# Den Europæiske Unions L 309/2011

| | ISSN 1977-0634
  doi:10.3000/19770634.L_2011.309.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 309 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 54. årgang24. november 2011 |

ISSN 1977-0634

doi:10.3000/19770634.L_2011.309.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

L 309

Dansk udgave

Retsforskrifter

54. årgang24. november 2011

---

| Indhold | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | AFGØRELSER |
| | | 2011/746/EU |
| | * | Kommissionens beslutning af 23. februar 2011 om Italiens statsstøtte C 38/B/04 (ex NN 58/04) og C 13/06 (ex N 587/05) til virksomhederne Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA og Syndial SpA
  (meddelt under nummer K(2011) 956)

   (
  1
  ) | 1 |
| | | 2011/747/EU |
| | * | Kommissionens afgørelse af 24. maj 2011 om Frankrigs statsstøtte C 88/97 til Crédit Mutuel
  (meddelt under nummer K(2011) 3436)

   (
  1
  ) | 23 |

Indhold

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

Side

AFGØRELSER

2011/746/EU

*

Kommissionens beslutning af 23. februar 2011 om Italiens statsstøtte C 38/B/04 (ex NN 58/04) og C 13/06 (ex N 587/05) til virksomhederne Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA og Syndial SpA
  (meddelt under nummer K(2011) 956)

   (
  1
  )

(meddelt under nummer K(2011) 956)

1

1

2011/747/EU

*

Kommissionens afgørelse af 24. maj 2011 om Frankrigs statsstøtte C 88/97 til Crédit Mutuel
  (meddelt under nummer K(2011) 3436)

   (
  1
  )

(meddelt under nummer K(2011) 3436)

1

23

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

AFGØRELSER

| 24.11.2011 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 309/1 |
| --- | --- | --- | --- |

24.11.2011

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 309/1

---

KOMMISSIONENS BESLUTNING

af 23. februar 2011

om Italiens statsstøtte C 38/B/04 (ex NN 58/04) og C 13/06 (ex N 587/05) til virksomhederne Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA og Syndial SpA

(meddelt under nummer K(2011) 956)

(kun den italienske udgave er autentisk)

(EØS-relevant tekst)

(2011/746/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i henhold til ovenstående bestemmelser og under henvisning til deres bemærkninger (1), og

ud fra følgende betragtninger:

1.   SAGSFORLØB

1.1.   Sag C 38/B/04

| (1) | Ved brev af 4. december 2003 gjorde et advokatfirma, som repræsenterer en klager, Kommissionen opmærksom på en række artikler offentliggjort i den italienske presse vedrørende den italienske regerings planer om til at indføre reducerede eltakster til fordel for visse virksomheder, som ligger på Sardinien. |
| --- | --- |

(1)

Ved brev af 4. december 2003 gjorde et advokatfirma, som repræsenterer en klager, Kommissionen opmærksom på en række artikler offentliggjort i den italienske presse vedrørende den italienske regerings planer om til at indføre reducerede eltakster til fordel for visse virksomheder, som ligger på Sardinien.

| (2) | Ovennævnte takster blev indført ved artikel 1 i den italienske premierministers dekret af 6. februar 2004 (i det følgende benævnt »2004-dekretet«). Dette dekret har haft to væsentlige virkninger: a) Det har indført nye reducerede eltakster til fordel for virksomhederne Portovesme Srl, ILA Spa og Eurallumina Spa, og b) det har forlænget den eksisterende reducerede takst til fordel for virksomheden Alcoa Trasformazioni (producent af råaluminium, i det følgende benævnt: »Alcoa«). |
| --- | --- |

(2)

Ovennævnte takster blev indført ved artikel 1 i den italienske premierministers dekret af 6. februar 2004 (i det følgende benævnt »2004-dekretet«). Dette dekret har haft to væsentlige virkninger: a) Det har indført nye reducerede eltakster til fordel for virksomhederne Portovesme Srl, ILA Spa og Eurallumina Spa, og b) det har forlænget den eksisterende reducerede takst til fordel for virksomheden Alcoa Trasformazioni (producent af råaluminium, i det følgende benævnt: »Alcoa«).

| (3) | Ved brev af 22. januar 2004 og 19. marts 2004 bad Kommissionen om en præcisering af disse foranstaltninger. Italien svarede ved brev af 9. februar 2004 og 9. juni 2004. Ved brev af 20. september 2004 fremsendte Italien yderligere præciseringer. |
| --- | --- |

(3)

Ved brev af 22. januar 2004 og 19. marts 2004 bad Kommissionen om en præcisering af disse foranstaltninger. Italien svarede ved brev af 9. februar 2004 og 9. juni 2004. Ved brev af 20. september 2004 fremsendte Italien yderligere præciseringer.

| (4) | Ved brev af 16. november 2004 informerede Kommissionen Italien om beslutningen om at indlede den i EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, nævnte procedure i forbindelse med foranstaltningen. |
| --- | --- |

(4)

Ved brev af 16. november 2004 informerede Kommissionen Italien om beslutningen om at indlede den i EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, nævnte procedure i forbindelse med foranstaltningen.

| (5) | Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
   (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til de pågældende foranstaltninger. |
| --- | --- |

(5)

Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
   (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til de pågældende foranstaltninger.

| (6) | Italien fremsendte sine bemærkninger ved brev af 4. februar 2005 og 11. februar 2005. |
| --- | --- |

(6)

Italien fremsendte sine bemærkninger ved brev af 4. februar 2005 og 11. februar 2005.

| (7) | Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter, herunder tre støttemodtagere og en konkurrent til virksomheden Portovesme. Ved brev af 22. marts 2005 videresendte Kommissionen disse bemærkninger til Italien, der fik mulighed for at svare. Italiens bemærkninger blev modtaget ved brev af 20. september 2005. |
| --- | --- |

(7)

Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter, herunder tre støttemodtagere og en konkurrent til virksomheden Portovesme. Ved brev af 22. marts 2005 videresendte Kommissionen disse bemærkninger til Italien, der fik mulighed for at svare. Italiens bemærkninger blev modtaget ved brev af 20. september 2005.

| (8) | Den 29. oktober 2008 blev sag C 38/04 opdelt i del A, som vedrører foranstaltningen til fordel for virksomheden Alcoa, og del B, som vedrører virksomhederne Portovesme, ILA og Euroallumina. |
| --- | --- |

(8)

Den 29. oktober 2008 blev sag C 38/04 opdelt i del A, som vedrører foranstaltningen til fordel for virksomheden Alcoa, og del B, som vedrører virksomhederne Portovesme, ILA og Euroallumina.

| (9) | Den 19. november 2009 vedtog Kommissionen en endelig negativ afgørelse med krav om tilbagebetaling fra virksomheden Alcoa (3). |
| --- | --- |

(9)

Den 19. november 2009 vedtog Kommissionen en endelig negativ afgørelse med krav om tilbagebetaling fra virksomheden Alcoa (3).

1.2.   Sag C 13/06

| (10) | I henhold til artikel 11, stk. 12, i lovdekret nr. 35 af 14. marts 2005, ændret til lov nr. 80/2005 af 14. maj 2005»Hastebestemmelser for handlingsplan til den økonomiske, sociale og territoriale udvikling« (i det følgende benævnt: »lov nr. 80/2005«) forlængede de italienske myndigheder de reducerede eltakster indtil 2010 til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina og forlængede ordningen med Syndial SpA, en klorproduktionsvirksomhed, som også har fabrikker på Sardinien. |
| --- | --- |

(10)

I henhold til artikel 11, stk. 12, i lovdekret nr. 35 af 14. marts 2005, ændret til lov nr. 80/2005 af 14. maj 2005»Hastebestemmelser for handlingsplan til den økonomiske, sociale og territoriale udvikling« (i det følgende benævnt: »lov nr. 80/2005«) forlængede de italienske myndigheder de reducerede eltakster indtil 2010 til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina og forlængede ordningen med Syndial SpA, en klorproduktionsvirksomhed, som også har fabrikker på Sardinien.

| (11) | Kommissionen modtog en klage fra en konkurrent til virksomheden Syndial ved brev af 22. juli 2005, og samme virksomhed fremsendte yderligere dokumentation både den 7. oktober 2005 og den 7. december 2005. |
| --- | --- |

(11)

Kommissionen modtog en klage fra en konkurrent til virksomheden Syndial ved brev af 22. juli 2005, og samme virksomhed fremsendte yderligere dokumentation både den 7. oktober 2005 og den 7. december 2005.

| (12) | Italien anmeldte foranstaltningen til Kommissionen ved brev af 23. november 2005 og fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 28. november 2005. |
| --- | --- |

(12)

Italien anmeldte foranstaltningen til Kommissionen ved brev af 23. november 2005 og fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 28. november 2005.

| (13) | Ved brev af 22. december 2005 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger, som de italienske myndigheder fremsendte ved brev af 3. marts 2006. |
| --- | --- |

(13)

Ved brev af 22. december 2005 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger, som de italienske myndigheder fremsendte ved brev af 3. marts 2006.

| (14) | Samtidig indgiver samme konkurrent til virksomheden Portovesme, som indtrådte i sag C 38/B/04 ved brev af 20. januar 2006, en klage om en ny foranstaltning. |
| --- | --- |

(14)

Samtidig indgiver samme konkurrent til virksomheden Portovesme, som indtrådte i sag C 38/B/04 ved brev af 20. januar 2006, en klage om en ny foranstaltning.

| (15) | Ved brev af 26. april 2006 informerede Kommissionen Italien om, at Kommissionen havde besluttet at indlede proceduren i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, i overensstemmelse med de særlige takstændringer og den særlige takstmæssige forlængelse, der var indført ved lov nr. 80/2005. |
| --- | --- |

(15)

Ved brev af 26. april 2006 informerede Kommissionen Italien om, at Kommissionen havde besluttet at indlede proceduren i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, i overensstemmelse med de særlige takstændringer og den særlige takstmæssige forlængelse, der var indført ved lov nr. 80/2005.

| (16) | Kommissionen anmodede Italien om yderligere præciseringer ved brev af 22. august 2006, som Italien besvarede den 28. september 2006. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen anmodede Italien om yderligere præciseringer ved brev af 22. august 2006, som Italien besvarede den 28. september 2006.

| (17) | Kommissionens beslutning om at indlede proceduren er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
   (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til de nævnte foranstaltninger. |
| --- | --- |

(17)

Kommissionens beslutning om at indlede proceduren er blevet offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende
   (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til de nævnte foranstaltninger.

| (18) | Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter, herunder støttemodtagerne, de to konkurrenter til virksomhederne Portovesme og Syndial samt fra en producent af vedvarende energi. Ved brev af 5. oktober 2006 videresendte Kommissionen disse bemærkninger til Italien, der fik mulighed for at svare. Italiens bemærkninger blev modtaget ved brev af 1. december 2006. |
| --- | --- |

(18)

Kommissionen modtog bemærkninger fra de interesserede parter, herunder støttemodtagerne, de to konkurrenter til virksomhederne Portovesme og Syndial samt fra en producent af vedvarende energi. Ved brev af 5. oktober 2006 videresendte Kommissionen disse bemærkninger til Italien, der fik mulighed for at svare. Italiens bemærkninger blev modtaget ved brev af 1. december 2006.

| (19) | Italien fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 16. april 2007, 10. maj 2007, 14. maj 2007 og 22. juni 2010. |
| --- | --- |

(19)

Italien fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 16. april 2007, 10. maj 2007, 14. maj 2007 og 22. juni 2010.

1.3.   Betydning af nærværende betydning

| (20) | Nærværende beslutning vedrører både de takster, der er indført i henhold til artikel 1 i 2004-dekretet til fordel for andre støttemodtagere end virksomheden Alcoa (i det følgende benævnt: »2004-taksterne«) og de takster, der er indført ved artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 (i det følgende benævnt: »2005-taksterne«), og som er yderligere specificeret i de afgørelser, der er udsendt af den italienske el- og gasmyndighed (AEEG). |
| --- | --- |

(20)

Nærværende beslutning vedrører både de takster, der er indført i henhold til artikel 1 i 2004-dekretet til fordel for andre støttemodtagere end virksomheden Alcoa (i det følgende benævnt: »2004-taksterne«) og de takster, der er indført ved artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 (i det følgende benævnt: »2005-taksterne«), og som er yderligere specificeret i de afgørelser, der er udsendt af den italienske el- og gasmyndighed (AEEG).

2.   DETALJERET BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN

2.1.   De anfægtede 2004-takster

| (21) | Ifølge artikel 1 i 2004-dekretet »skal el- og gasmyndigheden udvide den [tarifmæssige] behandling, der er omhandlet i punkt 2 i industriministeriets dekret af 19. december 1995 (i det følgende benævnt: »Alcoa-dekretet«) til også at omfatte elleverancer til produktion og forarbejdning af aluminium, bly, sølv og zink, begrænset til de anlæg, der eksisterer på det tidspunkt, hvor dette dekret træder i kraft, og som er beliggende på øer, hvor der ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang er forbindelser til de nationale el- og gasnet«. |
| --- | --- |

(21)

Ifølge artikel 1 i 2004-dekretet »skal el- og gasmyndigheden udvide den [tarifmæssige] behandling, der er omhandlet i punkt 2 i industriministeriets dekret af 19. december 1995 (i det følgende benævnt: »Alcoa-dekretet«) til også at omfatte elleverancer til produktion og forarbejdning af aluminium, bly, sølv og zink, begrænset til de anlæg, der eksisterer på det tidspunkt, hvor dette dekret træder i kraft, og som er beliggende på øer, hvor der ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang er forbindelser til de nationale el- og gasnet«.

| (22) | Der var taget højde for, at denne takstmæssige behandling skulle være midlertidig og ophøre, »når der er etableret forbindelser til de nationale el- og gasnet, eller de eksisterende forbindelser er blevet forbedret«, dog senest den 30. juni 2007. |
| --- | --- |

(22)

Der var taget højde for, at denne takstmæssige behandling skulle være midlertidig og ophøre, »når der er etableret forbindelser til de nationale el- og gasnet, eller de eksisterende forbindelser er blevet forbedret«, dog senest den 30. juni 2007.

| (23) | I praksis udvider 2004-dekretet de reducerede takster, som aluminiumsproducenten Alcoa allerede modtog, til at omfatte tre andre højenergiintensive virksomheder beliggende på Sardinien: Portovesme, en virksomhed, som producerer zink, sølv og bly (5), ILA, en producent af forarbejdede aluminiumsprodukter, og Eurallumina, en aluminiumsproducent (6). |
| --- | --- |

(23)

I praksis udvider 2004-dekretet de reducerede takster, som aluminiumsproducenten Alcoa allerede modtog, til at omfatte tre andre højenergiintensive virksomheder beliggende på Sardinien: Portovesme, en virksomhed, som producerer zink, sølv og bly (5), ILA, en producent af forarbejdede aluminiumsprodukter, og Eurallumina, en aluminiumsproducent (6).

| (24) | Reguleringsmæssigt er taksterne blevet gennemført ved afgørelse fra den italienske el- og gasmyndighed (i det følgende benævnt »AEEG«). |
| --- | --- |

(24)

Reguleringsmæssigt er taksterne blevet gennemført ved afgørelse fra den italienske el- og gasmyndighed (i det følgende benævnt »AEEG«).

| (25) | Oprindeligt var AEEG-afgørelse nr. 110/04 underordnet indførelsen af de reducerede takster ved et tilfredsstillende resultat af indberetningsproceduren. Men ifølge de anvisninger, som formanden for ministerrådet for Den Italienske Republik har udstedt, og som angiver, at teksten til 2004-dekretet ikke formelt er blevet anmeldt i overensstemmelse med reglerne for statsstøtte, men kun er blevet »forelagt« Kommissionen inden for rammerne af en »foreløbig undersøgelse«, gennemførte AEEG 2004-dekretet ved afgørelse nr. 148/04 (7). |
| --- | --- |

(25)

Oprindeligt var AEEG-afgørelse nr. 110/04 underordnet indførelsen af de reducerede takster ved et tilfredsstillende resultat af indberetningsproceduren. Men ifølge de anvisninger, som formanden for ministerrådet for Den Italienske Republik har udstedt, og som angiver, at teksten til 2004-dekretet ikke formelt er blevet anmeldt i overensstemmelse med reglerne for statsstøtte, men kun er blevet »forelagt« Kommissionen inden for rammerne af en »foreløbig undersøgelse«, gennemførte AEEG 2004-dekretet ved afgørelse nr. 148/04 (7).

| (26) | Denne ordning gjorde det muligt for støttemodtagerne at modtage godtgørelser på de i Alcoa-dekretet udstedte betingelser. Helt konkret betød det, at godtgørelsen for et givent produktionssted omfattet af tarifordningen blev beregnet som forskellen mellem den pris, der var angivet af det lokale elselskab og den reducerede pris, der var fastlagt af staten, gange den energimængde, der blev forbrugt på produktionsstedet. Den metode, der blev anvendt til beregning af den reducerede pris (eller »den reducerede takst«) blev defineret ud fra CIP-foranstaltning nr. 15/1993. Prisen var underlagt en indeksbaseret mekanisme baseret på udsving i de italienske produktionsomkostninger for elektricitet (den såkaldte »Ct-komponent«). I 2004 lå den reducerede pris, som blev anvendt for støttemodtagerne på Sardinien, på mellem 26 og 35 EUR/MWh. |
| --- | --- |

(26)

Denne ordning gjorde det muligt for støttemodtagerne at modtage godtgørelser på de i Alcoa-dekretet udstedte betingelser. Helt konkret betød det, at godtgørelsen for et givent produktionssted omfattet af tarifordningen blev beregnet som forskellen mellem den pris, der var angivet af det lokale elselskab og den reducerede pris, der var fastlagt af staten, gange den energimængde, der blev forbrugt på produktionsstedet. Den metode, der blev anvendt til beregning af den reducerede pris (eller »den reducerede takst«) blev defineret ud fra CIP-foranstaltning nr. 15/1993. Prisen var underlagt en indeksbaseret mekanisme baseret på udsving i de italienske produktionsomkostninger for elektricitet (den såkaldte »Ct-komponent«). I 2004 lå den reducerede pris, som blev anvendt for støttemodtagerne på Sardinien, på mellem 26 og 35 EUR/MWh.

| (27) | Den administrative forvaltning af ordningen blev betroet (8) udligningskassen for elsektoren (Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico), herefter CCSE. I praksis fungerer takstordningen som følger: støttemodtagerne indsender månedlige oplysninger til CCSE om den forbrugte elektricitetsmængde og de priser, der er betalt til elselskaberne. Derefter modtages kontantbetalinger fra CCSE, beregnet som beskrevet ovenfor (9). |
| --- | --- |

(27)

Den administrative forvaltning af ordningen blev betroet (8) udligningskassen for elsektoren (Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico), herefter CCSE. I praksis fungerer takstordningen som følger: støttemodtagerne indsender månedlige oplysninger til CCSE om den forbrugte elektricitetsmængde og de priser, der er betalt til elselskaberne. Derefter modtages kontantbetalinger fra CCSE, beregnet som beskrevet ovenfor (9).

| (28) | De nødvendige midler til finansiering af godtgørelserne blev opkrævet ved hjælp af en skattelignende afgift, som blev pålagt alle elforbrugere ved hjælp af takstkomponenten A4 (10). |
| --- | --- |

(28)

De nødvendige midler til finansiering af godtgørelserne blev opkrævet ved hjælp af en skattelignende afgift, som blev pålagt alle elforbrugere ved hjælp af takstkomponenten A4 (10).

| (29) | Ordningen var planlagt til at ophøre den 30. juni 2007, men den blev afbrudt efter AEEG's anvisning, umiddelbart efter at Kommissionen havde iværksat en formel undersøgelse i november 2004 (11). |
| --- | --- |

(29)

Ordningen var planlagt til at ophøre den 30. juni 2007, men den blev afbrudt efter AEEG's anvisning, umiddelbart efter at Kommissionen havde iværksat en formel undersøgelse i november 2004 (11).

| (30) | På grundlag af de oplysninger, der kommer fra Italien, har virksomhederne Portovesme og Eurallumina modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-oktober 2004, mens virksomheden ILA har modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-september 2004. De totale beløb (i euro), som er udbetalt af CCSE til disse virksomheder inden for rammerne af denne ordning, er angivet i det følgende.






  Portovesme Srl | 12 845 892,82 |
| --- | --- | --- |
| Eurallumina SpA | 5 208 152,05 |
| ILA SpA | 291 120,27 |

(30)

På grundlag af de oplysninger, der kommer fra Italien, har virksomhederne Portovesme og Eurallumina modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-oktober 2004, mens virksomheden ILA har modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-september 2004. De totale beløb (i euro), som er udbetalt af CCSE til disse virksomheder inden for rammerne af denne ordning, er angivet i det følgende.

Portovesme Srl

12 845 892,82

Eurallumina SpA

5 208 152,05

ILA SpA

291 120,27

2.2.   De anfægtede 2005-takster

| (31) | I henhold til artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 har de italienske myndigheder udvidet »den takstmæssige behandling, der er omhandlet i dekretet fra industriministeriet af 19. december 1995, [...] til også at omfatte energileverancer til produktion og forarbejdning af aluminium, bly, sølv og zink samt til klor-/sodacyklusser, med henvisning til de priser, der anvendes til lignende leverancer på de europæiske markeder i de anlæg, allerede eksisterede på det tidspunkt, hvor dette dekret træder i kraft, og som er beliggende på Sardinien og tilsluttet højspændingsnetværk. En sådan tarifbehandling underlægges de langtidsforpligtelser, der skal indgås mellem støttemodtagerne, de lokale myndigheder på Sardinien og de kompetente ministerier«. |
| --- | --- |

(31)

I henhold til artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 har de italienske myndigheder udvidet »den takstmæssige behandling, der er omhandlet i dekretet fra industriministeriet af 19. december 1995, [...] til også at omfatte energileverancer til produktion og forarbejdning af aluminium, bly, sølv og zink samt til klor-/sodacyklusser, med henvisning til de priser, der anvendes til lignende leverancer på de europæiske markeder i de anlæg, allerede eksisterede på det tidspunkt, hvor dette dekret træder i kraft, og som er beliggende på Sardinien og tilsluttet højspændingsnetværk. En sådan tarifbehandling underlægges de langtidsforpligtelser, der skal indgås mellem støttemodtagerne, de lokale myndigheder på Sardinien og de kompetente ministerier«.

| (32) | Imidlertid genindfører lov nr. 80/2005 mere eller mindre den samme takstordning, som blev indført i 2004, og som omfattede en behandling, der var forbeholdt virksomheden Alcoa, med henblik på andre støttemodtagere på elområdet med hovedsæde på Sardinien. Helt konkret er denne lov kun blevet anvendt i forbindelse med virksomhederne Portovesme, ILA, Eurallumina og Syndial (en producent af klor og kaustisk soda, som ikke tidligere har nydt godt af særpriserne). |
| --- | --- |

(32)

Imidlertid genindfører lov nr. 80/2005 mere eller mindre den samme takstordning, som blev indført i 2004, og som omfattede en behandling, der var forbeholdt virksomheden Alcoa, med henblik på andre støttemodtagere på elområdet med hovedsæde på Sardinien. Helt konkret er denne lov kun blevet anvendt i forbindelse med virksomhederne Portovesme, ILA, Eurallumina og Syndial (en producent af klor og kaustisk soda, som ikke tidligere har nydt godt af særpriserne).

| (33) | Det skal bemærkes, at særprisen fra 2005 ikke længere var baseret på de historiske takster, der blev fastsat ved Alcoa-dekretet af 1995, men skulle defineres selvstændigt af AEEG, således at taksterne svarede til den gennemsnitlige energipris, som blev betalt af konkurrenterne til støttemodtagerne på det europæiske marked (12). Denne pris var underlagt årlige justeringer: i henhold til artikel 11, stk. 13, i lov nr. 80/2005, hvoraf det fremgår, at »de tarifmæssige betingelser i henhold til stk. 11 (13) og 12 anvendes fra og med 1. januar 2005 og ajourføres af myndigheden for el og gas, som på årsbasis opjusterer tariffernes nominelle værdi med 4 %, eller når/hvis denne værdi er højere, med den procentvise stigning i gennemsnitsengrosprisen på elektricitet, som er registreret på de vigtigste elektricitetsbørser i Europa, nemlig Amsterdam og Frankfurt«. I afgørelse nr. 217/05 har AEEG fortolket denne opdateringsmekanisme som værende mere fordelagtig for støttemodtagerne, idet AEEG har fastlagt, at taksterne ikke må stige med mere end 4 % om året. |
| --- | --- |

(33)

Det skal bemærkes, at særprisen fra 2005 ikke længere var baseret på de historiske takster, der blev fastsat ved Alcoa-dekretet af 1995, men skulle defineres selvstændigt af AEEG, således at taksterne svarede til den gennemsnitlige energipris, som blev betalt af konkurrenterne til støttemodtagerne på det europæiske marked (12). Denne pris var underlagt årlige justeringer: i henhold til artikel 11, stk. 13, i lov nr. 80/2005, hvoraf det fremgår, at »de tarifmæssige betingelser i henhold til stk. 11 (13) og 12 anvendes fra og med 1. januar 2005 og ajourføres af myndigheden for el og gas, som på årsbasis opjusterer tariffernes nominelle værdi med 4 %, eller når/hvis denne værdi er højere, med den procentvise stigning i gennemsnitsengrosprisen på elektricitet, som er registreret på de vigtigste elektricitetsbørser i Europa, nemlig Amsterdam og Frankfurt«. I afgørelse nr. 217/05 har AEEG fortolket denne opdateringsmekanisme som værende mere fordelagtig for støttemodtagerne, idet AEEG har fastlagt, at taksterne ikke må stige med mere end 4 % om året.

| (34) | I samme afgørelse definerede AEEG de reducerede priser, der kunne anvendes i de forskellige sektorer for 2005, som følger:






  Sektorer, der er berettiget til reducerede takster | Særpris
  EUR/MWh |
| --- | --- | --- |
| Forarbejdning af aluminium | 50 |
| Bly og zink | 23 |
| Fremstilling af aluminium | 27 |
| Klorcyklus | 27 |

(34)

I samme afgørelse definerede AEEG de reducerede priser, der kunne anvendes i de forskellige sektorer for 2005, som følger:

Sektorer, der er berettiget til reducerede takster

Særpris

EUR/MWh

Forarbejdning af aluminium

50

Bly og zink

23

Fremstilling af aluminium

27

Klorcyklus

27

| (35) | 2005-taksterne skulle ligesom 2004-taksterne finansieres gennem en skattelignende afgift, som skulle betales af alle elslutbrugere ved hjælp af A4-komponenten i den elektriske takststandard. Den finansielle administration af ordningen blev også i dette tilfælde betroet CCSE. |
| --- | --- |

(35)

2005-taksterne skulle ligesom 2004-taksterne finansieres gennem en skattelignende afgift, som skulle betales af alle elslutbrugere ved hjælp af A4-komponenten i den elektriske takststandard. Den finansielle administration af ordningen blev også i dette tilfælde betroet CCSE.

| (36) | Adgang til de reducerede takster var underlagt støttemodtagernes forpligtelse til at udføre produktionsinvesteringer på Sardinien på basis af tekniske planer, som skulle forelægges regionsregeringen. Virksomheden Portovesme var f.eks. forpligtet til at gennemføre investeringer i egen produktion med elektricitet eller deltage i bygningen af nye kraftværker. |
| --- | --- |

(36)

Adgang til de reducerede takster var underlagt støttemodtagernes forpligtelse til at udføre produktionsinvesteringer på Sardinien på basis af tekniske planer, som skulle forelægges regionsregeringen. Virksomheden Portovesme var f.eks. forpligtet til at gennemføre investeringer i egen produktion med elektricitet eller deltage i bygningen af nye kraftværker.

| (37) | Italien anmeldte artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3. Betaling af 2005-taksterne var betinget af Kommissionens tilladelse til ordningen, og taksterne blev derfor ikke indført. |
| --- | --- |

(37)

Italien anmeldte artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3. Betaling af 2005-taksterne var betinget af Kommissionens tilladelse til ordningen, og taksterne blev derfor ikke indført.

2.3.   Procedure ved de nationale domstole

| (38) | Solvay Chimica Italia og Solvay Chimica Bussi Spa (aktive virksomheder inden for klor-/sodacyklussen og ikke beliggende på Sardinien) ankede (14) ved den regionale domstol TAR i regionen Lombardiet AEEG's afgørelser til gennemførelse af artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 med påstand om, at disse foranstaltninger ville have ført til ulovlig statsstøtte og overtrædelse af andre nationale bestemmelser (15). Den 27. november 2006 udsatte den regionale domstol TAR i regionen Lombardiet den nationale procedure, indtil der forelå en konklusion på undersøgelsen om statsstøtte igangsat af Kommissionen i sag C 13/06. |
| --- | --- |

(38)

Solvay Chimica Italia og Solvay Chimica Bussi Spa (aktive virksomheder inden for klor-/sodacyklussen og ikke beliggende på Sardinien) ankede (14) ved den regionale domstol TAR i regionen Lombardiet AEEG's afgørelser til gennemførelse af artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005 med påstand om, at disse foranstaltninger ville have ført til ulovlig statsstøtte og overtrædelse af andre nationale bestemmelser (15). Den 27. november 2006 udsatte den regionale domstol TAR i regionen Lombardiet den nationale procedure, indtil der forelå en konklusion på undersøgelsen om statsstøtte igangsat af Kommissionen i sag C 13/06.

2.4.   Kumulation af førnævnte inkompatible støtte — Deggendorf

| (39) | Efter indledning af proceduren fastslog Italien, at virksomheden Eurallumina ikke havde tilbagebetalt den inkompatible støtte vedrørende sag C 80/01 (16) (støtte til fremstilling af aluminiumoxid), men at den autonome region Sardinien den 8. maj 2006 havde udstedt et opkrævningspåbud over for virksomheden i forbindelse med denne procedure. |
| --- | --- |

(39)

Efter indledning af proceduren fastslog Italien, at virksomheden Eurallumina ikke havde tilbagebetalt den inkompatible støtte vedrørende sag C 80/01 (16) (støtte til fremstilling af aluminiumoxid), men at den autonome region Sardinien den 8. maj 2006 havde udstedt et opkrævningspåbud over for virksomheden i forbindelse med denne procedure.

3.   BESLUTNING OM AT INDLEDE PROCEDURE I HENHOLD TIL EUF-TRAKTATENS ARTIKEL 108, STK. 2

| (40) | Kommissionens besluttede at indlede en formel undersøgelsesprocedure af følgende grunde: |
| --- | --- |

(40)

Kommissionens besluttede at indlede en formel undersøgelsesprocedure af følgende grunde:

3.1.   Sag C 38/B/04

| (41) | I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (17) overvejede Kommissionen, om det var muligt at konkludere, at 2004-taksterne til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina ikke kunne betragtes som statsstøtte, fordi de svarede til de fordelagtige takster, som virksomheden Alcoa fik bevilget i 1996 og ifølge Kommissionens beslutning af 4. december 1996 (18) ikke udgjorde statsstøtte, (i det følgende benævnt: »Alumix-sagen«). |
| --- | --- |

(41)

I sin beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (17) overvejede Kommissionen, om det var muligt at konkludere, at 2004-taksterne til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina ikke kunne betragtes som statsstøtte, fordi de svarede til de fordelagtige takster, som virksomheden Alcoa fik bevilget i 1996 og ifølge Kommissionens beslutning af 4. december 1996 (18) ikke udgjorde statsstøtte, (i det følgende benævnt: »Alumix-sagen«).

| (42) | I denne forbindelse bemærkede Kommissionen, at den nye takst syntes at være en anden end Alumix-taksten, idet denne var blevet tildelt direkte fra den statsejede italienske elmonopolvirksomhed ENEL, mens den nye takst betød et selektivt statsligt indgreb med henblik på at kompensere for forskellen mellem markedsprisen, som støttemodtagerne havde aftalt med energileverandørerne, og den reducerede pris, som blev fastsat i 1996. Kommissionen nåede til en afgørelse om, at 2004-dekretet ikke var begrænset til at udvide omfanget af en eksisterende foranstaltning, der ikke kunne betragtes som statsstøtte, til nye støttemodtagere, men nærmere indførte en ny ordning til fordel for de tre interesserede virksomheder med en finansiel mekanisme, som var meget forskellig fra den i Alumix-beslutningen. |
| --- | --- |

(42)

I denne forbindelse bemærkede Kommissionen, at den nye takst syntes at være en anden end Alumix-taksten, idet denne var blevet tildelt direkte fra den statsejede italienske elmonopolvirksomhed ENEL, mens den nye takst betød et selektivt statsligt indgreb med henblik på at kompensere for forskellen mellem markedsprisen, som støttemodtagerne havde aftalt med energileverandørerne, og den reducerede pris, som blev fastsat i 1996. Kommissionen nåede til en afgørelse om, at 2004-dekretet ikke var begrænset til at udvide omfanget af en eksisterende foranstaltning, der ikke kunne betragtes som statsstøtte, til nye støttemodtagere, men nærmere indførte en ny ordning til fordel for de tre interesserede virksomheder med en finansiel mekanisme, som var meget forskellig fra den i Alumix-beslutningen.

| (43) | Beslutningen om at indlede undersøgelsen klassificerede de takster, der blev indført ved 2004-dekretet som driftsstøtte og undersøgte, om støtten kunne godkendes i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regional støtte (19) (i det følgende benævnt: »retningslinjerne for regional støtte«), eftersom Sardinien var et støtteberettiget egnsudviklingsområde i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), indtil ultimo 2006. Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt støtten kunne godkendes på dette grundlag, idet en sådan ad hoc-støtte, der blev ydet til et begrænset antal støttemodtagere, ikke syntes at fremme regionaludviklingen. |
| --- | --- |

(43)

Beslutningen om at indlede undersøgelsen klassificerede de takster, der blev indført ved 2004-dekretet som driftsstøtte og undersøgte, om støtten kunne godkendes i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regional støtte (19) (i det følgende benævnt: »retningslinjerne for regional støtte«), eftersom Sardinien var et støtteberettiget egnsudviklingsområde i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), indtil ultimo 2006. Kommissionen udtrykte tvivl om, hvorvidt støtten kunne godkendes på dette grundlag, idet en sådan ad hoc-støtte, der blev ydet til et begrænset antal støttemodtagere, ikke syntes at fremme regionaludviklingen.

| (44) | Kommissionen udtrykte forbløffelse over, at foranstaltningen kunne medføre, at beskatningsniveauet for elektricitet blev nedsat. Den type reduktion skulle have været udført på et juridisk grundlag i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (20). |
| --- | --- |

(44)

Kommissionen udtrykte forbløffelse over, at foranstaltningen kunne medføre, at beskatningsniveauet for elektricitet blev nedsat. Den type reduktion skulle have været udført på et juridisk grundlag i henhold til Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (20).

3.2.   Sag C 13/06

| (45) | I sin beslutning af 27. april 2006 vedrørende indledningen af den formelle undersøgelse definerede Kommissionen takstordningen fra 2005 som en ny finansieringsstøtte. |
| --- | --- |

(45)

I sin beslutning af 27. april 2006 vedrørende indledningen af den formelle undersøgelse definerede Kommissionen takstordningen fra 2005 som en ny finansieringsstøtte.

| (46) | Kommissionen overvejede, om den reducerede takst kunne være blevet anvist som regional finansieringsstøtte på grundlag af retningslinjerne for regional støtte, idet der skulle tages højde for, at Sardinien indtil ultimo 2006 var en støtteberettiget region i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). |
| --- | --- |

(46)

Kommissionen overvejede, om den reducerede takst kunne være blevet anvist som regional finansieringsstøtte på grundlag af retningslinjerne for regional støtte, idet der skulle tages højde for, at Sardinien indtil ultimo 2006 var en støtteberettiget region i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a).

| (47) | På trods af Italiens understregning af, at de høje elpriser på Sardinien udgjorde en fare for øens udvikling, afgjorde Kommissionen, at Italien ikke havde godtgjort, at priserne på Sardinien var meget højere hverken i gennemsnit eller specifikt for de energitunge virksomheder (21). Kommissionen konstaterede, at situationen med en overproduktion af elektricitet på Sardinien kun kunne tilskynde producenterne til at sælge elektricitet til den lavest mulige pris, indtil alle projekter vedrørende elnetforbindelser var gennemført (planlagt til 2010), og indtil da havde de Kommissionens tilladelse til at eksportere elektricitet, der var produceret på Sardinien. |
| --- | --- |

(47)

På trods af Italiens understregning af, at de høje elpriser på Sardinien udgjorde en fare for øens udvikling, afgjorde Kommissionen, at Italien ikke havde godtgjort, at priserne på Sardinien var meget højere hverken i gennemsnit eller specifikt for de energitunge virksomheder (21). Kommissionen konstaterede, at situationen med en overproduktion af elektricitet på Sardinien kun kunne tilskynde producenterne til at sælge elektricitet til den lavest mulige pris, indtil alle projekter vedrørende elnetforbindelser var gennemført (planlagt til 2010), og indtil da havde de Kommissionens tilladelse til at eksportere elektricitet, der var produceret på Sardinien.

| (48) | I øvrigt havde Italien hverken forklaret, hvorfor de højere priser udgjorde en ulempe for regionen, eller på hvilken måde taksten kunne have medvirket til en udvikling af regionen. Derfor udtrykte Kommissionen sine tvivl med hensyn til støttens nødvendighed. |
| --- | --- |

(48)

I øvrigt havde Italien hverken forklaret, hvorfor de højere priser udgjorde en ulempe for regionen, eller på hvilken måde taksten kunne have medvirket til en udvikling af regionen. Derfor udtrykte Kommissionen sine tvivl med hensyn til støttens nødvendighed.

| (49) | Desuden udtrykte Kommissionen tvivl om, at den nævnte ad hoc-støtte stod i forhold til ulemperne for regionen, idet man her også tog den anvendte metode til beregning af den reducerede pris i betragtning, da den ikke havde nogen som helst forbindelse med de priser, der var indført i resten af Italien, men var baseret på gennemsnitspriser, som blev anvendt i Europa til energitunge brugere. |
| --- | --- |

(49)

Desuden udtrykte Kommissionen tvivl om, at den nævnte ad hoc-støtte stod i forhold til ulemperne for regionen, idet man her også tog den anvendte metode til beregning af den reducerede pris i betragtning, da den ikke havde nogen som helst forbindelse med de priser, der var indført i resten af Italien, men var baseret på gennemsnitspriser, som blev anvendt i Europa til energitunge brugere.

| (50) | Kommissionen bemærkede, at foranstaltningens varighed oversteg fem år (som er den maksimalt tilladte periode for regional driftsstøtte), og at støtten ikke reelt var degressiv i betragtning af, at taksten ikke måtte forhøjes med mere end 4 %. |
| --- | --- |

(50)

Kommissionen bemærkede, at foranstaltningens varighed oversteg fem år (som er den maksimalt tilladte periode for regional driftsstøtte), og at støtten ikke reelt var degressiv i betragtning af, at taksten ikke måtte forhøjes med mere end 4 %.

| (51) | Hvad angår den periode, der er omfattet af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (22), bemærkede Kommissionen, at Sardinien ikke længere var berettiget til regional støtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), og især driftsstøtte. Kommissionen fastholdt, at selv om der i henhold til retningslinjerne for regionalstøtte kunne godkendes en overgangsperiode på to år til lineær afvikling af de eksisterende driftsstøtteordninger, forekom det ikke hensigtsmæssigt at tillade indførelse af ny driftsstøtte for et par måneder og fastsatte, at den skulle afvikles gradvis, bl.a. i betragtning af den tvivl, Kommissionen havde givet udtryk for, og risikoen for, at støtten ville fordreje konkurrencen. |
| --- | --- |

(51)

Hvad angår den periode, der er omfattet af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (22), bemærkede Kommissionen, at Sardinien ikke længere var berettiget til regional støtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), og især driftsstøtte. Kommissionen fastholdt, at selv om der i henhold til retningslinjerne for regionalstøtte kunne godkendes en overgangsperiode på to år til lineær afvikling af de eksisterende driftsstøtteordninger, forekom det ikke hensigtsmæssigt at tillade indførelse af ny driftsstøtte for et par måneder og fastsatte, at den skulle afvikles gradvis, bl.a. i betragtning af den tvivl, Kommissionen havde givet udtryk for, og risikoen for, at støtten ville fordreje konkurrencen.

| (52) | Endelig betvivlede Kommissionen muligheden for at godkende den nedsatte takst for virksomhederne Portovesme, ILA, Eurallumina og Syndial, det være sig som regionalstøtte eller nogen anden form for støtte, som Italien under alle omstændigheder ikke havde givet nogen begrundelse for. |
| --- | --- |

(52)

Endelig betvivlede Kommissionen muligheden for at godkende den nedsatte takst for virksomhederne Portovesme, ILA, Eurallumina og Syndial, det være sig som regionalstøtte eller nogen anden form for støtte, som Italien under alle omstændigheder ikke havde givet nogen begrundelse for.

| (53) | Afslutningsvis bemærkede Kommissionen med hensyn til virksomheden Eurallumina, at det endnu ikke havde tilbagebetalt den ulovlige og inkompatible statsstøtte (23) og derfor ikke var berettiget til en anden støtte, jf. Deggendorf-sagen (24). |
| --- | --- |

(53)

Afslutningsvis bemærkede Kommissionen med hensyn til virksomheden Eurallumina, at det endnu ikke havde tilbagebetalt den ulovlige og inkompatible statsstøtte (23) og derfor ikke var berettiget til en anden støtte, jf. Deggendorf-sagen (24).

4.   BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER

4.1.   Sag C 38/B/04

| (54) | Kommissionens opfordring til at fremsætte bemærkninger til beslutningen fra 2004 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure udløste reaktioner fra den oprindelige klager, nogle af støttemodtagerne (virksomhederne Portovesme, Eurallumina og Alcoa) og andre interesserede parter. I den foreliggende sag redegøres der kun for bemærkningerne vedrørende den reducerede takst til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina. Nærmere bestemt er der ikke medtaget bemærkninger indsendt af Alcoa, idet disse blev udtømmende behandlet i den endelige beslutning vedrørende denne virksomhed (25). |
| --- | --- |

(54)

Kommissionens opfordring til at fremsætte bemærkninger til beslutningen fra 2004 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure udløste reaktioner fra den oprindelige klager, nogle af støttemodtagerne (virksomhederne Portovesme, Eurallumina og Alcoa) og andre interesserede parter. I den foreliggende sag redegøres der kun for bemærkningerne vedrørende den reducerede takst til fordel for virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina. Nærmere bestemt er der ikke medtaget bemærkninger indsendt af Alcoa, idet disse blev udtømmende behandlet i den endelige beslutning vedrørende denne virksomhed (25).

4.1.1.   Bemærkninger fra Portovesme

| (55) | Ifølge virksomheden Portovesme er formålet med den reducerede takst at undgå et markedssvigt, især den manglende kapacitet på Sardiniens nyligt liberaliserede elektricitetsmarked, til at levere konkurrencedygtige priser, da markedet styres af de etablerede operatører. Virksomheden Portovesme fastholder, at elselskabet ENEL og Endesa (hvis elektricitetsproducerende anlæg på Sardinien efterfølgende er blevet overdraget til E.ON) udgør et duopol, som fastholder elpriserne på Sardinien på et kunstigt højt niveau, så de ligger på gennemsnitsprisen i resten af Italien, mens de sardiske priser faktisk skulle være meget lavere, især for de større elbrugere, og i forhold til overproduktionen af elektricitet, som burde tvinge producenterne til at sælge elektricitet til konkurrencedygtige priser. |
| --- | --- |

(55)

Ifølge virksomheden Portovesme er formålet med den reducerede takst at undgå et markedssvigt, især den manglende kapacitet på Sardiniens nyligt liberaliserede elektricitetsmarked, til at levere konkurrencedygtige priser, da markedet styres af de etablerede operatører. Virksomheden Portovesme fastholder, at elselskabet ENEL og Endesa (hvis elektricitetsproducerende anlæg på Sardinien efterfølgende er blevet overdraget til E.ON) udgør et duopol, som fastholder elpriserne på Sardinien på et kunstigt højt niveau, så de ligger på gennemsnitsprisen i resten af Italien, mens de sardiske priser faktisk skulle være meget lavere, især for de større elbrugere, og i forhold til overproduktionen af elektricitet, som burde tvinge producenterne til at sælge elektricitet til konkurrencedygtige priser.

| (56) | Virksomheden Portovesme fastholder, at den reducerede pris, som virksomheden betaler, svarer til den pris, virksomheden skulle have betalt under normale markedsforhold, dvs. hvis elektricitetsmarkedet havde været normalt fungerende. |
| --- | --- |

(56)

Virksomheden Portovesme fastholder, at den reducerede pris, som virksomheden betaler, svarer til den pris, virksomheden skulle have betalt under normale markedsforhold, dvs. hvis elektricitetsmarkedet havde været normalt fungerende.

| (57) | Ifølge virksomheden bringes godtgørelsen fra CCSE (et beløb svarende til 37 EUR/MWh) den pris for elektricitet, som virksomheden Portovesme har betalt, på linje med de priser, som konkurrenterne har betalt. Den er ikke konkurrencefordrejende, idet alle zinkproducenter inden for EU betaler tilsvarende priser, og omfanget begrænses til at kompensere for den konkurrenceulempe, som virksomheden pådrager sig som følge af Sardiniens strukturmæssige problemer (herunder manglen på naturgas). |
| --- | --- |

(57)

Ifølge virksomheden bringes godtgørelsen fra CCSE (et beløb svarende til 37 EUR/MWh) den pris for elektricitet, som virksomheden Portovesme har betalt, på linje med de priser, som konkurrenterne har betalt. Den er ikke konkurrencefordrejende, idet alle zinkproducenter inden for EU betaler tilsvarende priser, og omfanget begrænses til at kompensere for den konkurrenceulempe, som virksomheden pådrager sig som følge af Sardiniens strukturmæssige problemer (herunder manglen på naturgas).

| (58) | Ifølge virksomheden Portovesme er metaller, såsom zink, aluminium og bly, råvarer, hvis referencepris fastsættes på Londons metalbørs. Ændringerne i de lokale produktionspriser afspejler ikke prisforskellene globalt. Det skal særligt fremhæves, at zinkproduktionen fra virksomheden Portovesme er så lille (mindre end 1 % af verdensproduktionen), at den ingen indflydelse har på de globale priser. |
| --- | --- |

(58)

Ifølge virksomheden Portovesme er metaller, såsom zink, aluminium og bly, råvarer, hvis referencepris fastsættes på Londons metalbørs. Ændringerne i de lokale produktionspriser afspejler ikke prisforskellene globalt. Det skal særligt fremhæves, at zinkproduktionen fra virksomheden Portovesme er så lille (mindre end 1 % af verdensproduktionen), at den ingen indflydelse har på de globale priser.

| (59) | Uden den fordelagtige takst ville virksomheden Portovesme være tvunget til at lukke fabrikken, men en sådan lukning ville ikke være en fordel for de andre zinkproducenter inden for EU, idet de ikke har mulighed for at øge deres egen produktion, og den ekstra efterspørgsel skulle udfyldes med import fra tredjelande. Virksomheden Portovesme slutter af med at bekræfte, at den forelagtige takst ikke påvirker konkurrencen og handlen inden for EU. |
| --- | --- |

(59)

Uden den fordelagtige takst ville virksomheden Portovesme være tvunget til at lukke fabrikken, men en sådan lukning ville ikke være en fordel for de andre zinkproducenter inden for EU, idet de ikke har mulighed for at øge deres egen produktion, og den ekstra efterspørgsel skulle udfyldes med import fra tredjelande. Virksomheden Portovesme slutter af med at bekræfte, at den forelagtige takst ikke påvirker konkurrencen og handlen inden for EU.

| (60) | Desuden medfører godtgørelsen fra CCSE ifølge virksomheden Portovesme ingen overførsel af statslige midler, idet CCSE omfordeler private midler fra slutbrugerne. |
| --- | --- |

(60)

Desuden medfører godtgørelsen fra CCSE ifølge virksomheden Portovesme ingen overførsel af statslige midler, idet CCSE omfordeler private midler fra slutbrugerne.

| (61) | Virksomheden Portovesme bemærker, at elafgiften fra de energitunge industrier er vigtig for at garantere leveringssikkerheden og -kontinuiteten på Sardinien samt for at undgå en ineffektiv elektricitetsproduktion, som ville medføre større omkostninger for slutbrugerne. |
| --- | --- |

(61)

Virksomheden Portovesme bemærker, at elafgiften fra de energitunge industrier er vigtig for at garantere leveringssikkerheden og -kontinuiteten på Sardinien samt for at undgå en ineffektiv elektricitetsproduktion, som ville medføre større omkostninger for slutbrugerne.

| (62) | Endelig understreger virksomheden, at det vil få alvorlige konsekvenser for den regionale produktionssektor, hvis de bliver tvunget til at lukke fabrikken, da det vil medføre et direkte tab af 790 arbejdspladser og et indirekte tab af 500 arbejdspladser. |
| --- | --- |

(62)

Endelig understreger virksomheden, at det vil få alvorlige konsekvenser for den regionale produktionssektor, hvis de bliver tvunget til at lukke fabrikken, da det vil medføre et direkte tab af 790 arbejdspladser og et indirekte tab af 500 arbejdspladser.

4.1.2.   Bemærkninger fra Eurallumina

| (63) | Virksomheden Eurallumina fastslår, at omkostningerne til produktion af aluminiumoxid i Europa er højere end i andre verdensdele. Dette skyldes først og fremmest højere priser på el og brændstoffer samt transportomkostninger for bauxit (26). Disse højere omkostninger afspejles ikke i højere priser, idet prisen på aluminiumoxid fastlægges på Londons metalbørs og ikke må fastsættes af de enkelte producenter. Men ifølge virksomheden er den europæiske produktion af aluminiumoxid ramt af en konkurrencemæssig ulempe i forhold til resten af verden. |
| --- | --- |

(63)

Virksomheden Eurallumina fastslår, at omkostningerne til produktion af aluminiumoxid i Europa er højere end i andre verdensdele. Dette skyldes først og fremmest højere priser på el og brændstoffer samt transportomkostninger for bauxit (26). Disse højere omkostninger afspejles ikke i højere priser, idet prisen på aluminiumoxid fastlægges på Londons metalbørs og ikke må fastsættes af de enkelte producenter. Men ifølge virksomheden er den europæiske produktion af aluminiumoxid ramt af en konkurrencemæssig ulempe i forhold til resten af verden.

| (64) | Ud over de generelle problemer, som rammer de europæiske aluminiumoxidraffinaderier, er virksomheden Eurallumina desuden ramt af specifikke problemer på Sardinien, som forhindrer de lokale industrier i at drage fordel af liberaliseringen af elektricitetsmarkedet, især da markedet styres af de etablerede operatører (se også virksomheden Portovesmes bemærkninger under betragtning 55. Virksomheden Eurallumina nævner desuden manglen på naturgas som en specifik ulempe for den sardiske produktion af aluminiumoxid, idet man skal bruge den dyrere tunge olie for at opnå de store dampmængder, der er nødvendige til forarbejdningen. |
| --- | --- |

(64)

Ud over de generelle problemer, som rammer de europæiske aluminiumoxidraffinaderier, er virksomheden Eurallumina desuden ramt af specifikke problemer på Sardinien, som forhindrer de lokale industrier i at drage fordel af liberaliseringen af elektricitetsmarkedet, især da markedet styres af de etablerede operatører (se også virksomheden Portovesmes bemærkninger under betragtning 55. Virksomheden Eurallumina nævner desuden manglen på naturgas som en specifik ulempe for den sardiske produktion af aluminiumoxid, idet man skal bruge den dyrere tunge olie for at opnå de store dampmængder, der er nødvendige til forarbejdningen.

| (65) | Ifølge virksomheden Eurallumina har elproducenternes markedsposition på Sardinien ført til højere elektricitetspriser efter liberaliseringen. Uden den særlige takst ville Eurallumina have skullet betale 65,95 EUR/MWh for sin elforsyning i forhold til 44 EUR/MWh, som var prisen før liberaliseringen. Og med 2004-taksten faldt prisen til 35 EUR/MWh. |
| --- | --- |

(65)

Ifølge virksomheden Eurallumina har elproducenternes markedsposition på Sardinien ført til højere elektricitetspriser efter liberaliseringen. Uden den særlige takst ville Eurallumina have skullet betale 65,95 EUR/MWh for sin elforsyning i forhold til 44 EUR/MWh, som var prisen før liberaliseringen. Og med 2004-taksten faldt prisen til 35 EUR/MWh.

| (66) | Ligesom virksomheden Portovesme fastholder Eurallumina, at hvis de blev tvunget til at trække sig ud af markedet, ville de ikke blive erstattet af de andre europæiske aluminiumoxidproducenter, som allerede arbejder på højeste produktionskapacitet, og tomrummet skal dermed udfyldes af import fra tredjelande. Nedlukningen ville medføre et direkte tab af 400 arbejdspladser og et indirekte tab af 250 arbejdspladser (27). Eftersom virksomheden Eurallumina er eneleverandør af aluminiumoxid fra Alcoa-smelteren, ville en lukning af aluminiumoxidfabrikken kunne true Alcoas økonomiske levedygtighed på Sardinien. |
| --- | --- |

(66)

Ligesom virksomheden Portovesme fastholder Eurallumina, at hvis de blev tvunget til at trække sig ud af markedet, ville de ikke blive erstattet af de andre europæiske aluminiumoxidproducenter, som allerede arbejder på højeste produktionskapacitet, og tomrummet skal dermed udfyldes af import fra tredjelande. Nedlukningen ville medføre et direkte tab af 400 arbejdspladser og et indirekte tab af 250 arbejdspladser (27). Eftersom virksomheden Eurallumina er eneleverandør af aluminiumoxid fra Alcoa-smelteren, ville en lukning af aluminiumoxidfabrikken kunne true Alcoas økonomiske levedygtighed på Sardinien.

| (67) | Derfor er Euralluminas konklusion en bekræftelse af, at den takst, der blev indført ved 2004-dekretet, er nødvendig, mens man venter på, at der udvikles en ny infrastruktur, som vil fjerne de største konkurrenceulemper, den sardiske industri er påvirket af. |
| --- | --- |

(67)

Derfor er Euralluminas konklusion en bekræftelse af, at den takst, der blev indført ved 2004-dekretet, er nødvendig, mens man venter på, at der udvikles en ny infrastruktur, som vil fjerne de største konkurrenceulemper, den sardiske industri er påvirket af.

4.1.3.   Bemærkninger fra andre tredjeparter

| (68) | En konkurrent til virksomheden Portovesme (den samme, som havde anmeldt sagen til Kommissionen) indtrådte i sagen efter indledning af den formelle undersøgelsesprocedure. Denne konkurrent har fremlagt en analyse af de takster, som i sin konklusion viser, at den reducerede takst fra 2004 udgør ulovlig statsstøtte. Klageren bemærker navnlig, at den omstridte takstordning grundlæggende er forskellig fra Alumix-taksten, som blev bevilget til Alcoa, og ikke kan betragtes som støtte. Hvad angår foranstaltningens mulige forenelighed, fastholder klageren, at denne hverken kan godkendes som regional driftsstøtte eller som omstruktureringsstøtte og derfor bør erklæres uforenelig. |
| --- | --- |

(68)

En konkurrent til virksomheden Portovesme (den samme, som havde anmeldt sagen til Kommissionen) indtrådte i sagen efter indledning af den formelle undersøgelsesprocedure. Denne konkurrent har fremlagt en analyse af de takster, som i sin konklusion viser, at den reducerede takst fra 2004 udgør ulovlig statsstøtte. Klageren bemærker navnlig, at den omstridte takstordning grundlæggende er forskellig fra Alumix-taksten, som blev bevilget til Alcoa, og ikke kan betragtes som støtte. Hvad angår foranstaltningens mulige forenelighed, fastholder klageren, at denne hverken kan godkendes som regional driftsstøtte eller som omstruktureringsstøtte og derfor bør erklæres uforenelig.

| (69) | Solvay Chimica Italia og Solvay Chimica Bussi (virksomheder inden for sektoren for fremstilling af klor og kaustisk soda) fremsatte deres bemærkninger om 2004-taksterne i juli 2005, efter at tidsfristen på en måned for fremsættelse af bemærkninger ved indledning af den formelle undersøgelsesprocedure var overskredet. På trods af forsinkelsen anmodede disse virksomheder om at blive taget i betragtning som interesserede parter i sagen. I deres bemærkninger konkluderer virksomhederne, at både 2004-taksterne og 2005-taksterne skal betragtes som ulovlig statsstøtte og dermed uforenelige. |
| --- | --- |

(69)

Solvay Chimica Italia og Solvay Chimica Bussi (virksomheder inden for sektoren for fremstilling af klor og kaustisk soda) fremsatte deres bemærkninger om 2004-taksterne i juli 2005, efter at tidsfristen på en måned for fremsættelse af bemærkninger ved indledning af den formelle undersøgelsesprocedure var overskredet. På trods af forsinkelsen anmodede disse virksomheder om at blive taget i betragtning som interesserede parter i sagen. I deres bemærkninger konkluderer virksomhederne, at både 2004-taksterne og 2005-taksterne skal betragtes som ulovlig statsstøtte og dermed uforenelige.

4.1.4.   Bemærkninger fra Italien

| (70) | Italien understreger, at det europæiske elektricitetsmarked stadig ikke er fuldt konkurrencedygtigt, hvilket Kommissionen selv erkendte i sin fjerde og endelige årsberetning om gennemførelsen af det indre marked for gas og elektricitet (28). Virksomhederne, især de elektricitetstunge virksomheder, er ikke i stand til frit at vælge deres leverandører og købe elektricitet til sammenlignelige priser i de forskellige medlemsstater. Disse vanskeligheder bunder ikke i virksomhedernes kommercielle kapacitet, men er et resultat af energimarkedets strukturelle mangler. Den aktuelle situation på energimarkedet har en negativ indflydelse på den frie konkurrence på markederne med produkter til de energiintensive brugere. |
| --- | --- |

(70)

Italien understreger, at det europæiske elektricitetsmarked stadig ikke er fuldt konkurrencedygtigt, hvilket Kommissionen selv erkendte i sin fjerde og endelige årsberetning om gennemførelsen af det indre marked for gas og elektricitet (28). Virksomhederne, især de elektricitetstunge virksomheder, er ikke i stand til frit at vælge deres leverandører og købe elektricitet til sammenlignelige priser i de forskellige medlemsstater. Disse vanskeligheder bunder ikke i virksomhedernes kommercielle kapacitet, men er et resultat af energimarkedets strukturelle mangler. Den aktuelle situation på energimarkedet har en negativ indflydelse på den frie konkurrence på markederne med produkter til de energiintensive brugere.

| (71) | På trods af en liberalisering af sektoren er der i Italien særlige strukturelle mangler, f.eks. utilstrækkelige forbindelser mellem de forskellige dele af det nationale net og en koncentreret markedsstruktur. Under disse omstændigheder kan liberaliseringen ikke betyde bedre priser for de energiintensive brugere. Problemerne er især markante på Sardinien, hvor elforbindelserne er begrænsede. |
| --- | --- |

(71)

På trods af en liberalisering af sektoren er der i Italien særlige strukturelle mangler, f.eks. utilstrækkelige forbindelser mellem de forskellige dele af det nationale net og en koncentreret markedsstruktur. Under disse omstændigheder kan liberaliseringen ikke betyde bedre priser for de energiintensive brugere. Problemerne er især markante på Sardinien, hvor elforbindelserne er begrænsede.

| (72) | Derfor fastholder Italien, at en særlig takstordning, der afspejler efterspørgslen, bør anses for at være begrundet som en lovmæssig foranstaltning, der har til formål at simulere mekanismerne på et konkurrencedygtigt marked. Et sådant indgreb ville skabe lige konkurrencevilkår mellem de forskellige energiintensive brugere i medlemsstaterne og dermed fjerne de geografiske skævheder, som rammer virksomheder på Sardinien. Ordningen ville foregribe effekten af liberaliseringsprocessen. Ifølge Italien er lignende foranstaltninger blevet gennemført i andre medlemsstater, hvor de energiintensive brugere nyder godt af regulerede elpriser. |
| --- | --- |

(72)

Derfor fastholder Italien, at en særlig takstordning, der afspejler efterspørgslen, bør anses for at være begrundet som en lovmæssig foranstaltning, der har til formål at simulere mekanismerne på et konkurrencedygtigt marked. Et sådant indgreb ville skabe lige konkurrencevilkår mellem de forskellige energiintensive brugere i medlemsstaterne og dermed fjerne de geografiske skævheder, som rammer virksomheder på Sardinien. Ordningen ville foregribe effekten af liberaliseringsprocessen. Ifølge Italien er lignende foranstaltninger blevet gennemført i andre medlemsstater, hvor de energiintensive brugere nyder godt af regulerede elpriser.

| (73) | Ifølge Italien har 2004-dekretet også to andre formål, nemlig at fastholde beskæftigelsen på Sardinien inden for metalindustrien og at fastholde en tilfredsstillende efterspørgsel inden for elektricitetsproduktionen på Sardinien, som lider under overkapacitet. |
| --- | --- |

(73)

Ifølge Italien har 2004-dekretet også to andre formål, nemlig at fastholde beskæftigelsen på Sardinien inden for metalindustrien og at fastholde en tilfredsstillende efterspørgsel inden for elektricitetsproduktionen på Sardinien, som lider under overkapacitet.

| (74) | Italien fastholder, at den nye takstordning faktisk svarer til Alumix-taksten, som ifølge Kommissionen ikke udgjorde statsstøtte. Forskellen mellem den gamle og nye ordning skyldes udelukkende den nye »takststruktur«, der blev krævet ved indførelsen af det liberaliserede energimarked. |
| --- | --- |

(74)

Italien fastholder, at den nye takstordning faktisk svarer til Alumix-taksten, som ifølge Kommissionen ikke udgjorde statsstøtte. Forskellen mellem den gamle og nye ordning skyldes udelukkende den nye »takststruktur«, der blev krævet ved indførelsen af det liberaliserede energimarked.

| (75) | Italien bekræfter, at takstordningen ikke kan anses som værende statsstøtte. Hvad angår statens indgreb ved hjælp af statsmidler, fastholder Italien, at takstordningen kan sammenlignes med takstordningen i sagen PreussenElektra
   (29), hvor Domstolen afgjorde, at der ikke var tale om statsmidler. CCSE kan ikke som »revisionsinstans for ordningen« frit forvalte de finansielle midler, den administrerer. Det, at AEEG og finansministeriet kan udøve en vis kontrol med CCSE's virksomhed, betyder ikke, at staten frit kan råde over ovennævnte midler. Derfor finansieres takstordningen ifølge Italien udelukkende af private midler. |
| --- | --- |

(75)

Italien bekræfter, at takstordningen ikke kan anses som værende statsstøtte. Hvad angår statens indgreb ved hjælp af statsmidler, fastholder Italien, at takstordningen kan sammenlignes med takstordningen i sagen PreussenElektra
   (29), hvor Domstolen afgjorde, at der ikke var tale om statsmidler. CCSE kan ikke som »revisionsinstans for ordningen« frit forvalte de finansielle midler, den administrerer. Det, at AEEG og finansministeriet kan udøve en vis kontrol med CCSE's virksomhed, betyder ikke, at staten frit kan råde over ovennævnte midler. Derfor finansieres takstordningen ifølge Italien udelukkende af private midler.

| (76) | Desuden bekræfter Italien, at taksten ikke har nogen indflydelse på handelen inden for Den Europæiske Union, og at den ikke kan fordreje konkurrencen, fordi der findes en verdensmarkedspris på de nævnte produkter, som er råvarer (se virksomheden Portovesmes bemærkninger under betragtning 55. Desuden er EU-produktionen og den italienske produktion af disse metaller ikke vokset i samme tempo som efterspørgslen. I 2005 dækkede den nationale produktion f.eks. kun 12 %, 55 % og 80 % af den italienske efterspørgsel efter henholdsvis aluminium, zink og bly. Derfor er der i EU og Italien et voksende produktionsunderskud af disse metaller, mens efterspørgslen dækkes mere og mere af import fra tredjelande. Hvis metalindustrien i Italien lukker ned, vil ingen ny virksomhed inden for den Europæiske Union kunne erstatte den kapacitet, Italien har lukket ned for, eftersom fabrikkerne allerede arbejder på fuld kapacitet, og nye eller eksisterende producenter ikke vil have noget incitament til at øge deres kapacitet, da de langsigtede perspektiver, hvad angår tilgængeligheden af energi til rimelige priser, er usikre. Derfor kan opretholdelsen af den eksisterende produktionskapacitet i Italien ikke skade konkurrencen. Eftersom den fordelagtige takst ikke er lavere end de gennemsnitlige priser, der betales for elektricitet af konkurrenterne til støttemodtagerne, medvirker den ikke til at fremme eksport fra Sardinien til andre medlemsstater. |
| --- | --- |

(76)

Desuden bekræfter Italien, at taksten ikke har nogen indflydelse på handelen inden for Den Europæiske Union, og at den ikke kan fordreje konkurrencen, fordi der findes en verdensmarkedspris på de nævnte produkter, som er råvarer (se virksomheden Portovesmes bemærkninger under betragtning 55. Desuden er EU-produktionen og den italienske produktion af disse metaller ikke vokset i samme tempo som efterspørgslen. I 2005 dækkede den nationale produktion f.eks. kun 12 %, 55 % og 80 % af den italienske efterspørgsel efter henholdsvis aluminium, zink og bly. Derfor er der i EU og Italien et voksende produktionsunderskud af disse metaller, mens efterspørgslen dækkes mere og mere af import fra tredjelande. Hvis metalindustrien i Italien lukker ned, vil ingen ny virksomhed inden for den Europæiske Union kunne erstatte den kapacitet, Italien har lukket ned for, eftersom fabrikkerne allerede arbejder på fuld kapacitet, og nye eller eksisterende producenter ikke vil have noget incitament til at øge deres kapacitet, da de langsigtede perspektiver, hvad angår tilgængeligheden af energi til rimelige priser, er usikre. Derfor kan opretholdelsen af den eksisterende produktionskapacitet i Italien ikke skade konkurrencen. Eftersom den fordelagtige takst ikke er lavere end de gennemsnitlige priser, der betales for elektricitet af konkurrenterne til støttemodtagerne, medvirker den ikke til at fremme eksport fra Sardinien til andre medlemsstater.

| (77) | Italien fastholder, at hvis Kommissionen nåede til en afgørelse om, at foranstaltningen udgør statsstøtte, kunne taksten betragtes som forenelig med det indre markeds regionale statsstøtte, som Sardinien er berettiget til på basis af de undtagelser, der nævnes i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). |
| --- | --- |

(77)

Italien fastholder, at hvis Kommissionen nåede til en afgørelse om, at foranstaltningen udgør statsstøtte, kunne taksten betragtes som forenelig med det indre markeds regionale statsstøtte, som Sardinien er berettiget til på basis af de undtagelser, der nævnes i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a).

| (78) | Ifølge Italien udgør det sardiske elektricitetsmarkeds mangler (markedskoncentrationen, manglende elforbindelser, overkapacitet inden for elproduktionen) samt mangel på infrastruktur til distribution af gas en regional ulempe, som taksten skal være med til at afbøde. |
| --- | --- |

(78)

Ifølge Italien udgør det sardiske elektricitetsmarkeds mangler (markedskoncentrationen, manglende elforbindelser, overkapacitet inden for elproduktionen) samt mangel på infrastruktur til distribution af gas en regional ulempe, som taksten skal være med til at afbøde.

| (79) | Italien bemærker, at elpriserne på det nationale territorium er 38 % højere end gennemsnitsprisen i resten af Europa for de højenergiintensive brugere. Det skaber et konkurrenceproblem, som på det seneste er blevet forværret på Sardinien på grund af det lokale elektricitetsmarkeds mangler, og fordi man ikke har adgang til naturgasnettet. |
| --- | --- |

(79)

Italien bemærker, at elpriserne på det nationale territorium er 38 % højere end gennemsnitsprisen i resten af Europa for de højenergiintensive brugere. Det skaber et konkurrenceproblem, som på det seneste er blevet forværret på Sardinien på grund af det lokale elektricitetsmarkeds mangler, og fordi man ikke har adgang til naturgasnettet.

| (80) | Italien bekræfter, at foranstaltningen bidrager til den regionale udvikling, fordi metalindustrien dermed bidrager betydeligt til økonomien og beskæftigelsen på Sardinien (metalindustrien udgør rent faktisk 12 % af arbejdsstyrken og 12,2 % af det regionale BNP inden for fremstillingsvirksomhed). Taksten har en positiv indvirkning på beskæftigelsen og opretholdelsen af øens sociale og økonomiske samfundsstruktur. |
| --- | --- |

(80)

Italien bekræfter, at foranstaltningen bidrager til den regionale udvikling, fordi metalindustrien dermed bidrager betydeligt til økonomien og beskæftigelsen på Sardinien (metalindustrien udgør rent faktisk 12 % af arbejdsstyrken og 12,2 % af det regionale BNP inden for fremstillingsvirksomhed). Taksten har en positiv indvirkning på beskæftigelsen og opretholdelsen af øens sociale og økonomiske samfundsstruktur.

| (81) | Ifølge Italien er taksten afhængig af de ulemper, som støttemodtagerne føler sig udsat for, idet taksten simpelthen justerer de elpriser, de sardiske producenter betaler, i forhold til de elpriser, der betales af deres konkurrenter inden for EU. |
| --- | --- |

(81)

Ifølge Italien er taksten afhængig af de ulemper, som støttemodtagerne føler sig udsat for, idet taksten simpelthen justerer de elpriser, de sardiske producenter betaler, i forhold til de elpriser, der betales af deres konkurrenter inden for EU.

| (82) | Desuden ydes taksten over en kort overgangsperiode, eftersom den kun er i kraft, indtil projekterne vedrørende øens infrastruktur, som skal forbedre sammenkoblingen til el- og gasnettet (det nye søkabel SAPEI og den nye gasledning GALSI (30) er gennemført. |
| --- | --- |

(82)

Desuden ydes taksten over en kort overgangsperiode, eftersom den kun er i kraft, indtil projekterne vedrørende øens infrastruktur, som skal forbedre sammenkoblingen til el- og gasnettet (det nye søkabel SAPEI og den nye gasledning GALSI (30) er gennemført.

| (83) | Ifølge Italien er foranstaltningen i øvrigt degressiv, idet den reducerede pris er indeksbaseret på grundlag af brændstoffernes prisregulering, og prisen kan kun øges eller forblive uændrede. |
| --- | --- |

(83)

Ifølge Italien er foranstaltningen i øvrigt degressiv, idet den reducerede pris er indeksbaseret på grundlag af brændstoffernes prisregulering, og prisen kan kun øges eller forblive uændrede.

4.2.   Sag C 13/06

4.2.1.   Bemærkninger fra Portovesme

| (84) | Virksomheden Portovesme fastholder, at 2005-taksterne ikke fordrejer konkurrencen, og at de er nødvendige for at sikre de interesserede industriers overlevelse og kan betragtes som værende forenelige med regionalstøtte. Virksomhedens argumenter stemmer overens med de argumenter, som Italien fremfører, og som der refereres til'(jf. betragtning 87 til 104. |
| --- | --- |

(84)

Virksomheden Portovesme fastholder, at 2005-taksterne ikke fordrejer konkurrencen, og at de er nødvendige for at sikre de interesserede industriers overlevelse og kan betragtes som værende forenelige med regionalstøtte. Virksomhedens argumenter stemmer overens med de argumenter, som Italien fremfører, og som der refereres til'(jf. betragtning 87 til 104.

4.2.2.   Bemærkninger fra Eurallumina

| (85) | Virksomheden Eurallumina fastholder ligeledes, at 2005-taksterne ikke fordrejer konkurrencen, og at de er nødvendige for at sikre de interesserede industriers overlevelse og kan betragtes som værende forenelige med regionalstøtte. Virksomhedens argumenter stemmer overens med de argumenter, som Italien fremfører, og som der refereres til. |
| --- | --- |

(85)

Virksomheden Eurallumina fastholder ligeledes, at 2005-taksterne ikke fordrejer konkurrencen, og at de er nødvendige for at sikre de interesserede industriers overlevelse og kan betragtes som værende forenelige med regionalstøtte. Virksomhedens argumenter stemmer overens med de argumenter, som Italien fremfører, og som der refereres til.

4.2.3.   Bemærkninger fra andre tredjeparter

| (86) | Samme konkurrenter til virksomhederne Portovesme og Syndial, som havde fremsat deres bemærkninger i sag C 38/B/04, indtræder også i nærværende procedure. Begge virksomheder understreger, at da den omstridte foranstaltning udgør driftsstøtte, bør den anses for at være uforenelig med det indre marked. |
| --- | --- |

(86)

Samme konkurrenter til virksomhederne Portovesme og Syndial, som havde fremsat deres bemærkninger i sag C 38/B/04, indtræder også i nærværende procedure. Begge virksomheder understreger, at da den omstridte foranstaltning udgør driftsstøtte, bør den anses for at være uforenelig med det indre marked.

4.2.4.   Bemærkninger fra Italien

| (87) | Italien fastholder, at 2005-taksterne er forskellige fra 2004-taksterne, da de nu er i overensstemmelse med retningslinjernes krav om regionalstøtte. |
| --- | --- |

(87)

Italien fastholder, at 2005-taksterne er forskellige fra 2004-taksterne, da de nu er i overensstemmelse med retningslinjernes krav om regionalstøtte.

| (88) | Ifølge Italien er det sådan, at selv om taksterne ved en umiddelbar vurdering kan defineres som driftsstøtte, er de i virkeligheden et led i en række foranstaltninger, som skal tilgodese den regionale udvikling på Sardinien. Italien understreger især det tætte forhold, der er mellem taksterne og den forpligtelse, støttemodtagerne pålægges med hensyn til gennemførelsen af langsigtede investeringer. Desuden bevidner den klausul med opsættende virkning, som ifølge Italien kræver Kommissionens tilladelse til, at foranstaltningen kan gennemføres, om dens karakter af regionalstøtte. |
| --- | --- |

(88)

Ifølge Italien er det sådan, at selv om taksterne ved en umiddelbar vurdering kan defineres som driftsstøtte, er de i virkeligheden et led i en række foranstaltninger, som skal tilgodese den regionale udvikling på Sardinien. Italien understreger især det tætte forhold, der er mellem taksterne og den forpligtelse, støttemodtagerne pålægges med hensyn til gennemførelsen af langsigtede investeringer. Desuden bevidner den klausul med opsættende virkning, som ifølge Italien kræver Kommissionens tilladelse til, at foranstaltningen kan gennemføres, om dens karakter af regionalstøtte.

| (89) | Aftalememorandummet, som er underskrevet af Regionen Sardinien og støttemodtagerne, er nøglen til denne strategi. Den består af følgende elementer:






  a) | investeringer i produktionsanlæg, som beskrevet i de af støttemodtagerne fremlagte planer for industrien, |
| --- | --- | --- |

(89)

Aftalememorandummet, som er underskrevet af Regionen Sardinien og støttemodtagerne, er nøglen til denne strategi. Den består af følgende elementer:

a)

investeringer i produktionsanlæg, som beskrevet i de af støttemodtagerne fremlagte planer for industrien,

| b) | hurtig tilladelse til etablering af infrastrukturer for energiforbindelser, som giver støttemodtagerne adgang til energileverancer til konkurrencedygtige priser (gasledningen GALSI og søkablet SAPEI), |
| --- | --- |

b)

hurtig tilladelse til etablering af infrastrukturer for energiforbindelser, som giver støttemodtagerne adgang til energileverancer til konkurrencedygtige priser (gasledningen GALSI og søkablet SAPEI),

| c) | tildelingen af en integreret franchise til udnyttelse af Sulcis-kulminen og til etablering/drift af et nyt kulanlæg til levering af elektricitet til støttemodtagerne, og |
| --- | --- |

c)

tildelingen af en integreret franchise til udnyttelse af Sulcis-kulminen og til etablering/drift af et nyt kulanlæg til levering af elektricitet til støttemodtagerne, og

| d) | reducerede takster. |
| --- | --- |

d)

reducerede takster.

| (90) | Italien fastholder, at taksterne skal betragtes som et politisk økonomisk instrument, der skal forsvare de truede industrier mod høje energipriser, idet de i modsat fald vil blive lagt uden for Italien og Europa på grund af den aggressive konkurrence fra lande uden for EU, der har mindre produktionsomkostninger. Taksterne skal anvendes, indtil de planlagte infrastrukturer er blevet etableret, og der er opnået et konkurrencedygtigt indre energimarked. Foranstaltningen vil være på linje med regionalstøtte, eftersom den vil fremme en bedre økonomi og beskæftigelse på en ø, hvor den energitunge produktion har en konkurrenceulempe, som ikke kun skyldes en ufuldstændig liberalisering af elektricitetsmarkedet, men også usædvanlige mangler i infrastrukturen på Sardinien, hvad angår forbindelserne til de nationale el- og gasnet. |
| --- | --- |

(90)

Italien fastholder, at taksterne skal betragtes som et politisk økonomisk instrument, der skal forsvare de truede industrier mod høje energipriser, idet de i modsat fald vil blive lagt uden for Italien og Europa på grund af den aggressive konkurrence fra lande uden for EU, der har mindre produktionsomkostninger. Taksterne skal anvendes, indtil de planlagte infrastrukturer er blevet etableret, og der er opnået et konkurrencedygtigt indre energimarked. Foranstaltningen vil være på linje med regionalstøtte, eftersom den vil fremme en bedre økonomi og beskæftigelse på en ø, hvor den energitunge produktion har en konkurrenceulempe, som ikke kun skyldes en ufuldstændig liberalisering af elektricitetsmarkedet, men også usædvanlige mangler i infrastrukturen på Sardinien, hvad angår forbindelserne til de nationale el- og gasnet.

| (91) | Til støtte for dette integrerede princip nævner Italien den første rapport fra ekspertgruppen på højt niveau om konkurrenceevne, energi og miljø (31), hvori det bemærkes, at liberaliseringsprocessen på energiområdet ikke har frembragt tilfredsstillende resultater, og at det er nødvendigt at forbedre elforbindelserne, og at man ønsker langtidsleveringskontrakter med fastlagte priser eller partnerskaber mellem brugere og leverandører af elektricitet. I den henseende understreger Italien, at de planlagte foranstaltninger for Sardinien netop går i den retning, og Italien tilføjer, at der samtidig på kort sigt er behov for foranstaltninger som de omtalte takster for at garantere den sardiske industris konkurrencedygtighed og dens overlevelse, indtil de planlagte investeringer, som vil føre til en løsning af de strukturmæssige problemer, er gennemført. |
| --- | --- |

(91)

Til støtte for dette integrerede princip nævner Italien den første rapport fra ekspertgruppen på højt niveau om konkurrenceevne, energi og miljø (31), hvori det bemærkes, at liberaliseringsprocessen på energiområdet ikke har frembragt tilfredsstillende resultater, og at det er nødvendigt at forbedre elforbindelserne, og at man ønsker langtidsleveringskontrakter med fastlagte priser eller partnerskaber mellem brugere og leverandører af elektricitet. I den henseende understreger Italien, at de planlagte foranstaltninger for Sardinien netop går i den retning, og Italien tilføjer, at der samtidig på kort sigt er behov for foranstaltninger som de omtalte takster for at garantere den sardiske industris konkurrencedygtighed og dens overlevelse, indtil de planlagte investeringer, som vil føre til en løsning af de strukturmæssige problemer, er gennemført.

| (92) | Italien fastholder, at det ikke er muligt at imødegå de betalte elpriser, som de sardiske støttemodtagere betaler med de gennemsnitspriser, der betales af lignende virksomheder i resten af Italien, idet de højenergiintensive virksomheder køber deres elektricitet gennem bilaterale kontrakter, som ikke er alment tilgængelige. Ifølge Italien er det forkert af Kommissionen at sammenligne de priser, der er noteret på elbørserne, fordi kun en lille del af elektricitetsleverancerne til disse virksomheder købes herfra. |
| --- | --- |

(92)

Italien fastholder, at det ikke er muligt at imødegå de betalte elpriser, som de sardiske støttemodtagere betaler med de gennemsnitspriser, der betales af lignende virksomheder i resten af Italien, idet de højenergiintensive virksomheder køber deres elektricitet gennem bilaterale kontrakter, som ikke er alment tilgængelige. Ifølge Italien er det forkert af Kommissionen at sammenligne de priser, der er noteret på elbørserne, fordi kun en lille del af elektricitetsleverancerne til disse virksomheder købes herfra.

| (93) | Ifølge Italien er priser, der forhandles gennem bilaterale kontrakter, kun fordelagtige for forbrugerne, hvis de har mulighed for frit at vælge deres leverandører og købe elektricitet, som produceres ved hjælp af konkurrencedygtige teknologier. Dette er ikke muligt på Sardinien, hvor kraftværkerne ikke kan producere energi til overkommelige priser, fordi de ikke har adgang til naturgas. Desuden modvirkes nye investeringer i moderne produktionsanlæg af de begrænsede elforbindelser, som gør det umuligt at eksportere elektricitet. En anden faktor er markedets koncentration og den rolle, de etablerede aktører spiller. |
| --- | --- |

(93)

Ifølge Italien er priser, der forhandles gennem bilaterale kontrakter, kun fordelagtige for forbrugerne, hvis de har mulighed for frit at vælge deres leverandører og købe elektricitet, som produceres ved hjælp af konkurrencedygtige teknologier. Dette er ikke muligt på Sardinien, hvor kraftværkerne ikke kan producere energi til overkommelige priser, fordi de ikke har adgang til naturgas. Desuden modvirkes nye investeringer i moderne produktionsanlæg af de begrænsede elforbindelser, som gør det umuligt at eksportere elektricitet. En anden faktor er markedets koncentration og den rolle, de etablerede aktører spiller.

| (94) | Italien mener, at anvendelsen af takster, som stabiliserer elpriserne, under disse omstændigheder kan være berettiget, indtil der kan skabes mere effektiv konkurrence på elektricitetsmarkedet. Italien fastholder endnu engang, at de reducerede takster simulerer mekanismerne på et fuldt konkurrenceudsat marked. |
| --- | --- |

(94)

Italien mener, at anvendelsen af takster, som stabiliserer elpriserne, under disse omstændigheder kan være berettiget, indtil der kan skabes mere effektiv konkurrence på elektricitetsmarkedet. Italien fastholder endnu engang, at de reducerede takster simulerer mekanismerne på et fuldt konkurrenceudsat marked.

| (95) | Hvad angår situationen med overkapacitet i forbindelse med elektricitetsproduktionen, som fik Kommissionen til at udlede, at elpriserne var højere på Sardinien end i resten af Italien (idet overkapaciteten i stedet burde tilskynde producenterne til at sælge til storbrugerne til konkurrencedygtige priser — jf. betragtning 47, fastholder Italien følgende: Sardiniens overkapacitet kan ikke medføre en reduktion af forbrugspriserne, fordi overkapaciteten i det foreliggende tilfælde skyldes begrænsede elforbindelser, som gør det nødvendigt at opbygge en meget konsistent kapacitetsreserve (32) for at garantere kontinuitet i øens elforsyning. Eftersom denne reserve under alle omstændigheder betales af slutbrugerne, er elselskaberne ikke interesseret i at sælge den elektricitet, der produceres, til mere konkurrencedygtige priser, idet der henvises til den ubrugte kapacitet. |
| --- | --- |

(95)

Hvad angår situationen med overkapacitet i forbindelse med elektricitetsproduktionen, som fik Kommissionen til at udlede, at elpriserne var højere på Sardinien end i resten af Italien (idet overkapaciteten i stedet burde tilskynde producenterne til at sælge til storbrugerne til konkurrencedygtige priser — jf. betragtning 47, fastholder Italien følgende: Sardiniens overkapacitet kan ikke medføre en reduktion af forbrugspriserne, fordi overkapaciteten i det foreliggende tilfælde skyldes begrænsede elforbindelser, som gør det nødvendigt at opbygge en meget konsistent kapacitetsreserve (32) for at garantere kontinuitet i øens elforsyning. Eftersom denne reserve under alle omstændigheder betales af slutbrugerne, er elselskaberne ikke interesseret i at sælge den elektricitet, der produceres, til mere konkurrencedygtige priser, idet der henvises til den ubrugte kapacitet.

| (96) | Ifølge Italien er foranstaltningen proportional, idet den pris, der er fastsat af AEEG for 2005 (jf. betragtning 34) svarer til den gennemsnitspris, der betales af støttemodtagernes konkurrenter, objektivt beregnet af reguleringsinstansen. Italien henviser til, at de store industrier i andre medlemsstater i 2005 betalte for deres elforsyning i henhold til regulerede takster med en pris på helt ned til 25 EUR/MWh. |
| --- | --- |

(96)

Ifølge Italien er foranstaltningen proportional, idet den pris, der er fastsat af AEEG for 2005 (jf. betragtning 34) svarer til den gennemsnitspris, der betales af støttemodtagernes konkurrenter, objektivt beregnet af reguleringsinstansen. Italien henviser til, at de store industrier i andre medlemsstater i 2005 betalte for deres elforsyning i henhold til regulerede takster med en pris på helt ned til 25 EUR/MWh.

| (97) | I lyset af ovenstående hævder Italien, at de oplysninger, som klagerne har fremsat, og som efter Italiens mening ikke er metodologisk korrekte, idet gennemsnitspriserne for den elektricitet, som støttemodtagernes konkurrenter inden for EU har betalt, er overvurderede. |
| --- | --- |

(97)

I lyset af ovenstående hævder Italien, at de oplysninger, som klagerne har fremsat, og som efter Italiens mening ikke er metodologisk korrekte, idet gennemsnitspriserne for den elektricitet, som støttemodtagernes konkurrenter inden for EU har betalt, er overvurderede.

| (98) | Ifølge Italien er ordningens varighed (seks år i stedet for fem år) berettiget, idet man skal afvente etableringen af infrastrukturen på energiområdet. |
| --- | --- |

(98)

Ifølge Italien er ordningens varighed (seks år i stedet for fem år) berettiget, idet man skal afvente etableringen af infrastrukturen på energiområdet.

| (99) | Desuden bekræfter Italien, at kriteriet om gradvis aftrapning er overholdt, idet taksterne ajourføres på basis af gennemsnitspriserne, som noteres løbende på børserne i Amsterdam og Frankfurt og kun kan øges, aldrig mindskes. |
| --- | --- |

(99)

Desuden bekræfter Italien, at kriteriet om gradvis aftrapning er overholdt, idet taksterne ajourføres på basis af gennemsnitspriserne, som noteres løbende på børserne i Amsterdam og Frankfurt og kun kan øges, aldrig mindskes.

| (100) | Taksterne er bundet til prisændringerne på elbørserne, fordi de ifølge Italien repræsenterer en objektiv og globalt repræsentativ målestok for udviklingen i energipriserne. Italien fastholder alligevel, at de faktiske prisstigninger for højenergibrugerne inden for EU er betydeligt lavere end de stigninger, der noteres på elbørserne (fordi disse brugere betaler takster, som er fastsat gennem bilaterale kontrakter, eller som,hvis de reguleres via lovgivningen, er fastsat af staten, og der ses derfor ikke de store udsving). |
| --- | --- |

(100)

Taksterne er bundet til prisændringerne på elbørserne, fordi de ifølge Italien repræsenterer en objektiv og globalt repræsentativ målestok for udviklingen i energipriserne. Italien fastholder alligevel, at de faktiske prisstigninger for højenergibrugerne inden for EU er betydeligt lavere end de stigninger, der noteres på elbørserne (fordi disse brugere betaler takster, som er fastsat gennem bilaterale kontrakter, eller som,hvis de reguleres via lovgivningen, er fastsat af staten, og der ses derfor ikke de store udsving).

| (101) | Italien konkluderer derfor, at en årlig stigning på 4 % i de sardiske takster er i tråd med de prisstigninger, der finder anvendelse på de direkte konkurrenter inden for EU. |
| --- | --- |

(101)

Italien konkluderer derfor, at en årlig stigning på 4 % i de sardiske takster er i tråd med de prisstigninger, der finder anvendelse på de direkte konkurrenter inden for EU.

| (102) | Italien påviser, at der inden for EU findes foranstaltninger, der giver de samme resultater som de omstridte reducerede takster, og Italien fastholder, at alle priser bør vurderes på det samme grundlag uanset deres udformning, idet de alle har et fælles formål, nemlig at garantere overlevelsen af de højenergiintensive industrier inden for EU og forhindre, at de flyttes uden for det nationale territorium. |
| --- | --- |

(102)

Italien påviser, at der inden for EU findes foranstaltninger, der giver de samme resultater som de omstridte reducerede takster, og Italien fastholder, at alle priser bør vurderes på det samme grundlag uanset deres udformning, idet de alle har et fælles formål, nemlig at garantere overlevelsen af de højenergiintensive industrier inden for EU og forhindre, at de flyttes uden for det nationale territorium.

| (103) | Selv om Sardinien efter 2007 ikke længere har ret til driftsstøtte på regional basis, mener Italien, at retningslinjerne for statsstøtte til regionerne giver en mulighed for en gradvis udfasning af de eksisterende ordninger, i det øjeblik en region ikke længere er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). Derfor kunne Kommissionen stadig godkende foranstaltningen i henhold til retningslinjerne om regional statsstøtte fra 2007. Under alle omstændigheder fastholder Italien, at den anfægtede foranstaltning ikke bør betragtes som almindelig driftsstøtte. |
| --- | --- |

(103)

Selv om Sardinien efter 2007 ikke længere har ret til driftsstøtte på regional basis, mener Italien, at retningslinjerne for statsstøtte til regionerne giver en mulighed for en gradvis udfasning af de eksisterende ordninger, i det øjeblik en region ikke længere er omfattet af undtagelsesbestemmelsen i EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). Derfor kunne Kommissionen stadig godkende foranstaltningen i henhold til retningslinjerne om regional statsstøtte fra 2007. Under alle omstændigheder fastholder Italien, at den anfægtede foranstaltning ikke bør betragtes som almindelig driftsstøtte.

| (104) | Italien understreger endnu en gang, at taksterne ikke påvirker handelen mellem medlemsstaterne af de årsager, der allerede er blevet belyst under betragtning 76, hvad angår aluminium, zink og bly. Samme ræsonnement gælder for den kemiske industri. Italien understreger, at Italiens import af kemiske produkter oversteg eksporten i 2003, og at produktionen i EU og Italien har været faldende siden 2001. Hvad specifikt angår produktionen af PVC, som tegner sig for det største klorforbrug, er der i Italien et produktionsunderskud (i 2002 blev der kun produceret 470 000 ton PVC i forhold til et forbrug på 970 000 ton). |
| --- | --- |

(104)

Italien understreger endnu en gang, at taksterne ikke påvirker handelen mellem medlemsstaterne af de årsager, der allerede er blevet belyst under betragtning 76, hvad angår aluminium, zink og bly. Samme ræsonnement gælder for den kemiske industri. Italien understreger, at Italiens import af kemiske produkter oversteg eksporten i 2003, og at produktionen i EU og Italien har været faldende siden 2001. Hvad specifikt angår produktionen af PVC, som tegner sig for det største klorforbrug, er der i Italien et produktionsunderskud (i 2002 blev der kun produceret 470 000 ton PVC i forhold til et forbrug på 970 000 ton).

5.   VURDERING AF FORANSTALTNINGEN

5.1.   Spørgsmål om, hvorvidt der foreligger statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1

| (105) | I henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, udgør en foranstaltning statsstøtte, hvis følgende betingelser er opfyldt kumulativt: Foranstaltningen a) giver støttemodtageren en økonomisk fordel, b) den er tildelt af staten gennem statslige midler, c) den er selektiv, d) den påvirker handelen mellem medlemsstaterne og er af en sådan art, at konkurrencen inden for EU fordrejes. |
| --- | --- |

(105)

I henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, udgør en foranstaltning statsstøtte, hvis følgende betingelser er opfyldt kumulativt: Foranstaltningen a) giver støttemodtageren en økonomisk fordel, b) den er tildelt af staten gennem statslige midler, c) den er selektiv, d) den påvirker handelen mellem medlemsstaterne og er af en sådan art, at konkurrencen inden for EU fordrejes.

5.1.1.   Tilstedeværelse af en fordel

| (106) | På basis af 2004- og 2005-takstordningen indførte staten et tilskud til den elpris, der var blevet forhandlet af støttemodtagerne med deres leverandører. For eksempel skulle virksomhederne Portovesme og Eurallumina i 2004, hvor der ikke fandtes nogen kompensationsbetaling, betale henholdsvis 63 EUR/MWh (33) og 65,95 EUR/MWh på basis af de bilaterale forsyningskontrakter, som var gældende på daværende tidspunkt. Disse tal er allerede blevet indberettet af Italien, og støttemodtagerne er derfor ikke medtaget i indsigelsen. |
| --- | --- |

(106)

På basis af 2004- og 2005-takstordningen indførte staten et tilskud til den elpris, der var blevet forhandlet af støttemodtagerne med deres leverandører. For eksempel skulle virksomhederne Portovesme og Eurallumina i 2004, hvor der ikke fandtes nogen kompensationsbetaling, betale henholdsvis 63 EUR/MWh (33) og 65,95 EUR/MWh på basis af de bilaterale forsyningskontrakter, som var gældende på daværende tidspunkt. Disse tal er allerede blevet indberettet af Italien, og støttemodtagerne er derfor ikke medtaget i indsigelsen.

| (107) | Ifølge de oplysninger, som Italien indsendte, var elprisen, som blev forhandlet af Syndial med elselskabet i 2005, højere end 60 EUR/MWh (mens den reducerede takst fik prisen ned på 27 EUR/MWh). Det logiske ved de to foranstaltninger var, at staten skulle refundere støttemodtagerne for ekstraomkostningerne ved køb af elektricitet på Sardinien i forhold til de gennemsnitspriser, som blev betalt af deres konkurrenter inden for EU. |
| --- | --- |

(107)

Ifølge de oplysninger, som Italien indsendte, var elprisen, som blev forhandlet af Syndial med elselskabet i 2005, højere end 60 EUR/MWh (mens den reducerede takst fik prisen ned på 27 EUR/MWh). Det logiske ved de to foranstaltninger var, at staten skulle refundere støttemodtagerne for ekstraomkostningerne ved køb af elektricitet på Sardinien i forhold til de gennemsnitspriser, som blev betalt af deres konkurrenter inden for EU.

| (108) | Virksomheden Portovesme fastholder, at den reducerede pris svarer til den pris, som ville gælde på et fuldt konkurrencedygtigt marked, og at de derfor slet ikke havde nogen fordel heraf. Kommissionen har allerede tilbagevist denne argumentation i Alcoa-sagen, hvor den behandlede næsten identiske takster. Ved vurderingen af, om der er tale om en fordel, har hverken EU-domstolene eller Kommissionen taget hensyn til de betingelser, der ville gøre sig gældende på et bedre fungerende hypotetisk marked. Referencerammen har altid været de faktiske markedsvilkår (34). |
| --- | --- |

(108)

Virksomheden Portovesme fastholder, at den reducerede pris svarer til den pris, som ville gælde på et fuldt konkurrencedygtigt marked, og at de derfor slet ikke havde nogen fordel heraf. Kommissionen har allerede tilbagevist denne argumentation i Alcoa-sagen, hvor den behandlede næsten identiske takster. Ved vurderingen af, om der er tale om en fordel, har hverken EU-domstolene eller Kommissionen taget hensyn til de betingelser, der ville gøre sig gældende på et bedre fungerende hypotetisk marked. Referencerammen har altid været de faktiske markedsvilkår (34).

| (109) | Desuden indebærer Portovesmes argumentation, at det i tilfælde, hvor et marked ikke fungerer korrekt, er berettiget, at en medlemsstat fastsætter priser, der simulerer effektive konkurrencevilkår (jf. Italiens bemærkninger under betragtning 72. |
| --- | --- |

(109)

Desuden indebærer Portovesmes argumentation, at det i tilfælde, hvor et marked ikke fungerer korrekt, er berettiget, at en medlemsstat fastsætter priser, der simulerer effektive konkurrencevilkår (jf. Italiens bemærkninger under betragtning 72.

| (110) | Denne logik er ikke acceptabel, eftersom den modsiger princippet — som er grundfæstet i EU's retspraksis — om at ifølge: »Den omstændighed, at en medlemsstat ved iværksættelse af ensidige foranstaltninger søger at tilnærme konkurrencevilkårene inden for en bestemt økonomisk sektor til de vilkår, som gælder i de øvrige medlemsstater, kan ikke fratage disse foranstaltninger deres karakter af støtte« (35). Kommissionen mener, at dette princip gælder analogt i situationer, hvor en medlemsstat søger at tilnærme konkurrencevilkårene til de vilkår, som gælder på et konkurrenceudsat marked. |
| --- | --- |

(110)

Denne logik er ikke acceptabel, eftersom den modsiger princippet — som er grundfæstet i EU's retspraksis — om at ifølge: »Den omstændighed, at en medlemsstat ved iværksættelse af ensidige foranstaltninger søger at tilnærme konkurrencevilkårene inden for en bestemt økonomisk sektor til de vilkår, som gælder i de øvrige medlemsstater, kan ikke fratage disse foranstaltninger deres karakter af støtte« (35). Kommissionen mener, at dette princip gælder analogt i situationer, hvor en medlemsstat søger at tilnærme konkurrencevilkårene til de vilkår, som gælder på et konkurrenceudsat marked.

| (111) | Hvis man fulgte dette forslag, ville de midler, medlemsstaterne udbetaler for at dække forskellen mellem en pris, som to markedsaktører har forhandlet frit, og den teoretiske pris, der kunne være opnået enighed om under fuld konkurrence, ikke udgøre statsstøtte. I så fald ville statsstøttekontrollen ikke længere opfylde sit hovedformål. |
| --- | --- |

(111)

Hvis man fulgte dette forslag, ville de midler, medlemsstaterne udbetaler for at dække forskellen mellem en pris, som to markedsaktører har forhandlet frit, og den teoretiske pris, der kunne være opnået enighed om under fuld konkurrence, ikke udgøre statsstøtte. I så fald ville statsstøttekontrollen ikke længere opfylde sit hovedformål.

| (112) | Italien fastholder, at disse takster er identiske med Alumix-taksten, som Kommissionen ikke betragtede som støtte (jf. betragtning 74, og derfor bør disse ligeledes ikke betragtes som støtte. |
| --- | --- |

(112)

Italien fastholder, at disse takster er identiske med Alumix-taksten, som Kommissionen ikke betragtede som støtte (jf. betragtning 74, og derfor bør disse ligeledes ikke betragtes som støtte.

| (113) | Kommissionen erindrer om, at situationen i Alumix-sagen var meget anderledes. I sagen Alumix blev taksten fastsat af ENEL, der på daværende tidspunkt var en offentlig virksomhed med monopol på elforsyning på et elektricitetsmarked, der endnu ikke var liberaliseret (36). I betragtning af denne situation skulle Kommissionen undersøge, om ENEL anvendte en kunstigt lav pris, eller om den opførte sig som en markedsøkonomisk aktør. I betragtning af ENEL's monopol inden for produktion og distribution af elektricitet fandtes der ikke nogen markedspris, som Kommissionen kunne anvende som referencegrundlag ved vurderingen af, om der var tale om en fordel. Kommissionen havde derfor udarbejdet en metode til fastlæggelse af den laveste teoretiske markedspris, hvortil en markedsøkonomisk aktør ville være indstillet på at sælge til sin »bedste kunde«. |
| --- | --- |

(113)

Kommissionen erindrer om, at situationen i Alumix-sagen var meget anderledes. I sagen Alumix blev taksten fastsat af ENEL, der på daværende tidspunkt var en offentlig virksomhed med monopol på elforsyning på et elektricitetsmarked, der endnu ikke var liberaliseret (36). I betragtning af denne situation skulle Kommissionen undersøge, om ENEL anvendte en kunstigt lav pris, eller om den opførte sig som en markedsøkonomisk aktør. I betragtning af ENEL's monopol inden for produktion og distribution af elektricitet fandtes der ikke nogen markedspris, som Kommissionen kunne anvende som referencegrundlag ved vurderingen af, om der var tale om en fordel. Kommissionen havde derfor udarbejdet en metode til fastlæggelse af den laveste teoretiske markedspris, hvortil en markedsøkonomisk aktør ville være indstillet på at sælge til sin »bedste kunde«.

| (114) | Denne metode kan dog ikke anvendes i en situation, hvor slutbrugerne forhandler priserne med elforsyningsleverandørerne på et liberaliseret marked og er tilskudsberettigede ex-post gennem godtgørelser. Derfor er den analyse, der er fremført i Alumix-beslutningen og Kommissionens konklusioner i samme sag, fuldstændig uden relevans i nærværende sag. Det fremgår ligeledes af Førsteinstansrettens dom af 25. marts 2009, at den bekræfter beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i Alcoa-sagen (37) (jf. dommens præmis 132). |
| --- | --- |

(114)

Denne metode kan dog ikke anvendes i en situation, hvor slutbrugerne forhandler priserne med elforsyningsleverandørerne på et liberaliseret marked og er tilskudsberettigede ex-post gennem godtgørelser. Derfor er den analyse, der er fremført i Alumix-beslutningen og Kommissionens konklusioner i samme sag, fuldstændig uden relevans i nærværende sag. Det fremgår ligeledes af Førsteinstansrettens dom af 25. marts 2009, at den bekræfter beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i Alcoa-sagen (37) (jf. dommens præmis 132).

| (115) | I denne sag finder princippet om den forsigtige markedsoperatør ikke anvendelse. Det ville være nødvendigt at vurdere sagen på basis af dette princip, hvis staten solgte elektricitet til interesserede virksomheder, enten direkte eller gennem en statslignende virksomhed som i Alumix-sagen. Men det gælder ikke i denne sag, hvor det er private virksomheder, som leverer elektriciteten. Derfor er det til forskel fra Alumix-sagen ikke nødvendigt at undersøge, om statens adfærd kan sammenlignes med en rationel markedsoperatørs. |
| --- | --- |

(115)

I denne sag finder princippet om den forsigtige markedsoperatør ikke anvendelse. Det ville være nødvendigt at vurdere sagen på basis af dette princip, hvis staten solgte elektricitet til interesserede virksomheder, enten direkte eller gennem en statslignende virksomhed som i Alumix-sagen. Men det gælder ikke i denne sag, hvor det er private virksomheder, som leverer elektriciteten. Derfor er det til forskel fra Alumix-sagen ikke nødvendigt at undersøge, om statens adfærd kan sammenlignes med en rationel markedsoperatørs.

| (116) | Derfor kan det konkluderes, at godtgørelser i henhold til 2004- og 2005-ordningen mindsker udgifterne i forbindelse med de leveringskontrakter, som indgås af støttemodtagerne (udgifter, som normalt skal være indeholdt i virksomhedens budgetter). Ifølge fast retspraksis (38) udgør de anfægtede foranstaltninger derfor en økonomisk fordel for støttemodtagerne. |
| --- | --- |

(116)

Derfor kan det konkluderes, at godtgørelser i henhold til 2004- og 2005-ordningen mindsker udgifterne i forbindelse med de leveringskontrakter, som indgås af støttemodtagerne (udgifter, som normalt skal være indeholdt i virksomhedens budgetter). Ifølge fast retspraksis (38) udgør de anfægtede foranstaltninger derfor en økonomisk fordel for støttemodtagerne.

5.1.2.   Selektivitet

| (117) | Eftersom de lavere elpriser i Italien udelukkende tildeles virksomheder med eksisterende fabrikker beliggende på Sardinien, og som tilhører en lukket liste af sektorer, der fremgår af retsakter og retsforskrifter, som udgør retsgrundlaget for disse foranstaltninger, udgør de en selektiv fordel. |
| --- | --- |

(117)

Eftersom de lavere elpriser i Italien udelukkende tildeles virksomheder med eksisterende fabrikker beliggende på Sardinien, og som tilhører en lukket liste af sektorer, der fremgår af retsakter og retsforskrifter, som udgør retsgrundlaget for disse foranstaltninger, udgør de en selektiv fordel.

5.1.3.   Statsmidler og spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltningen kan tilregnes staten

| (118) | Ifølge fast retspraksis kan en fordel kun defineres som statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, hvis den ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler (39) og kan tilregnes staten (40). |
| --- | --- |

(118)

Ifølge fast retspraksis kan en fordel kun defineres som statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, hvis den ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler (39) og kan tilregnes staten (40).

| (119) | Som beskrevet i betragtning 28 finansieres den pågældende takst gennem en skattelignende afgift, som opkræves af CCSE via takstkomponent A4. Denne afgift er obligatorisk, da den er fastsat i AEEG's beslutning om gennemførelse af den nationale lovgivning. CCSE er en offentlig virksomhed, som er oprettet ved lov, og som udøver sine funktioner på grundlag af nærmere instrukser, der fastlægges i AEEG's beslutninger. |
| --- | --- |

(119)

Som beskrevet i betragtning 28 finansieres den pågældende takst gennem en skattelignende afgift, som opkræves af CCSE via takstkomponent A4. Denne afgift er obligatorisk, da den er fastsat i AEEG's beslutning om gennemførelse af den nationale lovgivning. CCSE er en offentlig virksomhed, som er oprettet ved lov, og som udøver sine funktioner på grundlag af nærmere instrukser, der fastlægges i AEEG's beslutninger.

| (120) | Ifølge fast retspraksis skal indtægterne af en afgift, som er obligatorisk i henhold til national lovgivning, hvis de udbetales til en virksomhed, der er oprettet ved lov, betragtes som statsmidler i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, når formålet er at finansiere en foranstaltning, som opfylder de øvrige kriterier i denne artikel (41). |
| --- | --- |

(120)

Ifølge fast retspraksis skal indtægterne af en afgift, som er obligatorisk i henhold til national lovgivning, hvis de udbetales til en virksomhed, der er oprettet ved lov, betragtes som statsmidler i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, når formålet er at finansiere en foranstaltning, som opfylder de øvrige kriterier i denne artikel (41).

| (121) | Italien påberåber sig Domstolens dom i sagen PreussenElektra
   (42) den påstand, at den pågældende foranstaltning ikke finansieres ved hjælp af statsmidler. Italien fremfører, at de midler, der er nødvendige for at finansiere taksten, overføres fra private (elforbrugerne) til private (støttemodtagerne), og at statens rolle kun består i at vedtage en lov om udbetaling af de nødvendige beløb, uden at den har skønsmæssige beføjelser til at disponere over midlerne, bortset fra dens beføjelser til at gennemføre den lovfæstede ordning. Ifølge Italien og nogle af støttemodtagerne udøver CCSE ingen kontrol over midlerne og er blot et regnskabsmæssigt mellemled. |
| --- | --- |

(121)

Italien påberåber sig Domstolens dom i sagen PreussenElektra
   (42) den påstand, at den pågældende foranstaltning ikke finansieres ved hjælp af statsmidler. Italien fremfører, at de midler, der er nødvendige for at finansiere taksten, overføres fra private (elforbrugerne) til private (støttemodtagerne), og at statens rolle kun består i at vedtage en lov om udbetaling af de nødvendige beløb, uden at den har skønsmæssige beføjelser til at disponere over midlerne, bortset fra dens beføjelser til at gennemføre den lovfæstede ordning. Ifølge Italien og nogle af støttemodtagerne udøver CCSE ingen kontrol over midlerne og er blot et regnskabsmæssigt mellemled.

| (122) | I PreussenElektra-sagen fastslog Domstolen, at en forpligtelse, der pålægges private elforsyningsvirksomheder, til at købe elektricitet fremstillet på grundlag af vedvarende energikilder til fastsatte mindstepriser, der er højere end denne type elektricitets reelle økonomiske værdi, ikke udgør nogen direkte eller indirekte overførsel af statsmidler. |
| --- | --- |

(122)

I PreussenElektra-sagen fastslog Domstolen, at en forpligtelse, der pålægges private elforsyningsvirksomheder, til at købe elektricitet fremstillet på grundlag af vedvarende energikilder til fastsatte mindstepriser, der er højere end denne type elektricitets reelle økonomiske værdi, ikke udgør nogen direkte eller indirekte overførsel af statsmidler.

| (123) | Kommissionen bemærker, at de midler, der var nødvendige for at finansiere foranstaltningen i PreussenElektra-sagen, blev ydet direkte af elforsyningsvirksomhederne til producenterne af vedvarende energi og ikke via nogen offentlig virksomhed. I denne sag kunne de beløb, der skulle overføres, aldrig i praksis blive stillet til rådighed for medlemsstatens myndigheder. I den foreliggende sag derimod går beløbene via den offentlige virksomhed, CCSE, inden de udbetales til den endelige støttemodtager. Retspraksis i PreussenElektra-sagen bygger derfor på andre faktiske forhold og er ikke relevant i den foreliggende sag. |
| --- | --- |

(123)

Kommissionen bemærker, at de midler, der var nødvendige for at finansiere foranstaltningen i PreussenElektra-sagen, blev ydet direkte af elforsyningsvirksomhederne til producenterne af vedvarende energi og ikke via nogen offentlig virksomhed. I denne sag kunne de beløb, der skulle overføres, aldrig i praksis blive stillet til rådighed for medlemsstatens myndigheder. I den foreliggende sag derimod går beløbene via den offentlige virksomhed, CCSE, inden de udbetales til den endelige støttemodtager. Retspraksis i PreussenElektra-sagen bygger derfor på andre faktiske forhold og er ikke relevant i den foreliggende sag.

| (124) | Dommen i Pearle-sagen (43) kan heller ikke hjælpe Italien eller støttemodtagerne. I Pearle-sagen konkluderede Domstolen, at indtægterne fra en afgift, der går via en offentlig virksomhed, under særlige omstændigheder ikke skal betragtes som statsmidler. I Pearle-sagen blev foranstaltningerne finansieret fuldt ud af en erhvervssektor udelukkende på denne sektors initiativ. Midlerne blev opkrævet gennem en skattelignende afgift, der gik via en offentlig virksomhed, som ikke på noget tidspunkt kunne disponere over midlerne. Desuden var de virksomheder, der betalte afgiften, de samme som dem, der fik gavn af den. |
| --- | --- |

(124)

Dommen i Pearle-sagen (43) kan heller ikke hjælpe Italien eller støttemodtagerne. I Pearle-sagen konkluderede Domstolen, at indtægterne fra en afgift, der går via en offentlig virksomhed, under særlige omstændigheder ikke skal betragtes som statsmidler. I Pearle-sagen blev foranstaltningerne finansieret fuldt ud af en erhvervssektor udelukkende på denne sektors initiativ. Midlerne blev opkrævet gennem en skattelignende afgift, der gik via en offentlig virksomhed, som ikke på noget tidspunkt kunne disponere over midlerne. Desuden var de virksomheder, der betalte afgiften, de samme som dem, der fik gavn af den.

| (125) | Italien hævder, at CCSE ikke har nogen skønsmæssige beføjelser med hensyn til udbetaling af midlerne, som er bestemt til finansiering af taksterne og aldrig kan komme ind under de offentlige finanser. Derfor kunne staten ikke disponere frit over disse midler, der som følge heraf ikke udgør statsmidler. |
| --- | --- |

(125)

Italien hævder, at CCSE ikke har nogen skønsmæssige beføjelser med hensyn til udbetaling af midlerne, som er bestemt til finansiering af taksterne og aldrig kan komme ind under de offentlige finanser. Derfor kunne staten ikke disponere frit over disse midler, der som følge heraf ikke udgør statsmidler.

| (126) | Det skal indledningsvis bemærkes, at nogle af kriterierne i Pearle-sagen subjektivt set ganske vist er mere relevante end andre, men at der ikke eksisterer noget »nøglekriterium« i Pearle-sagen. De betingelser, der er anført i dommen, er kumulative. Dette er også den fortolkning, Førsteinstansretten anlagde i Earl Salvat-sagen (44) efter at have undersøgt den anfægtede skattelignende afgift i denne sag på grundlag af hvert af kriterierne i Pearle-sagen. |
| --- | --- |

(126)

Det skal indledningsvis bemærkes, at nogle af kriterierne i Pearle-sagen subjektivt set ganske vist er mere relevante end andre, men at der ikke eksisterer noget »nøglekriterium« i Pearle-sagen. De betingelser, der er anført i dommen, er kumulative. Dette er også den fortolkning, Førsteinstansretten anlagde i Earl Salvat-sagen (44) efter at have undersøgt den anfægtede skattelignende afgift i denne sag på grundlag af hvert af kriterierne i Pearle-sagen.

| (127) | Inden Kommissionen undersøgte CCSE's rolle, undersøgte den, om de øvrige kriterier i Pearle-sagen var opfyldt. Det er klart, at taksterne i modsætning til, hvad der er tilfældet i Pearle-sagen, er indført på statens initiativ og ikke på en erhvervssektors initiativ. I Pearle-sagen var støttemodtagerne desuden de eneste, der bidrog med midler, og derfor ville den offentlige virksomheds indgriben nok ikke indebære en fordel, som kunne betyde yderligere omkostninger for staten. I den foreliggende sag er det ikke støttemodtagerne, der bærer omkostningerne ved den afgift, som kun påhviler elforbrugerne. Parterne kan derfor ikke påberåbe sig retspraksis i Pearle-sagen, uanset det eventuelt velbegrundede i argumenterne med hensyn til, at CCSE kun spiller en rolle som regnskabsmæssigt mellemled. |
| --- | --- |

(127)

Inden Kommissionen undersøgte CCSE's rolle, undersøgte den, om de øvrige kriterier i Pearle-sagen var opfyldt. Det er klart, at taksterne i modsætning til, hvad der er tilfældet i Pearle-sagen, er indført på statens initiativ og ikke på en erhvervssektors initiativ. I Pearle-sagen var støttemodtagerne desuden de eneste, der bidrog med midler, og derfor ville den offentlige virksomheds indgriben nok ikke indebære en fordel, som kunne betyde yderligere omkostninger for staten. I den foreliggende sag er det ikke støttemodtagerne, der bærer omkostningerne ved den afgift, som kun påhviler elforbrugerne. Parterne kan derfor ikke påberåbe sig retspraksis i Pearle-sagen, uanset det eventuelt velbegrundede i argumenterne med hensyn til, at CCSE kun spiller en rolle som regnskabsmæssigt mellemled.

| (128) | Hvad angår CCSE, bemærker Kommissionen, at der ifølge fast retspraksis »ikke er grund til at sondre mellem tilfælde, hvor støtten er ydet direkte af staten, og tilfælde, hvor støtte er ydet gennem offentlige eller private organer, der er udpeget eller oprettet af staten« (45). CCSE's offentlige eller private status er derfor ikke afgørende for anvendelsen af statsstøttereglerne. Det forhold, at CCSE er et offentligt organ, medfører ikke uden videre anvendelse af EUF-traktatens artikel 107 (46). Analogt udelukker et offentligt organs indgriben ikke i sig selv anvendelse af denne artikel. |
| --- | --- |

(128)

Hvad angår CCSE, bemærker Kommissionen, at der ifølge fast retspraksis »ikke er grund til at sondre mellem tilfælde, hvor støtten er ydet direkte af staten, og tilfælde, hvor støtte er ydet gennem offentlige eller private organer, der er udpeget eller oprettet af staten« (45). CCSE's offentlige eller private status er derfor ikke afgørende for anvendelsen af statsstøttereglerne. Det forhold, at CCSE er et offentligt organ, medfører ikke uden videre anvendelse af EUF-traktatens artikel 107 (46). Analogt udelukker et offentligt organs indgriben ikke i sig selv anvendelse af denne artikel.

| (129) | Analysen kan dog ikke begrænses til CCSE's beføjelser i dens egenskab af offentligt organ. Det skal derimod undersøges, om staten generelt kan udøve kontrol over de midler, der anvendes til finansiering af taksten, enten direkte eller gennem et hvilket som helst andet organ, som den har udpeget. Der skulle have været foretaget den samme analyse, hvis CCSE havde været et privat organ. |
| --- | --- |

(129)

Analysen kan dog ikke begrænses til CCSE's beføjelser i dens egenskab af offentligt organ. Det skal derimod undersøges, om staten generelt kan udøve kontrol over de midler, der anvendes til finansiering af taksten, enten direkte eller gennem et hvilket som helst andet organ, som den har udpeget. Der skulle have været foretaget den samme analyse, hvis CCSE havde været et privat organ.

| (130) | Domstolens dom for nylig i Essent-sagen (47) giver definitive retningslinjer på dette område. I Essent-sagen havde Nederlandene ved lov indført et pristillæg for elektricitetstransmission. Pristillægget blev betalt af elforbrugerne til netoperatørerne, som igen overførte indtægterne til den udpegede virksomhed, SEP, der ikke havde nogen skønsmæssige beføjelser med hensyn til administration af midlerne og opererede under streng kontrol fra myndighedernes side. Domstolen nåede til den konklusion, at indtægterne af pristillægget skulle betragtes som statsmidler, da pristillægget var blevet pålagt ved en national lov og derfor var en beskatning. SEP havde ikke bemyndigelse til at anvende indtægterne af pristillægget til andre end de i loven fastsatte formål, og midlerne var derfor under statens kontrol, og de nationale myndigheder kunne disponere over dem. Domstolen fastslog, at sådanne elementer var tilstrækkelige til, at de pågældende midler kunne anses for at være statsmidler. |
| --- | --- |

(130)

Domstolens dom for nylig i Essent-sagen (47) giver definitive retningslinjer på dette område. I Essent-sagen havde Nederlandene ved lov indført et pristillæg for elektricitetstransmission. Pristillægget blev betalt af elforbrugerne til netoperatørerne, som igen overførte indtægterne til den udpegede virksomhed, SEP, der ikke havde nogen skønsmæssige beføjelser med hensyn til administration af midlerne og opererede under streng kontrol fra myndighedernes side. Domstolen nåede til den konklusion, at indtægterne af pristillægget skulle betragtes som statsmidler, da pristillægget var blevet pålagt ved en national lov og derfor var en beskatning. SEP havde ikke bemyndigelse til at anvende indtægterne af pristillægget til andre end de i loven fastsatte formål, og midlerne var derfor under statens kontrol, og de nationale myndigheder kunne disponere over dem. Domstolen fastslog, at sådanne elementer var tilstrækkelige til, at de pågældende midler kunne anses for at være statsmidler.

| (131) | Lighedspunkterne med den foreliggende sag er indlysende. Den afgift, der anvendes til finansiering af de anvendte takster er indført ved lov som i Essent-sagen. CCSE spiller samme rolle som SEP, idet den centraliserer og administrerer indtægterne af den skattelignende afgift og er underlagt de samme krav, da den ikke kan anvende indtægterne til andre end de i loven fastsatte formål (finansiering af de favorable eltakstordninger). Staten er i stand til at kontrollere og bestemme anvendelsen af midlerne: CCSE udøver sine regnskabsmæssige funktioner efter nærmere instrukser fra AEEG, som handler inden for rammerne af sine lovfæstede beføjelser og/eller som led i gennemførelsen af den nationale lovgivning. De midler, som CCSE administrerer, er derfor konstant under statens kontrol. |
| --- | --- |

(131)

Lighedspunkterne med den foreliggende sag er indlysende. Den afgift, der anvendes til finansiering af de anvendte takster er indført ved lov som i Essent-sagen. CCSE spiller samme rolle som SEP, idet den centraliserer og administrerer indtægterne af den skattelignende afgift og er underlagt de samme krav, da den ikke kan anvende indtægterne til andre end de i loven fastsatte formål (finansiering af de favorable eltakstordninger). Staten er i stand til at kontrollere og bestemme anvendelsen af midlerne: CCSE udøver sine regnskabsmæssige funktioner efter nærmere instrukser fra AEEG, som handler inden for rammerne af sine lovfæstede beføjelser og/eller som led i gennemførelsen af den nationale lovgivning. De midler, som CCSE administrerer, er derfor konstant under statens kontrol.

| (132) | Denne analyse svarer til Kommissionens analyse i beslutningen om strandede omkostninger inden for elsektoren i Italien (48), der klassificerede de midler, som CCSE administrerede på konto A6, som statsmidler. |
| --- | --- |

(132)

Denne analyse svarer til Kommissionens analyse i beslutningen om strandede omkostninger inden for elsektoren i Italien (48), der klassificerede de midler, som CCSE administrerede på konto A6, som statsmidler.

| (133) | Førsteinstansretten har i sin dom i Iride-sagen fastslået, at de midler som CCSE administrerer, ubestrideligt er statsmidler (49). |
| --- | --- |

(133)

Førsteinstansretten har i sin dom i Iride-sagen fastslået, at de midler som CCSE administrerer, ubestrideligt er statsmidler (49).

| (134) | Italiens kassationsret (Corte di Cassazione) havde allerede i sin dom nr. 11632/03 af 3. april 2003 konkluderet, at CCSE ikke havde særskilt status som juridisk person i forhold til den italienske stat, og at det var sidstnævnte, der måtte betragtes som ejer af de beløb, der blev overført til CCSE, også selv om beløbene blev overført af private og var bestemt til private virksomheder. I Iride-sagen indbragte Iride Spa og Iride Energia Spa en kommissionsbeslutning for Førsteinstansretten, idet beslutningen klassificerede de midler, der administreres af CCSE på konto A6, som statsmidler. Sagsøgernes argumenter var meget ens. De anfægtede det materielle indhold i højesterets dom, og hævdede, at CCSE kun var regnskabsmæssigt mellemled mellem private borgere, der havde en finansiel forpligtelse, og modtagerne af disse beløb, og at CCSE ikke, selv i en kort periode, havde mulighed for at anvende de pågældende beløb. Sagsøgerne fremførte også, at retspraksis i PreussenElektra-sagen fandt anvendelse. |
| --- | --- |

(134)

Italiens kassationsret (Corte di Cassazione) havde allerede i sin dom nr. 11632/03 af 3. april 2003 konkluderet, at CCSE ikke havde særskilt status som juridisk person i forhold til den italienske stat, og at det var sidstnævnte, der måtte betragtes som ejer af de beløb, der blev overført til CCSE, også selv om beløbene blev overført af private og var bestemt til private virksomheder. I Iride-sagen indbragte Iride Spa og Iride Energia Spa en kommissionsbeslutning for Førsteinstansretten, idet beslutningen klassificerede de midler, der administreres af CCSE på konto A6, som statsmidler. Sagsøgernes argumenter var meget ens. De anfægtede det materielle indhold i højesterets dom, og hævdede, at CCSE kun var regnskabsmæssigt mellemled mellem private borgere, der havde en finansiel forpligtelse, og modtagerne af disse beløb, og at CCSE ikke, selv i en kort periode, havde mulighed for at anvende de pågældende beløb. Sagsøgerne fremførte også, at retspraksis i PreussenElektra-sagen fandt anvendelse.

| (135) | Førsteinstansretten understregede først, at den ikke havde kompetence til at anfægte højesterets fortolkning af den italienske lovgivning, og fastslog derpå, at de beløb, der overføres til CCSE's konto A6, skulle klassificeres som statsmidler, ikke blot fordi de tilhørte staten, men også fordi de var under konstant kontrol fra statens side (50). |
| --- | --- |

(135)

Førsteinstansretten understregede først, at den ikke havde kompetence til at anfægte højesterets fortolkning af den italienske lovgivning, og fastslog derpå, at de beløb, der overføres til CCSE's konto A6, skulle klassificeres som statsmidler, ikke blot fordi de tilhørte staten, men også fordi de var under konstant kontrol fra statens side (50).

| (136) | Denne konklusion vedrører CCSE's konto A6, som finansierer elsektorens strandede omkostninger, men kan logisk set udvides til at omfatte konto A4, som finansierer den anfægtede takst. Højesterets dom byggede på en analyse af CCSE's status som juridisk person, og den konklusion, at beløbene tilhørte staten, gælder derfor for alle beløb, der overføres til CCSE. Det samme er tilfældet med Førsteinstansrettens konklusion, nemlig at staten kan kontrollere de midler, som CCSE administrerer. Der er ingen forskel mellem konto A6 og konto A4 ud over midlernes formål (dækning af de strandede omkostninger på A6, og finansiering af de nedsatte takster på A4). Derfor skal de beløb, der overføres til de sardiske støttemodtagere fra konto A4, også klassificeres som statsmidler. |
| --- | --- |

(136)

Denne konklusion vedrører CCSE's konto A6, som finansierer elsektorens strandede omkostninger, men kan logisk set udvides til at omfatte konto A4, som finansierer den anfægtede takst. Højesterets dom byggede på en analyse af CCSE's status som juridisk person, og den konklusion, at beløbene tilhørte staten, gælder derfor for alle beløb, der overføres til CCSE. Det samme er tilfældet med Førsteinstansrettens konklusion, nemlig at staten kan kontrollere de midler, som CCSE administrerer. Der er ingen forskel mellem konto A6 og konto A4 ud over midlernes formål (dækning af de strandede omkostninger på A6, og finansiering af de nedsatte takster på A4). Derfor skal de beløb, der overføres til de sardiske støttemodtagere fra konto A4, også klassificeres som statsmidler.

| (137) | Ud over at være finansieret ved hjælp af statsmidler må de anfægtede takster også tilregnes staten (51), fordi foranstaltningens retsgrundlag består af nationale lovbestemmelser, dekreter og beslutninger truffet af AEEG, som er et offentligt organ, der udfører sine funktioner som offentlig myndighed. |
| --- | --- |

(137)

Ud over at være finansieret ved hjælp af statsmidler må de anfægtede takster også tilregnes staten (51), fordi foranstaltningens retsgrundlag består af nationale lovbestemmelser, dekreter og beslutninger truffet af AEEG, som er et offentligt organ, der udfører sine funktioner som offentlig myndighed.

5.1.4.   Påvirkning af samhandelen og konkurrencefordrejning

| (138) | Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltningen kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og dermed fordreje konkurrencevilkårene, hersker der ingen tvivl om, at de berørte markeder (bly, zink, sølv, aluminium og klor/soda) er fuldstændige konkurrencedygtige på de berørte markeder. En sådan betragtning ville i sig nok være tilstrækkelig til at fastholde, at taksterne påvirker handelen inden for EU. |
| --- | --- |

(138)

Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt foranstaltningen kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og dermed fordreje konkurrencevilkårene, hersker der ingen tvivl om, at de berørte markeder (bly, zink, sølv, aluminium og klor/soda) er fuldstændige konkurrencedygtige på de berørte markeder. En sådan betragtning ville i sig nok være tilstrækkelig til at fastholde, at taksterne påvirker handelen inden for EU.

| (139) | Kommissionen tog alligevel højde for støttemodtagernes og Italiens argument om, at taksterne i metalsektoren (argumentet blev ikke udtrykkeligt fremført med hensyn til klorsektoren) ikke påvirker samhandelen og ikke virker konkurrencefordrejende, da der ikke foregår samhandel mellem medlemsstaterne. Det er ikke sandsynligt, at en sådan indbyrdes handel vil udvikle sig, og på grund af de nærmere omstændigheder inden for den pågældende sektor virker taksterne ikke konkurrencefordrejende for støttemodtagerne inden for EU. |
| --- | --- |

(139)

Kommissionen tog alligevel højde for støttemodtagernes og Italiens argument om, at taksterne i metalsektoren (argumentet blev ikke udtrykkeligt fremført med hensyn til klorsektoren) ikke påvirker samhandelen og ikke virker konkurrencefordrejende, da der ikke foregår samhandel mellem medlemsstaterne. Det er ikke sandsynligt, at en sådan indbyrdes handel vil udvikle sig, og på grund af de nærmere omstændigheder inden for den pågældende sektor virker taksterne ikke konkurrencefordrejende for støttemodtagerne inden for EU.

| (140) | Det skal erindres, at det forhold, at der ikke findes nogen faktiske handelsstrømme, aldrig i Kommissionens beslutningspraksis og i Domstolens retspraksis er blevet accepteret som bevis på, at en foranstaltning ikke påvirker samhandelen inden for EU. Domstolen har således konstant fastslået, at støtte til en virksomhed vil kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene, selv om den pågældende virksomhed ikke deltager i samhandelen inden for EU. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan det nemlig medføre en uændret eller øget indenlandsk produktion med det resultat, at virksomheder i andre medlemsstater får ringere muligheder for at eksportere deres produkter til den pågældende medlemsstat (52). |
| --- | --- |

(140)

Det skal erindres, at det forhold, at der ikke findes nogen faktiske handelsstrømme, aldrig i Kommissionens beslutningspraksis og i Domstolens retspraksis er blevet accepteret som bevis på, at en foranstaltning ikke påvirker samhandelen inden for EU. Domstolen har således konstant fastslået, at støtte til en virksomhed vil kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordreje konkurrencevilkårene, selv om den pågældende virksomhed ikke deltager i samhandelen inden for EU. Når en medlemsstat yder støtte til en virksomhed, kan det nemlig medføre en uændret eller øget indenlandsk produktion med det resultat, at virksomheder i andre medlemsstater får ringere muligheder for at eksportere deres produkter til den pågældende medlemsstat (52).

| (141) | Desuden er en situation, som er præget af en nedgang i produktionen i EU og en stigning i importen fra tredjelande, og hvor der ikke er handelsstrømme mellem medlemsstaterne, eller sådanne handelsstrømme er begrænsede, ikke usædvanlig, men faktisk typisk for sektorer med strukturbestemte problemer og/eller sektorer, som er udsat for et stærkt konkurrencepres. Sådanne sektorer er særligt følsomme over for foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer for at forbedre deres nationale industriers konkurrencemæssige stilling. |
| --- | --- |

(141)

Desuden er en situation, som er præget af en nedgang i produktionen i EU og en stigning i importen fra tredjelande, og hvor der ikke er handelsstrømme mellem medlemsstaterne, eller sådanne handelsstrømme er begrænsede, ikke usædvanlig, men faktisk typisk for sektorer med strukturbestemte problemer og/eller sektorer, som er udsat for et stærkt konkurrencepres. Sådanne sektorer er særligt følsomme over for foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer for at forbedre deres nationale industriers konkurrencemæssige stilling.

| (142) | Det forhold, at den beskedne produktion af zink, bly og sølv i Italien ikke er i stand til at påvirke referenceprisen, er irrelevant. At der findes en referencepris på disse metaller, som ikke så let påvirkes af produktionsbetingelserne i en enkelt medlemsstat, udelukker ikke, at der er konkurrence mellem virksomheder i EØS, som sælger deres produkter på verdensmarkedet for metaller. Det er tænkeligt, at støtten til de sardiske støttemodtagere ikke giver dem mulighed for at sænke verdensmarkedsprisen på deres produkter og at presse konkurrenterne ud af markedet, og at andre producenter i EU kan opretholde deres aktiviteter, så længe de kan sælge deres produkter med fortjeneste til verdensmarkedsprisen. Det overskud, som indtjenes i Italien som følge af den nedsatte takst, styrker dog generelt Italiens konkurrencemæssige stilling. Det kan f.eks. benytte de opsparede kapitalreserver til at overtage konkurrenter og forøge sin markedsandel. Dette argument er endnu mere relevant, hvis man tager højde for, at nogle af støttemodtagerne er en del af multinationale virksomheder (53). |
| --- | --- |

(142)

Det forhold, at den beskedne produktion af zink, bly og sølv i Italien ikke er i stand til at påvirke referenceprisen, er irrelevant. At der findes en referencepris på disse metaller, som ikke så let påvirkes af produktionsbetingelserne i en enkelt medlemsstat, udelukker ikke, at der er konkurrence mellem virksomheder i EØS, som sælger deres produkter på verdensmarkedet for metaller. Det er tænkeligt, at støtten til de sardiske støttemodtagere ikke giver dem mulighed for at sænke verdensmarkedsprisen på deres produkter og at presse konkurrenterne ud af markedet, og at andre producenter i EU kan opretholde deres aktiviteter, så længe de kan sælge deres produkter med fortjeneste til verdensmarkedsprisen. Det overskud, som indtjenes i Italien som følge af den nedsatte takst, styrker dog generelt Italiens konkurrencemæssige stilling. Det kan f.eks. benytte de opsparede kapitalreserver til at overtage konkurrenter og forøge sin markedsandel. Dette argument er endnu mere relevant, hvis man tager højde for, at nogle af støttemodtagerne er en del af multinationale virksomheder (53).

| (143) | I modsætning til, hvad støttemodtagerne påstår, kan det forhold, at den pris, de betaler i Italien inden for de pågældende sektorer, svarer til den gennemsnitlige elpris, som de konkurrerende producenter betaler inden for EU, ikke betragtes som bevis på, at de øvrige EU-producenters interesser ikke trues af den italienske takst. Ifølge retspraksis i sag C-372/97, Italien mod Kommissionen, er det klart, at ensidige foranstaltninger, som tager sigte på at tilnærme konkurrencevilkårene i en medlemsstat til de konkurrencevilkår, der gælder i de øvrige medlemsstater, påvirker samhandelen (og derfor ikke kan undgå at blive klassificeret som støtte). Desuden kan nogle af de energiforsyningsaftaler, der gælder i andre medlemsstater, indebære statsstøtte, og Kommissionen har indledt indgående undersøgelser af flere foranstaltninger af denne art (54). Selv om hverken Italien eller Alcoa har fremført dette argument, skal Kommissionen erindre om det grundlæggende princip i retspraksis, at den omstændighed, at nogle medlemsstater yder ulovlig støtte, ikke gør det berettiget, at andre medlemsstater træffer tilsvarende foranstaltninger. |
| --- | --- |

(143)

I modsætning til, hvad støttemodtagerne påstår, kan det forhold, at den pris, de betaler i Italien inden for de pågældende sektorer, svarer til den gennemsnitlige elpris, som de konkurrerende producenter betaler inden for EU, ikke betragtes som bevis på, at de øvrige EU-producenters interesser ikke trues af den italienske takst. Ifølge retspraksis i sag C-372/97, Italien mod Kommissionen, er det klart, at ensidige foranstaltninger, som tager sigte på at tilnærme konkurrencevilkårene i en medlemsstat til de konkurrencevilkår, der gælder i de øvrige medlemsstater, påvirker samhandelen (og derfor ikke kan undgå at blive klassificeret som støtte). Desuden kan nogle af de energiforsyningsaftaler, der gælder i andre medlemsstater, indebære statsstøtte, og Kommissionen har indledt indgående undersøgelser af flere foranstaltninger af denne art (54). Selv om hverken Italien eller Alcoa har fremført dette argument, skal Kommissionen erindre om det grundlæggende princip i retspraksis, at den omstændighed, at nogle medlemsstater yder ulovlig støtte, ikke gør det berettiget, at andre medlemsstater træffer tilsvarende foranstaltninger.

| (144) | Under alle omstændigheder er klagerne fra støttemodtagernes konkurrenter tegn på, at de anfægtede takster faktisk udgør et konkurrenceproblem og påvirker samhandelen inden for EU. |
| --- | --- |

(144)

Under alle omstændigheder er klagerne fra støttemodtagernes konkurrenter tegn på, at de anfægtede takster faktisk udgør et konkurrenceproblem og påvirker samhandelen inden for EU.

| (145) | Desuden har Italien ikke anmeldt 2004-taksterne. Ifølge fast retspraksis (55) er Kommissionen i tilfælde af uanmeldt støtte ikke forpligtet til at påvise de faktiske virkninger for konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. For dersom Kommissionen i beslutningen havde været forpligtet til at godtgøre den faktiske virkning af allerede ydet støtte, ville det være ensbetydende med, at man begunstigede de medlemsstater, der yder støtte under tilsidesættelse af anmeldelsespligten i medfør af EF-traktatens artikel 93, stk. 3, på bekostning af de medlemsstater, der anmelder planlagt støtte. |
| --- | --- |

(145)

Desuden har Italien ikke anmeldt 2004-taksterne. Ifølge fast retspraksis (55) er Kommissionen i tilfælde af uanmeldt støtte ikke forpligtet til at påvise de faktiske virkninger for konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne. For dersom Kommissionen i beslutningen havde været forpligtet til at godtgøre den faktiske virkning af allerede ydet støtte, ville det være ensbetydende med, at man begunstigede de medlemsstater, der yder støtte under tilsidesættelse af anmeldelsespligten i medfør af EF-traktatens artikel 93, stk. 3, på bekostning af de medlemsstater, der anmelder planlagt støtte.

| (146) | Det må derfor konkluderes, at de nedsatte eltakster vil kunne forbedre støttemodtagernes konkurrencemæssige stilling i forhold til konkurrenterne inden for samhandelen i EU. Ifølge fast retspraksis (56) må det under sådanne omstændigheder fastslås, at støtten påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene. |
| --- | --- |

(146)

Det må derfor konkluderes, at de nedsatte eltakster vil kunne forbedre støttemodtagernes konkurrencemæssige stilling i forhold til konkurrenterne inden for samhandelen i EU. Ifølge fast retspraksis (56) må det under sådanne omstændigheder fastslås, at støtten påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene.

5.1.5.   Konklusioner med hensyn til, om der er tale om støtte

| (147) | På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at de anfægtede 2004- og 2005-takster skal betragtes som statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 87, stk. 1, og kun kan godkendes, hvis de opfylder en af traktatens undtagelsesbestemmelser. Denne konklusion er i overensstemmelse med konklusionen i Alcoa-sagen, som vedrører næsten identiske takster. |
| --- | --- |

(147)

På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at de anfægtede 2004- og 2005-takster skal betragtes som statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 87, stk. 1, og kun kan godkendes, hvis de opfylder en af traktatens undtagelsesbestemmelser. Denne konklusion er i overensstemmelse med konklusionen i Alcoa-sagen, som vedrører næsten identiske takster.

5.2.   Klassificering af foranstaltningen som ny støtte eller eksisterende støtte

| (148) | De situationer, hvor en foranstaltning udgør eksisterende støtte, er uddybet i den udtømmende fortegnelse i artikel 1 i Rådets forordning (EF) 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (57). |
| --- | --- |

(148)

De situationer, hvor en foranstaltning udgør eksisterende støtte, er uddybet i den udtømmende fortegnelse i artikel 1 i Rådets forordning (EF) 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (57).

| (149) | Det er ubestrideligt, at de pågældende foranstaltninger ikke blev iværksat inden Italiens tiltrædelse af EU (artikel 1, litra b), punkt i) i ovennævnte artikel), at den ikke kan anses for at være godkendt, fordi Kommissionen ikke har vedtaget en beslutning inden for den fastsatte frist (artikel 1, litra b), punkt iii)), og ikke kan anses for eksisterende støtte, fordi forældelsesfristen er udløbet (artikel 1, litra b), punkt iv)). Foranstaltningerne blev ikke siden til en støtte på grund af udviklingen på det fælles marked, og uden at medlemsstaten havde foretaget nogen ændringer (artikel 1, litra b), punkt v), første sætning). |
| --- | --- |

(149)

Det er ubestrideligt, at de pågældende foranstaltninger ikke blev iværksat inden Italiens tiltrædelse af EU (artikel 1, litra b), punkt i) i ovennævnte artikel), at den ikke kan anses for at være godkendt, fordi Kommissionen ikke har vedtaget en beslutning inden for den fastsatte frist (artikel 1, litra b), punkt iii)), og ikke kan anses for eksisterende støtte, fordi forældelsesfristen er udløbet (artikel 1, litra b), punkt iv)). Foranstaltningerne blev ikke siden til en støtte på grund af udviklingen på det fælles marked, og uden at medlemsstaten havde foretaget nogen ændringer (artikel 1, litra b), punkt v), første sætning).

| (150) | I lyset af det, der er anført, fastholder Kommissionen, at de anfægtede takster udgør en ny støtte. |
| --- | --- |

(150)

I lyset af det, der er anført, fastholder Kommissionen, at de anfægtede takster udgør en ny støtte.

5.3.   Støttens lovlighed

| (151) | I henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, før Kommissionen har truffet en endelig beslutning derom. |
| --- | --- |

(151)

I henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, skal medlemsstaterne underrette Kommissionen om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, før Kommissionen har truffet en endelig beslutning derom.

| (152) | Da Italien ikke har anmeldt artikel 1 i 2004-dekretet, udgør 2004-taksterne en ulovlig støtte. |
| --- | --- |

(152)

Da Italien ikke har anmeldt artikel 1 i 2004-dekretet, udgør 2004-taksterne en ulovlig støtte.

| (153) | Derimod har Italien anmeldt artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005, og man afholdt sig fra at anvende foranstaltningen. Den er imidlertid overensstemmende med de forpligtelser, der fremgår af EUF-traktatens artikel 108, stk. 3. |
| --- | --- |

(153)

Derimod har Italien anmeldt artikel 11, stk. 12, i lov nr. 80/2005, og man afholdt sig fra at anvende foranstaltningen. Den er imidlertid overensstemmende med de forpligtelser, der fremgår af EUF-traktatens artikel 108, stk. 3.

6.   STØTTENS FORENELIGHED

| (154) | Som en undtagelse fra det generelle forbud mod statsstøtte i EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, kan støtte erklæres forenelig, hvis den kan opfylde en af de i traktaten anførte undtagelser. |
| --- | --- |

(154)

Som en undtagelse fra det generelle forbud mod statsstøtte i EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, kan støtte erklæres forenelig, hvis den kan opfylde en af de i traktaten anførte undtagelser.

| (155) | 2004- og 2005-taksterne udgør driftsstøtte. Italiens påstand om, at 2005-taksterne ikke skulle betragtes som driftsstøtte, idet de udgør en del af en regional støttestrategi og er underlagt erhvervsinvesteringer, afvises. Eftersom aftalememorandummet tager højde for, at støttemodtagerne skal gennemføre bestemte investeringer, er det støtteelement, der er indeholdt i de reducerede 2005-takster ikke beregnet proportionalt i forhold til de tilladte udgifter og er ikke underlagt en maksimal støtteintensitet. Der er ingen elementer, som henfører til, at foranstaltningen var i overensstemmelse med de fastlagte kriterier for investeringsstøtte, eller at støtten var proportional. Derimod er foranstaltningen klart knyttet til elforbruget og skal lette omkostningerne til elforsyningen, som er driftsomkostninger, der afholdes af den pågældende virksomhed. Men denne foranstaltning kan ikke identificeres som værende investeringsstøtte. |
| --- | --- |

(155)

2004- og 2005-taksterne udgør driftsstøtte. Italiens påstand om, at 2005-taksterne ikke skulle betragtes som driftsstøtte, idet de udgør en del af en regional støttestrategi og er underlagt erhvervsinvesteringer, afvises. Eftersom aftalememorandummet tager højde for, at støttemodtagerne skal gennemføre bestemte investeringer, er det støtteelement, der er indeholdt i de reducerede 2005-takster ikke beregnet proportionalt i forhold til de tilladte udgifter og er ikke underlagt en maksimal støtteintensitet. Der er ingen elementer, som henfører til, at foranstaltningen var i overensstemmelse med de fastlagte kriterier for investeringsstøtte, eller at støtten var proportional. Derimod er foranstaltningen klart knyttet til elforbruget og skal lette omkostningerne til elforsyningen, som er driftsomkostninger, der afholdes af den pågældende virksomhed. Men denne foranstaltning kan ikke identificeres som værende investeringsstøtte.

| (156) | Driftsstøtten er generelt uforenelig med det indre marked. I sag 86/89, Italien mod Kommissionen, fastsatte Domstolen, at »den pågældende støtte, der blev ydet uden særlige betingelser og udelukkende på grundlag af de anvendte mængder, skulle betragtes som driftsstøtte til de pågældende virksomheder og derfor ændrede samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse« (58). |
| --- | --- |

(156)

Driftsstøtten er generelt uforenelig med det indre marked. I sag 86/89, Italien mod Kommissionen, fastsatte Domstolen, at »den pågældende støtte, der blev ydet uden særlige betingelser og udelukkende på grundlag af de anvendte mængder, skulle betragtes som driftsstøtte til de pågældende virksomheder og derfor ændrede samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse« (58).

| (157) | I sagen vedrørende Siemens mod Kommissionen fastslog Førsteinstansretten, at »driftsstøtte, dvs. støtte, der skal fritage en virksomhed for omkostninger, som den normalt selv skal bære som led i sin daglige drift og administration, principielt ikke falder ind under artikel 92, stk. 3 [nu EUF-traktatens artikel 107, stk. 3] (...), idet den i sig selv fordrejer konkurrencevilkårene i de sektorer, hvor den ydes, og indebærer en risiko for ændringer i samhandelsvilkårene på en måde, som strider mod fællesskabets interesser, uden at den i øvrigt opfylder nogen af de målsætninger, der er fastlagt i ovennævnte undtagelsesbestemmelser«. |
| --- | --- |

(157)

I sagen vedrørende Siemens mod Kommissionen fastslog Førsteinstansretten, at »driftsstøtte, dvs. støtte, der skal fritage en virksomhed for omkostninger, som den normalt selv skal bære som led i sin daglige drift og administration, principielt ikke falder ind under artikel 92, stk. 3 [nu EUF-traktatens artikel 107, stk. 3] (...), idet den i sig selv fordrejer konkurrencevilkårene i de sektorer, hvor den ydes, og indebærer en risiko for ændringer i samhandelsvilkårene på en måde, som strider mod fællesskabets interesser, uden at den i øvrigt opfylder nogen af de målsætninger, der er fastlagt i ovennævnte undtagelsesbestemmelser«.

| (158) | Driftsstøtte kan dog ydes i bestemte klart definerede situationer. Driftsstøtte til miljøformål kan ydes i henhold til Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse (59). Også driftsstøtte i støtteberettigede regioner kan undtagelsesvis godkendes som regionalstøtte. Kommissionen har undersøgt, om de anfægtede takster kan falde ind under en af ovennævnte kategorier. |
| --- | --- |

(158)

Driftsstøtte kan dog ydes i bestemte klart definerede situationer. Driftsstøtte til miljøformål kan ydes i henhold til Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse (59). Også driftsstøtte i støtteberettigede regioner kan undtagelsesvis godkendes som regionalstøtte. Kommissionen har undersøgt, om de anfægtede takster kan falde ind under en af ovennævnte kategorier.

| (159) | Kommissionen bemærker, at muligheden for at godkende taksten som støtte til miljøbeskyttelse, er udelukket, da den ikke tager sigte på at nå miljøbeskyttelsesmål. |
| --- | --- |

(159)

Kommissionen bemærker, at muligheden for at godkende taksten som støtte til miljøbeskyttelse, er udelukket, da den ikke tager sigte på at nå miljøbeskyttelsesmål.

6.1.   Forenelighed med retningslinjer fra 1998 vedrørende statsstøtte med regionalt sigte

| (160) | Driftsstøtte kan undtagelsesvis ydes i områder, der er støtteberettigede i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). Regionen Sardinien var berettiget hertil inden udgangen af 2006. Kommissionen har derfor undersøgt, om 2004- og 2005-taksterne kan godkendes i denne periode i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende statsstøtte med regionalt sigte. |
| --- | --- |

(160)

Driftsstøtte kan undtagelsesvis ydes i områder, der er støtteberettigede i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a). Regionen Sardinien var berettiget hertil inden udgangen af 2006. Kommissionen har derfor undersøgt, om 2004- og 2005-taksterne kan godkendes i denne periode i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende statsstøtte med regionalt sigte.

| (161) | I overensstemmelse med punkt 4.15 i retningslinjerne for regionalstøtte kan driftsstøtte ydes undtagelsesvis på betingelse af, i) at den findes velbegrundet på grundlag af dens bidrag til den regionale udvikling og støttens karakter, og ii) at dens omfang står i forhold til de ulemper, den skal opveje. Det er op til medlemsstaten at påvise disse ulemper og deres omfang. I henhold til punkt 4.17 i retningslinjerne skal driftsstøtten være tidsbegrænset og degressiv. |
| --- | --- |

(161)

I overensstemmelse med punkt 4.15 i retningslinjerne for regionalstøtte kan driftsstøtte ydes undtagelsesvis på betingelse af, i) at den findes velbegrundet på grundlag af dens bidrag til den regionale udvikling og støttens karakter, og ii) at dens omfang står i forhold til de ulemper, den skal opveje. Det er op til medlemsstaten at påvise disse ulemper og deres omfang. I henhold til punkt 4.17 i retningslinjerne skal driftsstøtten være tidsbegrænset og degressiv.

| (162) | I punkt 2 i regionalstøtteretningslinjerne er der fastsat følgende: »Individuel ad hoc-støtte til en enkelt virksomhed eller støtte til en enkelt sektor kan få alvorlige følger for konkurrencen på det pågældende marked, samtidig med at den risikerer kun at få begrænset indvirkning på udviklingen i regionen. (...) Derfor kan de heri omhandlede undtagelsesbestemmelser [ud fra et generelt forbud om at yde støtte] principielt kun bringes i anvendelse på støtteordninger, der gælder for flere sektorer, og som i et givet område er åbne for alle virksomheder i de pågældende sektorer«. Det er klart, at en eltakst, som ydes selektivt til individuelle virksomheder inden for metalsektoren, ikke er i regionalstøttens ånd, da regionalstøtte skal omfatte flere sektorer. Da der ikke er noget absolut forbud mod ad hoc-støtte, har Kommissionen undersøgt, om der foreligger ekstraordinære forhold, som kan gøre taksten berettiget. |
| --- | --- |

(162)

I punkt 2 i regionalstøtteretningslinjerne er der fastsat følgende: »Individuel ad hoc-støtte til en enkelt virksomhed eller støtte til en enkelt sektor kan få alvorlige følger for konkurrencen på det pågældende marked, samtidig med at den risikerer kun at få begrænset indvirkning på udviklingen i regionen. (...) Derfor kan de heri omhandlede undtagelsesbestemmelser [ud fra et generelt forbud om at yde støtte] principielt kun bringes i anvendelse på støtteordninger, der gælder for flere sektorer, og som i et givet område er åbne for alle virksomheder i de pågældende sektorer«. Det er klart, at en eltakst, som ydes selektivt til individuelle virksomheder inden for metalsektoren, ikke er i regionalstøttens ånd, da regionalstøtte skal omfatte flere sektorer. Da der ikke er noget absolut forbud mod ad hoc-støtte, har Kommissionen undersøgt, om der foreligger ekstraordinære forhold, som kan gøre taksten berettiget.

| (163) | Kommissionen har især undersøgt manglerne inden for den sardiske elsektor, som det fremgår af den dokumentation, som Italien og støttemodtagerne fremlagde for at vurdere om dette kunne udgøre en ulempe på regionalt plan. |
| --- | --- |

(163)

Kommissionen har især undersøgt manglerne inden for den sardiske elsektor, som det fremgår af den dokumentation, som Italien og støttemodtagerne fremlagde for at vurdere om dette kunne udgøre en ulempe på regionalt plan.

6.1.1.   Det sardiske elmarked i italiensk sammenhæng

| (164) | Det italienske elmarked er generelt stærkt koncentreret, om end i mindre grad i den nordlige del. Den dominerende operatør i samtlige områder er den tidligere monopolvirksomhed ENEL, undtagen på Sardinien, hvor den indgår i et duopol med E.ON. ENEL har en betydelig markedsstyrke, som den ifølge de italienske konkurrencemyndigheder har misbrugt ved flere lejligheder. Elpriserne er generelt høje i Italien på grund af et produktionsmiks, som i vid udstrækning er baseret på fossile brændsler (især gas), det forhold, at der ikke er nogen kernekraftkapacitet, og overbelastningen af el- og gasforbindelserne med resten af Europa. |
| --- | --- |

(164)

Det italienske elmarked er generelt stærkt koncentreret, om end i mindre grad i den nordlige del. Den dominerende operatør i samtlige områder er den tidligere monopolvirksomhed ENEL, undtagen på Sardinien, hvor den indgår i et duopol med E.ON. ENEL har en betydelig markedsstyrke, som den ifølge de italienske konkurrencemyndigheder har misbrugt ved flere lejligheder. Elpriserne er generelt høje i Italien på grund af et produktionsmiks, som i vid udstrækning er baseret på fossile brændsler (især gas), det forhold, at der ikke er nogen kernekraftkapacitet, og overbelastningen af el- og gasforbindelserne med resten af Europa.

| (165) | På Sardinien, som tegner sig for 4,1 % af kapaciteten i Italien (60), produceres elektriciteten fortrinsvis i varmekraftværker ved brug af fossile brændsler (kul, olie, raffineret tjære). Øen har ingen naturgasinfrastruktur. |
| --- | --- |

(165)

På Sardinien, som tegner sig for 4,1 % af kapaciteten i Italien (60), produceres elektriciteten fortrinsvis i varmekraftværker ved brug af fossile brændsler (kul, olie, raffineret tjære). Øen har ingen naturgasinfrastruktur.

| (166) | Sardinien er ramt af overkapacitet inden for produktionen, især i segmentet med høje omkostninger (oliefyrede kraftværker), hvilket skyldes regeringens urealiserede planer om at koncentrere Italiens sværindustri på øen. Dette førte til, at ENEL foretog alt for store investeringer i elkraftværker. Ud over at være strukturelt dyrere bliver sådanne kraftværker også hurtigt teknisk forældede. I løbet af undersøgelsesperioden var eksporten af sardisk elektricitet til den italienske halvø begrænset af den beskedne kabelkapacitet (61), som var overbelastet. |
| --- | --- |

(166)

Sardinien er ramt af overkapacitet inden for produktionen, især i segmentet med høje omkostninger (oliefyrede kraftværker), hvilket skyldes regeringens urealiserede planer om at koncentrere Italiens sværindustri på øen. Dette førte til, at ENEL foretog alt for store investeringer i elkraftværker. Ud over at være strukturelt dyrere bliver sådanne kraftværker også hurtigt teknisk forældede. I løbet af undersøgelsesperioden var eksporten af sardisk elektricitet til den italienske halvø begrænset af den beskedne kabelkapacitet (61), som var overbelastet.

| (167) | To elselskaber, ENEL og E.ON, har tilsammen en andel på 95 % af markedet for elleverancerne på Sardinien (ca. 58 % til E.ON og 42 % til ENEL). Ifølge undersøgelsen af konkurrencesituationen i elsektoren (62) kan Sardinien konkurrencemæssigt set klassificeres som et duopol med kollektiv dominans. Markedskoncentrationen er høj, men dog ikke Italiens højeste (63). Da E.ON og ENEL kontrollerer praktisk talt alle »mid-merit«- og spidslastværker, fastsætter de prisen for stort set alle døgnets timer. Situationen på Sardinien er dog tilsyneladende mindre kritisk end i Syditalien (64), hvor ENEL fastsætter prisen på alle tidspunkter. |
| --- | --- |

(167)

To elselskaber, ENEL og E.ON, har tilsammen en andel på 95 % af markedet for elleverancerne på Sardinien (ca. 58 % til E.ON og 42 % til ENEL). Ifølge undersøgelsen af konkurrencesituationen i elsektoren (62) kan Sardinien konkurrencemæssigt set klassificeres som et duopol med kollektiv dominans. Markedskoncentrationen er høj, men dog ikke Italiens højeste (63). Da E.ON og ENEL kontrollerer praktisk talt alle »mid-merit«- og spidslastværker, fastsætter de prisen for stort set alle døgnets timer. Situationen på Sardinien er dog tilsyneladende mindre kritisk end i Syditalien (64), hvor ENEL fastsætter prisen på alle tidspunkter.

| (168) | Engrospriserne på elektricitet i Italien er blandt de højeste i Europa (65), og priserne på Sardinien hører til de højeste i Italien. I 2007 var den nationale gennemsnitspris (PUN) 70,99 EUR pr. MW/h, mens gennemsnitsprisen for Sardinien var 75 EUR pr. MW/h, mod 80 EUR pr. MW/h i 2006 (66). I 2008 fortsatte den stigende tendens i gennemsnitspriserne for Sardinien. I første halvår af 2009 lå Sardinien konstant over de nationale gennemsnitspriser (med en gennemsnitspris på 106,60 EUR pr. MW/h i forhold til en PUN på 60,50 EUR pr. MW/h). |
| --- | --- |

(168)

Engrospriserne på elektricitet i Italien er blandt de højeste i Europa (65), og priserne på Sardinien hører til de højeste i Italien. I 2007 var den nationale gennemsnitspris (PUN) 70,99 EUR pr. MW/h, mens gennemsnitsprisen for Sardinien var 75 EUR pr. MW/h, mod 80 EUR pr. MW/h i 2006 (66). I 2008 fortsatte den stigende tendens i gennemsnitspriserne for Sardinien. I første halvår af 2009 lå Sardinien konstant over de nationale gennemsnitspriser (med en gennemsnitspris på 106,60 EUR pr. MW/h i forhold til en PUN på 60,50 EUR pr. MW/h).

| (169) | De priser, der blev betalt på Sardinien af støttemodtagerne for 2004- og 2005-taksterne (på basis af bilaterale kontrakter) lå mellem 60 og 65 EUR/MWh. Det er ikke muligt at sammenligne disse priser med de gældende priser på den italienske halvø, da disse oplysninger ikke er offentligt tilgængelige, og Italien ikke agter at udlevere dem — jf. betragtning 92. Men på basis af analysen over de generelle pristendenser, som skulle være repræsentative globalt i forhold til de i bilaterale kontrakter angivne priser, synes det at være muligt at fremføre en hypotese om, at de sardiske virksomheder i den pågældende undersøgelsesperiode har betalt en højere pris end det, der blev betalt på den italienske halvø. |
| --- | --- |

(169)

De priser, der blev betalt på Sardinien af støttemodtagerne for 2004- og 2005-taksterne (på basis af bilaterale kontrakter) lå mellem 60 og 65 EUR/MWh. Det er ikke muligt at sammenligne disse priser med de gældende priser på den italienske halvø, da disse oplysninger ikke er offentligt tilgængelige, og Italien ikke agter at udlevere dem — jf. betragtning 92. Men på basis af analysen over de generelle pristendenser, som skulle være repræsentative globalt i forhold til de i bilaterale kontrakter angivne priser, synes det at være muligt at fremføre en hypotese om, at de sardiske virksomheder i den pågældende undersøgelsesperiode har betalt en højere pris end det, der blev betalt på den italienske halvø.

| (170) | Endelig er elmarkedet på Sardinien præget af en række problemer, herunder høje priser, høj markedskoncentration, dominerende operatører med markedsstyrke, overskudskapacitet i segmentet med høje omkostninger, relativ ineffektivitet, hvad angår de elværker, der er ved at blive forældede, manglende adgang til naturgasinfrastruktur og utilstrækkelige el- og gasforbindelser. Disse problemer kunne medføre højere priser på elektricitet for slutbrugeren, herunder de elektricitetsintensive virksomheder. |
| --- | --- |

(170)

Endelig er elmarkedet på Sardinien præget af en række problemer, herunder høje priser, høj markedskoncentration, dominerende operatører med markedsstyrke, overskudskapacitet i segmentet med høje omkostninger, relativ ineffektivitet, hvad angår de elværker, der er ved at blive forældede, manglende adgang til naturgasinfrastruktur og utilstrækkelige el- og gasforbindelser. Disse problemer kunne medføre højere priser på elektricitet for slutbrugeren, herunder de elektricitetsintensive virksomheder.

6.1.2.   Spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en særlig regional ulempe

| (171) | Det første spørgsmål er, om disse problemer er et særlig regional ulempe, dvs. at det påvirker Sardiniens økonomiske udvikling mærkbart. I sag C 34/02 (67), fastslog Kommissionen, at de manglende el- og gasforbindelser ikke udgjorde nogen ulempe. SMV'er mærker ganske vist de høje elpriser mindre end de store elintensive virksomheder, men en enkelt sektors interesser kan ikke uden videre sidestilles med en hel regions. Kommissionen mener ikke, at Italien har fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at situationen på det sardiske elmarked udgør et regionalt problem. |
| --- | --- |

(171)

Det første spørgsmål er, om disse problemer er et særlig regional ulempe, dvs. at det påvirker Sardiniens økonomiske udvikling mærkbart. I sag C 34/02 (67), fastslog Kommissionen, at de manglende el- og gasforbindelser ikke udgjorde nogen ulempe. SMV'er mærker ganske vist de høje elpriser mindre end de store elintensive virksomheder, men en enkelt sektors interesser kan ikke uden videre sidestilles med en hel regions. Kommissionen mener ikke, at Italien har fremlagt tilstrækkelig dokumentation for, at situationen på det sardiske elmarked udgør et regionalt problem.

| (172) | Men selv om man gik ud fra, at der forelå en regional ulempe, skal kravene til opfyldelsen af de regionale retningslinjer alligevel altid opfyldes. Kommissionen har imidlertid vurderet, om disse kriterier var blevet opfyldt. |
| --- | --- |

(172)

Men selv om man gik ud fra, at der forelå en regional ulempe, skal kravene til opfyldelsen af de regionale retningslinjer alligevel altid opfyldes. Kommissionen har imidlertid vurderet, om disse kriterier var blevet opfyldt.

6.1.3.   Bidrag til regionaludviklingen

| (173) | Støtten skal bidrage til en varig regionaludvikling og stå i forhold til de ulemper, som man forsøger at afhjælpe. Driftsstøtten i en støtteberettiget region kan ikke godkendes i betragtning af de vanskeligheder, der opstår i en sektor. Det er nødvendigt at påvise, at den bidrager varigt til den regionale udvikling. I den foreliggende sag er dette usandsynligt. Også selv om opretholdelsen af visse industrianlæg på øen skulle bidrage til beskæftigelsen og til opretholdelsen af et grundlag for fremstillingsvirksomhed på øen, vil sådanne virkninger ikke vare ved. Hvis de høje eludgifter udgør et strukturelt problem på Sardinien, som Italien fastholder, ville de vanskeligheder, de elektricitetsintensive virksomheder kæmper med, være de samme i det øjeblik, takstordningen bringes til ophør. |
| --- | --- |

(173)

Støtten skal bidrage til en varig regionaludvikling og stå i forhold til de ulemper, som man forsøger at afhjælpe. Driftsstøtten i en støtteberettiget region kan ikke godkendes i betragtning af de vanskeligheder, der opstår i en sektor. Det er nødvendigt at påvise, at den bidrager varigt til den regionale udvikling. I den foreliggende sag er dette usandsynligt. Også selv om opretholdelsen af visse industrianlæg på øen skulle bidrage til beskæftigelsen og til opretholdelsen af et grundlag for fremstillingsvirksomhed på øen, vil sådanne virkninger ikke vare ved. Hvis de høje eludgifter udgør et strukturelt problem på Sardinien, som Italien fastholder, ville de vanskeligheder, de elektricitetsintensive virksomheder kæmper med, være de samme i det øjeblik, takstordningen bringes til ophør.

| (174) | De italienske myndigheder fremlægger taksterne som en midlertidig foranstaltning, som kun skulle være gældende indtil ultimo 2010, hvor de infrastrukturelle projekter, der er tilknyttet energiproduktionen og elforbindelsen (gasledningen GALSI og søkablet SAPEI), skulle være færdige (68). Italiens antagelse er, at en bedre forbindelse vil nedsætte priserne for disse virksomheder. Kommissionen finder, at selv om de nye infrastrukturer kan nedsætte eller udligne den prisforskel, der er mellem Sardinien og den italienske halvø, er det usandsynligt, at sådanne projekter kan halvere elpriserne, så de kommer ned på et niveau, der er nødvendigt for at garantere disse industrivirksomheders indtjening på længere sigt. |
| --- | --- |

(174)

De italienske myndigheder fremlægger taksterne som en midlertidig foranstaltning, som kun skulle være gældende indtil ultimo 2010, hvor de infrastrukturelle projekter, der er tilknyttet energiproduktionen og elforbindelsen (gasledningen GALSI og søkablet SAPEI), skulle være færdige (68). Italiens antagelse er, at en bedre forbindelse vil nedsætte priserne for disse virksomheder. Kommissionen finder, at selv om de nye infrastrukturer kan nedsætte eller udligne den prisforskel, der er mellem Sardinien og den italienske halvø, er det usandsynligt, at sådanne projekter kan halvere elpriserne, så de kommer ned på et niveau, der er nødvendigt for at garantere disse industrivirksomheders indtjening på længere sigt.

| (175) | Kommissionen bemærker desuden, at et statsligt bidrag, som tager sigte på at mindske de store elforbrugeres omkostninger, ikke ansporer elleverandørerne til at sænke priserne for at undgå at miste de største kunder og heller ikke forhindrer en forringelse af omkostningsstrukturen. Støtten giver derimod elleverandørerne incitament til at udnytte deres markedsstyrke. Så selv om de elintensive virksomheder på grund af overkapaciteten normalt skulle kunne opnå en konkurrencedygtig pris, hvis det ikke havde været for elleverandørernes markedsstyrke (disse leverandører kan have interesse i at opretholde høje priser), mener Kommissionen ikke, at den nedsatte takst er et velegnet middel til at mindske denne markedsstyrke. |
| --- | --- |

(175)

Kommissionen bemærker desuden, at et statsligt bidrag, som tager sigte på at mindske de store elforbrugeres omkostninger, ikke ansporer elleverandørerne til at sænke priserne for at undgå at miste de største kunder og heller ikke forhindrer en forringelse af omkostningsstrukturen. Støtten giver derimod elleverandørerne incitament til at udnytte deres markedsstyrke. Så selv om de elintensive virksomheder på grund af overkapaciteten normalt skulle kunne opnå en konkurrencedygtig pris, hvis det ikke havde været for elleverandørernes markedsstyrke (disse leverandører kan have interesse i at opretholde høje priser), mener Kommissionen ikke, at den nedsatte takst er et velegnet middel til at mindske denne markedsstyrke.

6.1.4.   Proportionalitet

| (176) | Støtten til støttemodtagerne i forbindelse med en takstordning er langt højere end en hvilken som helst forskel, der måtte være mellem elpriserne på den italienske halvø og priserne på Sardinien (dvs. forskellen mellem elpriserne på den italienske halvø og Sardinien for samme kundekategori), men er nærmest rettet mod at justere de sardiske priser i forhold til de priser, der betales af støttemodtagernes konkurrenter inden for EU. De priser, der er fastsat for de sardiske støttemodtagere, er meget lave og bestemt lavere end de priser, der betales på den italienske halvø, som er blandt de højeste priser i hele EU. Taksten står derfor ikke i forhold til de regionale problemer, som den angiveligt søger at afhjælpe. |
| --- | --- |

(176)

Støtten til støttemodtagerne i forbindelse med en takstordning er langt højere end en hvilken som helst forskel, der måtte være mellem elpriserne på den italienske halvø og priserne på Sardinien (dvs. forskellen mellem elpriserne på den italienske halvø og Sardinien for samme kundekategori), men er nærmest rettet mod at justere de sardiske priser i forhold til de priser, der betales af støttemodtagernes konkurrenter inden for EU. De priser, der er fastsat for de sardiske støttemodtagere, er meget lave og bestemt lavere end de priser, der betales på den italienske halvø, som er blandt de højeste priser i hele EU. Taksten står derfor ikke i forhold til de regionale problemer, som den angiveligt søger at afhjælpe.

| (177) | Den samme metode, der er valgt til beregning af støttebeløbet, angiver, at foranstaltningen har en industripolitisk målsætning frem for en regional målsætning. Faktisk har Italien i sine bemærkninger gang på gang understreget den industripolitiske dimension for taksterne. |
| --- | --- |

(177)

Den samme metode, der er valgt til beregning af støttebeløbet, angiver, at foranstaltningen har en industripolitisk målsætning frem for en regional målsætning. Faktisk har Italien i sine bemærkninger gang på gang understreget den industripolitiske dimension for taksterne.

6.1.5.   Degressivitet

| (178) | Den regionale driftsstøtte skal være degressiv (jf. punkt 4.17 i retningslinjerne for regionalstøtte). Eftersom den anvendte indekseringsordning for taksterne er forskellig i 2004 og 2005, er der udført en adskilt vurdering heraf. |
| --- | --- |

(178)

Den regionale driftsstøtte skal være degressiv (jf. punkt 4.17 i retningslinjerne for regionalstøtte). Eftersom den anvendte indekseringsordning for taksterne er forskellig i 2004 og 2005, er der udført en adskilt vurdering heraf.

| (179) | 2004-taksterne er indeksreguleret på basis af elprisudviklingen og kan ikke falde, men kun stige. Ifølge Italien sikrer dette støttens degressive karakter. Kommissionen er af den opfattelse, at kravet om degressivitet kun kan betragtes som værende opfyldt, hvis det kan garanteres, at kompensationsbetalingerne, som svarer til et reelt støttebeløb, er aftagende over tid. Det er ikke tilstrækkeligt, at taksten forhøjes over tid, idet en højere takst i så fald kan medføre et endnu højere beløb end støttebeløbet, hvis slutbrugernes priser på referencemarkedet i mellemtiden øges hurtigere end den pågældende takst. Den italienske metode giver ingen garantier i den retning (69). |
| --- | --- |

(179)

2004-taksterne er indeksreguleret på basis af elprisudviklingen og kan ikke falde, men kun stige. Ifølge Italien sikrer dette støttens degressive karakter. Kommissionen er af den opfattelse, at kravet om degressivitet kun kan betragtes som værende opfyldt, hvis det kan garanteres, at kompensationsbetalingerne, som svarer til et reelt støttebeløb, er aftagende over tid. Det er ikke tilstrækkeligt, at taksten forhøjes over tid, idet en højere takst i så fald kan medføre et endnu højere beløb end støttebeløbet, hvis slutbrugernes priser på referencemarkedet i mellemtiden øges hurtigere end den pågældende takst. Den italienske metode giver ingen garantier i den retning (69).

| (180) | Hvad angår 2005-taksterne, har Kommissionen vurderet den indeksbaserede mekanisme indført ved artikel 11, stk. 13, i lov nr. 80/2005, som fortolkes af AEEG i afgørelse nr. 217/05 (jf. betragtning 33). I henhold til gennemførelsesforanstaltninger, der er fastsat af AEEG, forhøjes taksten årligt med en procentsats, som afspejler elprisudviklingen i EU, men forhøjelsen må ikke overstige 4 %. Ifølge Italien sikrer denne mekanisme støttens degressive karakter. |
| --- | --- |

(180)

Hvad angår 2005-taksterne, har Kommissionen vurderet den indeksbaserede mekanisme indført ved artikel 11, stk. 13, i lov nr. 80/2005, som fortolkes af AEEG i afgørelse nr. 217/05 (jf. betragtning 33). I henhold til gennemførelsesforanstaltninger, der er fastsat af AEEG, forhøjes taksten årligt med en procentsats, som afspejler elprisudviklingen i EU, men forhøjelsen må ikke overstige 4 %. Ifølge Italien sikrer denne mekanisme støttens degressive karakter.

| (181) | Kommissionen mener dog, at den omstændighed, at der kun er en forholdsvis begrænset årlig stigning i den nominelle takst, ikke betyder, at nettostøttebeløbet — målt som de kompenserende betalinger — vil falde med tiden. |
| --- | --- |

(181)

Kommissionen mener dog, at den omstændighed, at der kun er en forholdsvis begrænset årlig stigning i den nominelle takst, ikke betyder, at nettostøttebeløbet — målt som de kompenserende betalinger — vil falde med tiden.

| (182) | Forudsat, at prisudviklingen på elektricitetsbørserne i vidt omfang kan betragtes som værende repræsentative for prisændringerne i de bilaterale kontrakter — som Italien har fastholdt — ville 2005-taksterne kun være degressive, hvis der sker et nettofald i gennemsnitspriserne i EU (eftersom taksterne kun kan falde og ikke stige). I alle andre tilfælde er taksten progressiv og medfører en voksende fordel (70). Eftersom gennemsnitsprisen på elektricitet inden for EU fra 2004 indtil mindst 2007 udviste en opadgående prisudvikling (en stigning på mere end 4 % om året), ville støtteelementet indeholdt i 2005-taksterne stige med tiden. |
| --- | --- |

(182)

Forudsat, at prisudviklingen på elektricitetsbørserne i vidt omfang kan betragtes som værende repræsentative for prisændringerne i de bilaterale kontrakter — som Italien har fastholdt — ville 2005-taksterne kun være degressive, hvis der sker et nettofald i gennemsnitspriserne i EU (eftersom taksterne kun kan falde og ikke stige). I alle andre tilfælde er taksten progressiv og medfører en voksende fordel (70). Eftersom gennemsnitsprisen på elektricitet inden for EU fra 2004 indtil mindst 2007 udviste en opadgående prisudvikling (en stigning på mere end 4 % om året), ville støtteelementet indeholdt i 2005-taksterne stige med tiden.

| (183) | Desuden fastholder Italien, at de bilaterale kontrakter i virkeligheden er mindre udsat for prisstigninger i forhold til de priser, der fastsættes på elektricitetsbørserne, og at 2005-taksterne derfor de facto har en degressiv karakter. Kommissionen konstaterer, at den indeksbaserede metode, som er fremsendt til vurdering, er baseret på et prisudsving på elektricitetsbørserne, og at Italien ikke har fremlagt oplysninger vedrørende prisudviklingen i de bilaterale kontrakter. Italiens påstand er derfor ikke tilstrækkeligt underbygget. |
| --- | --- |

(183)

Desuden fastholder Italien, at de bilaterale kontrakter i virkeligheden er mindre udsat for prisstigninger i forhold til de priser, der fastsættes på elektricitetsbørserne, og at 2005-taksterne derfor de facto har en degressiv karakter. Kommissionen konstaterer, at den indeksbaserede metode, som er fremsendt til vurdering, er baseret på et prisudsving på elektricitetsbørserne, og at Italien ikke har fremlagt oplysninger vedrørende prisudviklingen i de bilaterale kontrakter. Italiens påstand er derfor ikke tilstrækkeligt underbygget.

| (184) | Desuden antyder de begrænsede oplysninger, som Kommissionen råder over, det modsatte, nemlig at priserne i de bilaterale kontrakter er øget betydeligt på Sardinien (jf. f.eks. erklæringerne fra Eurallumina ifølge hvilke virksomheden i perioden 2005/2006 betalte en pris på mere end 80 EUR/MWh på det frie marked i forhold til 65 EUR/MWh i 2004). Hvis taksterne var blevet anvendt under sådanne omstændigheder, ville kompensationsbetalingerne være steget med tiden. |
| --- | --- |

(184)

Desuden antyder de begrænsede oplysninger, som Kommissionen råder over, det modsatte, nemlig at priserne i de bilaterale kontrakter er øget betydeligt på Sardinien (jf. f.eks. erklæringerne fra Eurallumina ifølge hvilke virksomheden i perioden 2005/2006 betalte en pris på mere end 80 EUR/MWh på det frie marked i forhold til 65 EUR/MWh i 2004). Hvis taksterne var blevet anvendt under sådanne omstændigheder, ville kompensationsbetalingerne være steget med tiden.

| (185) | Desuden opfylder hverken 2004- eller 2005-taksterne kravet om den degressive karakter. |
| --- | --- |

(185)

Desuden opfylder hverken 2004- eller 2005-taksterne kravet om den degressive karakter.

6.1.6.   Konklusioner om foranstaltningens forenelighed som regionalstøtte

| (186) | På baggrund af ovenstående mener Kommissionen ikke, at forlængelsen af den pågældende takst kan anses for at være forenelig som regionalstøtte i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende regionalstøtte. Da Sardinien ikke længere er støtteberettiget i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), fra december 2006, er det ikke nødvendigt at undersøge støttens forenelighed på grundlag af de nationale retningslinjer vedrørende regionalstøtte for 2007-2013. |
| --- | --- |

(186)

På baggrund af ovenstående mener Kommissionen ikke, at forlængelsen af den pågældende takst kan anses for at være forenelig som regionalstøtte i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende regionalstøtte. Da Sardinien ikke længere er støtteberettiget i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), fra december 2006, er det ikke nødvendigt at undersøge støttens forenelighed på grundlag af de nationale retningslinjer vedrørende regionalstøtte for 2007-2013.

| (187) | Kommissionen vedtog samme negative standpunkt i 2005 vedrørende en anden foranstaltning, som skulle nedsætte energiudgifterne for Eurallumina på Sardinien. I den pågældende sag fandt Kommissionen, at den relevante foranstaltning, som omhandlede en punktafgiftsfritagelse for mineralolie anvendt som brændstof (71), ikke kunne godkendes på basis af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte. |
| --- | --- |

(187)

Kommissionen vedtog samme negative standpunkt i 2005 vedrørende en anden foranstaltning, som skulle nedsætte energiudgifterne for Eurallumina på Sardinien. I den pågældende sag fandt Kommissionen, at den relevante foranstaltning, som omhandlede en punktafgiftsfritagelse for mineralolie anvendt som brændstof (71), ikke kunne godkendes på basis af retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte.

6.2.   Andre betragtninger vedrørende forenelighed

| (188) | Italien og de interesserede virksomheder har fremført, at taksterne tager sigte på at afhjælpe elmarkedernes mangler, som betyder, at der endnu ikke er tale om konkurrencedygtige priser på dette marked. Efter deres mening udgør de høje elpriser angiveligt en trussel for den elintensive industris konkurrenceevne. Støtten skulle have en tilskyndelsesvirkning, da virksomhederne i modsat fald, dvs. uden støtte, måtte lukke. |
| --- | --- |

(188)

Italien og de interesserede virksomheder har fremført, at taksterne tager sigte på at afhjælpe elmarkedernes mangler, som betyder, at der endnu ikke er tale om konkurrencedygtige priser på dette marked. Efter deres mening udgør de høje elpriser angiveligt en trussel for den elintensive industris konkurrenceevne. Støtten skulle have en tilskyndelsesvirkning, da virksomhederne i modsat fald, dvs. uden støtte, måtte lukke.

| (189) | Kommissionen mener derfor ikke, at konkret driftsstøtte i form af kunstigt lave eltakster er et velegnet middel til at afhjælpe elmarkedernes mangler. |
| --- | --- |

(189)

Kommissionen mener derfor ikke, at konkret driftsstøtte i form af kunstigt lave eltakster er et velegnet middel til at afhjælpe elmarkedernes mangler.

| (190) | Desuden kan støttens hensigtsmæssighed og proportionalitet i forhold til målsætningen om at forhindre virksomhederne i at flytte uden for EU, diskuteres. Der er ikke præcedens i Kommissionens faste praksis eller EU-domstolenes retspraksis om, at et sådant argument er blevet accepteret som påvisning af en tildeling af statsstøtte. De pågældende beslutninger om en hel eller delvis udflytning af produktionen er en del af de enkelte virksomheders virksomhedsstrategi, og Kommissionen har aldrig fastholdt, at dette kunne udgøre et markedssvigt. Kommissionen rejste i sin beslutning i Terni-sagen (72) og Alcoa-sagen (73) tvivl om lignende argumenter vedrørende støtteforanstaltningernes tilknytning til målet om at forhindre, at industrien flyttes uden for EU. |
| --- | --- |

(190)

Desuden kan støttens hensigtsmæssighed og proportionalitet i forhold til målsætningen om at forhindre virksomhederne i at flytte uden for EU, diskuteres. Der er ikke præcedens i Kommissionens faste praksis eller EU-domstolenes retspraksis om, at et sådant argument er blevet accepteret som påvisning af en tildeling af statsstøtte. De pågældende beslutninger om en hel eller delvis udflytning af produktionen er en del af de enkelte virksomheders virksomhedsstrategi, og Kommissionen har aldrig fastholdt, at dette kunne udgøre et markedssvigt. Kommissionen rejste i sin beslutning i Terni-sagen (72) og Alcoa-sagen (73) tvivl om lignende argumenter vedrørende støtteforanstaltningernes tilknytning til målet om at forhindre, at industrien flyttes uden for EU.

| (191) | Desuden kan det ligeledes konstateres, at de nævnte konklusioner fra de særlige instanser, såsom ekspertgruppen på højt niveau om konkurrenceevne, energi og miljø (74), ikke tyder på, at der skal ydes en særlig statsstøtte for at løse de konkurrencemæssige problemer, der er opstået på basis af de høje elpriser, men de fastholder nødvendigheden af en fuld overholdelse af reglerne om statsstøtte (75). |
| --- | --- |

(191)

Desuden kan det ligeledes konstateres, at de nævnte konklusioner fra de særlige instanser, såsom ekspertgruppen på højt niveau om konkurrenceevne, energi og miljø (74), ikke tyder på, at der skal ydes en særlig statsstøtte for at løse de konkurrencemæssige problemer, der er opstået på basis af de høje elpriser, men de fastholder nødvendigheden af en fuld overholdelse af reglerne om statsstøtte (75).

| (192) | I lyset af ovennævnte finder Kommissionen, at de anfægtede 2004- og 2005-takster ikke kan berettige nogen af de undtagelser, der er fastlagt i EUF-traktatens artikel 107. De i EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, nævnte undtagelser finder ikke anvendelse, eftersom støtten ikke har social karakter, ikke sigter mod at erstatte tab, der er forårsaget af naturkatastrofer eller ekstraordinære hændelser og ikke er tilladt for at kompensere for de økonomiske ulemper, der skyldes Tysklands opdeling. Undtagelserne ifølge EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra b) og d), finder heller ikke anvendelse, eftersom foranstaltningen ikke sigter mod at fremme gennemførelsen af et stort projekt af fælles europæisk interesse, afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en af medlemsstaternes økonomi eller fremme kulturen og bevarelsen af kulturarven. Hvad angår undtagelsen i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), viser den analyse, der er udført i henhold til forrige betragtning 160-187, at taksten ikke kan godkendes som værende støtte, idet den sigter mod at fremme den økonomiske udvikling i et område, hvor levestandarden er særligt lav, eller som er ramt af stor arbejdsløshed. Vedrørende EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan driftsstøtte, som angivet i betragtning 155-158 ikke i princippet drage fordel af en sådan undtagelse, og Kommissionen finder ikke, at der er nogen særlig omstændighed, som kan opfylde kravet om tildeling af en sådan støtte i denne sag. |
| --- | --- |

(192)

I lyset af ovennævnte finder Kommissionen, at de anfægtede 2004- og 2005-takster ikke kan berettige nogen af de undtagelser, der er fastlagt i EUF-traktatens artikel 107. De i EUF-traktatens artikel 107, stk. 2, nævnte undtagelser finder ikke anvendelse, eftersom støtten ikke har social karakter, ikke sigter mod at erstatte tab, der er forårsaget af naturkatastrofer eller ekstraordinære hændelser og ikke er tilladt for at kompensere for de økonomiske ulemper, der skyldes Tysklands opdeling. Undtagelserne ifølge EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra b) og d), finder heller ikke anvendelse, eftersom foranstaltningen ikke sigter mod at fremme gennemførelsen af et stort projekt af fælles europæisk interesse, afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en af medlemsstaternes økonomi eller fremme kulturen og bevarelsen af kulturarven. Hvad angår undtagelsen i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), viser den analyse, der er udført i henhold til forrige betragtning 160-187, at taksten ikke kan godkendes som værende støtte, idet den sigter mod at fremme den økonomiske udvikling i et område, hvor levestandarden er særligt lav, eller som er ramt af stor arbejdsløshed. Vedrørende EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), kan driftsstøtte, som angivet i betragtning 155-158 ikke i princippet drage fordel af en sådan undtagelse, og Kommissionen finder ikke, at der er nogen særlig omstændighed, som kan opfylde kravet om tildeling af en sådan støtte i denne sag.

| (193) | Kommissionen finder således, at både 2004- og 2005-taksten er uforenelige med det indre marked. |
| --- | --- |

(193)

Kommissionen finder således, at både 2004- og 2005-taksten er uforenelige med det indre marked.

| (194) | Således skal Kommissionen ikke undersøge en betragtning 31 i lyset af retspraksis i Deggendorf-sagen. |
| --- | --- |

(194)

Således skal Kommissionen ikke undersøge en betragtning 31 i lyset af retspraksis i Deggendorf-sagen.

7.   TILBAGESØGNING

| (195) | I henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 659/1999/EF skal den effektive konkurrence i tilfælde af negative beslutninger om ulovlig støtte, som er uforenelig med det fælles marked, genetableres, medmindre tilbagebetalingen vil være i strid med et generelt princip i fællesskabslovgivningen. |
| --- | --- |

(195)

I henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 659/1999/EF skal den effektive konkurrence i tilfælde af negative beslutninger om ulovlig støtte, som er uforenelig med det fælles marked, genetableres, medmindre tilbagebetalingen vil være i strid med et generelt princip i fællesskabslovgivningen.

| (196) | I det foreliggende tilfælde er det kun 2004-taksterne (sag C 38/B/04), som skal tilbagesøges, idet 2005-taksterne (sag C 13/06) ikke er blevet gennemført. |
| --- | --- |

(196)

I det foreliggende tilfælde er det kun 2004-taksterne (sag C 38/B/04), som skal tilbagesøges, idet 2005-taksterne (sag C 13/06) ikke er blevet gennemført.

7.1.   Berettiget forventning og andre generelle fællesskabsretlige principper, som kan være til hinder for tilbagesøgningen

| (197) | Ifølge fast retspraksis kan støttemodtageren i det tilfælde, hvor der er udbetalt støtte, som ikke er anmeldt til Kommissionen på forhånd i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, ikke påberåbe sig en berettiget forventning om, at støtten er lovlig (76). En påpasselig virksomhed er normalt i stand til at fastslå, om anmeldelsesproceduren er fulgt, og om støtten er lovlig. |
| --- | --- |

(197)

Ifølge fast retspraksis kan støttemodtageren i det tilfælde, hvor der er udbetalt støtte, som ikke er anmeldt til Kommissionen på forhånd i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, ikke påberåbe sig en berettiget forventning om, at støtten er lovlig (76). En påpasselig virksomhed er normalt i stand til at fastslå, om anmeldelsesproceduren er fulgt, og om støtten er lovlig.

| (198) | Modtageren af ulovlig støtte kan dog ikke forhindres i at påberåbe sig usædvanlige omstændigheder, som har givet anledning til begrundede forhåbninger om, at støtten var lovlig, og derfor at modsætte sig tilbagesøgningen (77). |
| --- | --- |

(198)

Modtageren af ulovlig støtte kan dog ikke forhindres i at påberåbe sig usædvanlige omstændigheder, som har givet anledning til begrundede forhåbninger om, at støtten var lovlig, og derfor at modsætte sig tilbagesøgningen (77).

| (199) | Støttemodtagerne til 2004-taksterne har ikke gjort disse betragtninger gældende, og Kommissionen har undersøgt, om de usædvanlige omstændigheder, som støttemodtagerne har gjort gældende kunne skabe en berettiget forventning. Navnlig beslutningen i Alumix-sagen fra 1996 godtgør ikke nogen forventning om, at taksterne kan betragtes som statsstøtte. Som angivet i beslutningen om at indlede procedure i 2004 (jf. betragtning 37 var taksten, der blev benyttet som model til 2004-taksterne i sagen, ikke det, der oprindeligt var aftalt i Alumix-sagen, og som Kommissionen i 1996 havde fundet ikke kunne betragtes som statsstøtte, men en helt ny foranstaltning, som grundlæggende var blevet ændret (især hvad angår finansieringsmekanismen (78) og forlænget med tiden af de italienske myndigheder. I denne situation ville en støttemodtager have kunnet sikre sig, at støtten var lovlig. |
| --- | --- |

(199)

Støttemodtagerne til 2004-taksterne har ikke gjort disse betragtninger gældende, og Kommissionen har undersøgt, om de usædvanlige omstændigheder, som støttemodtagerne har gjort gældende kunne skabe en berettiget forventning. Navnlig beslutningen i Alumix-sagen fra 1996 godtgør ikke nogen forventning om, at taksterne kan betragtes som statsstøtte. Som angivet i beslutningen om at indlede procedure i 2004 (jf. betragtning 37 var taksten, der blev benyttet som model til 2004-taksterne i sagen, ikke det, der oprindeligt var aftalt i Alumix-sagen, og som Kommissionen i 1996 havde fundet ikke kunne betragtes som statsstøtte, men en helt ny foranstaltning, som grundlæggende var blevet ændret (især hvad angår finansieringsmekanismen (78) og forlænget med tiden af de italienske myndigheder. I denne situation ville en støttemodtager have kunnet sikre sig, at støtten var lovlig.

| (200) | Kommissionen finder desuden, at tilbagesøgningen ikke overtræder noget andet generelt princip i fællesskabsretten. |
| --- | --- |

(200)

Kommissionen finder desuden, at tilbagesøgningen ikke overtræder noget andet generelt princip i fællesskabsretten.

7.2.   Opgørelser over de beløb, der skal tilbagesøges

| (201) | Det må konkluderes, at hele det uforenelige støttebeløb, som virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina har modtaget i henhold til artikel 1 i 2004-dekretet og frem, skal tilbagebetales med renter i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (79). |
| --- | --- |

(201)

Det må konkluderes, at hele det uforenelige støttebeløb, som virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina har modtaget i henhold til artikel 1 i 2004-dekretet og frem, skal tilbagebetales med renter i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (79).

| (202) | Tilbagebetalingen tager sigte på at genskabe den konkurrencesituation, som støttemodtagerne befandt sig i før udbetalingen af den uforenelige støtte og fjerne den uretmæssige fordel, de har opnået. I det foreliggende tilfælde svarer en sådan fordel til forskellen mellem den nedsatte takst og elprisen, som støttemodtagerne skulle have betalt på markedet, hvis de ikke havde fået tildelt en sådan takst. |
| --- | --- |

(202)

Tilbagebetalingen tager sigte på at genskabe den konkurrencesituation, som støttemodtagerne befandt sig i før udbetalingen af den uforenelige støtte og fjerne den uretmæssige fordel, de har opnået. I det foreliggende tilfælde svarer en sådan fordel til forskellen mellem den nedsatte takst og elprisen, som støttemodtagerne skulle have betalt på markedet, hvis de ikke havde fået tildelt en sådan takst.

| (203) | I det øjeblik hvor taksterne blev indført, købte alle de interesserede virksomheder elektricitet på basis af bilaterale kontrakter. Staten greb ind for at subventionere den kontraktligt aftalte pris. De beløb, der skal tilbagebetales, svarer imidlertid til den kompensationsbetaling, støttemodtagerne har modtaget i den angivne periode (jf. betragtning 30. |
| --- | --- |

(203)

I det øjeblik hvor taksterne blev indført, købte alle de interesserede virksomheder elektricitet på basis af bilaterale kontrakter. Staten greb ind for at subventionere den kontraktligt aftalte pris. De beløb, der skal tilbagebetales, svarer imidlertid til den kompensationsbetaling, støttemodtagerne har modtaget i den angivne periode (jf. betragtning 30.

8.   KONKLUSION

Kommissionen mener, at både 2004- og 2005-taksterne må betragtes som driftsstøtte, som ikke falder ind under nogen af undtagelserne til det generelle forbud mod statsstøtte, der er angivet i EF-traktaten, og at den derfor er uforenelig med det fælles marked.

Hvad angår 2004-taksterne, som er tildelt ulovligt ved overtrædelse af EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, skal alle fremtidige betalinger annulleres, og den støtte, der allerede er blevet udbetalt, skal tilbagebetales. Det beløb, der skal tilbagebetales, svarer til hele den kompensation, som udligningskassen CCSE har ydet virksomhederne Portovesme, ILA og Eurallumina.

2005-taksterne, der er behørigt anmeldt af Italien i overensstemmelse med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, gennemføres ikke

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

1.   Den statsstøtte, som Italien vil yde på basis af artikel 11, stk. 12, i lovdekret nr. 35 af 14. marts 2005, ændret til lov nr. 80/2005 af 14. maj 2005 til fordel for virksomhederne Portovesme Srl, Eurallumina Spa, ILA Spa og Syndial SpA, er uforenelig med det indre marked.

2.   Støtten må derfor ikke ydes.

Artikel 2

Den statsstøtte, som Italien ulovligt har ydet ovennævnte virksomheder i strid med EUF-traktatens artikel 108, stk. 3, i henhold til den italienske premierministers dekret af 6. februar 2004 til et beløb af EUR 12 845 892,82 til fordel for virksomheden Portovesme Srl, EUR 5 208 152,05 til fordel for virksomheden Eurallumina SpA og EUR 291 120,27 til fordel for virksomheden ILA Spa, er uforenelig med det indre marked.

Artikel 3

1.   Italien tilbagesøger den i artikel 2 omhandlede støtte fra støttemodtagerne.

2.   De beløb, der skal tilbagebetales, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor de er blevet udbetalt til støttemodtageren, og indtil de er tilbagebetalt.

3.   Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004.

4.   Italien indstiller med virkning fra denne beslutnings vedtagelse enhver resterende udbetaling af den i artikel 2 omhandlede støtte.

Artikel 4

1.   Tilbagesøgningen af den i artikel 2 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.

2.   Italien sikrer, at denne beslutning efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.

Artikel 5

1.   Senest to måneder efter meddelelsen af denne beslutning sender Italien følgende oplysninger til Kommissionen:

| a) | det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale |
| --- | --- |

a)

det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale

| b) | en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen |
| --- | --- |

b)

en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen

| c) | dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten. |
| --- | --- |

c)

dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.

2.   Italien holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes for at efterkomme denne beslutning, indtil den i artikel 2 omhandlede støtte er fuldt tilbagebetalt. Italien indsender omgående på Kommissionens anmodning oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme beslutningen. Italien giver tillige detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.

Artikel 6

Denne beslutning er rettet til Den Italienske Republik.

Udfærdiget i Bruxelles, den 23. februar 2011.

På Kommissionens vegne

Joaquín ALMUNIA

Næstformand

---

(1)  EUT C 30 af 5.2.2005, s. 7, og EUT C 145 af 21.6.2006, s. 8.

1

(2)  EUT C 30 af 5.2.2005, s. 7.

2

(3)  Kommissionens beslutning 2010/460/EU af 19. november 2009 vedrørende statsstøtte C 38/A/04 (ex NN 58/04) og C 36/B/06 (ex NN 38/06) indført af Italien (EUT L 227 af 28.8.2010, s. 62).

3

(4)  EUT C 145 af 21.6.2006, s. 8.

4

(5)  For virksomheder beliggende i kommunerne Portoscuso og San Gavino.

5

(6)  Aluminiumoxid er et mellemråstof, der udvindes af bauxit, og som anvendes til smeltning af aluminium. En stor del af Euralluminas produktion forsyner Alcoas støberier, som findes i det nærliggende område.

6

(7)  Den tarifmæssige mekanisme er beskrevet i artikel 73 i »Integreret tekst til bestemmelserne for forsyning af tjenesteydelser til transport, distribution, måling og salg af elektricitet i reguleringsperioden 2004-2007«. Den integrerede tekst er udarbejdet og opdateres regelmæssigt af AEEG.

7

(8)  Udligningskassen CCSE, som er en offentlig virksomhed, der blev oprettet ved bekendtgørelse nr. 98 af 26. januar 1948, arbejder på grundlag af instrukser fra AEEG og forvalter især finansstrømmene i forbindelse med de favorable eltakstordninger (indsamling fra bidragsyderne og betaling til de endelige støttemodtagere).

8

(9)  Støttemodtagerne kunne også trække sig ud af leveringskontrakterne og benytte sig af den direkte eneaftager, et statsejet selskab, som havde ansvaret for at samle efterspørgslen fra de forbrugere, som ønskede at trække på levering herfra og på deres vegne købe elektricitet på et engrosmarked til den lavest mulige pris. Hvis en støttemodtager havde besluttet sig for at vælge en sådan ordning, kunne staten tage højde for den pris, eneaftageren anvendte som reference til brug for beregning af støtten. Denne ordning blev udviklet for at nedsætte de samlede omkostningerne så meget som muligt, idet støttemodtagerne afholdes fra at indgå ugunstige leverancekontrakter med elselskaberne (hvilket ville have genereret større støttebeløb). En sådan ordning var under alle omstændigheder valgfri: støttemodtagerne var ikke forpligtet til at henvende sig til eneaftageren for at få fordel af støtten.

9

(10)  Standardelektricitetstaksterne i Italien, som afspejler retningslinjerne for beregning af elomkostningerne for slutbrugerne, er opdelt i »takstkomponenter«. Hver komponent er udformet med henblik på at finansiere bestemte omkostninger. For eksempel finansierer takstkomponenten A2 omkostningerne til nedtagning af gamle atomkraftanlæg, mens komponenten A3 finansierer anlæg til vedvarende energi. Komponenten A4 finansierer favorable eltakstordninger. Alle slutbrugeres regninger er opbygget på denne måde.

10

(11)  Brev fra AEEG af 17. december 2004 sendt til ministeren for fremstillingsvirksomhed. På grundlag af de oplysninger, der er til rådighed, synes det dog ikke påvist, at 2004-dekretet er blevet formelt ophævet af de italienske myndigheder.

11

(12)  Et begreb, som højst sandsynligt skal forstås som EU/EØS-markedet.

12

(13)  Denne artikel forlænger Alcoa- og Terni-taksterne indtil 2010.

13

(14)  R.G. nr. 2317/2005.

14

(15)  Særligt lovdekret nr. 79/1999, som gennemførte Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (EFT L 27 af 30.1.1997, s. 20).

15

(16)  Kommissionens afgørelse K/2005/4436/06 af 7.12.2005 og K/2007/286/3 af 7.2.2007

16

(17)  Kommissionens beslutning K(2004) 4329 af 16.11.2004 (EUT C 30 af 5.2.2005, s. 7).

17

(18)  EFT C 288 af 1.10.1996, s. 4.

18

(19)  EFT C 74 af 10.3.1998, s. 9, punkt 4.15-4.17, som ændret (EFT C 258 af 9.9.2000, s. 5).

19

(20)  EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51.

20

(21)  De italienske myndigheder præciserede især, at de priser, der blev betalt af de højenergiintensive brugere, var blevet forhandlet bilateralt og derfor ikke var til offentlig anvendelse. De forklarede, at de af denne årsag ikke havde været i stand til nærmere at angive de priser, der var blevet betalt for elektricitet af støttemodtagerne og deres konkurrenter i andre italienske regioner.

21

(22)  EUT C 54 af 4.3.2006, s. 13.

22

(23)  Sag C 80/01 (sag om aluminiumoxid, Kommissionens beslutning 2006/323/EF). Sagen vedrører punktafgiftsfritagelse for mineralolie anvendt som brændstof til produktion af aluminiumoxid på Sardinien (Italien), i Gardanne (Frankrig) og i Shannon-regionen (Irland).

23

(24)  Domstolens dom af 15. maj 1997 i sag C-355/95, Textilwerke Deggendorf GmbH (TWD) mod Kommissionen, Sml. 1997 I, s. 02549.

24

Textilwerke Deggendorf GmbH (TWD) mod Kommissionen

(25)  Jf. betragtning 9 i nærværende afgørelse.

25

(26)  Bauxit er den råvare, der anvendes til fremstilling af aluminiumoxid.

26

(27)  Ved udarbejdelsen af nærværende beslutning har Euralluminas produktion været stoppet i mere end et år, og virksomhedens medarbejdere er på understøttelse i forbindelse med delvis arbejdsløshed.

27

(28)  KOM(2004) 863 endelig.

28

(29)  Domstolens dom i sag C-379/98, Preussen-Elektra, Sml. 2001 I, s. 2099.

29

Preussen-Elektra

(30)  Italien havde sat datoen for gennemførelsen af disse infrastrukturer til 2007. I forbindelse med sag C 13/2006 og C 36/b/2006 har Italien udskudt datoen til 2010. På datoen for vedtagelsen af nærværende beslutning var gasledningen GALSI stadig ikke bygget (planlagt dato for ibrugtagning: 2014), og søkablet SAPEI er kun delvist funktionsdygtigt.

30

(31)  Første rapport fra højniveauekspertgruppen »Contributing to an integrated approach on competitiveness, energy and environment policies« (Bidrag til en integreret indsats for politikker om konkurrenceevne, energi og miljø), http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/policy-integration/high-level-group/reference-material/index_en.htm/. Højniveaugruppen er et forum med deltagelse af repræsentanter fra Kommissionen og industriens ledere.

31

(32)  Dette høje reserveniveau (80 % af den maksimale energi, som optages af nettet) er fastsat ved ministerielt dekret af 7. august 2000.

32

(33)  Dette tal opnås ved at lægge en kompensationsbetaling på 37 EUR/MWh til den subsidierede pris på ca. 26 EUR/MWh.

33

(34)  Jf. f.eks. sagen om de hollandske gartnerier, Kommissionens beslutning 85/215/EØF af 13. februar 1985 om den fordelagtige takst for naturgas til gartnerier i Nederlandene (EFT L 97 af 4.4.1985, s. 49). I denne sag tog Kommissionen højde for de reelle markedsbetingelser og udførte en markedsøkonomisk operatørtest for at vurdere, om der var tale om en fordel i forbindelse med visse gaspriser.

34

(35)  Jf. f.eks. Domstolens dom i sag C-372/97, Italien mod Kommissionen, Sml. 2004 I, s. 03679, præmis 67.

35

Italien mod Kommissionen

(36)  Det første direktiv om liberalisering 96/92/EF blev gennemført i Italien ved dekret nr. 79/1999(jf. fodnote 15).

36

(37)  Sag T-332/06, Alcoa Trasformazioni, Sml. 2009 II, s. 00029 (i appelfasen).

37

Alcoa Trasformazioni

(38)  Domstolens dom i sag C-241/94, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1996 I, s. 4551, præmis 34.

38

Frankrig mod Kommissionen

(39)  Jf. f.eks. Domstolens dom i ovennævnte PreussenElektra-sag, præmis 58.

39

PreussenElektra

(40)  Jf. f.eks. Domstolens dom i sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen, (Stardust Marine), Sml. 2002 I, s. 4397, præmis 24.

40

Frankrig mod Kommissionen, (Stardust Marine

(41)  Jf. Domstolens dom i sag C-78/76, Steinike & Weinlig, Sml. 1977, s. 595, og sag C-47/69, Den franske tekstilindustri, Sml. 1970, s. 487.

41

Steinike & Weinlig

Den franske tekstilindustri

(42)  Jf. fodnote 29.

42

(43)  Domstolens dom i sag C-345/02 af 15. juli 2004, Pearle m.fl., Sml. 2004 I, s. 7139.

43

Pearle m.fl.

(44)  Førsteinstansrettens dom i sag T-136/05, Earl Salvat mod Kommissionen, Sml. 2007 II, s. 04063, præmis 137-165.

44

Earl Salvat mod Kommissionen

(45)  Domstolens dom i sag C-57/86, Grækenland mod Kommissionen, Sml. 1988 I, s. 2855, præmis 12; PreussenElektra, ibid.; Domstolens præjudicielle afgørelse i sag C-126/01, Gemo, Sml. 2003 I, s. 13769, præmis 23.

45

Grækenland mod Kommissionen

PreussenElektra

Gemo

(46)  Dom i sagen Stardust, ibid.; Pearle, ibid., og Earl Salvat, ibid.

46

Stardust

Pearle

Earl Salvat

(47)  Domstolens dom af 17. juli 2008 i sag C-206/06, Essent Netwerk Noord mod Aluminium Delfzij, endnu ikke offentliggjort, præmis 69 og 70.

47

Essent Netwerk Noord mod Aluminium Delfzij,

(48)  Kommissionens beslutning K(2004) 4333 af 1. december 2004 i sag N 490/00 — Italien — strandede omkostninger inden for elektricitetssektoren.

48

(49)  Dom af 11. februar 2009 i sag T-25/07, Iride, Sml. 2009 II, s. 00245, præmis 39.

49

Iride

(50)  Jf. ovenfor, Iride, præmis 28.

50

Iride

(51)  Domstolens afgørelse i sag C-303/88 Italien mod Kommissionen, Sml. 1988 I, s. 1433 og sag C-47/69 Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1970, s. 4393; jf. ligeledes dom afsagt af Førsteinstansretten i sag T-351/02 Deutsche Bahn mod Kommissionen, Sml. 2006 II, s. 1047.

51

Italien mod Kommissionen

Frankrig mod Kommissionen,

Deutsche Bahn mod Kommissionen,

(52)  Domstolens afgørelse i sag C-102/87 Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1988- I, s. 4067, præmis 19; Domstolens dom i sag C-305/89 Italien mod Kommissionen, Sml. 1991 I, s. 1603, præmis 26.

52

Frankrig

Kommissionen

Italien

Kommissionen,

(53)  Portovesme ejes af den multinationale virksomhed Glencore. Eurallumina ejes af den russiske virksomhed Rusal.

53

(54)  Jf. f.eks. Kommissionens beslutning om at indlede proceduren vedrørende de regulerede takster i Frankrig (sag C 17/07, Kommissionens beslutning nr. K/2007/2392 af 13. juni 2007, EUT C 164 af 18.7.2007, s. 9) og Spanien (sag C 3/07, Kommissionens beslutning nr. K/2007/123/3 af 24. januar 2007, EUT nr. 43 af 27.2.2007, s. 9).

54

(55)  Domstolens dom i sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 307, præmis 32 og 33; Førsteinstansrettens dom i sag T-214/95, Vlaamse Gewest mod Kommissionen, Sml. 1998 II, s. 717, præmis 67, og Førsteinstansrettens dom i sagen Alzetta mod Kommissionen, ibid., præmis 79.

55

Frankrig

Kommissionen

Vlaamse Gewest

Kommissionen,

Alzetta

Kommissionen

(56)  Jf. f.eks. Domstolens dom i sag 730/79, Philip Morris mod Kommissionen, Sml. 1980, s. 02671, præmis 11 og i de forenede sager C-393/04 og C-41/05, Air Liquide Industries/Ville de Seraing et Province de Liège, Sml. 2006 I, s. 5293.

56

Philip Morris

Kommissionen,

Air Liquide Industries/Ville de Seraing et Province de Liège

(57)  EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1. Artikel 1, litra b), punkt v), anden sætning i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 angiver, at: »Når visse foranstaltninger bliver en støtte som følge af en liberalisering af en aktivitet ved fællesskabslovgivning, betragtes sådanne foranstaltninger ikke som eksisterende støtte efter den dato, der er fastsat for liberaliseringen«.

57

(58)  Sml. 1990 I, s. 3891; sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 307, præmis 50.

58

Frankrig

Kommissionen,

(59)  EFT C 37 af 3.2.2001, s. 3, og EUT C 82 af 1.4.2008, s. 1

59

(60)  Kilde: Undersøgelse om liberaliseringen inden for el- og naturgassektorerne, maj 2005.

60

Kilde

(61)  Sardinien var forbundet med den italienske halvø med en forældet kabelforbindelse på 270 MWh (SACOI). I 2009 blev den første del af et nyt søkabel (SAPEI) idriftsat.

61

(62)  Jf. Kommissionens meddelelse — Undersøgelse i henhold til artikel 17 i forordning (EF) nr. 1/2003 af den europæiske gas- og elsektor (endelig rapport), SEK(2006) 1724, KOM(2006) 851 endelig.

62

(63)  HHI-indekset på Sardinien varierer fra 3 000 til 3 500. Men HHI-indekset er højest i sydzonen.

63

(64)  På Sardinien kan E.ON fastsætte prisen i 67 % af døgnet, og ENEL i 29 % af døgnet. Hvis man også tager højde for nabozonerne, fastsætter ENEL prisen i makrozonen Makrosyd-Sardinien i 63 % af døgnet. Men i regionen Makrosyd fastsætter ENEL prisen i 100 % af døgnets timer.

64

Makrosyd-Sardinien

Makrosyd

(65)  F.eks. var den gennemsnitlige engrospris i Italien i 2007 (opgjort for grundlastelektricitet på markedet dagen før) på IPEX (den italienske elbørs) 70,99 EUR pr. MWh mod 37,97 EUR på den tyske børs EEX og 40,78 EUR på den franske børs Powernext.

65

(66)  AEEG's rapport for 2008 baseret på oplysninger fra GME (Gestore del Mercato Elettrico).

66

Gestore del Mercato Elettrico

(67)  Kommissionens beslutning K(2002) 3715 af 16. oktober 2002, Regionen Sardinien: foranstaltninger med henblik på at mindske små og mellemstore virksomheders energiudgifter (EFT C 132 af 4.6.2002, s. 6).

67

Regionen Sardinien: foranstaltninger med henblik på at mindske små og mellemstore virksomheders energiudgifter

(68)  Ved udarbejdelsen af nærværende dokument (december 2010) er søkablet SAPEI delvist fungerende, mens ibrugtagning af gasledningen GALSI først er planlagt til 2014.

68

(69)  Det bemærkes, at prisændringerne på markedet ikke kun er forbundet med prisændringerne på brændstof. Andre faktorer ville kunne øge markedspriserne: I den foreliggende sag på Sardinien kan man bl.a. inkludere de traditionelle aktørers markedsposition, forskellen mellem udbud og efterspørgsel eller forbindelsesproblemerne. Den italienske metode garanterer ikke, at de aktuelle støttebeløb vil blive reduceret eller endog på sigt kan forblive stabile.

69

(70)  Selv ud fra den antagelse at gennemsnitspriserne i EU stiger mindre end 4 %, vil den absolutte fordel for Alcoa alligevel vokse. Hvis f.eks. Alcoas pris var på 30 EUR pr. MWh, og den gennemsnitlige elpris i Europa var 60 EUR (kompensationsbetaling: 30 EUR), ville en stigning på 3 % medføre en pris for Alcoa på 30,90 EUR i forhold til den europæiske gennemsnitspris på 61,80 EUR (opdateret takst: 30,90 EUR). Den nye kompensationsbetaling pr. MWh vil gå fra 61,80 til 30,90 EUR = 30,90 EUR, som svarer til et højere støttebeløb.

70

(71)  Kommissionens beslutning 2006/323/EF af 7. december 2005 i sagen Allumina.

71

Allumina

(72)  Kommissionens beslutning af 20. november 2007 om Italiens støtte C 36/A/06 til fordel for ThyssenKrupp, Cementir og Nuova Terni Industrie Chimiche, betragtning 144 og 145. Beslutningen blev taget til følge af Domstolen ved dom af 10. juli 2010 i sag T 53/08, 62/08, 63/08 og 64/08 (anfægtet).

72

(73)  Betragtning 244 (jf. den i ovennævnte fodnote 3 nævnte beslutning).

73

(74)  Jf. fodnote på side 31.

74

(75)  I sin tredje rapport fra februar 2007 bekræfter ekspertgruppen på højt niveau, at brugen af incitamenter i denne forbindelse, herunder generelle tilskud og statsstøtte, kan være berettiget som redskab for de politiske retningslinjer. Disse incitamenter kan fremme en ansvarsfuld adfærd på det sociale og miljømæssige område, social samhørighed, bæredygtig udvikling og kulturel mangfoldighed. De skal under alle omstændigheder kun anvendes, hvis der er et klart dårligt fungerende marked, hvor det er påvist, at et tilskud er det rigtige redskab til at nå en veldefineret fælles målsætning, og på betingelse af, at det ikke fordrejer konkurrencevilkårene eller skader miljøet [...]. Det er berettiget at handle i de tilfælde, hvor sådanne tilskud ikke medfører en risiko for andre politiske målsætninger såsom bekæmpelsen af klimaændringer, Lissabon-strategien for beskæftigelse og vækst, den korrekte funktion af energimarkederne eller adgang til råstoffer, uden i øvrigt at nå den oprindelige målsætning (http://ec.europa.eu/enterprise/environment/hlg/doc_07:third_report_27_02_2007.pdf).

75

(76)  Domstolens afgørelse i sag C-24/95, Alcan Deutschland, Sml. 1997 I, s. 1591, præmis 25, 30 og 31, og de forenede sager C-183/02 P og C-187/02, Demesa e Territorio histórico de Álava mod Kommissionen, Sml. 2004 I, s. 10609, præmis 45.

76

Alcan Deutschland

Demesa e Territorio histórico de Álava mod Kommissionen

(77)  Domstolens dom i sag C-5/89, Tysklan mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 3437, præmis 16.

77

Tysklan

Kommissionen

(78)  Mens den oprindelige takst for Alumix var blevet tildelt direkte af elselskabet ENEL, et statsejet selskab, der blev betragtet som en markedsoperatør, der leverede elektricitet til Alumix-prisen, blev 2004-taksten subsidieret af staten gennem en skattelignende afgift.

78

Alumix

Alumix

(79)  EUT L 140 af 30.4.2004, s. 1.

79

---

| 24.11.2011 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 309/23 |
| --- | --- | --- | --- |

24.11.2011

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 309/23

---

KOMMISSIONENS AFGØRELSE

af 24. maj 2011

om Frankrigs statsstøtte C 88/97 til Crédit Mutuel

(meddelt under nummer K(2011) 3436)

(Kun den franske udgave er autentisk.)

(EØS-relevant tekst)

(2011/747/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,

under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),

efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikel (1), og under hensyntagen til disse bemærkninger, og

ud fra følgende betragtninger:

1.   SAGSFORLØB

| (1) | Den 25. januar 1991 indgav Association Française des Banques (herefter AFB), Chambre Syndicale des Banques Populaires (CSPB) og Crédit Agricole en klage med påstand om, at den franske stat havde ydet statsstøtte til Crédit Mutuel. |
| --- | --- |

(1)

Den 25. januar 1991 indgav Association Française des Banques (herefter AFB), Chambre Syndicale des Banques Populaires (CSPB) og Crédit Agricole en klage med påstand om, at den franske stat havde ydet statsstøtte til Crédit Mutuel.

| (2) | Kommissionen fremsendte første gang en anmodning om oplysninger om le Livret Bleu-ordningen ved brev af 27. maj 1991. |
| --- | --- |

(2)

Kommissionen fremsendte første gang en anmodning om oplysninger om le Livret Bleu-ordningen ved brev af 27. maj 1991.

| (3) | Ved brev af 6. februar 1998 meddelte Kommissionen de franske myndigheder, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF) vedrørende de potentielle støtteforanstaltninger i opsparingsordningen Livret Bleu (2). |
| --- | --- |

(3)

Ved brev af 6. februar 1998 meddelte Kommissionen de franske myndigheder, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF) vedrørende de potentielle støtteforanstaltninger i opsparingsordningen Livret Bleu (2).

| (4) | De franske myndigheder fremsendte ved brev af 8. april 1998 en redegørelse til Kommissionen som svar på de spørgsmål, denne havde stillet i beslutningen om indledning af proceduren. |
| --- | --- |

(4)

De franske myndigheder fremsendte ved brev af 8. april 1998 en redegørelse til Kommissionen som svar på de spørgsmål, denne havde stillet i beslutningen om indledning af proceduren.

| (5) | Crédit Mutuel fremsendte den 18. juni 1998 et brev til Kommissionen med en række begrundelser for, at de foranstaltninger, proceduren vedrørte, ikke kunne betegnes som statsstøtte, samt et analytisk regnskabsmateriale om Livret Bleu. En lang række interesserede parter har ligeledes fremsendt deres bemærkninger til Kommissionen (jf. afsnit 3 og 4, betragtning 48-59, som videresendte dem til de franske myndigheder den 3. september 1998. |
| --- | --- |

(5)

Crédit Mutuel fremsendte den 18. juni 1998 et brev til Kommissionen med en række begrundelser for, at de foranstaltninger, proceduren vedrørte, ikke kunne betegnes som statsstøtte, samt et analytisk regnskabsmateriale om Livret Bleu. En lang række interesserede parter har ligeledes fremsendt deres bemærkninger til Kommissionen (jf. afsnit 3 og 4, betragtning 48-59, som videresendte dem til de franske myndigheder den 3. september 1998.

| (6) | Klagerne fremsendte fire uddybende redegørelser til Kommissionen ved brev af henholdsvis 29. oktober 1999, 16. maj 2000, 16. oktober 2000 og 19. januar 2001, som Kommissionen videresendte til de franske myndigheder den 21. februar 2000 og den 3. november 2000. |
| --- | --- |

(6)

Klagerne fremsendte fire uddybende redegørelser til Kommissionen ved brev af henholdsvis 29. oktober 1999, 16. maj 2000, 16. oktober 2000 og 19. januar 2001, som Kommissionen videresendte til de franske myndigheder den 21. februar 2000 og den 3. november 2000.

| (7) | Den 5. februar 2001 sendte Kommissionen dokumenterne fra AFB til de franske myndigheder. |
| --- | --- |

(7)

Den 5. februar 2001 sendte Kommissionen dokumenterne fra AFB til de franske myndigheder.

| (8) | Fra november 1998 til december 1999 foretog en konsulent (3) (i det følgende benævnt »Kommissionens konsulent«) en revision af det analytiske regnskab for Livret Bleu. Konsulentens rapport blev den 10. januar 2000 forelagt de franske myndigheder og Crédit Mutuel. Den 7. februar 2000 blev der afholdt et teknisk samrådsmøde om denne revisionsrapport mellem Kommissionens tjenestegrene bistået af deres konsulent, de franske myndigheder og Crédit Mutuel. |
| --- | --- |

(8)

Fra november 1998 til december 1999 foretog en konsulent (3) (i det følgende benævnt »Kommissionens konsulent«) en revision af det analytiske regnskab for Livret Bleu. Konsulentens rapport blev den 10. januar 2000 forelagt de franske myndigheder og Crédit Mutuel. Den 7. februar 2000 blev der afholdt et teknisk samrådsmøde om denne revisionsrapport mellem Kommissionens tjenestegrene bistået af deres konsulent, de franske myndigheder og Crédit Mutuel.

| (9) | Ved brev af 14. september 1999 anmodede Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder om at redegøre mere detaljeret for de opgaver af almennyttig interesse, som Crédit Mutuel havde fået overdraget. Ved tre breve af henholdsvis 21. februar 2000, 3. november 2000 og 5. februar 2001 tilsendte Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder forskelligt materiale (4) fra klagerne om Livret Bleu-produktets »lokkevareeffekt« (jf. afsnit 7.2.3, betragtning 110-118)). De franske myndigheder fremsatte deres bemærkninger den 1. februar 2001. |
| --- | --- |

(9)

Ved brev af 14. september 1999 anmodede Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder om at redegøre mere detaljeret for de opgaver af almennyttig interesse, som Crédit Mutuel havde fået overdraget. Ved tre breve af henholdsvis 21. februar 2000, 3. november 2000 og 5. februar 2001 tilsendte Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder forskelligt materiale (4) fra klagerne om Livret Bleu-produktets »lokkevareeffekt« (jf. afsnit 7.2.3, betragtning 110-118)). De franske myndigheder fremsatte deres bemærkninger den 1. februar 2001.

| (10) | Den 11. april 2000 indgav Fédération Bancaire de l'Union Européenne (FBUE) en klage til Kommissionen over den støtte, som den franske stat havde indrømmet Crédit Mutuel i form af eneret til at distribuere opsparingsproduktet Livret Bleu. |
| --- | --- |

(10)

Den 11. april 2000 indgav Fédération Bancaire de l'Union Européenne (FBUE) en klage til Kommissionen over den støtte, som den franske stat havde indrømmet Crédit Mutuel i form af eneret til at distribuere opsparingsproduktet Livret Bleu.

| (11) | I maj 2000 bad Confédération Nationale du Crédit Mutuel revisionsfirmaet Arthur Andersen gennemgå de metoder, der lå til grund for Crédit Mutuels analytiske regnskabsmateriale, og opstille et driftsregnskab for Livret Bleu. Denne opgave blev afsluttet i september 2000 med fremlæggelsen af en detaljeret rapport om driftsregnskabet for Livret Bleu, hvori det analytiske regnskabsresultat for Livret Bleu blev opgjort til et underskud før skat på 498 mio. FRF. Den endelige opgørelse af underskuddet byggede på en række »korrektioner«. Den 2. februar 2001 afholdtes et møde mellem Kommissionen og Crédit Mutuel. På baggrund af Kommissionens bemærkninger fremsendte Arthur Andersen efter anmodning fra Crédit Mutuel et notat af 8. februar 2001 med en begrundelse for den anvendte metode, der benævntes »korrektion af Crédit Mutuels IARD-aktivitets (forsikringsaktivitets) overrepræsentation i regnskabet« (5), som bl.a. havde givet anledning til kritik fra Kommissionen. |
| --- | --- |

(11)

I maj 2000 bad Confédération Nationale du Crédit Mutuel revisionsfirmaet Arthur Andersen gennemgå de metoder, der lå til grund for Crédit Mutuels analytiske regnskabsmateriale, og opstille et driftsregnskab for Livret Bleu. Denne opgave blev afsluttet i september 2000 med fremlæggelsen af en detaljeret rapport om driftsregnskabet for Livret Bleu, hvori det analytiske regnskabsresultat for Livret Bleu blev opgjort til et underskud før skat på 498 mio. FRF. Den endelige opgørelse af underskuddet byggede på en række »korrektioner«. Den 2. februar 2001 afholdtes et møde mellem Kommissionen og Crédit Mutuel. På baggrund af Kommissionens bemærkninger fremsendte Arthur Andersen efter anmodning fra Crédit Mutuel et notat af 8. februar 2001 med en begrundelse for den anvendte metode, der benævntes »korrektion af Crédit Mutuels IARD-aktivitets (forsikringsaktivitets) overrepræsentation i regnskabet« (5), som bl.a. havde givet anledning til kritik fra Kommissionen.

| (12) | I april 2001 bad Kommissionen sin konsulent afdække forskellene mellem sin og Arthur Andersens regnskabsundersøgelse og vurdere, hvilke ændringer med hensyn til data eller metoder der med rimelighed kunne accepteres og indarbejdes i hans tidligere opgørelse. En ny endelig rapport fra konsulenten til Kommissionen blev afleveret den 23. juli 2001. Her opgøres resultatet af det analytiske regnskab for Livret Bleu til et samlet ikke-kapitaliseret overskud på 1 074 mia. FRF (163,7 mio. EUR). Rapporten blev fremsendt samme dag til de franske myndigheder. Den 26. juli 2001 blev der afholdt et samrådsmøde mellem Kommissionen, de franske myndigheder, Crédit Mutuel og Arthur Andersen. Crédit Mutuel og Arthur Andersen meddelte, at de var uenige i det slutresultat, Kommissionens konsulent var nået frem til. Arthur Andersen fastholdt sine tidligere konklusioner i en skriftlig redegørelse af 13. september 2001, som blev fremsendt som bilag til et notat fra de franske myndigheder af 15. september 2001. Den 26. oktober 2001 tilsendte de franske myndigheder Kommissionen et nyt notat med en juridisk analyse af Livret Bleu i relation til EU's konkurrenceregler, og den 7. januar 2002 fremsendte de et notat om omkostningerne ved Crédit Mutuels opgave af almennyttig karakter; dette notat indeholder ingen nye oplysninger, men henviser blot til det talmateriale, Crédit Mutuel allerede havde forelagt. |
| --- | --- |

(12)

I april 2001 bad Kommissionen sin konsulent afdække forskellene mellem sin og Arthur Andersens regnskabsundersøgelse og vurdere, hvilke ændringer med hensyn til data eller metoder der med rimelighed kunne accepteres og indarbejdes i hans tidligere opgørelse. En ny endelig rapport fra konsulenten til Kommissionen blev afleveret den 23. juli 2001. Her opgøres resultatet af det analytiske regnskab for Livret Bleu til et samlet ikke-kapitaliseret overskud på 1 074 mia. FRF (163,7 mio. EUR). Rapporten blev fremsendt samme dag til de franske myndigheder. Den 26. juli 2001 blev der afholdt et samrådsmøde mellem Kommissionen, de franske myndigheder, Crédit Mutuel og Arthur Andersen. Crédit Mutuel og Arthur Andersen meddelte, at de var uenige i det slutresultat, Kommissionens konsulent var nået frem til. Arthur Andersen fastholdt sine tidligere konklusioner i en skriftlig redegørelse af 13. september 2001, som blev fremsendt som bilag til et notat fra de franske myndigheder af 15. september 2001. Den 26. oktober 2001 tilsendte de franske myndigheder Kommissionen et nyt notat med en juridisk analyse af Livret Bleu i relation til EU's konkurrenceregler, og den 7. januar 2002 fremsendte de et notat om omkostningerne ved Crédit Mutuels opgave af almennyttig karakter; dette notat indeholder ingen nye oplysninger, men henviser blot til det talmateriale, Crédit Mutuel allerede havde forelagt.

| (13) | I de franske myndigheders notat til Kommissionen den 26. oktober 2001 gør de rede for, hvorfor i) Livre Bleu ikke udgjorde en statsstøtte, ii) der kun kunne være tale om en eksisterende støtte, hvis Kommissionen fastholdt betegnelsen støtte, og iii) der under alle omstændigheder var tale om en forenelig støtte. |
| --- | --- |

(13)

I de franske myndigheders notat til Kommissionen den 26. oktober 2001 gør de rede for, hvorfor i) Livre Bleu ikke udgjorde en statsstøtte, ii) der kun kunne være tale om en eksisterende støtte, hvis Kommissionen fastholdt betegnelsen støtte, og iii) der under alle omstændigheder var tale om en forenelig støtte.

| (14) | I sin beslutning af 15. januar 2002 (6) (herefter »den annullerede beslutning«) erklærede Kommissionen Den Franske Republiks statsstøtte til Crédit Mutuel for uforenelig med fællesmarkedet. |
| --- | --- |

(14)

I sin beslutning af 15. januar 2002 (6) (herefter »den annullerede beslutning«) erklærede Kommissionen Den Franske Republiks statsstøtte til Crédit Mutuel for uforenelig med fællesmarkedet.

| (15) | Beslutningen af 15. januar 2002 blev omstødt med Rettens dom af 18. januar 2005 (7). |
| --- | --- |

(15)

Beslutningen af 15. januar 2002 blev omstødt med Rettens dom af 18. januar 2005 (7).

| (16) | Kommissionen ankede ikke Rettens dom. Ifølge artikel 266, stk. 1, i TEUF skal Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne dom. I statsstøttesager betyder dette, at sagen, efter at beslutningen er blevet annulleret, henvises til fornyet formel undersøgelse. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen ankede ikke Rettens dom. Ifølge artikel 266, stk. 1, i TEUF skal Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne dom. I statsstøttesager betyder dette, at sagen, efter at beslutningen er blevet annulleret, henvises til fornyet formel undersøgelse.

| (17) | Ved beslutning af 7. juni 2006 (8) (herefter »beslutningen om udvidelse«) udvidede Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure og præciserede genstanden for sin vurdering af en eventuel støtte. |
| --- | --- |

(17)

Ved beslutning af 7. juni 2006 (8) (herefter »beslutningen om udvidelse«) udvidede Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure og præciserede genstanden for sin vurdering af en eventuel støtte.

| (18) | Ved brev af hhv. 1. september 2006 og 7. september 2006 tilsendte Frankrig Kommissionen sine bemærkninger til beslutningen om udvidelse. |
| --- | --- |

(18)

Ved brev af hhv. 1. september 2006 og 7. september 2006 tilsendte Frankrig Kommissionen sine bemærkninger til beslutningen om udvidelse.

| (19) | Den 19. september 2006 modtog Kommissionen en klage fra Association des Victimes du Crédit Mutuel. |
| --- | --- |

(19)

Den 19. september 2006 modtog Kommissionen en klage fra Association des Victimes du Crédit Mutuel.

| (20) | Kommissionen modtog bemærkninger fra Crédit Mutuel ved brev af 13. oktober 2006. |
| --- | --- |

(20)

Kommissionen modtog bemærkninger fra Crédit Mutuel ved brev af 13. oktober 2006.

| (21) | Kommissionen sendte Crédit Mutuels bemærkninger til de franske myndigheder ved brev af 31. oktober 2006. |
| --- | --- |

(21)

Kommissionen sendte Crédit Mutuels bemærkninger til de franske myndigheder ved brev af 31. oktober 2006.

| (22) | Kommissionen anmodede ved brev af 22. september 2006 og 28. november 2006 Frankrig om yderligere oplysninger, som blev fremsendt ved brev af hhv. 8. november 2006 og 28. februar 2007. |
| --- | --- |

(22)

Kommissionen anmodede ved brev af 22. september 2006 og 28. november 2006 Frankrig om yderligere oplysninger, som blev fremsendt ved brev af hhv. 8. november 2006 og 28. februar 2007.

| (23) | Kommissionen afholdt møder med de franske myndigheder henholdsvis den 19. december 2006 og den 15. januar 2007. |
| --- | --- |

(23)

Kommissionen afholdt møder med de franske myndigheder henholdsvis den 19. december 2006 og den 15. januar 2007.

| (24) | Den 10. maj 2007 vedtog Kommissionen en beslutning efter EF-traktatens artikel 86, stk. 3 (nu artikel 106, stk. 3, i TEUF) i forbindelse med EF-traktatens artikel 43 og 49 (nu artikel 49 og 56 i TEUF), i henhold til hvilken Frankrig skulle ophæve Crédit Mutuels, Caisse d'Épargnes og Banque Populaires særlige ret (9) til at distribuere hhv. Livret Bleu (for Crédit Mutuel) og Livret A (for Caisses d'Épargne og La Poste) (10). |
| --- | --- |

(24)

Den 10. maj 2007 vedtog Kommissionen en beslutning efter EF-traktatens artikel 86, stk. 3 (nu artikel 106, stk. 3, i TEUF) i forbindelse med EF-traktatens artikel 43 og 49 (nu artikel 49 og 56 i TEUF), i henhold til hvilken Frankrig skulle ophæve Crédit Mutuels, Caisse d'Épargnes og Banque Populaires særlige ret (9) til at distribuere hhv. Livret Bleu (for Crédit Mutuel) og Livret A (for Caisses d'Épargne og La Poste) (10).

| (25) | Frankrig ophævede ikke de særlige rettigheder til at distribuere Livret A og Livret Bleu inden for fristen på 9 måneder efter beslutningen af 10. maj 2007, og Kommissionen indledte derfor overtrædelsesproceduren efter EF-traktatens artikel 226 (nu artikel 258 i TEUF) og sendte den 5. juni 2008 en åbningsskrivelse for manglende efterkommelse af beslutningen. |
| --- | --- |

(25)

Frankrig ophævede ikke de særlige rettigheder til at distribuere Livret A og Livret Bleu inden for fristen på 9 måneder efter beslutningen af 10. maj 2007, og Kommissionen indledte derfor overtrædelsesproceduren efter EF-traktatens artikel 226 (nu artikel 258 i TEUF) og sendte den 5. juni 2008 en åbningsskrivelse for manglende efterkommelse af beslutningen.

| (26) | Ved brev af 19. september 2009 anmodede Kommissionen Frankrig om nye oplysninger, som blev fremsendt den 13. oktober 2009. |
| --- | --- |

(26)

Ved brev af 19. september 2009 anmodede Kommissionen Frankrig om nye oplysninger, som blev fremsendt den 13. oktober 2009.

| (27) | Den 8. oktober 2009 afsluttede Kommissionen overtrædelsesproceduren, da Frankrig havde efterkommet afgørelsen med vedtagelsen af reformen af 1. januar 2009, der liberaliserer distributionen af Livret A og Livret Bleu (11), og dermed ophævet de særlige rettigheder til at distribuere disse produkter (12). |
| --- | --- |

(27)

Den 8. oktober 2009 afsluttede Kommissionen overtrædelsesproceduren, da Frankrig havde efterkommet afgørelsen med vedtagelsen af reformen af 1. januar 2009, der liberaliserer distributionen af Livret A og Livret Bleu (11), og dermed ophævet de særlige rettigheder til at distribuere disse produkter (12).

| (28) | I løbet af 2010 sendte Kommissionen adskillige e-mails med spørgsmål til Crédit Mutuel, som denne besvarede, ligeledes pr. e-mail. |
| --- | --- |

(28)

I løbet af 2010 sendte Kommissionen adskillige e-mails med spørgsmål til Crédit Mutuel, som denne besvarede, ligeledes pr. e-mail.

| (29) | Denne beslutning afslutter i overensstemmelse med artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (13) proceduren om potentielle støtteelementer i opsparingsproduktet Livret Bleu. |
| --- | --- |

(29)

Denne beslutning afslutter i overensstemmelse med artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (13) proceduren om potentielle støtteelementer i opsparingsproduktet Livret Bleu.

2.   BESKRIVELSE AF OPSPARINGSPRODUKTET LIVRET BLEU

2.1.   Beskrivelse af Crédit Mutuel

| (30) | Crédit Mutuel er en decentraliseret bank- og forsikringskoncern bestående af et landsdækkende net af Crédit Mutuel-kasser med status af andelsselskaber. Crédit Mutuel er reguleret af loven af 10. september 1947, der fastlægger principperne for samarbejde. Koncernen er organiseret på tre niveauer, lokalt, regionalt og nationalt. |
| --- | --- |

(30)

Crédit Mutuel er en decentraliseret bank- og forsikringskoncern bestående af et landsdækkende net af Crédit Mutuel-kasser med status af andelsselskaber. Crédit Mutuel er reguleret af loven af 10. september 1947, der fastlægger principperne for samarbejde. Koncernen er organiseret på tre niveauer, lokalt, regionalt og nationalt.

| (31) | Crédit Mutuel-koncernen har to navne (Crédit Mutuel og Crédit Industriel et Commercial (herefter CIC), råder over næsten 6 000 salgssteder og har over 72 000 ansatte. Crédit Mutuels lokale kasser er tilknyttet 18 regionale fællesforbund, der er medlem af landssammenslutningen Crédit Mutuel, som er nettets centrale organ. CIC har seks regionale banker og specialiserede datterselskaber i både Frankrig og resten af verden. |
| --- | --- |

(31)

Crédit Mutuel-koncernen har to navne (Crédit Mutuel og Crédit Industriel et Commercial (herefter CIC), råder over næsten 6 000 salgssteder og har over 72 000 ansatte. Crédit Mutuels lokale kasser er tilknyttet 18 regionale fællesforbund, der er medlem af landssammenslutningen Crédit Mutuel, som er nettets centrale organ. CIC har seks regionale banker og specialiserede datterselskaber i både Frankrig og resten af verden.

| (32) | Crédit Mutuel-koncernen har én fælles ledelse og forfølger en global politik. Den opretholder en intern solidarisk økonomi inden for landssammenslutningen, som sikrer de regionale fællesforbunds likviditet. Koncernen fremstår som en samlet virksomhed med hensyn til konkurrencelovgivning, eftersom den har et enkelt beslutningscenter på centralt plan. |
| --- | --- |

(32)

Crédit Mutuel-koncernen har én fælles ledelse og forfølger en global politik. Den opretholder en intern solidarisk økonomi inden for landssammenslutningen, som sikrer de regionale fællesforbunds likviditet. Koncernen fremstår som en samlet virksomhed med hensyn til konkurrencelovgivning, eftersom den har et enkelt beslutningscenter på centralt plan.

2.2.   Beskrivelse af Livret Bleu

| (33) | Livret Bleu var et opsparingsprodukt, der var reguleret af staten, hvor Crédit Mutuel havde enedistributionsret. |
| --- | --- |

(33)

Livret Bleu var et opsparingsprodukt, der var reguleret af staten, hvor Crédit Mutuel havde enedistributionsret.

| (34) | Produktet var ligeledes kendetegnet ved en delvis skattebegunstigelse i henhold til den ændrede finanslov for 1975 (14). To tredjedele af de renter, som sparerne fik udbetalt på deres indlån, var skattefri. Bruttorentesatsen for indskud på Livret Bleu blev fastsat af staten på en sådan måde, at nettosatsen efter skat (15) var identisk med satsen for Livret A, som var helt skattefri. |
| --- | --- |

(34)

Produktet var ligeledes kendetegnet ved en delvis skattebegunstigelse i henhold til den ændrede finanslov for 1975 (14). To tredjedele af de renter, som sparerne fik udbetalt på deres indlån, var skattefri. Bruttorentesatsen for indskud på Livret Bleu blev fastsat af staten på en sådan måde, at nettosatsen efter skat (15) var identisk med satsen for Livret A, som var helt skattefri.

| (35) | Staten fastsatte rentesatsen for Livret Bleu på et niveau, der lå over inflationen og var indekseret efter valutamarkedet. Den sidste rentesats for Livret Bleu, før dette opsparingsprodukt blev ophævet med reformen af 1. januar 2009 (jf. betragtning 41), var 4 % (16). Det maksimale beløb, som sparerne kunne indsætte på deres Livret Bleu, var 15 300 EUR. Indeståendet på Livret Bleu steg fra 13 mia. EUR (85 mia. FRF) i 1991 til 22 mia. EUR i 2008. |
| --- | --- |

(35)

Staten fastsatte rentesatsen for Livret Bleu på et niveau, der lå over inflationen og var indekseret efter valutamarkedet. Den sidste rentesats for Livret Bleu, før dette opsparingsprodukt blev ophævet med reformen af 1. januar 2009 (jf. betragtning 41), var 4 % (16). Det maksimale beløb, som sparerne kunne indsætte på deres Livret Bleu, var 15 300 EUR. Indeståendet på Livret Bleu steg fra 13 mia. EUR (85 mia. FRF) i 1991 til 22 mia. EUR i 2008.

| (36) | Livret Bleus karakteristika - øjeblikkelig tilrådighedsstillelse af midlerne, indbetalinger fra og med 15 EUR, ingen udgifter (f.eks. ikke i forbindelse med at åbne en Livret Bleu) osv. — skabte en stor likviditet. Det var desuden muligt via Livre Bleu at foretage direkte indbetalinger til statskassen eller offentlige virksomheder som EDF og France Télécom. Livret Bleu, der var et opsparingsprodukt for privatpersoner, kunne derfor til en vis grad sammenlignes med en kontokurant. |
| --- | --- |

(36)

Livret Bleus karakteristika - øjeblikkelig tilrådighedsstillelse af midlerne, indbetalinger fra og med 15 EUR, ingen udgifter (f.eks. ikke i forbindelse med at åbne en Livret Bleu) osv. — skabte en stor likviditet. Det var desuden muligt via Livre Bleu at foretage direkte indbetalinger til statskassen eller offentlige virksomheder som EDF og France Télécom. Livret Bleu, der var et opsparingsprodukt for privatpersoner, kunne derfor til en vis grad sammenlignes med en kontokurant.

| (37) | De forpligtelser, der var forbundet med anvendelsen af de midler, som var indsat på Livret Bleu, ændrede sig i tidens løb. |
| --- | --- |

(37)

De forpligtelser, der var forbundet med anvendelsen af de midler, som var indsat på Livret Bleu, ændrede sig i tidens løb.

| (38) | I første omgang var Crédit Mutuel forpligtet til at anvende 50 % af midlerne (en andel, som i 1983 (17) blev hævet til 65 % af midlerne og 80 % af de nye indskud) til almennyttige formål (navnlig dækning af lokale forvaltningers og andre offentlige organers finansieringsbehov). De resterende midler kunne banken selv disponere over (i det følgende benævnt ikke-obligatoriske placeringer). |
| --- | --- |

(38)

I første omgang var Crédit Mutuel forpligtet til at anvende 50 % af midlerne (en andel, som i 1983 (17) blev hævet til 65 % af midlerne og 80 % af de nye indskud) til almennyttige formål (navnlig dækning af lokale forvaltningers og andre offentlige organers finansieringsbehov). De resterende midler kunne banken selv disponere over (i det følgende benævnt ikke-obligatoriske placeringer).

| (39) | Dette system blev grundlæggende ændret med bekendtgørelse af 27. september 1991 (18), hvor Livret Bleu blev bragt på linje med Livret A. Efter denne bekendtgørelse blev alle nye indskud (19) centraliseret hos Caisse des Dépôts et Consignation (i det følgende »CDC«), der til gengæld herfor betalte formidlingsprovision til Crédit Mutuel. Denne provision, der oprindelig var 1,3 % af indeståender på Livret Bleu overført til konti hos CDC, blev sænket til 1,2 % den 1. januar 2005, derefter til 1,1 % den 1. november 2005. CDC anvender hovedsagelig midlerne fra Crédit Mutuel til at finansiere socialt boligbyggeri. |
| --- | --- |

(39)

Dette system blev grundlæggende ændret med bekendtgørelse af 27. september 1991 (18), hvor Livret Bleu blev bragt på linje med Livret A. Efter denne bekendtgørelse blev alle nye indskud (19) centraliseret hos Caisse des Dépôts et Consignation (i det følgende »CDC«), der til gengæld herfor betalte formidlingsprovision til Crédit Mutuel. Denne provision, der oprindelig var 1,3 % af indeståender på Livret Bleu overført til konti hos CDC, blev sænket til 1,2 % den 1. januar 2005, derefter til 1,1 % den 1. november 2005. CDC anvender hovedsagelig midlerne fra Crédit Mutuel til at finansiere socialt boligbyggeri.

| (40) | Denne grundlæggende ændring af systemet medførte også en gradvis genplacering af det eksisterende indestående (20). Efter bekendtgørelsen af 27. september 1991 og indtil udgangen af første halvår af 1999 faldt andelen af de eksisterende placeringer i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer, indtil næsten hele indeståendet var overført til konti hos CDC.














  I mia. FRF og i % | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Årlige gennemsnitlige indeståender | 85,5 | 83 | 80,2 | 83,4 | 88,7 | 91,5 | 92,7 | 98,1 | 98,7 |
| Placeringer centraliseret hos CDC | 1 % | 7 % | 12 % | 24 % | 39 % | 46 % | 51 % | 69 % | 100 % |
| Placeringer i almennyttige formål | 67 % | 54 % | 46 % | 35 % | 27 % | 20 % | 15 % | 10 % | 0 % |
| Ikke-obligatoriske placeringer | 32 % | 39 % | 42 % | 41 % | 35 % | 34 % | 34 % | 21 % | 0 % |
| Kilde: Littlejohn Fraser. |

(40)

Denne grundlæggende ændring af systemet medførte også en gradvis genplacering af det eksisterende indestående (20). Efter bekendtgørelsen af 27. september 1991 og indtil udgangen af første halvår af 1999 faldt andelen af de eksisterende placeringer i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer, indtil næsten hele indeståendet var overført til konti hos CDC.

I mia. FRF og i %

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

Årlige gennemsnitlige indeståender

85,5

83

80,2

83,4

88,7

91,5

92,7

98,1

98,7

Placeringer centraliseret hos CDC

1 %

7 %

12 %

24 %

39 %

46 %

51 %

69 %

100 %

Placeringer i almennyttige formål

67 %

54 %

46 %

35 %

27 %

20 %

15 %

10 %

0 %

Ikke-obligatoriske placeringer

32 %

39 %

42 %

41 %

35 %

34 %

34 %

21 %

0 %

Kilde: Littlejohn Fraser.

| (41) | Den 1. januar 2009 trådte reformen af Livret A og Livret Bleu i kraft, og derefter har alle banker kunnet tilbyde kunderne Livret A, og der er ikke længere nogen forskel mellem Livret A og Livret Bleu. Siden 1. januar 2009 er Crédit Mutuels Livret Bleu bare en anden betegnelse for Livret A. Livret Bleu og følgelig også Crédit Mutuels enedistributionsret blev således ophævet pr. denne dato. |
| --- | --- |

(41)

Den 1. januar 2009 trådte reformen af Livret A og Livret Bleu i kraft, og derefter har alle banker kunnet tilbyde kunderne Livret A, og der er ikke længere nogen forskel mellem Livret A og Livret Bleu. Siden 1. januar 2009 er Crédit Mutuels Livret Bleu bare en anden betegnelse for Livret A. Livret Bleu og følgelig også Crédit Mutuels enedistributionsret blev således ophævet pr. denne dato.

2.3.   Gennemgang af begrundelsen for at indlede proceduren/udvidelsen

| (42) | Som det fremgår af beslutningen om udvidelse (21), har Kommissionen anset det for muligt, at Frankrig har ydet støtte til Crédit Mutuel i form af formidlingsprovisionen. |
| --- | --- |

(42)

Som det fremgår af beslutningen om udvidelse (21), har Kommissionen anset det for muligt, at Frankrig har ydet støtte til Crédit Mutuel i form af formidlingsprovisionen.

| (43) | I sin dom i Altmark-sagen fandt Domstolen, at kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte efter artikel 107 i TEUF, hvis fire kumulative betingelser, der er anført i Altmark-dommen af 24. juli 2003, er opfyldt (22). |
| --- | --- |

(43)

I sin dom i Altmark-sagen fandt Domstolen, at kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte efter artikel 107 i TEUF, hvis fire kumulative betingelser, der er anført i Altmark-dommen af 24. juli 2003, er opfyldt (22).

| (44) | Kommissionen anfører i beslutningen om udvidelse, at den fjerde betingelse i Altmark-sagen muligvis ikke var opfyldt, for så vidt som staten ikke overlod denne almennyttige opgave — at modtage indskud, som skal anvendes til finansiering af socialt boligbyggeri — til den billigste tilbudsgiver efter et udbud, men efter direkte forhandling med Crédit Mutuel, hvilket ikke på forhånd giver nogen garanti for, at vederlaget til Crédit Mutuel ikke er højere, end hvad en veldrevet virksomhed ville have krævet. Den mente desuden ikke, at de franske myndigheder havde påvist, at provisionens omfang var fastlagt på grundlag af omkostningerne for en gennemsnitlig, veldrevet virksomhed i banksektoren. Det er ikke nok, at de franske myndigheder understregede, at Crédit Mutuel er en veldrevet virksomhed, til at bevise, at provisionsniveauet var fastsat på grundlag af en analyse af de omkostninger, som skal afholdes af en veldrevet virksomhed i henhold til Altmark-sagen. |
| --- | --- |

(44)

Kommissionen anfører i beslutningen om udvidelse, at den fjerde betingelse i Altmark-sagen muligvis ikke var opfyldt, for så vidt som staten ikke overlod denne almennyttige opgave — at modtage indskud, som skal anvendes til finansiering af socialt boligbyggeri — til den billigste tilbudsgiver efter et udbud, men efter direkte forhandling med Crédit Mutuel, hvilket ikke på forhånd giver nogen garanti for, at vederlaget til Crédit Mutuel ikke er højere, end hvad en veldrevet virksomhed ville have krævet. Den mente desuden ikke, at de franske myndigheder havde påvist, at provisionens omfang var fastlagt på grundlag af omkostningerne for en gennemsnitlig, veldrevet virksomhed i banksektoren. Det er ikke nok, at de franske myndigheder understregede, at Crédit Mutuel er en veldrevet virksomhed, til at bevise, at provisionsniveauet var fastsat på grundlag af en analyse af de omkostninger, som skal afholdes af en veldrevet virksomhed i henhold til Altmark-sagen.

| (45) | Ifølge Kommissionen var formidlingsprovisionen statsmidler og kunne udgøre en selektiv fordel, som kunne fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, og som ikke var anmeldt til Kommissionen. Provisionen kunne således indeholde elementer af ulovlig statsstøtte. |
| --- | --- |

(45)

Ifølge Kommissionen var formidlingsprovisionen statsmidler og kunne udgøre en selektiv fordel, som kunne fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, og som ikke var anmeldt til Kommissionen. Provisionen kunne således indeholde elementer af ulovlig statsstøtte.

| (46) | Kommissionen anslog i sin beslutning om udvidelse, at denne foranstaltning muligvis ikke var forenelig med artikel 86, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 106, stk. 2, i TEUF), og mente ikke, at undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3, i EF-traktaten (nu artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF) kunne anvendes. |
| --- | --- |

(46)

Kommissionen anslog i sin beslutning om udvidelse, at denne foranstaltning muligvis ikke var forenelig med artikel 86, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 106, stk. 2, i TEUF), og mente ikke, at undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3, i EF-traktaten (nu artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF) kunne anvendes.

| (47) | På grundlag af beregninger fra Kommissionens konsulent fandt Kommissionen det godtgjort, at provisionen oversteg det beløb, der var nødvendigt til at dække omkostninger ved forpligtelsen af almennyttig karakter (modtagelse af indlån til socialt boligbyggeri) i lyset af de deraf afledte indtægter og en rimelig fortjeneste ved udførelsen af denne forpligtelse. Da Kommissionen havde gjort opmærksom på, at provisionen skulle indeholde alle fordele, både fra staten og i form af statsmidler, uanset disses art, tog den i beregningen af provisionen ikke alene hensyn til nettoudgifterne til modtagelse af indeståender centraliseret hos CDC, men også til nettoresultatet (omkostninger eller fortjeneste) for placeringerne i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer. Det fremgik af rapporten fra Kommissionens konsulent, at der var udbetalt overkompensation til Crédit Mutuel for årene 1991, 1992, 1993 og 1998. |
| --- | --- |

(47)

På grundlag af beregninger fra Kommissionens konsulent fandt Kommissionen det godtgjort, at provisionen oversteg det beløb, der var nødvendigt til at dække omkostninger ved forpligtelsen af almennyttig karakter (modtagelse af indlån til socialt boligbyggeri) i lyset af de deraf afledte indtægter og en rimelig fortjeneste ved udførelsen af denne forpligtelse. Da Kommissionen havde gjort opmærksom på, at provisionen skulle indeholde alle fordele, både fra staten og i form af statsmidler, uanset disses art, tog den i beregningen af provisionen ikke alene hensyn til nettoudgifterne til modtagelse af indeståender centraliseret hos CDC, men også til nettoresultatet (omkostninger eller fortjeneste) for placeringerne i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer. Det fremgik af rapporten fra Kommissionens konsulent, at der var udbetalt overkompensation til Crédit Mutuel for årene 1991, 1992, 1993 og 1998.

3.   KLAGERNES ARGUMENTER

| (48) | Kommissionen fremlagde klagernes argumenter i sin beslutning af 6. februar 1998 om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF). De uddybende redegørelser, der er fremsendt siden da, indeholder følgende argumenter. |
| --- | --- |

(48)

Kommissionen fremlagde klagernes argumenter i sin beslutning af 6. februar 1998 om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF). De uddybende redegørelser, der er fremsendt siden da, indeholder følgende argumenter.

| (49) | I et notat fra AFB (ajourført ultimo februar 1999 og sendt til Kommissionen i oktober 1999) om Livre Bleus indirekte positive virkninger vurderes bankens nettoprovenu af Livret Bleus virkninger til 17 mia. FRF (2,6 mia. EUR), forudsat at forøgelsen af Crédit Mutuels markedsandele for alle segmenter i perioden 1986-1997 alene stammer fra distributionen af Livret Bleu. |
| --- | --- |

(49)

I et notat fra AFB (ajourført ultimo februar 1999 og sendt til Kommissionen i oktober 1999) om Livre Bleus indirekte positive virkninger vurderes bankens nettoprovenu af Livret Bleus virkninger til 17 mia. FRF (2,6 mia. EUR), forudsat at forøgelsen af Crédit Mutuels markedsandele for alle segmenter i perioden 1986-1997 alene stammer fra distributionen af Livret Bleu.

| (50) | I en undersøgelse foretaget af Caisse Nationale du Crédit Agricole, fremsendt i maj 2000, analyseres udviklingen i antallet af Crédit Mutuels filialer. Det fremgår, at det samlede antal permanente afdelinger faldt fra 1991 til 1994 og derefter gradvist steg igen og i 1998 var oppe på niveauet for 1990. Udviklingen har varieret i de forskellige regioner: Antallet af permanente og derefter ikke-permanente afdelinger faldt i regioner, hvor Crédit Mutuel traditionelt har haft en stærk position (Pays de Loire, Bretagne og Alsace), mens det gik frem i de andre regioner. Det er derfor sandsynligt, at Crédit Mutuel har begrænset sin tilstedeværelse i landdistrikterne og styrket den i byområderne. Disse data synes at afkræfte Crédit Mutuels påstand om, at banken var tvunget til at opretholde en stærk tilstedeværelse i landdistrikterne i 1990'erne. Tallene viser også, at Crédit Mutuel er i stand til at opretholde et særdeles tæt netværk, også efter at alle former for kontrol fra myndighedernes side er ophørt. |
| --- | --- |

(50)

I en undersøgelse foretaget af Caisse Nationale du Crédit Agricole, fremsendt i maj 2000, analyseres udviklingen i antallet af Crédit Mutuels filialer. Det fremgår, at det samlede antal permanente afdelinger faldt fra 1991 til 1994 og derefter gradvist steg igen og i 1998 var oppe på niveauet for 1990. Udviklingen har varieret i de forskellige regioner: Antallet af permanente og derefter ikke-permanente afdelinger faldt i regioner, hvor Crédit Mutuel traditionelt har haft en stærk position (Pays de Loire, Bretagne og Alsace), mens det gik frem i de andre regioner. Det er derfor sandsynligt, at Crédit Mutuel har begrænset sin tilstedeværelse i landdistrikterne og styrket den i byområderne. Disse data synes at afkræfte Crédit Mutuels påstand om, at banken var tvunget til at opretholde en stærk tilstedeværelse i landdistrikterne i 1990'erne. Tallene viser også, at Crédit Mutuel er i stand til at opretholde et særdeles tæt netværk, også efter at alle former for kontrol fra myndighedernes side er ophørt.

| (51) | AFB sendte den 4. juni 1998 en skrivelse til Kommissionen, hvor man hævdede, at vederlaget på 1,3 % af indeståendet på Livret Bleu, der var centraliseret hos CDC, var ansat for højt, da Caisses d'Épargne og la Poste i samme periode fra CDC fik hhv. 1,2 % og 1,5 % af indskud på Livret A, der også var centraliseret hos CDC. AFB anførte i brevet, at man i 1997 havde tilbudt de franske myndigheder at forestå modtagelsen af indskud på Livret Bleu mod en provision på kun 1 %, men myndighederne reagerede ikke på dette tilbud. AFB fremhævede bl.a., at det franske parlamentsmedlem Raymond Douyère i sin rapport fra april 1998 om moderniseringen af Caisses d'Épargne påpegede, at omkostningerne ved modtagelse af indskud på opsparingsordninger for en gennemsnitssparekasse som Caisse d'Épargne de Bourgogne er 0,96 % af indeståendet, og at der ikke var nogen begrundelse for, at Crédit Mutuel skulle have større administrationsomkostninger. |
| --- | --- |

(51)

AFB sendte den 4. juni 1998 en skrivelse til Kommissionen, hvor man hævdede, at vederlaget på 1,3 % af indeståendet på Livret Bleu, der var centraliseret hos CDC, var ansat for højt, da Caisses d'Épargne og la Poste i samme periode fra CDC fik hhv. 1,2 % og 1,5 % af indskud på Livret A, der også var centraliseret hos CDC. AFB anførte i brevet, at man i 1997 havde tilbudt de franske myndigheder at forestå modtagelsen af indskud på Livret Bleu mod en provision på kun 1 %, men myndighederne reagerede ikke på dette tilbud. AFB fremhævede bl.a., at det franske parlamentsmedlem Raymond Douyère i sin rapport fra april 1998 om moderniseringen af Caisses d'Épargne påpegede, at omkostningerne ved modtagelse af indskud på opsparingsordninger for en gennemsnitssparekasse som Caisse d'Épargne de Bourgogne er 0,96 % af indeståendet, og at der ikke var nogen begrundelse for, at Crédit Mutuel skulle have større administrationsomkostninger.

| (52) | En redegørelse fra Cabinet Glais fra august 2000, fremsendt på foranledning af AFB, indeholder en række statistiske oplysninger vedrørende den konkurrencemæssige fordel, som enedistributionsretten til Livret Bleu giver Crédit Mutuel. Det fremgår af tidsrækkerne, at indeståendet på Livret Bleu og på andre former for indlån voksede kraftigt, indtil udviklingen vendte i 1985-1987. Udlån til private fortsætter med at stige også efter dette tidspunkt, og stigningstakten er højere for Crédit Mutuel end for bankens største konkurrenter. Eksperten fra Cabinet Glais udleder heraf, at »Livret Bleu-effekten således synes at have tiltrukket kunder til banken, og fra midten af 1980'erne synes denne positive effekt at være fortsat, uden at indlånene er steget. Det er de oprindelige loyale kunder, som tilsyneladende har skabt grundlaget for Crédit Mutuels ekspansionsstrategi i den følgende periode«. Eksperten bemærkede endvidere, at Crédit Mutuels aktivitet (primært udlånsvirksomhed) tilsyneladende ikke havde fulgt den normale udvikling på bankmarkedet, og det påviser han ved bl.a. at konstruere en indikator for tilfældige økonomiske rystelsers længerevarende effekt på aktivitetsvariablerne og opstille en simpel ligning for låneefterspørgslen. Ifølge eksperten er den logiske forklaring på dette fænomen, at Crédit Mutuels kunder er mere loyale — f.eks. på grund af Livret Bleu-ordningen — end de andre storbankers kunder. |
| --- | --- |

(52)

En redegørelse fra Cabinet Glais fra august 2000, fremsendt på foranledning af AFB, indeholder en række statistiske oplysninger vedrørende den konkurrencemæssige fordel, som enedistributionsretten til Livret Bleu giver Crédit Mutuel. Det fremgår af tidsrækkerne, at indeståendet på Livret Bleu og på andre former for indlån voksede kraftigt, indtil udviklingen vendte i 1985-1987. Udlån til private fortsætter med at stige også efter dette tidspunkt, og stigningstakten er højere for Crédit Mutuel end for bankens største konkurrenter. Eksperten fra Cabinet Glais udleder heraf, at »Livret Bleu-effekten således synes at have tiltrukket kunder til banken, og fra midten af 1980'erne synes denne positive effekt at være fortsat, uden at indlånene er steget. Det er de oprindelige loyale kunder, som tilsyneladende har skabt grundlaget for Crédit Mutuels ekspansionsstrategi i den følgende periode«. Eksperten bemærkede endvidere, at Crédit Mutuels aktivitet (primært udlånsvirksomhed) tilsyneladende ikke havde fulgt den normale udvikling på bankmarkedet, og det påviser han ved bl.a. at konstruere en indikator for tilfældige økonomiske rystelsers længerevarende effekt på aktivitetsvariablerne og opstille en simpel ligning for låneefterspørgslen. Ifølge eksperten er den logiske forklaring på dette fænomen, at Crédit Mutuels kunder er mere loyale — f.eks. på grund af Livret Bleu-ordningen — end de andre storbankers kunder.

| (53) | Den anden redegørelse fra Cabinet Glais (fra december 2000) indeholder en ny økonometrisk analyse af kundernes binding til de enkelte storbanker. Disse resultater bekræfter ifølge eksperten formodningen om, at Crédit Mutuel og Caisses d'Épargne har langt bedre mulighed for at sikre deres kunders loyalitet end de øvrige storbanker. Men det er umuligt at afgøre, hvorvidt det er distributionen af en skattebegunstiget opsparingsordning eller det tætte net af afdelinger i de forskellige regioner (begge banker råder over begge dele), der ligger til grund for deres kunders større loyalitet. |
| --- | --- |

(53)

Den anden redegørelse fra Cabinet Glais (fra december 2000) indeholder en ny økonometrisk analyse af kundernes binding til de enkelte storbanker. Disse resultater bekræfter ifølge eksperten formodningen om, at Crédit Mutuel og Caisses d'Épargne har langt bedre mulighed for at sikre deres kunders loyalitet end de øvrige storbanker. Men det er umuligt at afgøre, hvorvidt det er distributionen af en skattebegunstiget opsparingsordning eller det tætte net af afdelinger i de forskellige regioner (begge banker råder over begge dele), der ligger til grund for deres kunders større loyalitet.

| (54) | I tilslutning til den foreliggende procedure har Kommissionen desuden modtaget en supplerende redegørelse fra klagerne, hvori det anføres, at Crédit Mutuels køb i april 1997 af Crédit Industriel et Commercial (CIC) i forbindelse med privatiseringen af dette pengeinstitut, der tidligere var ejet af den offentlige forsikringskoncern GAN, kun var muligt takket være den støtte, Crédit Mutuel havde modtaget i forbindelse med Livret Bleu, og som betød, at Crédit Mutuel kunne forøge sin andel af markedet for indlån fra 2 % i 1969 til ca. 6,9 % i 1997. Crédit Mutuels egenkapital er ifølge klagerne blevet kraftigt forøget takket være den pågældende støtte og er vokset fra 650 mio. FRF (99 mio. EUR) i 1974 til 47,3 mia. FRF (7,2 mia. EUR) i 1997. |
| --- | --- |

(54)

I tilslutning til den foreliggende procedure har Kommissionen desuden modtaget en supplerende redegørelse fra klagerne, hvori det anføres, at Crédit Mutuels køb i april 1997 af Crédit Industriel et Commercial (CIC) i forbindelse med privatiseringen af dette pengeinstitut, der tidligere var ejet af den offentlige forsikringskoncern GAN, kun var muligt takket være den støtte, Crédit Mutuel havde modtaget i forbindelse med Livret Bleu, og som betød, at Crédit Mutuel kunne forøge sin andel af markedet for indlån fra 2 % i 1969 til ca. 6,9 % i 1997. Crédit Mutuels egenkapital er ifølge klagerne blevet kraftigt forøget takket være den pågældende støtte og er vokset fra 650 mio. FRF (99 mio. EUR) i 1974 til 47,3 mia. FRF (7,2 mia. EUR) i 1997.

| (55) | Endelig påstår Association des Victimes du Crédit Mutuel i sin klage af 19. september 2006, at der er tale om »tilvendelse af offentlig opsparing med henblik på private og kommercielle formål [...] på bekostning af sparerne og den franske økonomi«, men denne påstand understøttes ikke af dokumentation eller beviser for en eventuel ulovlig statsstøtte. |
| --- | --- |

(55)

Endelig påstår Association des Victimes du Crédit Mutuel i sin klage af 19. september 2006, at der er tale om »tilvendelse af offentlig opsparing med henblik på private og kommercielle formål [...] på bekostning af sparerne og den franske økonomi«, men denne påstand understøttes ikke af dokumentation eller beviser for en eventuel ulovlig statsstøtte.

4.   DE INTERESSEREDE PARTERS BEMÆRKNINGER

| (56) | Som reaktion på offentliggørelsen af meddelelsen om at indlede den foreliggende procedure den 6. februar 1998 har Kommissionen modtaget bemærkninger fra en lang række interesserede parter. |
| --- | --- |

(56)

Som reaktion på offentliggørelsen af meddelelsen om at indlede den foreliggende procedure den 6. februar 1998 har Kommissionen modtaget bemærkninger fra en lang række interesserede parter.

| (57) | Nogle af Crédit Mutuels konkurrenter informerede om den skade, de mener at have lidt på grund af Crédit Mutuels enedistributionsret til Livret Bleu. Hovedparten af bankerne var af den opfattelse, at Livret Bleus »lokkevareeffekt« betød, at de mistede kunder, som blev tiltrukket af Livret Bleu, og bankerne ønskede derfor enedistributionsretten ophævet. Sådanne bemærkninger er indkommet til Kommissionen fra følgende banker: | Banque Dupuy de Parseval |
| --- | --- | --- |

(57)

Nogle af Crédit Mutuels konkurrenter informerede om den skade, de mener at have lidt på grund af Crédit Mutuels enedistributionsret til Livret Bleu. Hovedparten af bankerne var af den opfattelse, at Livret Bleus »lokkevareeffekt« betød, at de mistede kunder, som blev tiltrukket af Livret Bleu, og bankerne ønskede derfor enedistributionsretten ophævet. Sådanne bemærkninger er indkommet til Kommissionen fra følgende banker:

Banque Dupuy de Parseval

| | Banque Natexis |
| --- | --- |

Banque Natexis

| | Banque de Picardie |
| --- | --- |

Banque de Picardie

| | Banque Populaire de Bourgogne |
| --- | --- |

Banque Populaire de Bourgogne

| | Banque Populaire Bretagne Atlantique |
| --- | --- |

Banque Populaire Bretagne Atlantique

| | Banque Populaire du Centre |
| --- | --- |

Banque Populaire du Centre

| | Banque Populaire Centre-Atlantique |
| --- | --- |

Banque Populaire Centre-Atlantique

| | Banque Populaire de Champagne |
| --- | --- |

Banque Populaire de Champagne

| | Banque Populaire de la Côte d'Azur |
| --- | --- |

Banque Populaire de la Côte d'Azur

| | Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud |
| --- | --- |

Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud

| | Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l'Ain |
| --- | --- |

Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l'Ain

| | Banque Populaire du Haut-Rhin |
| --- | --- |

Banque Populaire du Haut-Rhin

| | Banque Populaire de La Loire |
| --- | --- |

Banque Populaire de La Loire

| | Banque Populaire de Lorraine |
| --- | --- |

Banque Populaire de Lorraine

| | Banque Populaire de Lyon |
| --- | --- |

Banque Populaire de Lyon

| | Banque Populaire du Midi |
| --- | --- |

Banque Populaire du Midi

| | Banque Populaire du Massif Central |
| --- | --- |

Banque Populaire du Massif Central

| | Banque Populaire de l'Ouest |
| --- | --- |

Banque Populaire de l'Ouest

| | Banque Populaire Provençale et Corse |
| --- | --- |

Banque Populaire Provençale et Corse

| | Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l'Aude et de l'Ariège |
| --- | --- |

Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l'Aude et de l'Ariège

| | Banque Populaire du Quercy et de l'Agenais |
| --- | --- |

Banque Populaire du Quercy et de l'Agenais

| | Banque Populaire Savoisienne |
| --- | --- |

Banque Populaire Savoisienne

| | Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg |
| --- | --- |

Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg

| | Banque Populaire du Sud-Ouest |
| --- | --- |

Banque Populaire du Sud-Ouest

| | Banque Populaire du Tarn et de l'Aveyron |
| --- | --- |

Banque Populaire du Tarn et de l'Aveyron

| | B.P.ROP Banque Populaire |
| --- | --- |

B.P.ROP Banque Populaire

| | Banque de Savoie |
| --- | --- |

Banque de Savoie

| | Crédit Commercial de France |
| --- | --- |

Crédit Commercial de France

| | Crédit Commercial du Sud-Ouest |
| --- | --- |

Crédit Commercial du Sud-Ouest

| | Crédit Lyonnais |
| --- | --- |

Crédit Lyonnais

| | Société Générale |
| --- | --- |

Société Générale

| | Union des Banques à Paris. |
| --- | --- |

Union des Banques à Paris.

| (58) | Ud over de bemærkninger til forsvar for Crédit Mutuel, for hvilke der redegøres i afsnit 4, har Kommissionen modtaget bemærkninger fra følgende tredjeparter til fordel for Livret Bleu-ordningen: | Bertholet, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Drôme |
| --- | --- | --- |

(58)

Ud over de bemærkninger til forsvar for Crédit Mutuel, for hvilke der redegøres i afsnit 4, har Kommissionen modtaget bemærkninger fra følgende tredjeparter til fordel for Livret Bleu-ordningen:

Bertholet, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Drôme

| | Blondel, medlem af Conseil Général i Nord |
| --- | --- |

Blondel, medlem af Conseil Général i Nord

| | Cabot, direktør for Centre Régional Information Jeunesse de Toulouse |
| --- | --- |

Cabot, direktør for Centre Régional Information Jeunesse de Toulouse

| | Cormorèche, borgmester i Montuel |
| --- | --- |

Cormorèche, borgmester i Montuel

| | Cornelis, medlem af Conseil Général Nord |
| --- | --- |

Cornelis, medlem af Conseil Général Nord

| | Chavannes, borgmester i Angoulême |
| --- | --- |

Chavannes, borgmester i Angoulême

| | Crépeau, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Charente-Maritime |
| --- | --- |

Crépeau, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Charente-Maritime

| | Debavelaere, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Charente-Maritime |
| --- | --- |

Debavelaere, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Charente-Maritime

| | Decool, borgmester i Brouckerque |
| --- | --- |

Decool, borgmester i Brouckerque

| | Delevoye, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Delevoye, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Pas-de-Calais

| | Delnatte, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord |
| --- | --- |

Delnatte, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord

| | Dolez, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord |
| --- | --- |

Dolez, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord

| | Ewald, regional delegeret for Association pour le Droit à l'Initiative Économique |
| --- | --- |

Ewald, regional delegeret for Association pour le Droit à l'Initiative Économique

| | Fronton, Union départementale des associations familiales de Haute-Garonne |
| --- | --- |

Fronton, Union départementale des associations familiales de Haute-Garonne

| | Foy, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord |
| --- | --- |

Foy, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord

| | Galiègue, formand for Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes |
| --- | --- |

Galiègue, formand for Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes

| | Gournay, borgmester i Caestre |
| --- | --- |

Gournay, borgmester i Caestre

| | Armelle Guinebertière, medlem af Europa-Parlamentet |
| --- | --- |

Armelle Guinebertière, medlem af Europa-Parlamentet

| | Hervé, borgmester i Rennes |
| --- | --- |

Hervé, borgmester i Rennes

| | Humez, formand for Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Humez, formand for Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais

| | Ingelaere, formand for Flandr'action |
| --- | --- |

Ingelaere, formand for Flandr'action

| | Juppé, medlem af Nationalforsamlingen, borgmester i Bordeaux |
| --- | --- |

Juppé, medlem af Nationalforsamlingen, borgmester i Bordeaux

| | Lapalu, formand for association Animation et gestion d'organismes privés |
| --- | --- |

Lapalu, formand for association Animation et gestion d'organismes privés

| | Lazaro, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord |
| --- | --- |

Lazaro, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Nord

| | Lebreton, formand for Conseil général des Côtes d'Armor |
| --- | --- |

Lebreton, formand for Conseil général des Côtes d'Armor

| | Ledieu, borgmester i Cateau-Cambrésis |
| --- | --- |

Ledieu, borgmester i Cateau-Cambrésis

| | Leleu, bestyrer i Crédit Mutuel Nord |
| --- | --- |

Leleu, bestyrer i Crédit Mutuel Nord

| | Maille, formand for Communauté urbaine de Brest |
| --- | --- |

Maille, formand for Communauté urbaine de Brest

| | Masclet, medlem af Conseil Régional i Nord-Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Masclet, medlem af Conseil Régional i Nord-Pas-de-Calais

| | Méhaignerie, formand for Conseil général d'Ille-et-Villaine |
| --- | --- |

Méhaignerie, formand for Conseil général d'Ille-et-Villaine

| | Mio, medlem af Conseil Régional i Nord-Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Mio, medlem af Conseil Régional i Nord-Pas-de-Calais

| | Novak, formand for Association pour le droit à l'initiative économique |
| --- | --- |

Novak, formand for Association pour le droit à l'initiative économique

| | Permuy, medlem af Conseil Régional du Nord-Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Permuy, medlem af Conseil Régional du Nord-Pas-de-Calais

| | Albert Rivaux, medlem af Conseil Régional i Pas-de-Calais |
| --- | --- |

Albert Rivaux, medlem af Conseil Régional i Pas-de-Calais

| | de Rohan, formand for Conseil Régional i Bretagne |
| --- | --- |

de Rohan, formand for Conseil Régional i Bretagne

| | Valla, medlem af Conseil Général i Ardèche |
| --- | --- |

Valla, medlem af Conseil Général i Ardèche

| | Vanlerenberghe, borgmester i Arras |
| --- | --- |

Vanlerenberghe, borgmester i Arras

| | Villain, borgmester i Cambrai |
| --- | --- |

Villain, borgmester i Cambrai

| | de Villiers, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Vendée. |
| --- | --- |

de Villiers, medlem af Nationalforsamlingen, valgt i Vendée.

| (59) | Langt størsteparten af disse tredjeparter har fremhævet Crédit Mutuels store betydning, navnlig på regionalt plan, for finansieringen af almennyttige formål, især foreninger, der arbejder uden gevinst for øje. De har ligeledes fremhævet Crédit Mutuels funktion som finansielt holdepunkt for den jævne befolkning, hvorfra en stor del af kunderne kommer. Flere lokale folkevalgte har understreget, at Crédit Mutuel har stor betydning for oprettelsen af nye virksomheder og arbejdspladser og udviklingen af lokale initiativer i samarbejde med de lokale forvaltninger. Andre har givet udtryk for, at Crédit Mutuel med sine decentrale strukturer bedre kan imødekomme lokale behov end de mere centraliserede pengeinstitutter og dermed bedre sikre en afbalanceret egnsudvikling. |
| --- | --- |

(59)

Langt størsteparten af disse tredjeparter har fremhævet Crédit Mutuels store betydning, navnlig på regionalt plan, for finansieringen af almennyttige formål, især foreninger, der arbejder uden gevinst for øje. De har ligeledes fremhævet Crédit Mutuels funktion som finansielt holdepunkt for den jævne befolkning, hvorfra en stor del af kunderne kommer. Flere lokale folkevalgte har understreget, at Crédit Mutuel har stor betydning for oprettelsen af nye virksomheder og arbejdspladser og udviklingen af lokale initiativer i samarbejde med de lokale forvaltninger. Andre har givet udtryk for, at Crédit Mutuel med sine decentrale strukturer bedre kan imødekomme lokale behov end de mere centraliserede pengeinstitutter og dermed bedre sikre en afbalanceret egnsudvikling.

5.   CRÉDIT MUTUELS BEMÆRKNINGER

| (60) | Crédit Mutuel bebrejder Kommissionen den yderst langvarige sagsbehandling. |
| --- | --- |

(60)

Crédit Mutuel bebrejder Kommissionen den yderst langvarige sagsbehandling.

| (61) | Ifølge Crédit Mutuel vedrørte Rettens dom ikke kun en begrundelsesmangel, men indeholdt også en kritik af Kommissionens begrundelse, som denne ikke skulle have taget hensyn til i sin beslutning om udvidelse, navnlig vedrørende beregningen af den eventuelle overkompensation. Crédit Mutuel bebrejder Kommissionen, at den har sammenlagt de positive årsresultater uden fradrag af negative årsresultater, hvilket strider mod den metode, der anbefales i rammebestemmelserne for statsstøtte af kompensation for offentlig tjeneste (i det følgende »rammebestemmelserne fra 2005«) (23). |
| --- | --- |

(61)

Ifølge Crédit Mutuel vedrørte Rettens dom ikke kun en begrundelsesmangel, men indeholdt også en kritik af Kommissionens begrundelse, som denne ikke skulle have taget hensyn til i sin beslutning om udvidelse, navnlig vedrørende beregningen af den eventuelle overkompensation. Crédit Mutuel bebrejder Kommissionen, at den har sammenlagt de positive årsresultater uden fradrag af negative årsresultater, hvilket strider mod den metode, der anbefales i rammebestemmelserne for statsstøtte af kompensation for offentlig tjeneste (i det følgende »rammebestemmelserne fra 2005«) (23).

| (62) | Ifølge banken opfylder provisionen de fire betingelser i Altmark-dommen:






  a) | Med hensyn til den første betingelse skulle Crédit Mutuel udføre to opgaver af almindelig økonomisk interesse, nemlig dels opretholdelse af et betydeligt antal afdelinger i landdistrikter af egnsudviklingshensyn, dels at modtage indskud til finansiering af socialt boligbyggeri. For så vidt angår opretholdelsen af et stort antal afdelinger i landdistrikter, anfægter banken Kommissionens konklusion, i henhold til hvilken de franske bestemmelser af lovgivnings- og forskriftsmæssig karakter er alt for vage til at overdrage Crédit Mutuel en sådan opgave og dermed til, at den første betingelse i Altmark-dommen er opfyldt. Ifølge Crédit Mutuel er baggrunden for Kommissionens konklusion, at disse tekster ikke pålagde Crédit Mutuel specifikke begrænsninger, fordi de gjaldt for hele banksektoren. Det er ligeledes Crédit Mutuels opfattelse, at Kommissionen forsøger at overføre bevisbyrden til banken, for at den første betingelse i Altmark-dommen er opfyldt, hvilket der ikke er hjemmel for i den pågældende retspraksis. |
| --- | --- | --- |

(62)

Ifølge banken opfylder provisionen de fire betingelser i Altmark-dommen:

a)

Med hensyn til den første betingelse skulle Crédit Mutuel udføre to opgaver af almindelig økonomisk interesse, nemlig dels opretholdelse af et betydeligt antal afdelinger i landdistrikter af egnsudviklingshensyn, dels at modtage indskud til finansiering af socialt boligbyggeri. For så vidt angår opretholdelsen af et stort antal afdelinger i landdistrikter, anfægter banken Kommissionens konklusion, i henhold til hvilken de franske bestemmelser af lovgivnings- og forskriftsmæssig karakter er alt for vage til at overdrage Crédit Mutuel en sådan opgave og dermed til, at den første betingelse i Altmark-dommen er opfyldt. Ifølge Crédit Mutuel er baggrunden for Kommissionens konklusion, at disse tekster ikke pålagde Crédit Mutuel specifikke begrænsninger, fordi de gjaldt for hele banksektoren. Det er ligeledes Crédit Mutuels opfattelse, at Kommissionen forsøger at overføre bevisbyrden til banken, for at den første betingelse i Altmark-dommen er opfyldt, hvilket der ikke er hjemmel for i den pågældende retspraksis.

| b) | Med hensyn til den anden betingelse understreger Crédit Mutuel, at provisionen blev indført samtidig med forpligtelsen til at centralisere midlerne hos CDC, og at beregningsmetoden for denne provision var objektiv og gennemsigtig. |
| --- | --- |

b)

Med hensyn til den anden betingelse understreger Crédit Mutuel, at provisionen blev indført samtidig med forpligtelsen til at centralisere midlerne hos CDC, og at beregningsmetoden for denne provision var objektiv og gennemsigtig.

| c) | Med hensyn til den tredje betingelse mener banken ikke, at vederlaget er nok til at dække omkostningerne ved modtagelsen af indskud, da aktiviteten i tilknytning til de midler, der var centraliseret hos CDC, skulle have givet et negativt resultat for hele perioden 1991-2005. |
| --- | --- |

c)

Med hensyn til den tredje betingelse mener banken ikke, at vederlaget er nok til at dække omkostningerne ved modtagelsen af indskud, da aktiviteten i tilknytning til de midler, der var centraliseret hos CDC, skulle have givet et negativt resultat for hele perioden 1991-2005.

| d) | Crédit Mutuel finder ligeledes, at den fjerde betingelse er opfyldt. Provisionen var ifølge banken fastlagt på grundlag af Crédit Mutuels faktiske omkostninger ved distributionen af Livret Bleu. Crédit Mutuel var en veldrevet virksomhed ifølge Altmark-dommen, eftersom bankens administrationsomkostninger var blandt de laveste. Dette havde Kommissionen for øvrigt anerkendt i beslutningen om udvidelse (24). Ifølge banken har Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad uddybet årsagerne til, at den ikke mener, at denne betingelse var opfyldt. |
| --- | --- |

d)

Crédit Mutuel finder ligeledes, at den fjerde betingelse er opfyldt. Provisionen var ifølge banken fastlagt på grundlag af Crédit Mutuels faktiske omkostninger ved distributionen af Livret Bleu. Crédit Mutuel var en veldrevet virksomhed ifølge Altmark-dommen, eftersom bankens administrationsomkostninger var blandt de laveste. Dette havde Kommissionen for øvrigt anerkendt i beslutningen om udvidelse (24). Ifølge banken har Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad uddybet årsagerne til, at den ikke mener, at denne betingelse var opfyldt.

| (63) | Under alle omstændigheder mener Crédit Mutuel, at foranstaltningen er forenelig med fællesmarkedet på grundlag af artikel 106, stk. 2, i TEUF. Crédit Mutuel kritiserer især metoden til beregning af overkompensationen, som denne beskrives i beslutningen om udvidelse. Ifølge Crédit Mutuel var der regnefejl i Kommissionens evaluering af det samlede resultat af driftsregnskabet for Livret Bleu, fordi den var baseret på konsulentens fejlagtige konklusioner trods nogle uafklarede punkter, hvor Kommissionens og Crédit Mutuels konsulenter ikke var enige (25). |
| --- | --- |

(63)

Under alle omstændigheder mener Crédit Mutuel, at foranstaltningen er forenelig med fællesmarkedet på grundlag af artikel 106, stk. 2, i TEUF. Crédit Mutuel kritiserer især metoden til beregning af overkompensationen, som denne beskrives i beslutningen om udvidelse. Ifølge Crédit Mutuel var der regnefejl i Kommissionens evaluering af det samlede resultat af driftsregnskabet for Livret Bleu, fordi den var baseret på konsulentens fejlagtige konklusioner trods nogle uafklarede punkter, hvor Kommissionens og Crédit Mutuels konsulenter ikke var enige (25).

| (64) | Crédit Mutuel anfægter derefter Kommissionens årsbaserede tilgang (dvs. at der alene tages hensyn til beløb for år med overkompensation og ikke beløb for år med underkompensation), som skulle stride mod et vist antal fortilfælde, den annullerede beslutning og rammebestemmelserne fra 2005 (26). Kommissionen burde følge en samlet tilgang (dvs. i beregningen af kompensation tage hensyn til det samlede beløb for år med hhv. over- og underkompensation), dels for hele perioden 1991-1998, dels for hele perioden efter 1999. |
| --- | --- |

(64)

Crédit Mutuel anfægter derefter Kommissionens årsbaserede tilgang (dvs. at der alene tages hensyn til beløb for år med overkompensation og ikke beløb for år med underkompensation), som skulle stride mod et vist antal fortilfælde, den annullerede beslutning og rammebestemmelserne fra 2005 (26). Kommissionen burde følge en samlet tilgang (dvs. i beregningen af kompensation tage hensyn til det samlede beløb for år med hhv. over- og underkompensation), dels for hele perioden 1991-1998, dels for hele perioden efter 1999.

| (65) | Desuden har Kommissionen ikke i sin beslutning om udvidelse taget korrekt hensyn til en rimelig fortjeneste. Den baserede sin vurdering af den rimelige fortjeneste på omkostningerne ved den lovpligtige egenkapital, anslået til 6 %, men disse omkostninger udgør en omkostning i det analytiske regnskab og ikke en fortjeneste. Kommissionen burde have taget hensyn til afkastet af egenkapital som anbefalet af Arthur Andersen (27). Kommissionen har således beregnet en rimelig fortjeneste efter en degressiv skala, der bliver nul efter den samlede centralisering af indeståenderne hos CDC, da disse indskud ikke medførte egenkapitalomkostninger. Crédit Mutuel fremhæver, at den af Kommissionen valgte indikator betød, at banken slet ikke fik en normal fortjeneste af Livret Bleu. Ifølge Crédit Mutuel skal enhver bank kunne skabe en normal fortjeneste, selv i forbindelse med centraliserede indskud, som ikke indebærer egenkapitalomkostninger i en snæver juridisk fortolkning af solvensnøgletallene. |
| --- | --- |

(65)

Desuden har Kommissionen ikke i sin beslutning om udvidelse taget korrekt hensyn til en rimelig fortjeneste. Den baserede sin vurdering af den rimelige fortjeneste på omkostningerne ved den lovpligtige egenkapital, anslået til 6 %, men disse omkostninger udgør en omkostning i det analytiske regnskab og ikke en fortjeneste. Kommissionen burde have taget hensyn til afkastet af egenkapital som anbefalet af Arthur Andersen (27). Kommissionen har således beregnet en rimelig fortjeneste efter en degressiv skala, der bliver nul efter den samlede centralisering af indeståenderne hos CDC, da disse indskud ikke medførte egenkapitalomkostninger. Crédit Mutuel fremhæver, at den af Kommissionen valgte indikator betød, at banken slet ikke fik en normal fortjeneste af Livret Bleu. Ifølge Crédit Mutuel skal enhver bank kunne skabe en normal fortjeneste, selv i forbindelse med centraliserede indskud, som ikke indebærer egenkapitalomkostninger i en snæver juridisk fortolkning af solvensnøgletallene.

| (66) | Kommissionen har heller ikke taget korrekt hensyn til omkostningerne ved den anden tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, som Crédit Mutuel mener at have fået overdraget, nemlig opretholdelse af afdelinger i landdistrikter, hvis formål er at tilskynde til folkelig opsparing i hele området ved at give så mange som muligt adgang til en bank. |
| --- | --- |

(66)

Kommissionen har heller ikke taget korrekt hensyn til omkostningerne ved den anden tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, som Crédit Mutuel mener at have fået overdraget, nemlig opretholdelse af afdelinger i landdistrikter, hvis formål er at tilskynde til folkelig opsparing i hele området ved at give så mange som muligt adgang til en bank.

| (67) | Endelig bestrider Crédit Mutuel eksistensen af en eventuel lokkevareeffekt. Banken gør opmærksom på, at Kommissionen i sin annullerede beslutning anførte, at denne lokkevareeffekt ikke havde kunnet bevises, og mener ikke, at der siden da er fremlagt nye beviser herfor. |
| --- | --- |

(67)

Endelig bestrider Crédit Mutuel eksistensen af en eventuel lokkevareeffekt. Banken gør opmærksom på, at Kommissionen i sin annullerede beslutning anførte, at denne lokkevareeffekt ikke havde kunnet bevises, og mener ikke, at der siden da er fremlagt nye beviser herfor.

| (68) | For så vidt angår proceduren, påberåber Crédit Mutuel sig flere generelle, fællesskabsretlige principper, der strider mod tilbagebetaling af potentiel støtte, og navnlig princippet om berettiget forventning og overskridelse af en rimelig frist. |
| --- | --- |

(68)

For så vidt angår proceduren, påberåber Crédit Mutuel sig flere generelle, fællesskabsretlige principper, der strider mod tilbagebetaling af potentiel støtte, og navnlig princippet om berettiget forventning og overskridelse af en rimelig frist.

6.   FRANKRIGS BEMÆRKNINGER

| (69) | Frankrig mener, at betingelserne i Altmark-dommen er opfyldt:






  a) | Med hensyn til den første betingelse understreges det, at Kommissionen har erkendt, at Crédit Mutuel havde fået overdraget en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, nemlig modtagelse af indskud, der skulle anvendes til finansiering af socialt boligbyggeri. Det anføres, at Kommissionen i sin beslutning om udvidelse fremførte, at opretholdelse af afdelinger i landdistrikter af egnsudviklingshensyn også kan betragtes som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse (28), men de franske myndigheder besvarer ikke Kommissionens argumenter i beslutningen om udvidelse om, at den første betingelse i Altmark-dommen ikke er opfyldt, fordi der ikke findes nationale love eller forskrifter, som tilstrækkeligt klart overdrager Crédit Mutuel en tjenesteydelse efter artikel 106, stk. 2, i TEUF (29). |
| --- | --- | --- |

(69)

Frankrig mener, at betingelserne i Altmark-dommen er opfyldt:

a)

Med hensyn til den første betingelse understreges det, at Kommissionen har erkendt, at Crédit Mutuel havde fået overdraget en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, nemlig modtagelse af indskud, der skulle anvendes til finansiering af socialt boligbyggeri. Det anføres, at Kommissionen i sin beslutning om udvidelse fremførte, at opretholdelse af afdelinger i landdistrikter af egnsudviklingshensyn også kan betragtes som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse (28), men de franske myndigheder besvarer ikke Kommissionens argumenter i beslutningen om udvidelse om, at den første betingelse i Altmark-dommen ikke er opfyldt, fordi der ikke findes nationale love eller forskrifter, som tilstrækkeligt klart overdrager Crédit Mutuel en tjenesteydelse efter artikel 106, stk. 2, i TEUF (29).

| b) | For så vidt angår den anden betingelse, mener Frankrig, at kompensationsparametrene var fastlagt på en objektiv, gennemsigtig måde. |
| --- | --- |

b)

For så vidt angår den anden betingelse, mener Frankrig, at kompensationsparametrene var fastlagt på en objektiv, gennemsigtig måde.

| c) | Med hensyn til den tredje betingelse fremfører Frankrig, at kompensationsbeløbet (provisionen) ikke oversteg, hvad der var nødvendigt for at dække ordningens omkostninger, og man henviste til det analytiske regnskab for Crédit Mutuels Livret Bleu for årene 1999-2005. |
| --- | --- |

c)

Med hensyn til den tredje betingelse fremfører Frankrig, at kompensationsbeløbet (provisionen) ikke oversteg, hvad der var nødvendigt for at dække ordningens omkostninger, og man henviste til det analytiske regnskab for Crédit Mutuels Livret Bleu for årene 1999-2005.

| d) | Den fjerde betingelse skulle ligeledes være opfyldt, da Frankrig påstod, at ledelsen af Crédit Mutuel opfyldte de opstillede krav til effektivitet (30). |
| --- | --- |

d)

Den fjerde betingelse skulle ligeledes være opfyldt, da Frankrig påstod, at ledelsen af Crédit Mutuel opfyldte de opstillede krav til effektivitet (30).

| (70) | Med hensyn til betingelserne vedrørende eksistensen af statsstøtte henviser Frankrig til de argumenter, der blev fremført, før beslutningen blev annulleret i 2002:






  a) | Betingelsen om statsmidler er ikke opfyldt, fordi Crédit Mutuels fortjeneste af de indeståender, der ikke var centraliseret hos CDC (ikke-obligatoriske placeringer og placeringer i almennyttige formål), stammede fra oprindeligt private midler (sparernes indskud), der ikke var til rådighed for de offentlige myndigheder. |
| --- | --- | --- |

(70)

Med hensyn til betingelserne vedrørende eksistensen af statsstøtte henviser Frankrig til de argumenter, der blev fremført, før beslutningen blev annulleret i 2002:

a)

Betingelsen om statsmidler er ikke opfyldt, fordi Crédit Mutuels fortjeneste af de indeståender, der ikke var centraliseret hos CDC (ikke-obligatoriske placeringer og placeringer i almennyttige formål), stammede fra oprindeligt private midler (sparernes indskud), der ikke var til rådighed for de offentlige myndigheder.

| b) | Samhandelen mellem medlemsstaterne har ikke kunnet være påvirket før oprettelsen af det indre marked for bankvirksomhed og finansielle aktiviteter, dvs. den 1. januar 1993 med vedtagelsen af Rådets direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og om ændring af direktiv 77/780/EØF (i det følgende »det andet bankdirektiv«) (31). Grunden til, at Crédit Mutuels kasser ikke drev nogen form for virksomhed uden for de nationale grænser efter dette tidspunkt var ifølge de franske myndigheder, at der ikke fandtes en statut for det europæiske andelsselskab, hvilket medførte begrænsninger for andelsselskabers og dermed Crédit Mutuels muligheder for at ekspandere uden for de nationale grænser. De Livret Bleu-konti, som personer med bopæl uden for Frankrig åbnede, repræsenterer kun ca. 0,1 % af det samlede indestående. Myndighederne mente desuden, at de udenlandske bankforetagender i Frankrig sigtede mod et helt andet marked end Crédit Mutuels. |
| --- | --- |

b)

Samhandelen mellem medlemsstaterne har ikke kunnet være påvirket før oprettelsen af det indre marked for bankvirksomhed og finansielle aktiviteter, dvs. den 1. januar 1993 med vedtagelsen af Rådets direktiv 89/646/EØF af 15. december 1989 om samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og om ændring af direktiv 77/780/EØF (i det følgende »det andet bankdirektiv«) (31). Grunden til, at Crédit Mutuels kasser ikke drev nogen form for virksomhed uden for de nationale grænser efter dette tidspunkt var ifølge de franske myndigheder, at der ikke fandtes en statut for det europæiske andelsselskab, hvilket medførte begrænsninger for andelsselskabers og dermed Crédit Mutuels muligheder for at ekspandere uden for de nationale grænser. De Livret Bleu-konti, som personer med bopæl uden for Frankrig åbnede, repræsenterer kun ca. 0,1 % af det samlede indestående. Myndighederne mente desuden, at de udenlandske bankforetagender i Frankrig sigtede mod et helt andet marked end Crédit Mutuels.

| c) | Den provision, som CDC betalte til Crédit Mutuel af det centraliserede indestående på Livret Bleu, udgjorde ikke støtte, men var vederlag for en ydelse fra bankens side, hvis pris var blevet aftalemæssigt fastsat i 1991 til 1,3 %. Myndighederne lagde vægt på, at administrationen af Livret Bleu indebar store omkostninger på grund af det store antal konti med indeståender på under 5 000 FRF (762 EUR). De henviste til det analytiske regnskabsmateriale, der var udarbejdet af Crédit Mutuel (efter foranstaltningens indførelse), og konkluderede på grundlag heraf, at provisionens størrelse var helt berettiget. De franske myndigheder har understreget, at alle former for fordele, som Livret Bleu kunne indebære for Crédit Mutuel, skulle ses i sammenhæng med de omkostninger, der er forbundet med opfyldelsen af opgaver af almindelig, økonomisk interesse. I den sammenhæng har de gjort Kommissionen opmærksom på, at en stigende andel af indeståendet på denne opsparingsordning er blevet placeret i almennyttige formål. Procentdelen er således gradvist forhøjet fra 50 % af indeståendet på Livret Bleu i perioden fra 1975 til 1983 til 65 % i perioden fra 1983 til 1998. |
| --- | --- |

c)

Den provision, som CDC betalte til Crédit Mutuel af det centraliserede indestående på Livret Bleu, udgjorde ikke støtte, men var vederlag for en ydelse fra bankens side, hvis pris var blevet aftalemæssigt fastsat i 1991 til 1,3 %. Myndighederne lagde vægt på, at administrationen af Livret Bleu indebar store omkostninger på grund af det store antal konti med indeståender på under 5 000 FRF (762 EUR). De henviste til det analytiske regnskabsmateriale, der var udarbejdet af Crédit Mutuel (efter foranstaltningens indførelse), og konkluderede på grundlag heraf, at provisionens størrelse var helt berettiget. De franske myndigheder har understreget, at alle former for fordele, som Livret Bleu kunne indebære for Crédit Mutuel, skulle ses i sammenhæng med de omkostninger, der er forbundet med opfyldelsen af opgaver af almindelig, økonomisk interesse. I den sammenhæng har de gjort Kommissionen opmærksom på, at en stigende andel af indeståendet på denne opsparingsordning er blevet placeret i almennyttige formål. Procentdelen er således gradvist forhøjet fra 50 % af indeståendet på Livret Bleu i perioden fra 1975 til 1983 til 65 % i perioden fra 1983 til 1998.

| d) | Hvis man antager, at der rent faktisk er tale om støtte, ville denne under alle omstændigheder have været eksisterende støtte, da ordningen med Livret Bleu blev indført efter liberaliseringen af bankmarkedet den 1. januar 1993 (udløb af fristen for gennemførelse af det andet bankdirektiv). |
| --- | --- |

d)

Hvis man antager, at der rent faktisk er tale om støtte, ville denne under alle omstændigheder have været eksisterende støtte, da ordningen med Livret Bleu blev indført efter liberaliseringen af bankmarkedet den 1. januar 1993 (udløb af fristen for gennemførelse af det andet bankdirektiv).

| (71) | De franske myndigheder anfører i deres brev af 26. oktober 2001 grunden til, at støtten, hvis Kommissionen fastholdt, at der var tale om støtte, under alle omstændigheder ville være forenelig med fællesmarkedet efter artikel 106, stk. 3, i TEUF. De bebrejder Kommissionen, at den har lavet fejl i beregningen af det samlede driftsregnskabsresultat for Livret Bleu, fordi den ikke har fulgt den metode, som Crédit Mutuels konsulent havde anbefalet (32). De anfører ligeledes, at Kommissionen skal tage hensyn til en rimelig fortjeneste, som de anslår til [...] (33). |
| --- | --- |

(71)

De franske myndigheder anfører i deres brev af 26. oktober 2001 grunden til, at støtten, hvis Kommissionen fastholdt, at der var tale om støtte, under alle omstændigheder ville være forenelig med fællesmarkedet efter artikel 106, stk. 3, i TEUF. De bebrejder Kommissionen, at den har lavet fejl i beregningen af det samlede driftsregnskabsresultat for Livret Bleu, fordi den ikke har fulgt den metode, som Crédit Mutuels konsulent havde anbefalet (32). De anfører ligeledes, at Kommissionen skal tage hensyn til en rimelig fortjeneste, som de anslår til [...] (33).

| (72) | I de franske myndigheders bemærkninger til beslutningen om udvidelse bebrejder de desuden Kommissionen at have forfulgt en »asymmetrisk argumentation« ved ikke at udligne beløb i år med overkompensation (1991, 1992, 1993 og 1998) med år med underkompensation (1994 til 1997) og for i bilag 1 til beslutningen om udvidelse at have gengivet deres konsulents konklusioner i fuld ordlyd vedrørende de tre punkter med uoverensstemmelse mellem Frankrig og Kommissionen. Ifølge Frankrig har staten underkompenseret Livret Bleu-ordningen i perioden 1999-2005. Provisionen oversteg ikke, hvad der var nødvendigt til at dække omkostningerne ved distributionen af Livret Bleu, således som disse fremgår af det analytiske regnskab for denne ordning, som blev udarbejdet sammen med Kommissionen (med forbehold af to tilpasninger (34)), og opfylder kravene i direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (35). Frankrig har ligeledes forklaret, at de nylige fald i provisionen især opfyldte behovet hos operatørerne inden for finansiering af socialt boligbyggeri (36). |
| --- | --- |

(72)

I de franske myndigheders bemærkninger til beslutningen om udvidelse bebrejder de desuden Kommissionen at have forfulgt en »asymmetrisk argumentation« ved ikke at udligne beløb i år med overkompensation (1991, 1992, 1993 og 1998) med år med underkompensation (1994 til 1997) og for i bilag 1 til beslutningen om udvidelse at have gengivet deres konsulents konklusioner i fuld ordlyd vedrørende de tre punkter med uoverensstemmelse mellem Frankrig og Kommissionen. Ifølge Frankrig har staten underkompenseret Livret Bleu-ordningen i perioden 1999-2005. Provisionen oversteg ikke, hvad der var nødvendigt til at dække omkostningerne ved distributionen af Livret Bleu, således som disse fremgår af det analytiske regnskab for denne ordning, som blev udarbejdet sammen med Kommissionen (med forbehold af to tilpasninger (34)), og opfylder kravene i direktiv 80/723/EØF af 25. juni 1980 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (35). Frankrig har ligeledes forklaret, at de nylige fald i provisionen især opfyldte behovet hos operatørerne inden for finansiering af socialt boligbyggeri (36).

| (73) | De franske myndigheder præciserer, at der siden 1999 har eksisteret en mekanisme for tilbagebetaling af eventuel overkompensation. |
| --- | --- |

(73)

De franske myndigheder præciserer, at der siden 1999 har eksisteret en mekanisme for tilbagebetaling af eventuel overkompensation.

| (74) | Frankrig har ligeledes forklaret, at risikoen for illikviditet på en måned påhvilede Crédit Mutuel, og at CDC påtog sig risikoen for illikviditet på over en måned. For så vidt angår indskud på Livret Bleu, blev det præciseret, at risikovægtningen til beregningen af egenkapitalbehovet til solvensmargenen var nul. Man anfører, at risikovægtningen for Crédit Mutuels egenkapitalbehov for de øvrige opsparingsprodukter og andre ressourcer end Livret Bleu varierede fra [...] til [...] % fra 1999 til 2005. De franske myndigheder har præciseret, at da det ikke var relevant at anvende den europæiske solvensmargen efter den fuldstændige centralisering af indeståender hos CDC i 1999, inddrog Crédit Mutuel i beregningen af en tilsvarende rimelig fortjeneste for Livret Bleu egenkapitalomkostninger, der var beregnet på grundlag af omkostningerne for andre opsparingsprodukter og andre ressourcer, idet man begrænsede dem til ([...] til [...] % fra 1999 til 2005). På Kommissionens foranledning har Frankrig ligeledes præciseret provisionsmargenen for etablering af en obligatorisk reserve i Banque de France. |
| --- | --- |

(74)

Frankrig har ligeledes forklaret, at risikoen for illikviditet på en måned påhvilede Crédit Mutuel, og at CDC påtog sig risikoen for illikviditet på over en måned. For så vidt angår indskud på Livret Bleu, blev det præciseret, at risikovægtningen til beregningen af egenkapitalbehovet til solvensmargenen var nul. Man anfører, at risikovægtningen for Crédit Mutuels egenkapitalbehov for de øvrige opsparingsprodukter og andre ressourcer end Livret Bleu varierede fra [...] til [...] % fra 1999 til 2005. De franske myndigheder har præciseret, at da det ikke var relevant at anvende den europæiske solvensmargen efter den fuldstændige centralisering af indeståender hos CDC i 1999, inddrog Crédit Mutuel i beregningen af en tilsvarende rimelig fortjeneste for Livret Bleu egenkapitalomkostninger, der var beregnet på grundlag af omkostningerne for andre opsparingsprodukter og andre ressourcer, idet man begrænsede dem til ([...] til [...] % fra 1999 til 2005). På Kommissionens foranledning har Frankrig ligeledes præciseret provisionsmargenen for etablering af en obligatorisk reserve i Banque de France.

7.   VURDERING

7.1.   Støttens eksistens

| (75) | Kommissionen vuderer i beslutningen om udvidelse, at den eneste foranstaltning, der eventuelt kan indeholde støtteelementer, var CDC’s udbetaling af provision til Crédit Mutuel (37). |
| --- | --- |

(75)

Kommissionen vuderer i beslutningen om udvidelse, at den eneste foranstaltning, der eventuelt kan indeholde støtteelementer, var CDC’s udbetaling af provision til Crédit Mutuel (37).

| (76) | Den eventuelle støtte, som kan være indeholdt i provisionen, blev indført den 27. september 1991 med bekendtgørelsen af samme dag og analyseres i denne afgørelse indtil tidspunktet for liberaliseringen af distributionen af Livret A og harmoniseringen af Livret Bleu og Livret A, dvs. den 1. januar 2009 (38). |
| --- | --- |

(76)

Den eventuelle støtte, som kan være indeholdt i provisionen, blev indført den 27. september 1991 med bekendtgørelsen af samme dag og analyseres i denne afgørelse indtil tidspunktet for liberaliseringen af distributionen af Livret A og harmoniseringen af Livret Bleu og Livret A, dvs. den 1. januar 2009 (38).

7.1.1.   Betingelserne i Altmark-dommen er ikke opfyldt

| (77) | Der skal gøres opmærksom på, at kompensation, der er udbetalt til gengæld for offentlige tjenesteydelsesopgaver, i henhold til Altmark-dommen (39) ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvis fire kumulative betingelser er opfyldt. |
| --- | --- |

(77)

Der skal gøres opmærksom på, at kompensation, der er udbetalt til gengæld for offentlige tjenesteydelsesopgaver, i henhold til Altmark-dommen (39) ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvis fire kumulative betingelser er opfyldt.

| (78) | De franske myndigheder og Crédit Mutuel anfører i deres bemærkninger som svar på beslutningen om udvidelse, at Crédit Mutuel udfører to opgaver af almindelig økonomisk interesse, nemlig opretholdelse af et betydeligt antal filialer i landdistrikter af egnsudviklingshensyn og modtagelse af indskud til finansiering af socialt boligbyggeri. |
| --- | --- |

(78)

De franske myndigheder og Crédit Mutuel anfører i deres bemærkninger som svar på beslutningen om udvidelse, at Crédit Mutuel udfører to opgaver af almindelig økonomisk interesse, nemlig opretholdelse af et betydeligt antal filialer i landdistrikter af egnsudviklingshensyn og modtagelse af indskud til finansiering af socialt boligbyggeri.

| (79) | Men selv før indførelsen af den pågældende foranstaltning havde Crédit Mutuel ikke længere nogen pligt til at opretholde filialer i landdistrikter, idet loven om åbning og lukning af bankafdelinger blev ophævet i 1987 og kontrolordningen (som angiveligt blev opretholdt for Crédit Mutuel fra 1987 til 1991) ophævet den 1. juli 1991 (40). De franske myndigheder og Crédit Mutuel har for øvrigt ikke anfægtet konklusionen i beslutningen om udvidelse, hvor det hedder, at der efter 1991 [dvs. pr. 1. juli 1991] ikke fandtes nogen lov, i henhold til hvilken Crédit Mutuel efter EF-traktatens artikel 86 [nu artikel 106 i TEUF] skulle have fået overdraget den opgave, der er nævnt i betragtning 24 iii) [opretholdelse af filialer i landdistrikter af egnsudviklingshensyn] (41). |
| --- | --- |

(79)

Men selv før indførelsen af den pågældende foranstaltning havde Crédit Mutuel ikke længere nogen pligt til at opretholde filialer i landdistrikter, idet loven om åbning og lukning af bankafdelinger blev ophævet i 1987 og kontrolordningen (som angiveligt blev opretholdt for Crédit Mutuel fra 1987 til 1991) ophævet den 1. juli 1991 (40). De franske myndigheder og Crédit Mutuel har for øvrigt ikke anfægtet konklusionen i beslutningen om udvidelse, hvor det hedder, at der efter 1991 [dvs. pr. 1. juli 1991] ikke fandtes nogen lov, i henhold til hvilken Crédit Mutuel efter EF-traktatens artikel 86 [nu artikel 106 i TEUF] skulle have fået overdraget den opgave, der er nævnt i betragtning 24 iii) [opretholdelse af filialer i landdistrikter af egnsudviklingshensyn] (41).

| (80) | Det er således alene med hensyn til opgaven med at forestå modtagelse af indskud med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri, at det skal efterprøves, om Altmark-dommen finder anvendelse. |
| --- | --- |

(80)

Det er således alene med hensyn til opgaven med at forestå modtagelse af indskud med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri, at det skal efterprøves, om Altmark-dommen finder anvendelse.

| (81) | Kommissionen gør opmærksom på, at medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser, hvad angår arten af de tjenesteydelser, der kan betegnes som værende af almindelig økonomisk interesse. Den finder, at gennemførelsesdekreterne for bestemmelserne i artikel 9 i den ændrede finanslov for 1975 (42) og artikel 24 i den ændrede finanslov for 1982 (43), især bekendtgørelsen af 27. september 1991, tydeligvis pålægger Crédit Mutuel den opgave (som defineret i artikel R323-10 og R 331-14 i lov om boligbyggeri) at modtage midler, der skulle overføres til CDC, så denne institution kunne finansiere socialt boligbyggeri. Ved at betegne denne opgave som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse har Frankrig ikke foretaget et åbenbart urigtigt skøn. |
| --- | --- |

(81)

Kommissionen gør opmærksom på, at medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser, hvad angår arten af de tjenesteydelser, der kan betegnes som værende af almindelig økonomisk interesse. Den finder, at gennemførelsesdekreterne for bestemmelserne i artikel 9 i den ændrede finanslov for 1975 (42) og artikel 24 i den ændrede finanslov for 1982 (43), især bekendtgørelsen af 27. september 1991, tydeligvis pålægger Crédit Mutuel den opgave (som defineret i artikel R323-10 og R 331-14 i lov om boligbyggeri) at modtage midler, der skulle overføres til CDC, så denne institution kunne finansiere socialt boligbyggeri. Ved at betegne denne opgave som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse har Frankrig ikke foretaget et åbenbart urigtigt skøn.

| (82) | Ifølge den fjerde betingelse i Altmark-dommen gælder det, at når udvælgelsen af den virksomhed, der skal have overdraget en forpligtelse af almennyttig karakter, i et konkret tilfælde ikke sker ved en udbudsprocedure, som giver mulighed for at udvælge den tilbudsgiver, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet [...] og tilstrækkeligt udstyret til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have haft ved at opfylde forpligtelserne (44). |
| --- | --- |

(82)

Ifølge den fjerde betingelse i Altmark-dommen gælder det, at når udvælgelsen af den virksomhed, der skal have overdraget en forpligtelse af almennyttig karakter, i et konkret tilfælde ikke sker ved en udbudsprocedure, som giver mulighed for at udvælge den tilbudsgiver, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet [...] og tilstrækkeligt udstyret til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have haft ved at opfylde forpligtelserne (44).

| (83) | Kommissionen finder ikke, at den fjerde betingelse er opfyldt, for så vidt angår opgaven med at modtage indskud centraliseret hos CDC til finansiering af socialt boligbyggeri. Det bør bemærkes, at staten ikke har tildelt denne opgave til den bydende, der har afgivet det bedste bud i en offentlig udbudsprocedure, men til Crédit Mutuel efter direkte forhandlinger. Provisionens størrelse er ikke fastlagt på grundlag af de omkostninger ved at udføre tjenesten af almindelig økonomisk interesse, som en gennemsnitlig, veldrevet virksomhed ville have skullet afholde. Provisionens størrelse – 1,3 % — har ikke kunnet baseres på Crédit Mutuels faktiske omkostninger til udførelsen af tjenesten af almindelig økonomisk interesse, eftersom der ikke fandtes noget særskilt regnskab for Livret Bleu i september 1991, som ville have gjort det muligt at spore de specifikke omkostninger ved Livret Bleu i bankens regnskaber. Det særskilte regnskab for Livret Bleu blev udarbejdet flere år efter og rekonstrueret bagud for de foregående år og indtil 1991. Der er således ikke noget, der tyder på, at provisionens størrelse blev fastlagt på grundlag af en gennemsnitlig, veldrevet virksomheds omkostninger ved at udføre den pågældende opgave af almindelig interesse. De franske myndigheder anfører, at Crédit Mutuel generelt var veldrevet. De fremlægger imidlertid ikke nogen reel dokumentation for denne påstand, men henviser blot til betragtning 13 i Kommissionens beslutning om udvidelse, hvor Crédit Mutuels finansielle resultater for 2004 var anført (balancens størrelse, nettoresultat, driftskoefficient, egenkapital og solvenskoefficient). Hvis en medlemsstat under alle omstændigheder har fastlagt provisionens størrelse på grundlag af en analyse af en veldrevet virksomheds omkostninger, burde der ikke have været problemer med at dokumentere dette for Kommissionen og fremlægge den fulgte metode, hvilket Frankrig ikke har gjort i det foreliggende tilfælde. Det forhold, at Crédit Mutuels provision, så snart distributionen af Livret A og Livret Bleu blev liberaliseret den 1. januar 2009, faldt fra 1,1 % til 0,6 %, tyder på, at denne provision var større, end den ville have været, hvis den var fastlagt på grundlag af en gennemsnitlig veldrevet virksomheds omkostninger ved udførelsen af den samme opgave af almindelig interesse. |
| --- | --- |

(83)

Kommissionen finder ikke, at den fjerde betingelse er opfyldt, for så vidt angår opgaven med at modtage indskud centraliseret hos CDC til finansiering af socialt boligbyggeri. Det bør bemærkes, at staten ikke har tildelt denne opgave til den bydende, der har afgivet det bedste bud i en offentlig udbudsprocedure, men til Crédit Mutuel efter direkte forhandlinger. Provisionens størrelse er ikke fastlagt på grundlag af de omkostninger ved at udføre tjenesten af almindelig økonomisk interesse, som en gennemsnitlig, veldrevet virksomhed ville have skullet afholde. Provisionens størrelse – 1,3 % — har ikke kunnet baseres på Crédit Mutuels faktiske omkostninger til udførelsen af tjenesten af almindelig økonomisk interesse, eftersom der ikke fandtes noget særskilt regnskab for Livret Bleu i september 1991, som ville have gjort det muligt at spore de specifikke omkostninger ved Livret Bleu i bankens regnskaber. Det særskilte regnskab for Livret Bleu blev udarbejdet flere år efter og rekonstrueret bagud for de foregående år og indtil 1991. Der er således ikke noget, der tyder på, at provisionens størrelse blev fastlagt på grundlag af en gennemsnitlig, veldrevet virksomheds omkostninger ved at udføre den pågældende opgave af almindelig interesse. De franske myndigheder anfører, at Crédit Mutuel generelt var veldrevet. De fremlægger imidlertid ikke nogen reel dokumentation for denne påstand, men henviser blot til betragtning 13 i Kommissionens beslutning om udvidelse, hvor Crédit Mutuels finansielle resultater for 2004 var anført (balancens størrelse, nettoresultat, driftskoefficient, egenkapital og solvenskoefficient). Hvis en medlemsstat under alle omstændigheder har fastlagt provisionens størrelse på grundlag af en analyse af en veldrevet virksomheds omkostninger, burde der ikke have været problemer med at dokumentere dette for Kommissionen og fremlægge den fulgte metode, hvilket Frankrig ikke har gjort i det foreliggende tilfælde. Det forhold, at Crédit Mutuels provision, så snart distributionen af Livret A og Livret Bleu blev liberaliseret den 1. januar 2009, faldt fra 1,1 % til 0,6 %, tyder på, at denne provision var større, end den ville have været, hvis den var fastlagt på grundlag af en gennemsnitlig veldrevet virksomheds omkostninger ved udførelsen af den samme opgave af almindelig interesse.

| (84) | Eftersom betingelserne i Altmark-dommen er kumulative, er det nok, at et af dem ikke er opfyldt, til, at dommen ikke finder anvendelse, og at den pågældende foranstaltning eventuelt kan udgøre statsstøtte. Det fremgår af det foranstående, at den pågældende foranstaltning ikke opfylder den fjerde betingelse i Altmark-dommen. Altmark-dommen finder derfor ikke anvendelse, og det skal undersøges, om foranstaltningen faktisk udgør statsstøtte (45)
   (46). |
| --- | --- |

(84)

Eftersom betingelserne i Altmark-dommen er kumulative, er det nok, at et af dem ikke er opfyldt, til, at dommen ikke finder anvendelse, og at den pågældende foranstaltning eventuelt kan udgøre statsstøtte. Det fremgår af det foranstående, at den pågældende foranstaltning ikke opfylder den fjerde betingelse i Altmark-dommen. Altmark-dommen finder derfor ikke anvendelse, og det skal undersøges, om foranstaltningen faktisk udgør statsstøtte (45)
   (46).

7.1.2.   Betingelserne for, om der foreligger statsstøtte, er opfyldt

| (85) | I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. |
| --- | --- |

(85)

I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.

7.1.2.1.   Tilregnelse til staten og statsmidler

| (86) | CDC betalte årligt provision (47) til Crédit Mutuel i medfør af en aftale mellem staten og Crédit Mutuel om gennemførelsesbetingelserne for bekendtgørelsen af 27. september 1991. Provisionens størrelse fastsattes af staten som kompensation for forpligtelserne af almennyttig karakter. Desuden er CDC en offentlig virksomhed, hvis adfærd skal tilregnes staten (48). Betingelsen om tilregnelse til staten og statsmidler er således opfyldt. |
| --- | --- |

(86)

CDC betalte årligt provision (47) til Crédit Mutuel i medfør af en aftale mellem staten og Crédit Mutuel om gennemførelsesbetingelserne for bekendtgørelsen af 27. september 1991. Provisionens størrelse fastsattes af staten som kompensation for forpligtelserne af almennyttig karakter. Desuden er CDC en offentlig virksomhed, hvis adfærd skal tilregnes staten (48). Betingelsen om tilregnelse til staten og statsmidler er således opfyldt.

7.1.2.2.   Selektivitet

| (87) | Provisionen fik Crédit Mutuel alene til gengæld for modtagelse af opsparingsindskud centraliseret hos CDC til finansiering af socialt boligbyggeri via Livret Bleu, som Crédit Mutuel havde eneret til at distribuere. Denne foranstaltning havde således selektiv karakter. |
| --- | --- |

(87)

Provisionen fik Crédit Mutuel alene til gengæld for modtagelse af opsparingsindskud centraliseret hos CDC til finansiering af socialt boligbyggeri via Livret Bleu, som Crédit Mutuel havde eneret til at distribuere. Denne foranstaltning havde således selektiv karakter.

7.1.2.3.   Da betingelserne i Altmark-dommen ikke finder anvendelse, skal det vurderes, om der foreligger en fordel, der fordrejer konkurrencen

| (88) | Eftersom provisionen udgjorde en overførsel af statsmidler, som alene var til fordel for Crédit Mutuel, forbedrede den denne banks konkurrenceposition i forhold til konkurrenterne. I henhold til Domstolens retspraksis er en forbedring af en virksomheds konkurrenceposition som følge af statsstøtte normalt bevis for en konkurrencefordrejning i forhold til andre virksomheder, der ikke får samme støtte (49). |
| --- | --- |

(88)

Eftersom provisionen udgjorde en overførsel af statsmidler, som alene var til fordel for Crédit Mutuel, forbedrede den denne banks konkurrenceposition i forhold til konkurrenterne. I henhold til Domstolens retspraksis er en forbedring af en virksomheds konkurrenceposition som følge af statsstøtte normalt bevis for en konkurrencefordrejning i forhold til andre virksomheder, der ikke får samme støtte (49).

7.1.2.4.   Påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne

| (89) | I henhold til fast retspraksis påvirkes samhandelen mellem medlemsstaterne, når den støttemodtagende virksomhed udøver sine aktiviteter på et område, der er omfattet af konkurrence, og som er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne (50). Men efter 1979 udgjorde de udenlandske bankers markedsandel i Frankrig 8 % i relation til udlånsvirksomhed (4 % for filialer uden selvstændig juridisk status og 4 % for datterselskaber etableret i henhold til fransk lovgivning) og 4,5 % for indlånsvirksomhed (henholdsvis 2 % og 2,5 %). De ikke-franske europæiske bankers andel i forhold til samtlige udenlandske bankers andel var 50 % for udlån og 70 % for indlån. Crédit Mutuel var således allerede i 1970'erne udsat for konkurrence fra udenlandske banknet på fransk område. Markedet for kontante bankindeståender, som Livret Bleu var en del af, og som også omfatter Codevi, LEP, Livret Jeune, opsparinger på almindelige bankbøger og CEL (51), var allerede åbent for konkurrence i den omhandlede periode. |
| --- | --- |

(89)

I henhold til fast retspraksis påvirkes samhandelen mellem medlemsstaterne, når den støttemodtagende virksomhed udøver sine aktiviteter på et område, der er omfattet af konkurrence, og som er genstand for samhandel mellem medlemsstaterne (50). Men efter 1979 udgjorde de udenlandske bankers markedsandel i Frankrig 8 % i relation til udlånsvirksomhed (4 % for filialer uden selvstændig juridisk status og 4 % for datterselskaber etableret i henhold til fransk lovgivning) og 4,5 % for indlånsvirksomhed (henholdsvis 2 % og 2,5 %). De ikke-franske europæiske bankers andel i forhold til samtlige udenlandske bankers andel var 50 % for udlån og 70 % for indlån. Crédit Mutuel var således allerede i 1970'erne udsat for konkurrence fra udenlandske banknet på fransk område. Markedet for kontante bankindeståender, som Livret Bleu var en del af, og som også omfatter Codevi, LEP, Livret Jeune, opsparinger på almindelige bankbøger og CEL (51), var allerede åbent for konkurrence i den omhandlede periode.

| (90) | Kommissionen konkluderer derfor, at de fire betingelser for, at der foreligger statsstøtte, er opfyldt. |
| --- | --- |

(90)

Kommissionen konkluderer derfor, at de fire betingelser for, at der foreligger statsstøtte, er opfyldt.

7.1.2.5.   Støttens ulovlighed

| (91) | Endelig er støtteforanstaltningen ulovlig, da den ikke er anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i TEUF og er igangsat efter traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs ikrafttræden i Frankrig. |
| --- | --- |

(91)

Endelig er støtteforanstaltningen ulovlig, da den ikke er anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i TEUF og er igangsat efter traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs ikrafttræden i Frankrig.

| (92) | Som svar på de franske myndigheders argument om, at støtten var eksisterende, fordi den blev indført før udløbet af fristen for gennemførelse af det andet bankdirektiv, dvs. 1. januar 1993, understreger Kommissionen, at sigtet med dette direktiv var at gennemføre det indre marked for kreditinstitutter af hensyn til den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser. Den siger ikke, at det pågældende marked var lukket for konkurrence før indførelsen af provisionen, men blot, at der stadig var visse hindringer for den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser i banksektoren. Det anføres i beslutningen af 10. maj 2007, at Livret Bleu henhører til et »marked« for kontant bankopsparing, hvilket betyder en åbning af den pågældende aktivitet for konkurrence, men Kommissionen bekræfter på intet tidspunkt de franske myndigheders argument om, at den pågældende aktivitet først var blevet åbnet for konkurrence i 1993. Tværtimod henviser Kommissionen i beslutningen til eksistensen af et »modent« marked (52). |
| --- | --- |

(92)

Som svar på de franske myndigheders argument om, at støtten var eksisterende, fordi den blev indført før udløbet af fristen for gennemførelse af det andet bankdirektiv, dvs. 1. januar 1993, understreger Kommissionen, at sigtet med dette direktiv var at gennemføre det indre marked for kreditinstitutter af hensyn til den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser. Den siger ikke, at det pågældende marked var lukket for konkurrence før indførelsen af provisionen, men blot, at der stadig var visse hindringer for den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser i banksektoren. Det anføres i beslutningen af 10. maj 2007, at Livret Bleu henhører til et »marked« for kontant bankopsparing, hvilket betyder en åbning af den pågældende aktivitet for konkurrence, men Kommissionen bekræfter på intet tidspunkt de franske myndigheders argument om, at den pågældende aktivitet først var blevet åbnet for konkurrence i 1993. Tværtimod henviser Kommissionen i beslutningen til eksistensen af et »modent« marked (52).

7.2.   Støttens forenelighed med fællesmarkedet

| (93) | Da den pågældende støtteforanstaltning indeholder elementer af statsstøtte, skal Kommissionen analysere denne foranstaltnings forenelighed med fællesmarkedet. |
| --- | --- |

(93)

Da den pågældende støtteforanstaltning indeholder elementer af statsstøtte, skal Kommissionen analysere denne foranstaltnings forenelighed med fællesmarkedet.

| (94) | Det fastsættes i artikel 106, stk. 2, i TEUF: »at virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, [...] er underkastet traktaternes bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse«. |
| --- | --- |

(94)

Det fastsættes i artikel 106, stk. 2, i TEUF: »at virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, [...] er underkastet traktaternes bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige opgaver, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesse«.

| (95) | I overensstemmelse med Domstolens retspraksis, Kommissionens praksis og rammebestemmelserne fra 2005 betyder artikel 106, stk. 2, i TEUF, at statsstøtte til en virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, kan erklæres forenelig med fællesmarkedet, hvis støtteforanstaltningen opfylder følgende betingelser:






  a) | den pågældende tjeneste har samme karakteristika som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse |
| --- | --- | --- |

(95)

I overensstemmelse med Domstolens retspraksis, Kommissionens praksis og rammebestemmelserne fra 2005 betyder artikel 106, stk. 2, i TEUF, at statsstøtte til en virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, kan erklæres forenelig med fællesmarkedet, hvis støtteforanstaltningen opfylder følgende betingelser:

a)

den pågældende tjeneste har samme karakteristika som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse

| b) | virksomheden har rent faktisk har fået pålagt at udføre denne tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse af staten som fastlagt i et eller flere officielle dokumenter |
| --- | --- |

b)

virksomheden har rent faktisk har fået pålagt at udføre denne tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse af staten som fastlagt i et eller flere officielle dokumenter

| c) | principperne om nødvendighed og proportionalitet er overholdt, og |
| --- | --- |

c)

principperne om nødvendighed og proportionalitet er overholdt, og

| d) | udviklingen af samhandelen påvirkes ikke i et sådant omfang, at det strider mod Unionens interesse. |
| --- | --- |

d)

udviklingen af samhandelen påvirkes ikke i et sådant omfang, at det strider mod Unionens interesse.

| (96) | Betingelse a) og b) er opfyldt af de ovenfor i betragtning 81 anførte grunde. |
| --- | --- |

(96)

Betingelse a) og b) er opfyldt af de ovenfor i betragtning 81 anførte grunde.

| (97) | Med hensyn til betingelse d) har Kommissionen ingen oplysninger om, at samhandelen mellem medlemsstaterne skulle være påvirket i en sådan grad, at støtten ikke opfylder denne betingelse. Beslutningen af 10. maj 2007 indeholdt et krav om, at eneretten til at distribuere Livret Bleu skulle ophæves, eftersom de særlige rettigheder til at distribuere Livret Bleu udgjorde en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser i fællesmarkedet (53). Men provisionen kan ikke, i det omfang den ikke har overkompenseret Crédit Mutuel for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, betragtes som et forhold, der har påvirket udviklingen af samhandelen i et omfang, der strider mod Unionens interesse. |
| --- | --- |

(97)

Med hensyn til betingelse d) har Kommissionen ingen oplysninger om, at samhandelen mellem medlemsstaterne skulle være påvirket i en sådan grad, at støtten ikke opfylder denne betingelse. Beslutningen af 10. maj 2007 indeholdt et krav om, at eneretten til at distribuere Livret Bleu skulle ophæves, eftersom de særlige rettigheder til at distribuere Livret Bleu udgjorde en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser i fællesmarkedet (53). Men provisionen kan ikke, i det omfang den ikke har overkompenseret Crédit Mutuel for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, betragtes som et forhold, der har påvirket udviklingen af samhandelen i et omfang, der strider mod Unionens interesse.

| (98) | Kommissionen vurderer derfor nedenfor, om principperne om nødvendighed og proportionalitet er overholdt, dvs. om provisionen ikke overstiger, hvad der er nødvendigt til at dække omkostningerne ved opfyldelsen af forpligtelserne af almennyttig karakter under hensyntagen til indtægterne heraf samt i givet fald en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser (54). |
| --- | --- |

(98)

Kommissionen vurderer derfor nedenfor, om principperne om nødvendighed og proportionalitet er overholdt, dvs. om provisionen ikke overstiger, hvad der er nødvendigt til at dække omkostningerne ved opfyldelsen af forpligtelserne af almennyttig karakter under hensyntagen til indtægterne heraf samt i givet fald en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser (54).

| (99) | Kommissionen følger en samlet tilgang (jf. betragtning 7.2.2.) i sin vurdering af, om der foreligger en eventuel overkompensation (jf. betragtning 7.2.5.) for perioden fra 27. september 1991 (jf. betragtning 7.2.1.) til 31. december 2005. Den tager hensyn til alle fordelene ved Livret Bleu, men medtager dog ikke en eventuel lokkevareeffekt, hvis virkning ikke har kunnet opgøres (jf. betragtning 7.2.3.). Der er taget hensyn til en rimelig fortjeneste (jf. betragtning 7.2.4.), herunder for indeståender centraliseret hos CDC. |
| --- | --- |

(99)

Kommissionen følger en samlet tilgang (jf. betragtning 7.2.2.) i sin vurdering af, om der foreligger en eventuel overkompensation (jf. betragtning 7.2.5.) for perioden fra 27. september 1991 (jf. betragtning 7.2.1.) til 31. december 2005. Den tager hensyn til alle fordelene ved Livret Bleu, men medtager dog ikke en eventuel lokkevareeffekt, hvis virkning ikke har kunnet opgøres (jf. betragtning 7.2.3.). Der er taget hensyn til en rimelig fortjeneste (jf. betragtning 7.2.4.), herunder for indeståender centraliseret hos CDC.

7.2.1.   Start af den omhandlede periode, 27. september 1991

| (100) | I beslutningen om udvidelse omfattede beregningen af nettoresultatet af Livret Bleu for at vurdere eksistensen af en eventuel overkompensation resultatet for hele 1991 (55). Med andre ord indgår nettoindtægter fra de ikke-obligatoriske placeringer og placeringerne i almennyttige formål fra og med 1. januar 1991. |
| --- | --- |

(100)

I beslutningen om udvidelse omfattede beregningen af nettoresultatet af Livret Bleu for at vurdere eksistensen af en eventuel overkompensation resultatet for hele 1991 (55). Med andre ord indgår nettoindtægter fra de ikke-obligatoriske placeringer og placeringerne i almennyttige formål fra og med 1. januar 1991.

| (101) | Som det fremgår af betragtning 75 og 76, er den eneste støtteforanstaltning i denne sag provisionen, der blev indført den 27. september 1991, samtidig med at Crédit Mutuel fik pålagt at centralisere sine indeståender hos CDC med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri. Før dette tidspunkt var der ingen provision og heller ingen centralisering hos CDC. Følgelig skal Kommissionen vurdere, om støtten er proportionel fra og med dette tidspunkt. |
| --- | --- |

(101)

Som det fremgår af betragtning 75 og 76, er den eneste støtteforanstaltning i denne sag provisionen, der blev indført den 27. september 1991, samtidig med at Crédit Mutuel fik pålagt at centralisere sine indeståender hos CDC med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri. Før dette tidspunkt var der ingen provision og heller ingen centralisering hos CDC. Følgelig skal Kommissionen vurdere, om støtten er proportionel fra og med dette tidspunkt.

| (102) | Omkostninger ved og indtægter fra tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse kan således ikke vedrøre tiden før 27. september 1991. Det er med andre ord først efter indførelsen af den pågældende støtteforanstaltning (provisionen), at der kan tages hensyn til omkostninger ved og indtægter fra den tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, som finansieres via denne støtte. Kommissionen finder konkluderende, at beslutningen om udvidelse indeholdt en inkonsekvens, for støtteforanstaltningen var begrænset til den provision, der var indført efter 27. september 1991, men den tog fortsat hensyn til nettoindtægter hidrørende fra Livret Bleu for perioden fra 1. januar 1991 til 27. september 1991. |
| --- | --- |

(102)

Omkostninger ved og indtægter fra tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse kan således ikke vedrøre tiden før 27. september 1991. Det er med andre ord først efter indførelsen af den pågældende støtteforanstaltning (provisionen), at der kan tages hensyn til omkostninger ved og indtægter fra den tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, som finansieres via denne støtte. Kommissionen finder konkluderende, at beslutningen om udvidelse indeholdt en inkonsekvens, for støtteforanstaltningen var begrænset til den provision, der var indført efter 27. september 1991, men den tog fortsat hensyn til nettoindtægter hidrørende fra Livret Bleu for perioden fra 1. januar 1991 til 27. september 1991.

| (103) | Da Crédit Mutuel ikke er i stand til at tilvejebringe nettoresultaterne af placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer på årsbasis, skønner Kommissionen, at der for 1991 alene bør tages hensyn til nettoresultater fra 27. september til 31. december 1991, således at nettoresultatet for hele 1991 sættes i forhold til det relevante antal dage, dvs. 96/365. Det samlede nettoresultat af indeståenderne centraliseret hos CDC for 1991 kan medtages, fordi denne centralisering, som det også er beskrevet i betragtning 101, netop blev indført efter 27. september 1991, således at der pr. definition ikke er nogen del af disse resultater, der vedrører perioden fra 1. januar 1991 til 27. september 1991. |
| --- | --- |

(103)

Da Crédit Mutuel ikke er i stand til at tilvejebringe nettoresultaterne af placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer på årsbasis, skønner Kommissionen, at der for 1991 alene bør tages hensyn til nettoresultater fra 27. september til 31. december 1991, således at nettoresultatet for hele 1991 sættes i forhold til det relevante antal dage, dvs. 96/365. Det samlede nettoresultat af indeståenderne centraliseret hos CDC for 1991 kan medtages, fordi denne centralisering, som det også er beskrevet i betragtning 101, netop blev indført efter 27. september 1991, således at der pr. definition ikke er nogen del af disse resultater, der vedrører perioden fra 1. januar 1991 til 27. september 1991.

7.2.2.   Global tilgang indtil ultimo 2005 og derefter årlig

| (104) | Kommissionen anbefaler i sin beslutning om udvidelse en årsbaseret tilgang i vurderingen af, om der foreligger en eventuel overkompensation. Denne tilgang stemmer overens med rammebestemmelserne fra 2005 og er en ændring i forhold til tidligere praksis. Når Kommissionen før vedtagelsen af rammebestemmelserne fra 2005 skulle vurdere, om der forelå en eventuel overkompensation, fulgte den en tilgang, der kan betegnes »global«, ifølge hvilken beløb vedrørende år med overkompensation ubegrænset kunne kompenseres med beløb fra år med underkompensation (56). |
| --- | --- |

(104)

Kommissionen anbefaler i sin beslutning om udvidelse en årsbaseret tilgang i vurderingen af, om der foreligger en eventuel overkompensation. Denne tilgang stemmer overens med rammebestemmelserne fra 2005 og er en ændring i forhold til tidligere praksis. Når Kommissionen før vedtagelsen af rammebestemmelserne fra 2005 skulle vurdere, om der forelå en eventuel overkompensation, fulgte den en tilgang, der kan betegnes »global«, ifølge hvilken beløb vedrørende år med overkompensation ubegrænset kunne kompenseres med beløb fra år med underkompensation (56).

| (105) | I medfør af punkt 26 i rammebestemmelserne fra 2005 anvender Kommissionen på ikke-anmeldt støtte bestemmelserne i de nævnte rammebestemmelser, hvis støtten er tildelt efter offentliggørelsen af rammebestemmelserne i EUT, og de bestemmelser, der var gældende på tidspunktet for tildelingen af støtten, i de øvrige sager. Støtten blev tildelt årligt (57) og er ikke blevet anmeldt. Rammebestemmelserne fra 2005 blev offentliggjort i EUT den 29. november 2005. Følgelig skal de regler, der var gældende på tidspunktet for tildelingen af støtten, finde anvendelse på perioden forud for 2006 og rammebestemmelserne fra 2005 på perioden fra 1. januar 2006 til støttens ophævelse den 31. december 2008. |
| --- | --- |

(105)

I medfør af punkt 26 i rammebestemmelserne fra 2005 anvender Kommissionen på ikke-anmeldt støtte bestemmelserne i de nævnte rammebestemmelser, hvis støtten er tildelt efter offentliggørelsen af rammebestemmelserne i EUT, og de bestemmelser, der var gældende på tidspunktet for tildelingen af støtten, i de øvrige sager. Støtten blev tildelt årligt (57) og er ikke blevet anmeldt. Rammebestemmelserne fra 2005 blev offentliggjort i EUT den 29. november 2005. Følgelig skal de regler, der var gældende på tidspunktet for tildelingen af støtten, finde anvendelse på perioden forud for 2006 og rammebestemmelserne fra 2005 på perioden fra 1. januar 2006 til støttens ophævelse den 31. december 2008.

| (106) | I rammebestemmelserne fra 2005 anbefales en »årlig« tilgang, for så vidt som beregningen af en eventuel overkompensation skal ske på årsbasis, uden at den årlige overkompensation kan overføres til det efterfølgende år, bortset fra i tilfælde, hvor dette beløb ikke overstiger 10 % af den årlige overkompensation (58). |
| --- | --- |

(106)

I rammebestemmelserne fra 2005 anbefales en »årlig« tilgang, for så vidt som beregningen af en eventuel overkompensation skal ske på årsbasis, uden at den årlige overkompensation kan overføres til det efterfølgende år, bortset fra i tilfælde, hvor dette beløb ikke overstiger 10 % af den årlige overkompensation (58).

| (107) | Før vedtagelsen af rammebestemmelserne fra 2005 fulgte Kommissionen til gengæld en global tilgang i sin vurdering af, om en virksomhed var blevet overkompenseret for udførelsen af en tjenesteydelse af almennyttig karakter (jf. betragtning 104) (59). |
| --- | --- |

(107)

Før vedtagelsen af rammebestemmelserne fra 2005 fulgte Kommissionen til gengæld en global tilgang i sin vurdering af, om en virksomhed var blevet overkompenseret for udførelsen af en tjenesteydelse af almennyttig karakter (jf. betragtning 104) (59).

| (108) | I den globale tilgang ajourføres det enkelte års nettoresultater, akkumuleret fra det ene år til det andet, med anvendelse af referencesatsen for Frankrig pr. 1. januar hvert år (60). |
| --- | --- |

(108)

I den globale tilgang ajourføres det enkelte års nettoresultater, akkumuleret fra det ene år til det andet, med anvendelse af referencesatsen for Frankrig pr. 1. januar hvert år (60).

7.2.3.   Hensyn til fordele

| (109) | Følgende bestemmes i rammebestemmelserne fra 2005, betragtning 17, første punktum: »De indtægter, der skal tages hensyn til, skal mindst omfatte alle indtægterne ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse«. I vurderingen af, om der foreligger en eventuel overkompensation, skal der med andre ord tages hensyn til nettoresultatet af placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer i undersøgelsesperioden. Kommissionen betragter rent faktisk disse resultater som indtægter indført af Frankrig fra og med 27. september 1991 til fordel for Crédit Mutuel i forbindelse med dennes udførelse af tjenesteydelsen af almindelig interesse med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri gennem CDC. I det analytiske regnskab er disse placeringer understøttet af en bestemt ressource, nemlig indlån, der er modtaget takket være distributionen af Livret Bleu. På konkurrencemæssige markedsvilkår (dvs. uden speciel ret til at distribuere et skattebegunstiget opsparingsprodukt) ville Crédit Mutuel måske ikke have kunnet få adgang til denne ressource til samme pris, hvorfor der skal tages hensyn til de tilsvarende placeringer og ressourcer i den samlede økonomi for Livret Bleu-ordningen. Frankrig har for øvrigt selv bekræftet, at der er en forbindelse mellem disse placeringer, Livret Bleu og opgaven med at finansiere socialt boligbyggeri, med omfordelingen af indeståenderne fra disse placeringer til CDC efter 1991 (61). Da Crédit Mutuel den 27. september 1991 med andre ord fik overdraget en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, nemlig at modtage indlån centraliseret hos CDC, som skulle anvendes til at finansiere socialt boligbyggeri, bekræftede Frankrig overdragelsen til Crédit Mutuel af distributionen af Livret Bleu. Den fortjeneste, der resulterede af anvendelsen af de midler, der var indsat hos denne, skal derfor fra denne dato betragtes som en indtægt, som Crédit Mutuel fik for at levere tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. |
| --- | --- |

(109)

Følgende bestemmes i rammebestemmelserne fra 2005, betragtning 17, første punktum: »De indtægter, der skal tages hensyn til, skal mindst omfatte alle indtægterne ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse«. I vurderingen af, om der foreligger en eventuel overkompensation, skal der med andre ord tages hensyn til nettoresultatet af placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer i undersøgelsesperioden. Kommissionen betragter rent faktisk disse resultater som indtægter indført af Frankrig fra og med 27. september 1991 til fordel for Crédit Mutuel i forbindelse med dennes udførelse af tjenesteydelsen af almindelig interesse med henblik på finansiering af socialt boligbyggeri gennem CDC. I det analytiske regnskab er disse placeringer understøttet af en bestemt ressource, nemlig indlån, der er modtaget takket være distributionen af Livret Bleu. På konkurrencemæssige markedsvilkår (dvs. uden speciel ret til at distribuere et skattebegunstiget opsparingsprodukt) ville Crédit Mutuel måske ikke have kunnet få adgang til denne ressource til samme pris, hvorfor der skal tages hensyn til de tilsvarende placeringer og ressourcer i den samlede økonomi for Livret Bleu-ordningen. Frankrig har for øvrigt selv bekræftet, at der er en forbindelse mellem disse placeringer, Livret Bleu og opgaven med at finansiere socialt boligbyggeri, med omfordelingen af indeståenderne fra disse placeringer til CDC efter 1991 (61). Da Crédit Mutuel den 27. september 1991 med andre ord fik overdraget en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, nemlig at modtage indlån centraliseret hos CDC, som skulle anvendes til at finansiere socialt boligbyggeri, bekræftede Frankrig overdragelsen til Crédit Mutuel af distributionen af Livret Bleu. Den fortjeneste, der resulterede af anvendelsen af de midler, der var indsat hos denne, skal derfor fra denne dato betragtes som en indtægt, som Crédit Mutuel fik for at levere tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse.

| (110) | Klageren og andre myndigheder eller organer (konkurrencerådet og forskningsorganer samt rapporter fra parlamentsmedlemmer (62)) finder, at eneretten til at distribuere Livret Bleu har haft en »lokkevareeffekt«, der har gjort det muligt for Crédit Mutuel at tiltrække og sikre loyalitet fra kunder, som banken ikke kun solgte Livret Bleu, men også andre bankprodukter til. I sin beslutning om udvidelse udelukker Kommissionen ikke, at Livret Bleu kan have skabt indirekte indtægter via lokkevareeffekten (63), men gør opmærksom på, at sådanne indtægter hidtil ikke har kunnet opgøres (64). |
| --- | --- |

(110)

Klageren og andre myndigheder eller organer (konkurrencerådet og forskningsorganer samt rapporter fra parlamentsmedlemmer (62)) finder, at eneretten til at distribuere Livret Bleu har haft en »lokkevareeffekt«, der har gjort det muligt for Crédit Mutuel at tiltrække og sikre loyalitet fra kunder, som banken ikke kun solgte Livret Bleu, men også andre bankprodukter til. I sin beslutning om udvidelse udelukker Kommissionen ikke, at Livret Bleu kan have skabt indirekte indtægter via lokkevareeffekten (63), men gør opmærksom på, at sådanne indtægter hidtil ikke har kunnet opgøres (64).

| (111) | Efter at have gennemgået denne sag konstaterer Kommissionen, at de modtagne oplysninger ikke, selvom eksistensen af en lokkevareeffekt ikke kan udelukkes, i det foreliggende tilfælde gør det muligt at opgøre den eventuelle lokkevareeffekt tilstrækkeligt pålideligt. |
| --- | --- |

(111)

Efter at have gennemgået denne sag konstaterer Kommissionen, at de modtagne oplysninger ikke, selvom eksistensen af en lokkevareeffekt ikke kan udelukkes, i det foreliggende tilfælde gør det muligt at opgøre den eventuelle lokkevareeffekt tilstrækkeligt pålideligt.

| (112) | I klagernes dokumentation opereres der med en såkaldt lokkevareeffekt, men man påviser ikke formelt en sådan effekt, og det er heller ikke lykkedes at foretage en nøjagtig beregning af dens finansielle virkning. |
| --- | --- |

(112)

I klagernes dokumentation opereres der med en såkaldt lokkevareeffekt, men man påviser ikke formelt en sådan effekt, og det er heller ikke lykkedes at foretage en nøjagtig beregning af dens finansielle virkning.

| (113) | Med hensyn til Cabinet Glais' (jf. Betragtning 52 – 53) undersøgelser er Kommissionen opmærksom på, at Crédit Mutuel med god ret kan hævde, at disse statistiske analyser ikke giver noget klart bevis for en målelig »lokkevareeffekt«. |
| --- | --- |

(113)

Med hensyn til Cabinet Glais' (jf. Betragtning 52 – 53) undersøgelser er Kommissionen opmærksom på, at Crédit Mutuel med god ret kan hævde, at disse statistiske analyser ikke giver noget klart bevis for en målelig »lokkevareeffekt«.

| (114) | Klagerne henviser i deres bemærkninger til tre subjektive evalueringer. For det første beregner klagerne den skønsmæssige størrelse af denne fordel, idet de tager som udgangspunkt, at de øvrige banker havde tilbudt at distribuere Livret Bleu med en provision på 1 %, ved at opgøre fordelen til forskellen mellem denne provisionssats og den provisionssats, Crédit Mutuel får, altså 0,3 %, hvilket svarer til ca. 300 mio. FRF om året. Det kan dog ikke påvises, at Crédit Mutuels konkurrenter kan varetage opgaven på nøjagtigt samme vilkår mod et vederlag af denne størrelse, dvs. 1 %. Dette første argument beviser desuden ikke, at der er tale om en lokkevareeffekt, men forekommer blot at være en gentagelse af påstanden om, at Crédit Mutuel er blevet overkompenseret, hvilket som påvist ikke er tilfældet. Der er intet bevis for, at lokkevareeffekten svarer til forskellen i provision og den lavere hypotetiske provision, som Crédit Mutuels konkurrenter foreslog til gengæld for distributionen af Livret Bleu. |
| --- | --- |

(114)

Klagerne henviser i deres bemærkninger til tre subjektive evalueringer. For det første beregner klagerne den skønsmæssige størrelse af denne fordel, idet de tager som udgangspunkt, at de øvrige banker havde tilbudt at distribuere Livret Bleu med en provision på 1 %, ved at opgøre fordelen til forskellen mellem denne provisionssats og den provisionssats, Crédit Mutuel får, altså 0,3 %, hvilket svarer til ca. 300 mio. FRF om året. Det kan dog ikke påvises, at Crédit Mutuels konkurrenter kan varetage opgaven på nøjagtigt samme vilkår mod et vederlag af denne størrelse, dvs. 1 %. Dette første argument beviser desuden ikke, at der er tale om en lokkevareeffekt, men forekommer blot at være en gentagelse af påstanden om, at Crédit Mutuel er blevet overkompenseret, hvilket som påvist ikke er tilfældet. Der er intet bevis for, at lokkevareeffekten svarer til forskellen i provision og den lavere hypotetiske provision, som Crédit Mutuels konkurrenter foreslog til gengæld for distributionen af Livret Bleu.

| (115) | Med den anden metode, som klagerne har foreslået, skulle lokkevareeffekten kunne måles ved at tage stigningen i bankens markedsandele som udgangspunkt. Denne metode til at vurdere støtten kan dog ikke accepteres, fordi den bygger på den påstand, at de vundne markedsandele udelukkende kan tilskrives Livret Bleu, uden at dette underbygges med nogen form for objektiv dokumentation. |
| --- | --- |

(115)

Med den anden metode, som klagerne har foreslået, skulle lokkevareeffekten kunne måles ved at tage stigningen i bankens markedsandele som udgangspunkt. Denne metode til at vurdere støtten kan dog ikke accepteres, fordi den bygger på den påstand, at de vundne markedsandele udelukkende kan tilskrives Livret Bleu, uden at dette underbygges med nogen form for objektiv dokumentation.

| (116) | Den tredje vurdering af eneretten til at distribuere Livret Bleu bygger på det mistede skatteprovenu, der kan tilskrives skattebegunstigelsen af Livret Bleu. Hvis Crédit Mutuel havde ønsket at distribuere en opsparingsordning uden skattefritagelse, der gav sparerne samme nettoudbytte som Livret Bleu uanset deres skattemæssige situation, ville det rent faktisk have medført offeromkostninger svarende til det fiktive skattebeløb, sparerne (potentielt) skulle betale. Ifølge klagerne bør den kumulerede skattefordel på 4,5 mia. FRF for perioden 1991-1997 anses for at have givet Crédit Mutuel afledte fordele af samme størrelsesorden. Dette argument kan ikke accepteres, fordi Crédit Mutuel sandsynligvis ikke ville have distribueret Livret Bleu på samme vilkår, hvis banken selv skulle dække de fulde omkostninger ved skattebegunstigelsen, som i øvrigt er til direkte fordel for andelshaverne. |
| --- | --- |

(116)

Den tredje vurdering af eneretten til at distribuere Livret Bleu bygger på det mistede skatteprovenu, der kan tilskrives skattebegunstigelsen af Livret Bleu. Hvis Crédit Mutuel havde ønsket at distribuere en opsparingsordning uden skattefritagelse, der gav sparerne samme nettoudbytte som Livret Bleu uanset deres skattemæssige situation, ville det rent faktisk have medført offeromkostninger svarende til det fiktive skattebeløb, sparerne (potentielt) skulle betale. Ifølge klagerne bør den kumulerede skattefordel på 4,5 mia. FRF for perioden 1991-1997 anses for at have givet Crédit Mutuel afledte fordele af samme størrelsesorden. Dette argument kan ikke accepteres, fordi Crédit Mutuel sandsynligvis ikke ville have distribueret Livret Bleu på samme vilkår, hvis banken selv skulle dække de fulde omkostninger ved skattebegunstigelsen, som i øvrigt er til direkte fordel for andelshaverne.

| (117) | Det er vanskeligt at specificere og opgøre, hvilke mulige fordele ordningen kan have givet Crédit Mutuel. Den direkte økonomiske fordel ved at distribuere Livret Bleu er direkte målelig på grundlag af regnskabet for Livret Bleu. Derimod ville den økonomiske fordel ved salg af andre produkter eller tjenesteydelser til de kunder, der er blevet tiltrukket af Livret Bleu, kun kunne konstateres i det analytiske regnskab for disse andre produkter, hvis det umiddelbart var muligt at sondre mellem, hvad der sælges til kunder, som er loyale over for eller tiltrukket til Crédit Mutuel på grund af Livret Bleu, og hvad der sælges til kunder, som har henvendt sig til Crédit Mutuel af andre grunde, hvilket ikke er tilfældet. Derfor har Kommissionens konsulent ikke kunnet vurdere de afledte virkninger ved at bruge samme regnskabsmæssige metode som i vurderingen af samtlige direkte økonomiske fordele ved Livret Bleu. |
| --- | --- |

(117)

Det er vanskeligt at specificere og opgøre, hvilke mulige fordele ordningen kan have givet Crédit Mutuel. Den direkte økonomiske fordel ved at distribuere Livret Bleu er direkte målelig på grundlag af regnskabet for Livret Bleu. Derimod ville den økonomiske fordel ved salg af andre produkter eller tjenesteydelser til de kunder, der er blevet tiltrukket af Livret Bleu, kun kunne konstateres i det analytiske regnskab for disse andre produkter, hvis det umiddelbart var muligt at sondre mellem, hvad der sælges til kunder, som er loyale over for eller tiltrukket til Crédit Mutuel på grund af Livret Bleu, og hvad der sælges til kunder, som har henvendt sig til Crédit Mutuel af andre grunde, hvilket ikke er tilfældet. Derfor har Kommissionens konsulent ikke kunnet vurdere de afledte virkninger ved at bruge samme regnskabsmæssige metode som i vurderingen af samtlige direkte økonomiske fordele ved Livret Bleu.

| (118) | Mere sofistikerede forsøg fra konsulentens side på at vurdere disse fordele har heller ikke givet brugbare resultater. Kommissionen mener derfor ikke, at den kan tage hensyn til en eventuel fordel ved lokkevareeffekten i efterprøvningen af, om der foreligger en eventuel overkompensation. |
| --- | --- |

(118)

Mere sofistikerede forsøg fra konsulentens side på at vurdere disse fordele har heller ikke givet brugbare resultater. Kommissionen mener derfor ikke, at den kan tage hensyn til en eventuel fordel ved lokkevareeffekten i efterprøvningen af, om der foreligger en eventuel overkompensation.

7.2.4.   Beregning af den rimelige fortjeneste

| (119) | I vurderingen af, om der er udbetalt en overkompensation til en virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, skal der tages hensyn til en rimelig fortjeneste (65). Det præciseres i rammebestemmelserne fra 2005, at der ved » »rimelig fortjeneste« forstås en forrentning af egenkapitalen, der tager hensyn til virksomhedens risiko eller manglende risiko [...]. Denne forrentning må normalt ikke overstige den gennemsnitlige kapitalforrentning i den pågældende sektor i de senere år.« (66) |
| --- | --- |

(119)

I vurderingen af, om der er udbetalt en overkompensation til en virksomhed, der har fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, skal der tages hensyn til en rimelig fortjeneste (65). Det præciseres i rammebestemmelserne fra 2005, at der ved » »rimelig fortjeneste« forstås en forrentning af egenkapitalen, der tager hensyn til virksomhedens risiko eller manglende risiko [...]. Denne forrentning må normalt ikke overstige den gennemsnitlige kapitalforrentning i den pågældende sektor i de senere år.« (66)

| (120) | I beslutningen om udvidelse (67) anvendte Kommissionen en rimelig fortjeneste på gennemsnitligt 6 % af egenkapitalen for placeringerne til almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer. Denne procent, der varierede fra et år til et andet, ligger i gennemsnit på 6 % og svarer til den forrentning, som Crédit Mutuel oprindelig anbefalede. Crédit Mutuel havde som egenkapitalomkostninger opført beløbet for de faktisk udbetalte dividender i det pågældende år. I denne beslutning følger Kommissionen samme tilgang som i beslutningen om udvidelse, jf. betragtning 7.2.5, for så vidt angår hensynet til en rimelig fortjeneste, i efterprøvningen af om der er tale om en eventuel overkompensation for de ikke-obligatoriske placeringer og placeringerne til almennyttige formål. |
| --- | --- |

(120)

I beslutningen om udvidelse (67) anvendte Kommissionen en rimelig fortjeneste på gennemsnitligt 6 % af egenkapitalen for placeringerne til almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer. Denne procent, der varierede fra et år til et andet, ligger i gennemsnit på 6 % og svarer til den forrentning, som Crédit Mutuel oprindelig anbefalede. Crédit Mutuel havde som egenkapitalomkostninger opført beløbet for de faktisk udbetalte dividender i det pågældende år. I denne beslutning følger Kommissionen samme tilgang som i beslutningen om udvidelse, jf. betragtning 7.2.5, for så vidt angår hensynet til en rimelig fortjeneste, i efterprøvningen af om der er tale om en eventuel overkompensation for de ikke-obligatoriske placeringer og placeringerne til almennyttige formål.

| (121) | I beslutningen om udvidelse (68) mente Kommissionen imidlertid ikke, at man kunne anvende denne rimelige fortjeneste på indeståender centraliseret hos CDC, for så vidt som disse ikke udgjorde en egenkapitalomkostning efter tilsynsreglerne, eftersom disse indeståender ikke var blevet investeret af Crédit Mutuel, men blot overført til CDC. Men fra et tilsynsperspektiv betragtes kreditrisikoen ved indeståenderne centraliseret hos CDC som svarende til eksponeringen over for staten (Frankrig), dvs. en risikovægtning lig med nul, og som altså ikke krævede egenkapital. |
| --- | --- |

(121)

I beslutningen om udvidelse (68) mente Kommissionen imidlertid ikke, at man kunne anvende denne rimelige fortjeneste på indeståender centraliseret hos CDC, for så vidt som disse ikke udgjorde en egenkapitalomkostning efter tilsynsreglerne, eftersom disse indeståender ikke var blevet investeret af Crédit Mutuel, men blot overført til CDC. Men fra et tilsynsperspektiv betragtes kreditrisikoen ved indeståenderne centraliseret hos CDC som svarende til eksponeringen over for staten (Frankrig), dvs. en risikovægtning lig med nul, og som altså ikke krævede egenkapital.

| (122) | Ikke at anvende en rimelig fortjeneste for det indestående, der var centraliseret hos CDC, ville medføre, at den samlede rimelige fortjeneste (fortjenesten fra placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer og fra det indskud, der var centraliseret hos CDC) faldt fra 1991 til 1999 og forsvandt helt efter 2000 med centraliseringen af det samlede indskud hos CDC i 1999 (69). |
| --- | --- |

(122)

Ikke at anvende en rimelig fortjeneste for det indestående, der var centraliseret hos CDC, ville medføre, at den samlede rimelige fortjeneste (fortjenesten fra placeringerne i almennyttige formål og de ikke-obligatoriske placeringer og fra det indskud, der var centraliseret hos CDC) faldt fra 1991 til 1999 og forsvandt helt efter 2000 med centraliseringen af det samlede indskud hos CDC i 1999 (69).

| (123) | I brev af 1. september 2006 fremlægger de franske myndigheder deres bemærkninger til beslutningen om udvidelse og bekræfter, at de midler, der var centraliseret hos CDC, ikke forbrugte midler fra den lovpligtige egenkapital. De franske myndigheder fremfører dog, at det ikke var relevant at anvende den europæiske solvensmargen efter den fuldstændige centralisering hos CDC i 1999, og Crédit Mutuel foreslog derfor i beregningen af en tilsvarende rimelig fortjeneste for Livret bleu at indregne egenkapitalomkostninger, der var beregnet på grundlag af omkostningerne for andre opsparingsprodukter og andre ressourcer. Kommissionen mener ikke, at en sådan tilgang er tilfredsstillende, da den betyder, at man kunstigt på midler centraliseret hos CDC anvender et lovpligtigt kapitalbehov, der afhænger af det gennemsnitlige kapitalbehov for Crédit Mutuels øvrige aktiver, som er fuldstændig uafhængige af Livret Bleu. |
| --- | --- |

(123)

I brev af 1. september 2006 fremlægger de franske myndigheder deres bemærkninger til beslutningen om udvidelse og bekræfter, at de midler, der var centraliseret hos CDC, ikke forbrugte midler fra den lovpligtige egenkapital. De franske myndigheder fremfører dog, at det ikke var relevant at anvende den europæiske solvensmargen efter den fuldstændige centralisering hos CDC i 1999, og Crédit Mutuel foreslog derfor i beregningen af en tilsvarende rimelig fortjeneste for Livret bleu at indregne egenkapitalomkostninger, der var beregnet på grundlag af omkostningerne for andre opsparingsprodukter og andre ressourcer. Kommissionen mener ikke, at en sådan tilgang er tilfredsstillende, da den betyder, at man kunstigt på midler centraliseret hos CDC anvender et lovpligtigt kapitalbehov, der afhænger af det gennemsnitlige kapitalbehov for Crédit Mutuels øvrige aktiver, som er fuldstændig uafhængige af Livret Bleu.

| (124) | Det forhold, at der ikke var et lovpligtigt kapitalkrav, illustrerer, at der ikke var nogen risiko for kredittab, hvilket er tilfældet med de indeståender, der var centraliseret hos CDC. Modtagelse af indskud for CDC indebærer heller ikke en likviditetsrisiko (bortset fra risikoen inden for en måned) eller en risiko for ændring af løbetid, eftersom det beløb, der overføres til CDC, justeres månedligt på grundlag af udviklingen i indskud, og den rente, som CDC betaler, overføres øjeblikkeligt til sparerne. Der er således ingen tvivl om, at denne tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse indebærer en meget begrænset risiko for Crédit Mutuel. Der findes dog andre former for risici såsom den operationelle risiko, den økonomiske risiko (risiko for, at vederlaget ikke dækker omkostningerne), den juridiske risiko og risikoen for bankens omdømme. Andre bankaktiviteter såsom forvaltning af gensidige fonde, formueforvaltning og salg af finansprodukter (f.eks. aktier og obligationer) forbruger ingen lovpligtig egenkapital, men er særdeles rentable. Der er derfor ingen direkte forbindelse mellem forbrug af lovpligtig egenkapital — beregnet på grundlag af tilsynsreglerne, hvis specifikke formål på ingen måde er at vurdere en aktivitets rentabilitet — og det forventede overskud af en aktivitet. |
| --- | --- |

(124)

Det forhold, at der ikke var et lovpligtigt kapitalkrav, illustrerer, at der ikke var nogen risiko for kredittab, hvilket er tilfældet med de indeståender, der var centraliseret hos CDC. Modtagelse af indskud for CDC indebærer heller ikke en likviditetsrisiko (bortset fra risikoen inden for en måned) eller en risiko for ændring af løbetid, eftersom det beløb, der overføres til CDC, justeres månedligt på grundlag af udviklingen i indskud, og den rente, som CDC betaler, overføres øjeblikkeligt til sparerne. Der er således ingen tvivl om, at denne tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse indebærer en meget begrænset risiko for Crédit Mutuel. Der findes dog andre former for risici såsom den operationelle risiko, den økonomiske risiko (risiko for, at vederlaget ikke dækker omkostningerne), den juridiske risiko og risikoen for bankens omdømme. Andre bankaktiviteter såsom forvaltning af gensidige fonde, formueforvaltning og salg af finansprodukter (f.eks. aktier og obligationer) forbruger ingen lovpligtig egenkapital, men er særdeles rentable. Der er derfor ingen direkte forbindelse mellem forbrug af lovpligtig egenkapital — beregnet på grundlag af tilsynsreglerne, hvis specifikke formål på ingen måde er at vurdere en aktivitets rentabilitet — og det forventede overskud af en aktivitet.

| (125) | Alligevel må det konstateres, at Kommissionen i den foreliggende sag, selvom den tillader Crédit Mutuel at få en rimelig fortjeneste for den del af indeståenderne, der er centraliseret hos CDC, erkender, at fastlæggelse af et tilstrækkeligt niveau for denne fortjeneste er en øvelse, der indebærer en kompleks økonomisk vurdering. Livret Bleu er et atypisk bankprodukt, hvis karakteristika er en blanding af et opsparingsprodukt og en kontokurant, og hvortil det modtagne indestående centraliseres hos en offentlig myndighed. Der findes derfor som sådan ikke produkter, som er direkte sammenlignelige, og som kunne give en indikation af, hvad en rimelig fortjeneste er for en tilsvarende aktivitet. |
| --- | --- |

(125)

Alligevel må det konstateres, at Kommissionen i den foreliggende sag, selvom den tillader Crédit Mutuel at få en rimelig fortjeneste for den del af indeståenderne, der er centraliseret hos CDC, erkender, at fastlæggelse af et tilstrækkeligt niveau for denne fortjeneste er en øvelse, der indebærer en kompleks økonomisk vurdering. Livret Bleu er et atypisk bankprodukt, hvis karakteristika er en blanding af et opsparingsprodukt og en kontokurant, og hvortil det modtagne indestående centraliseres hos en offentlig myndighed. Der findes derfor som sådan ikke produkter, som er direkte sammenlignelige, og som kunne give en indikation af, hvad en rimelig fortjeneste er for en tilsvarende aktivitet.

| (126) | Eftersom der ikke findes et produkt, som er tilstrækkelig sammenligneligt med Livret Bleu, skønner Kommissionen, at den i det foreliggende tilfælde kan bruge to indikatorer til at vurdere, om en given fortjeneste kan betragtes som rimelig. Der er tale om følgende to indikatorer:






  a) | Den franske banksektors fortjenstmargen, dvs. resultatet før skat divideret med omsætningen (her er bankernes omsætning vist i form af deres driftsresultater). Ved at bruge tallene for den franske banksektor for den pågældende periode (fra 27. september 1991 til ultimo 2008) fremkommer en gennemsnitlig fortjenstmargen på 23 % pr. år. |
| --- | --- | --- |

(126)

Eftersom der ikke findes et produkt, som er tilstrækkelig sammenligneligt med Livret Bleu, skønner Kommissionen, at den i det foreliggende tilfælde kan bruge to indikatorer til at vurdere, om en given fortjeneste kan betragtes som rimelig. Der er tale om følgende to indikatorer:

a)

Den franske banksektors fortjenstmargen, dvs. resultatet før skat divideret med omsætningen (her er bankernes omsætning vist i form af deres driftsresultater). Ved at bruge tallene for den franske banksektor for den pågældende periode (fra 27. september 1991 til ultimo 2008) fremkommer en gennemsnitlig fortjenstmargen på 23 % pr. år.

| b) | Den franske banksektors udbyttesats, dvs. resultatet før skat divideret med aktiverne. Den årlige gennemsnitlige udbyttesats for den pågældende periode er 45 basispoint (0,45 %). |
| --- | --- |

b)

Den franske banksektors udbyttesats, dvs. resultatet før skat divideret med aktiverne. Den årlige gennemsnitlige udbyttesats for den pågældende periode er 45 basispoint (0,45 %).

| (127) | Nedenstående tabel (70) viser fortjenstmargenen og udbyttesatsen for den franske banksektor for perioden 1993-2008 (tal før 1993 foreligger ikke): | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 (72) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Resultat før skat (71) | 15,2 | 2,7 | 25,0 | 41,0 | 67,5 | 14,4 | 19,8 | 22,5 | 24,6 | 23,5 | 23,4 | 29,6 | 31,3 | 46,2 | 34,3 | –4,4 |
| Driftsresultat (71) | 362,4 | 335,4 | 345,6 | 356,1 | 375,3 | 60,8 | 64,6 | 70,5 | 74,9 | 77,0 | 80,6 | 83,5 | 89,5 | 104,1 | 98,0 | 79,1 |
| Fortjenstmargen | 4,2 % | 0,8 % | 7,2 % | 11,5 % | 18 % | 23,7 % | 30,6 % | 31,9 % | 32,8 % | 30,6 % | 29,0 % | 35,5 % | 35,0 % | 44,4 % | 35,1 % | –5,6 % |
| Gns. fortjenstmargen | 22,8 % |
| Aktiver (71) | Foreligger ikke | 16 333 | 17 216 | 18 291 | 19 894 | 3 052 | 3 394 | 3 452 | 3 783 | 3 793 | 3 960 | 4 390 | 5 275 | 6 041 | 7 061 | 7 699 |
| Udbyttesats | Foreligger ikke | 0,02 % | 0,15 % | 0,22 % | 0,34 % | 0,47 % | 0,58 % | 0,65 % | 0,65 % | 0,62 % | 0,59 % | 0,68 % | 0,59 % | 0,77 % | 0,49 % | –0,05 % |
| Gns. udbyttesats | 0,45 % |

(127)

Nedenstående tabel (70) viser fortjenstmargenen og udbyttesatsen for den franske banksektor for perioden 1993-2008 (tal før 1993 foreligger ikke):

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

2006

2007

2008 (72)

Resultat før skat (71)

15,2

2,7

25,0

41,0

67,5

14,4

19,8

22,5

24,6

23,5

23,4

29,6

31,3

46,2

34,3

–4,4

Driftsresultat (71)

362,4

335,4

345,6

356,1

375,3

60,8

64,6

70,5

74,9

77,0

80,6

83,5

89,5

104,1

98,0

79,1

Fortjenstmargen

4,2 %

0,8 %

7,2 %

11,5 %

18 %

23,7 %

30,6 %

31,9 %

32,8 %

30,6 %

29,0 %

35,5 %

35,0 %

44,4 %

35,1 %

–5,6 %

Gns. fortjenstmargen

22,8 %

Aktiver (71)

Foreligger ikke

16 333

17 216

18 291

19 894

3 052

3 394

3 452

3 783

3 793

3 960

4 390

5 275

6 041

7 061

7 699

Udbyttesats

Foreligger ikke

0,02 %

0,15 %

0,22 %

0,34 %

0,47 %

0,58 %

0,65 %

0,65 %

0,62 %

0,59 %

0,68 %

0,59 %

0,77 %

0,49 %

–0,05 %

Gns. udbyttesats

0,45 %

| (128) | Til at beregne Crédit Mutuels fortjenstmargen og udbyttesats for modtagelse af indskud centraliseret hos CDC bruger Kommissionen følgende værdier:






  a) | for nævneren i fortjenstmargenen: indtægter fra modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. den årlige provision |
| --- | --- | --- |

(128)

Til at beregne Crédit Mutuels fortjenstmargen og udbyttesats for modtagelse af indskud centraliseret hos CDC bruger Kommissionen følgende værdier:

a)

for nævneren i fortjenstmargenen: indtægter fra modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. den årlige provision

| b) | for nævneren i udbyttesatsen: indskud overført til CDC |
| --- | --- |

b)

for nævneren i udbyttesatsen: indskud overført til CDC

| c) | for tælleren, dvs. resultatet før skat, skønner Kommissionen, at hvis en skønnet rimelig fortjeneste er en margen på 4,2 % for modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. et resultat før skat, der udgør 4,2 % af CDC’s provision, modtager Crédit Mutuel ingen overkompensation (jf. tabel i betragtning132). |
| --- | --- |

c)

for tælleren, dvs. resultatet før skat, skønner Kommissionen, at hvis en skønnet rimelig fortjeneste er en margen på 4,2 % for modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. et resultat før skat, der udgør 4,2 % af CDC’s provision, modtager Crédit Mutuel ingen overkompensation (jf. tabel i betragtning132).

| (129) | For så vidt angår den anden indikator (udbyttesatsen), bemærker Kommissionen, at hvis en udbyttesats på 5 basispoint betragtes som en rimelig fortjeneste på modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. hvis der tages hensyn til et resultat før skat svarende til 0,05 % af de samlede indskud, der overføres til CDC, har Crédit Mutuel ikke modtaget overkompensation for forvaltningen af Livret Bleu for den pågældende periode. |
| --- | --- |

(129)

For så vidt angår den anden indikator (udbyttesatsen), bemærker Kommissionen, at hvis en udbyttesats på 5 basispoint betragtes som en rimelig fortjeneste på modtagelse af indskud centraliseret hos CDC, dvs. hvis der tages hensyn til et resultat før skat svarende til 0,05 % af de samlede indskud, der overføres til CDC, har Crédit Mutuel ikke modtaget overkompensation for forvaltningen af Livret Bleu for den pågældende periode.

| (130) | Ifølge rammebestemmelserne fra 2005 må den rimelige fortjeneste ikke overstige den gennemsnitlige forrentning for den pågældende sektor i den pågældende periode. En fortjenstmargen på 4,2 % er under en femtedel af den gennemsnitlige fortjenstmargen i banksektoren (22,8 %). Som det fremgår af betragtning 124), er modtagelse af indskud centraliseret hos CDC en aktivitet med lav risiko og dermed lavt udbytte, og Kommissionen finder derfor ikke, at en fortjenstmargen på 4,2 % er åbenbart overdrevet, men kan i denne sag betragtes som en rimelig fortjeneste. |
| --- | --- |

(130)

Ifølge rammebestemmelserne fra 2005 må den rimelige fortjeneste ikke overstige den gennemsnitlige forrentning for den pågældende sektor i den pågældende periode. En fortjenstmargen på 4,2 % er under en femtedel af den gennemsnitlige fortjenstmargen i banksektoren (22,8 %). Som det fremgår af betragtning 124), er modtagelse af indskud centraliseret hos CDC en aktivitet med lav risiko og dermed lavt udbytte, og Kommissionen finder derfor ikke, at en fortjenstmargen på 4,2 % er åbenbart overdrevet, men kan i denne sag betragtes som en rimelig fortjeneste.

| (131) | Kommissionen finder ligeledes, at en fortjeneste på 5 basispoint for indeståender centraliseret hos CDC er rimelig på baggrund af den gennemsnitlige udbyttesats på 45 basispoint i den franske banksektor for den pågældende periode og er en lav, konservativ tærskel for, hvad der kan betragtes som en fortjeneste, som ikke er åbenbart urimelig i den foreliggende sag. Den lave fortjeneste giver desuden en rimelig afspejling af risikoniveauet for Crédit Mutuels modtagelse af indskud for CDC, der er lav, som det fremgår af betragtning 124). |
| --- | --- |

(131)

Kommissionen finder ligeledes, at en fortjeneste på 5 basispoint for indeståender centraliseret hos CDC er rimelig på baggrund af den gennemsnitlige udbyttesats på 45 basispoint i den franske banksektor for den pågældende periode og er en lav, konservativ tærskel for, hvad der kan betragtes som en fortjeneste, som ikke er åbenbart urimelig i den foreliggende sag. Den lave fortjeneste giver desuden en rimelig afspejling af risikoniveauet for Crédit Mutuels modtagelse af indskud for CDC, der er lav, som det fremgår af betragtning 124).

7.2.5.   Efterprøvelse af, om der foreligger overkompensation

| (132) | På grundlag af foranstående punkter har Kommissionen efterprøvet, jf. nedenstående tabel, om der foreligger overkompensation efter den metode, der er beskrevet i punkt 7.2.1-7.2.4 (73):








  mio. EUR |
| --- | --- |
| | KOMPENSATION | OVER- ELLER UNDERKOMPENSATION |
| År | Provision
  (årlig) | Global tilgang (74)

  (indtil ultimo 2005) | Årlig tilgang (75)

  (efter 2006) |
| 1991 (fra 27.9.1991 til 31.12.1991) | 1,5 | 43,8 | Finder ikke anvendelse


  (den globale tilgang er anvendt indtil 2005, jf. afsnit 7.2.2.) |
| 1992 | 9,1 | 125,1 |
| 1993 | 16,8 | 184,0 |
| 1994 | 36,6 | 127,3 |
| 1995 | 59,5 | 114,5 |
| 1996 | 74,7 | 107,8 |
| 1997 | 82,3 | 88,4 |
| 1998 | 118,9 | 92,0 |
| 1999 | 188,9 | 98,3 |
| 2000 | 188,2 | 106,3 |
| 2001 | 181,9 | 91,3 |
| 2002 | 187,8 | 76,3 |
| 2003 | 197,7 | 61,2 |
| 2004 | 204,4 | 45,7 |
| 2005 | 196,7 | 15,0 |
| 2006 | (...) | | –39,1 |
| 2007 | (...) | | –24,3 |
| 2008 | (...) | | –6,1 |

(132)

På grundlag af foranstående punkter har Kommissionen efterprøvet, jf. nedenstående tabel, om der foreligger overkompensation efter den metode, der er beskrevet i punkt 7.2.1-7.2.4 (73):

mio. EUR

KOMPENSATION

OVER- ELLER UNDERKOMPENSATION

År

Provision

(årlig)

Global tilgang (74)

(indtil ultimo 2005)

Årlig tilgang (75)

(efter 2006)

1991 (fra 27.9.1991 til 31.12.1991)

1,5

43,8

Finder ikke anvendelse

(den globale tilgang er anvendt indtil 2005, jf. afsnit 7.2.2.)

1992

9,1

125,1

1993

16,8

184,0

1994

36,6

127,3

1995

59,5

114,5

1996

74,7

107,8

1997

82,3

88,4

1998

118,9

92,0

1999

188,9

98,3

2000

188,2

106,3

2001

181,9

91,3

2002

187,8

76,3

2003

197,7

61,2

2004

204,4

45,7

2005

196,7

15,0

2006

(...)

–39,1

2007

(...)

–24,3

2008

(...)

–6,1

| (133) | Det kan konstateres, at overkompensationen ultimo 2005 (15 mio. EUR) er under 10 % af provisionen for 2005 (196,7 mio. EUR). I medfør af punkt 21 i rammebestemmelserne fra 2005 kan dette beløb fremføres til det følgende år. Det endelige resultat er en overkompensation på -6,1 mio. EUR ultimo 2008 for hele den pågældende periode. |
| --- | --- |

(133)

Det kan konstateres, at overkompensationen ultimo 2005 (15 mio. EUR) er under 10 % af provisionen for 2005 (196,7 mio. EUR). I medfør af punkt 21 i rammebestemmelserne fra 2005 kan dette beløb fremføres til det følgende år. Det endelige resultat er en overkompensation på -6,1 mio. EUR ultimo 2008 for hele den pågældende periode.

| (134) | Kommissionen kan derfor konkludere, at provisionen ikke har overkompenseret Crédit Mutuel for tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, som banken fik overdraget fra den 27. september 1991 til udgangen af 2008. |
| --- | --- |

(134)

Kommissionen kan derfor konkludere, at provisionen ikke har overkompenseret Crédit Mutuel for tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, som banken fik overdraget fra den 27. september 1991 til udgangen af 2008.

8.   KONKLUSION

| (135) | Kommissionen fastslår, at Republikken Frankrig ulovligt har iværksat den omhandlede støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Støtten kan imidlertid betragtes som forenelig med det indre marked efter artikel 106, stk. 2, i TEUF, idet den af staten udbetalte provision ikke overstiger, hvad der er nødvendigt til at dække omkostningerne ved opfyldelsen af forpligtelserne af almennyttig karakter under hensyntagen til indtægterne heraf samt i givet fald en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser — |
| --- | --- |

(135)

Kommissionen fastslår, at Republikken Frankrig ulovligt har iværksat den omhandlede støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Støtten kan imidlertid betragtes som forenelig med det indre marked efter artikel 106, stk. 2, i TEUF, idet den af staten udbetalte provision ikke overstiger, hvad der er nødvendigt til at dække omkostningerne ved opfyldelsen af forpligtelserne af almennyttig karakter under hensyntagen til indtægterne heraf samt i givet fald en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Republikken Frankrigs statsstøtte til Crédit Mutuel på grundlag af bekendtgørelse af 27. september 1991, der fastlægger Crédit Mutuels placeringer i almennyttige formål, er forenelig med det indre marked

Artikel 2

Denne afgørelse er rettet til Republikken Frankrig.

Udfærdiget i Bruxelles, den 24. maj 2011.

På Kommissionens vegne

Joaquín ALMUNIA

Næstformand

---

(1)  EFT C 146 af 12.5.1998, s. 6, og EFT C 210 af 1.9.2006, s. 12.

1

(2)  Livret Bleu er den kommercielle betegnelse for dette opsparingsprodukt, der indtil 31. december 2008 blev betegnet som »compte spécial sur livret du crédit mutuel« i artikel L221-1 i Code Monétaire et financier.

2

(3)  Den statsautoriserede revisor, Littlejohn Frazer, specialist i regnskabs- og revisionsvæsen (»chartered accountant«), i samarbejde med to franske revisionsfirmaer, Auditec og Scacchi.

3

(4)  Bl.a. to statistiske undersøgelser fra konsulentfirmaet »Concurrence et Stratégie« under ledelse af direktør Michel Glais, professor i økonomi.

4

(5)  IARD betyder »Incendie, Accidents, Risques Divers« (brand, ulykker og forskellige risici).

5

(6)  Kommissionens beslutning 2003/216/EF af 15. januar 2002 om Frankrigs statsstøtte til Crédit Mutuel (EUT L 88 af 4.4.2003, s. 39).

6

(7)  Domstolens dom af 18. januar 2005 i sag T-93/02, Confédération nationale du Crédit Mutuel mod Kommissionen, Sml. 2005-II, s. 143.

7

(8)  Kommissionens beslutning C88/97 af 7. juni 2006 om Crédit Mutuel (Livret Bleu). Opfordring til at fremsætte bemærkninger i henhold til EF-traktatens artikel 88, stk. 2 (EUT C 210 af 1.9.2006, s. 12).

8

(9)  Crédit Mutuel har eneret til at distribuere Livret Bleu. Denne ret blev dog betegnet som en særlig ret i beslutningen af 10. maj 2007, da Livret Bleu og Livret A er næsten identiske.

9

(10)  Beslutning C(2007) 2110 af 10. maj 2007, tilgængelig på Kommissionens websted: http://ec.europa.eu/competition/liberalisation/livret_a_en.pdf

10

(11)  Jf. betragtning 41.

11

(12)  Jf. Kommissionens pressemeddelelse af 8. oktober 2009, tilgængelig på Kommissionens websted: http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/1482&format=HTML&aged=1&language=FR&guiLanguage=en

12

(13)  EUT L 83 af 27.3.1999, s. 1.

13

(14)  Artikel 9 i ændret finanslov nr. 75-1242 af 27. december 1975 for 1975 (Den franske statstidende af 28.12.1975).

14

(15)  Via det obligatoriske system med frigørelsesafgift (skat ved kilden), som Crédit Mutuel betalte på sparerens vegne.

15

(16)  Denne rentesats var 3 % på tidspunktet for den annullerede beslutning, jf. fodnote 6. Rentesatsen for Livret A er 2 % efter skat pr. 1. februar 2011.

16

(17)  Bekendtgørelse af 31. oktober 1983, »Montant de l'obligation d'emploi d'intérêt général du Crédit Mutuel«, den franske statstidende af 9.11.1983, s. 3278.

17

(18)  Bekendtgørelse af 27. september 1991 om fastlæggelse af almennyttige formål for Crédit Mutuel, den franske statstidende nr. 275 af 26.11.1991, s. 15383.

18

(19)  De eksisterende indeståender blev gradvist overført til CDC, jf. betragtning 40.

19

eksisterende

(20)  nye indeståender, som alle blev centraliseret hos CDC med bekendtgørelsen af 27. september 1991, jf. betragtning 39.

20

nye

(21)  Jf. betragtning 36 og 50.

21

(22)  Domstolens dom af 24.7.2003 i sag C-280/00, Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, Sml. 2003 I, s. 7747.

22

Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg mod Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH

(23)  EUT C 297 af 29.11.2005, s. 4.

23

(24)  Crédit Mutuel henviser blot til betragtning 13 i Kommissionens beslutning om udvidelse, hvor Crédit Mutuels finansielle resultater for 2004 var anført (balancens størrelse, nettoresultat, driftskoefficient, egenkapital og solvenskoefficient).

24

(25)  Det drejer sig om i) korrektion af Crédit Mutuels IARD-aktivitet, ii) beregningen af en normal fortjenstmargen (rimelig fortjeneste) og iii) andelshavernes ansvar. Jf. bilag I til beslutningen om udvidelse.

25

(26)  Crédit Mutuel henviser til punkt 21 i rammebestemmelserne fra 2005, hvor det hedder, at når omkostningerne ved udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse varierer betydeligt fra det ene år til det andet, kan det være nødvendigt, at der undtagelsesvis overkompenseres med over 10 %.

26

(27)  Arthur Andersen foreslog en metode til beregning af egenkapitalomkostninger, som indebar en forhøjelse af disse omkostninger i forhold til Crédit Mutuels oprindelige beregning. Arthur Andersen foreslog at anvende en sats, der er udregnet som forholdet mellem resultatet før skat og egenkapitalen. Ifølge Arthur Andersen afspejler denne sats bedre bankens samlede rentabilitet, hvorimod Crédit Mutuel som egenkapitalomkostninger havde opført beløbet for de faktisk udbetalte dividender, dvs. en forrentning på 6 % for de samlede aktiviteter.

27

(28)  Jf. betragtning 25 i beslutningen om udvidelse.

28

(29)  Jf. betragtning 28 i beslutningen om udvidelse.

29

(30)  Frankrig henviser blot til betragtning 13 i Kommissionens beslutning om udvidelse, hvor Crédit Mutuels finansielle resultater for 2004 var anført (balancens størrelse, nettoresultat, driftskoefficient, egenkapital og solvenskoefficient).

30

(31)  EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1.

31

(32)  Vedrørende uoverensstemmelser mellem Kommissionens og Crédit Mutuels konsulenter, se fodnote 25.

32

(33)  Omfattet af forretningshemmeligheden

33

(34)  Den første ændring vedrører integration af det obligatoriske bidrag under indskudsgarantiordningen, som blev indført med lov af 25. januar 1999 om opsparing og finansiel sikkerhed, og den anden vedrører ændringen i beregningen af egenkapital, således at der efter 1999 er taget hensyn til den rimelige fortjeneste.

34

(35)  EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35. Dette direktiv blev ophævet med direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (EUT L 318 af 17.11.2006, s. 17).

35

(36)  Ifølge de franske myndigheder skulle faldet i provision have sat CDC i stand til at sænke finansieringsomkostningerne for ejerne af sociale udlejningsejendomme.

36

(37)  Jf. betragtning 50 i beslutningen om udvidelse: »[...] Kommissionen hentyder i denne procedure til, at det alene er provisionen, der kan indeholde et element af statsstøtte«.

37

(38)  Jf. betragtning 41

38

(39)  Jf. fodnote °22.

39

(40)  De franske myndigheder har henvist til loven om åbning og lukning af bankafdelinger, der blev ophævet i 1987. Fra 1987 til 1991 var der dog bevaret en kontrolordning for Crédit Mutuel. I henhold til lovgivningen var der tale om en godkendelsesordning, ikke en ordning med formelt forbud mod at lukke bankafdelinger eller mod omstruktureringer, især ikke efter 1987. Denne kontrolordning blev afskaffet pr. 1. juli 1991 i forbindelse med de mere overordnede forhandlinger om kontraktforholdet mellem staten og Crédit Mutuel.

40

(41)  Jf. betragtning 29 i beslutningen om udvidelse.

41

(42)  Jf. betragtning 34 og fodnote 14.

42

(43)  Lov nr. 82-1152 af 30. december 1982 (den franske statstidende af 31.12.1982, s. 3995).

43

(44)  Jf. præmis 93 i Altmark-dommen som anført i fodnote 22.

44

(45)  I punkt 7 i rammebestemmelserne fra 2005 bestemmes følgende: »Hvis medlemsstaterne ikke overholder disse kriterier [dvs. de fire betingelser i Altmark-sagen], [nu artikel 107, stk. 1, i TEUF] , udgør kompensation for offentlig tjeneste derimod statsstøtte« (vores understregning).

45

(46)  Denne gennemgang er uafhængig af, at der med reformen af 1. januar 2009 ikke længere foreligger en overtrædelse af EU-retten om offentlige indkøb, som skyldtes den direkte tildeling til Crédit Mutuel af en offentlig tjenesteydelse af almennyttig karakter, nemlig at modtage indskud til finansiering af socialt boligbyggeri.

46

(47)  I medfør af aftalen mellem staten og Crédit Mutuel om fastsættelse af gennemførelsesbetingelserne for bekendtgørelsen af 27. september 1991»betaler CDC årligt til Crédit Mutuel [...] provisionsmargenen på hvert års sidste hverdag«.

47

(48)  Rettens dom af 12. december 1996, sag T-358/94, Air France mod Kommissionen, Sml. 1996-II, s. 2019, navnlig præmis 58 à 61. Jf. ligeledes Kommissionens beslutning 2010/606/EU af 26. februar 2010 om statsstøtte C 9/09 (ex NN 49/08, NN 50/08 og NN 45/08) iværksat af Kongeriget Belgien, Den Franske Republik og Storhertugdømmet Luxembourg til fordel for Dexia SA (EUT L 274 af 19.10.2010, s. 54), betragtning 123, 124 og 125.

48

(49)  Domstolens dom af 17.9.1980, Philip Morris mod Kommissionen (sag 730/79, Sml. 1980, s. 2671), præmis 11 og 12.

49

(50)  Domstolens dom af 13.7.1988, Frankrig mod Kommissionen, sag C-102/87, Sml. 1988, s. 4067, præmis 19.

50

(51)  Jf. betragtning 45 i beslutningen af 10. maj 2007.

51

(52)  Jf. betragtning 58 og 90 i beslutningen af 10. maj 2007.

52

(53)  Jf. betragtning 223 i beslutningen af 10. maj 2007.

53

(54)  Jf. punkt 14 i rammebestemmelserne fra 2005.

54

(55)  Jf. tabellerne i betragtning 68, 69, 73, 75, 76 og 79 i beslutningen om udvidelse.

55

(56)  Der er tale om mange tilfælde, hvor virksomheder, som havde fået overdraget at udføre en tjeneste af almennyttig karakter, var aktive i den audiovisuelle sektor (jf. f.eks. Kommissionens beslutning 2004/838/EF af 10. december 2003 om Frankrigs statsstøtte til France 2 og France 3, (EUT L 361 af 8.12.2004, s. 21)).

56

(57)  Jf. fodnote 46.

57

(58)  Jf. punkt 21 i rammebestemmelserne fra 2005. Som svar på Crédit Mutuels argument (se fodnote 26), hvor man ønsker anvendelse af den globale tilgang i medfør af punktum 2 og 3 i punkt 21 i rammebestemmelserne fra 2005, hvor det hedder, at når omkostningerne ved tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse varierer betydeligt fra det ene år til det andet, kan det være nødvendigt, at der undtagelsesvis overkompenseres med over 10 %, erindrer Kommissionen om, at det i 4. punktum i punkt 21 hedder, at [...] der i anmeldelsen til Kommissionen skal redegøres for de særlige forhold, der kan begrunde en overkompensation med over 10 %. (vores understregning). Men den pågældende støtteforanstaltning er ikke blevet anmeldt til Kommissionen, som ikke mener, at Crédit Mutuel har begrundet, at der forelå en helt speciel situation, der undtagelsesvist og for bestemte år berettigede en overkompensation på over 10 %.

58

(59)  Jf. f.eks. Kommissionens beslutning 2004/838/EF af 10. december 2003 om Frankrigs statsstøtte til France 2 og France 3 (EUT L 361 af 8.12.2004, s. 21).

59

(60)  Se Kommissionens meddelelse om de tilbagebetalingsrenter, referencesatser og kalkulationsrenter for statsstøtte, der gælder for de 25 medlemsstater pr. 1. januar 2007 (EUT C 317 af 23.12.2006, s. 2). Se ligeledes webstedet http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/reference_rates.html

60

(61)  Jf. betragtning 39.

61

(62)  Jf. navnlig meddelelse fra konkurrencerådet (meddelelse nr. 96-A-12 af 17. september 1996, s. 8), en rapport fra senator Alain Lambert (rapport nr. 52 af 30. oktober 1996, s. 72) og en undersøgelse ved Nathalie Daley fra centret for erhvervsøkonomi CERNA (La banque de détail en France: de l'intermédiation aux services, februar 2001, s. 9).

62

La banque de détail en France: de l'intermédiation aux services

(63)  Jf. betragtning 52 og 53 i beslutningen om udvidelse.

63

(64)  Jf. betragtning 67 i beslutningen om udvidelse, hvor det hedder, at de eventuelle resultater af eneretten til at distribuere Livret Bleu ikke har kunnet opgøres.

64

(65)  Jf. betragtning 48 i beslutningen om udvidelse og punkt 14 i rammebestemmelserne fra 2005, der bestemmer følgende: »Kompensationen må ikke overstige, hvad der er nødvendigt til dækning af de omkostninger, der er forbundet med at opfylde forpligtelserne til offentlig tjeneste, under hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser.« (Vores understregning).

65

(66)  Jf. punkt 18 i rammebestemmelserne fra 2005.

66

(67)  Jf. afsnit 2 i bilag 1 til beslutningen om udvidelse, betragtning 124-137.

67

(68)  Jf. afsnit 2 i bilag 1 til beslutningen om udvidelse, betragtning 132.

68

(69)  Jf. betragtning 39 og 40.

69

(70)  Tallene i tabellen er fremkommet ved beregninger baseret på data fra bankudvalget (Commission Bancaire) http://www.banquedefrance.fr/fr/supervi/analyses_comparatives/analyses_comparatives.htm)

70

(71)  Beløb angivet i mia. FRF før og mia. EUR efter 1998.

71

(72)  Data for 2008 er skøn.

72

(73)  Følgende referencesatser er brugt for årene 1992-2008: 10,61; 11; 8,93; 7,94; 8,22; 7,01; 5,83; 4,77; 5,7; 6,33; 5,06; 4,8; 4,43; 4,08; 3,7; 4,62 og 5.19.

73

(74)  Akkumuleret, aktualiseret resultat i mio. EUR, efter indregning af provision, nettoresultater (omkostninger minus indtægter), indestående centraliseret hos CDC, ikke-obligatoriske placeringer og placeringer i almennyttige formål, og efter indførelse af en rimelig fortjeneste på 5 basispoint for det indestående, der var centraliseret hos CDC og af en rimelig fortjeneste på gns. 6 % af egenkapital afsat til placeringer til almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer (jf. afsnit 7.2.1-7.2.4).

74

(75)  Ikke-akkumuleret, ikke-aktualiseret resultat i mio. EUR, efter indregning af provision, nettoresultater (omkostninger minus indtægter), indestående centraliseret hos CDC, ikke-obligatoriske placeringer og placeringer i almennyttige formål, og efter indførelse af en rimelig fortjeneste på 5 basispoint for det indestående, der var centraliseret hos CDC, og af en rimelig fortjeneste på gns. 6 % af egenkapital afsat til placeringer til almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer (jf. afsnit 7.2.1-7.2.4).

75

---