# Jurnalul Oficial L 14/2012

| | ISSN 1977-0782
  doi:10.3000/19770782.L_2012.014.ron |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 14 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 5517 ianuarie 2012 |

ISSN 1977-0782

doi:10.3000/19770782.L_2012.014.ron

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 14

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 5517 ianuarie 2012

---

| Cuprins | | II   Acte fără caracter legislativ | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | | DECIZII |
| | | 2012/26/UE |
| | * | Decizia Comisiei din 29 iunie 2011 privind Ajutorul de stat C 35/08 (ex NN 11/08) acordat de Franța în favoarea instituției publice Institutul Francez al Petrolului
  [notificată cu numărul C(2011) 4483]

   (
  1
  ) | 1 |

Cuprins

II   Acte fără caracter legislativ

Pagina

DECIZII

2012/26/UE

*

Decizia Comisiei din 29 iunie 2011 privind Ajutorul de stat C 35/08 (ex NN 11/08) acordat de Franța în favoarea instituției publice Institutul Francez al Petrolului
  [notificată cu numărul C(2011) 4483]

   (
  1
  )

[notificată cu numărul C(2011) 4483]

1

1

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text cu relevanță pentru SEE |

---

(1)   Text cu relevanță pentru SEE

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

II Acte fără caracter legislativ

DECIZII

| 17.1.2012 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 14/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.1.2012

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 14/1

---

DECIZIA COMISIEI

din 29 iunie 2011

privind Ajutorul de stat C 35/08 (ex NN 11/08) acordat de Franța în favoarea instituției publice „Institutul Francez al Petrolului”

[notificată cu numărul C(2011) 4483]

(Numai textul în limba franceză este autentic)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2012/26/UE)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (1), în special articolul 108 alineatul (2) paragraful (1),

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior (3),

întrucât:

1   PROCEDURĂ

| (1) | În cadrul procedurii oficiale de investigare a dosarului ajutorului de stat C 51/05 privind măsurile de ajutor acordate de Franța în favoarea Institutului Francez al Petrolului (4), autoritățile franceze au adus la cunoștința serviciilor Comisiei, prin scrisoarea din data de 18 iulie 2006, înregistrată la 19 iulie 2006, transformarea, la 7 iulie 2006, a instituției publice IFP, anterior instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, în instituție publică industrială și comercială (în continuare „IPIC”). Această transformare reiese din două documente pe care autoritățile franceze le-au anexat la scrisoare: i) decretul nr. 2006-797 din 6 iulie 2006 de stabilire a noului statut al instituției publice IFP și ii) articolul 95 din Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005 de program privind stabilirea orientărilor politicii energetice (în conformitate cu care a fost adoptat decretul susmenționat). |
| --- | --- |

(1)

În cadrul procedurii oficiale de investigare a dosarului ajutorului de stat C 51/05 privind măsurile de ajutor acordate de Franța în favoarea Institutului Francez al Petrolului (4), autoritățile franceze au adus la cunoștința serviciilor Comisiei, prin scrisoarea din data de 18 iulie 2006, înregistrată la 19 iulie 2006, transformarea, la 7 iulie 2006, a instituției publice IFP, anterior instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, în instituție publică industrială și comercială (în continuare „IPIC”). Această transformare reiese din două documente pe care autoritățile franceze le-au anexat la scrisoare: i) decretul nr. 2006-797 din 6 iulie 2006 de stabilire a noului statut al instituției publice IFP și ii) articolul 95 din Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005 de program privind stabilirea orientărilor politicii energetice (în conformitate cu care a fost adoptat decretul susmenționat).

| (2) | Prin scrisorile din 3 august 2007 și 7 mai 2008, Comisia a adresat solicitări de informații autorităților franceze, la care acestea din urmă au răspuns prin scrisorile datate 28 septembrie 2007, respectiv, 26 iunie 2008. |
| --- | --- |

(2)

Prin scrisorile din 3 august 2007 și 7 mai 2008, Comisia a adresat solicitări de informații autorităților franceze, la care acestea din urmă au răspuns prin scrisorile datate 28 septembrie 2007, respectiv, 26 iunie 2008.

| (3) | Într-o cauză anterioară, Comisia a adoptat la 16 iulie 2008 o decizie (în continuare „Decizia C 51/2005”) privind o primă măsură de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea grupului IFP (5). În această decizie, Comisia a subliniat că problema existenței unui ajutor de stat suplimentar, sub forma unei eventuale garanții de stat nelimitate rezultată din statutul de IPIC al instituției publice IFP, va face obiectul unei analize separate în cadrul unei alte proceduri. |
| --- | --- |

(3)

Într-o cauză anterioară, Comisia a adoptat la 16 iulie 2008 o decizie (în continuare „Decizia C 51/2005”) privind o primă măsură de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea grupului IFP (5). În această decizie, Comisia a subliniat că problema existenței unui ajutor de stat suplimentar, sub forma unei eventuale garanții de stat nelimitate rezultată din statutul de IPIC al instituției publice IFP, va face obiectul unei analize separate în cadrul unei alte proceduri.

| (4) | Această a doua procedură, prevăzută la articolul 108 alineatul 2 din TFUE, a făcut obiectul unei Decizii a Comisiei din 16 iulie 2008 (6) (în continuare „decizia de inițiere”), adoptată în temeiul articolului 4 alineatul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 privind normele de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (7) (în continuare „regulamentul de procedură”) în ceea ce privește garanția de stat nelimitată de care putea beneficia grupul IFP. |
| --- | --- |

(4)

Această a doua procedură, prevăzută la articolul 108 alineatul 2 din TFUE, a făcut obiectul unei Decizii a Comisiei din 16 iulie 2008 (6) (în continuare „decizia de inițiere”), adoptată în temeiul articolului 4 alineatul 4 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 privind normele de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (7) (în continuare „regulamentul de procedură”) în ceea ce privește garanția de stat nelimitată de care putea beneficia grupul IFP.

| (5) | Prin publicarea deciziei de inițiere menționate anterior în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la data de 11 octombrie 2008, Comisia a invitat părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsura în cauză. |
| --- | --- |

(5)

Prin publicarea deciziei de inițiere menționate anterior în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la data de 11 octombrie 2008, Comisia a invitat părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsura în cauză.

| (6) | Comisia a primit observațiile Franței prin scrisoarea din 14 octombrie 2008. |
| --- | --- |

(6)

Comisia a primit observațiile Franței prin scrisoarea din 14 octombrie 2008.

| (7) | Prin scrisoarea din data de 6 noiembrie 2008, înregistrată de Comisie în aceeași zi, consiliile societății UOP Limited au informat Comisia cu privire la intenția clientei lor de a formula observații cu privire la măsura în cauză. Având în vedere termenele de traducere necesare, acestea au solicitat un termen suplimentar până la data de 30 noiembrie 2008 pentru a-și putea trimite comentariile. Prin scrisoarea din 7 noiembrie 2008, Comisia a precizat că acceptă justificarea acestei solicitări și acordă un termen suplimentar de răspuns societății UOP Limited până la data de 30 noiembrie 2008. Prin scrisoarea din 28 noiembrie 2008, înregistrată de Comisie în aceeași zi, consiliile societății UOP Limited au transmis observațiile clientei lor cu privire la decizie de inițiere. |
| --- | --- |

(7)

Prin scrisoarea din data de 6 noiembrie 2008, înregistrată de Comisie în aceeași zi, consiliile societății UOP Limited au informat Comisia cu privire la intenția clientei lor de a formula observații cu privire la măsura în cauză. Având în vedere termenele de traducere necesare, acestea au solicitat un termen suplimentar până la data de 30 noiembrie 2008 pentru a-și putea trimite comentariile. Prin scrisoarea din 7 noiembrie 2008, Comisia a precizat că acceptă justificarea acestei solicitări și acordă un termen suplimentar de răspuns societății UOP Limited până la data de 30 noiembrie 2008. Prin scrisoarea din 28 noiembrie 2008, înregistrată de Comisie în aceeași zi, consiliile societății UOP Limited au transmis observațiile clientei lor cu privire la decizie de inițiere.

| (8) | În aceeași scrisoare din 28 noiembrie 2008, consiliile societății UOP Limited au solicitat, în numele clientei lor, permisiunea de a prezenta comentarii suplimentare în cursul procedurii. Prin scrisoarea din data de 17 decembrie 2008, Comisia a răspuns acestei solicitări prin acceptarea prelungirii termenului de răspuns al societății UOP Limited până la 23 ianuarie 2009, pentru a-i permite să prezinte eventuale observații suplimentare. Prin scrisoarea din data de 23 ianuarie 2009, consiliile societății UOP Limited au transmis observațiile suplimentare ale clientei lor. |
| --- | --- |

(8)

În aceeași scrisoare din 28 noiembrie 2008, consiliile societății UOP Limited au solicitat, în numele clientei lor, permisiunea de a prezenta comentarii suplimentare în cursul procedurii. Prin scrisoarea din data de 17 decembrie 2008, Comisia a răspuns acestei solicitări prin acceptarea prelungirii termenului de răspuns al societății UOP Limited până la 23 ianuarie 2009, pentru a-i permite să prezinte eventuale observații suplimentare. Prin scrisoarea din data de 23 ianuarie 2009, consiliile societății UOP Limited au transmis observațiile suplimentare ale clientei lor.

| (9) | Prin scrisoarea din data de 6 mai 2009, Comisia a comunicat autorităților franceze toate observațiile formulate de societatea UOP Limited cu privire la decizia de inițiere într-o versiune confidențială, dacă acest lucru era necesar. Comisia le-a invitat să îi transmită comentariile lor cel târziu la 8 iunie 2009. Prin scrisoarea din data de 2 iunie 2009, autoritățile franceze au solicitat o cerere de prelungire a acestui termen până la data de 22 iunie 2009, observațiile depuse de partea terță având nevoie, în opinia lor, de o analiză detaliată și aprofundată și consultarea mai multor servicii ministeriale. Prin scrisoarea din data de 9 iunie 2009, Comisia a acceptat prelungirea până la data de 22 iunie 2009. Prin scrisoarea din data de 22 iunie 2009, autoritățile franceze și-au transmis comentariile cu privire la observațiile formulate de societatea UOP Limited. |
| --- | --- |

(9)

Prin scrisoarea din data de 6 mai 2009, Comisia a comunicat autorităților franceze toate observațiile formulate de societatea UOP Limited cu privire la decizia de inițiere într-o versiune confidențială, dacă acest lucru era necesar. Comisia le-a invitat să îi transmită comentariile lor cel târziu la 8 iunie 2009. Prin scrisoarea din data de 2 iunie 2009, autoritățile franceze au solicitat o cerere de prelungire a acestui termen până la data de 22 iunie 2009, observațiile depuse de partea terță având nevoie, în opinia lor, de o analiză detaliată și aprofundată și consultarea mai multor servicii ministeriale. Prin scrisoarea din data de 9 iunie 2009, Comisia a acceptat prelungirea până la data de 22 iunie 2009. Prin scrisoarea din data de 22 iunie 2009, autoritățile franceze și-au transmis comentariile cu privire la observațiile formulate de societatea UOP Limited.

| (10) | Prin scrisoarea din data de 29 iulie 2009, Comisia a solicitat autorităților franceze informații suplimentare, invitându-le să îi răspundă înainte de 24 august 2009. Prin scrisoarea din data de 19 august 2009, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 7 septembrie 2009, termen pe care Comisia l-a acordat acestora prin scrisoarea din 20 august 2009. Prin scrisoarea din data de 8 septembrie 2009, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate. |
| --- | --- |

(10)

Prin scrisoarea din data de 29 iulie 2009, Comisia a solicitat autorităților franceze informații suplimentare, invitându-le să îi răspundă înainte de 24 august 2009. Prin scrisoarea din data de 19 august 2009, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 7 septembrie 2009, termen pe care Comisia l-a acordat acestora prin scrisoarea din 20 august 2009. Prin scrisoarea din data de 8 septembrie 2009, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate.

| (11) | Prin scrisoarea din data de 20 noiembrie 2009, Comisia a solicitat noi informații suplimentare autorităților franceze, invitându-le să răspundă în termen de 20 de zile. Prin scrisoarea din data de 14 decembrie 2009, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 22 ianuarie 2010, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 18 decembrie 2009. Prin scrisoarea din 13 ianuarie 2010, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate. |
| --- | --- |

(11)

Prin scrisoarea din data de 20 noiembrie 2009, Comisia a solicitat noi informații suplimentare autorităților franceze, invitându-le să răspundă în termen de 20 de zile. Prin scrisoarea din data de 14 decembrie 2009, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 22 ianuarie 2010, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 18 decembrie 2009. Prin scrisoarea din 13 ianuarie 2010, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate.

| (12) | La 20 mai 2010, serviciile Comisiei au organizat la Bruxelles o reuniune pentru a discuta împreună cu autoritățile franceze consecințele asupra cazului de față ale deciziei adoptate de Comisie la 26 ianuarie 2010 și cu privire la ajutorul de stat nr. C 56/07 (ex E 15/05) acordat La Poste (8) (în continuare „Decizia C 56/2007”). La Poste fiind o entitate publică ce se bucura, la acel moment, de un statut asimilabil unui IPIC (9), cauza care o viza (în continuare „cauza La Poste” sau „cauza serviciilor poștale”) prezenta numeroase asemănări cu măsura în cauză, astfel că autoritățile franceze au avansat aceleași argumente, mutatis mutandis, în observațiile lor privind fiecare dintre aceste două cazuri. La 4 iunie 2010, o listă de întrebări suplimentare a fost adresată Franței printr-un e-mail, serviciile Comisiei dorind să aibă o contribuție scrisă a autorităților franceze cu privire la diferitele puncte abordate în cursul acestei reuniuni. La 16 iulie 2010, autoritățile franceze au comunicat elementele solicitate. |
| --- | --- |

(12)

La 20 mai 2010, serviciile Comisiei au organizat la Bruxelles o reuniune pentru a discuta împreună cu autoritățile franceze consecințele asupra cazului de față ale deciziei adoptate de Comisie la 26 ianuarie 2010 și cu privire la ajutorul de stat nr. C 56/07 (ex E 15/05) acordat La Poste (8) (în continuare „Decizia C 56/2007”). La Poste fiind o entitate publică ce se bucura, la acel moment, de un statut asimilabil unui IPIC (9), cauza care o viza (în continuare „cauza La Poste” sau „cauza serviciilor poștale”) prezenta numeroase asemănări cu măsura în cauză, astfel că autoritățile franceze au avansat aceleași argumente, mutatis mutandis, în observațiile lor privind fiecare dintre aceste două cazuri. La 4 iunie 2010, o listă de întrebări suplimentare a fost adresată Franței printr-un e-mail, serviciile Comisiei dorind să aibă o contribuție scrisă a autorităților franceze cu privire la diferitele puncte abordate în cursul acestei reuniuni. La 16 iulie 2010, autoritățile franceze au comunicat elementele solicitate.

| (13) | Prin scrisoarea din data de 29 septembrie 2010, Comisia a solicitat autorităților franceze să transmită informații suplimentare, invitându-le să răspundă în termen de 20 de zile. Prin scrisoarea din data de 7 octombrie 2010, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 26 noiembrie 2010, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 8 octombrie 2010. Prin scrisoarea din data de 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate. |
| --- | --- |

(13)

Prin scrisoarea din data de 29 septembrie 2010, Comisia a solicitat autorităților franceze să transmită informații suplimentare, invitându-le să răspundă în termen de 20 de zile. Prin scrisoarea din data de 7 octombrie 2010, autoritățile franceze au solicitat un termen suplimentar de răspuns până la 26 noiembrie 2010, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 8 octombrie 2010. Prin scrisoarea din data de 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au furnizat, în cele din urmă, informațiile solicitate.

2   GRUPUL IFP

| (14) | Așa cum Comisia a indicat în decizia de inițiere și în Decizia C 51/2005 menționată anterior (10), instituția publică IFP îndeplinește trei misiuni:






  — | o misiune de cercetare și dezvoltare în domeniul prospectării petroliere și gazifere, al tehnologiilor de rafinare și petrochimice, |
| --- | --- | --- |

(14)

Așa cum Comisia a indicat în decizia de inițiere și în Decizia C 51/2005 menționată anterior (10), instituția publică IFP îndeplinește trei misiuni:

—

o misiune de cercetare și dezvoltare în domeniul prospectării petroliere și gazifere, al tehnologiilor de rafinare și petrochimice,

| — | o misiune de formare a inginerilor și a tehnicienilor și |
| --- | --- |

—

o misiune de formare a inginerilor și a tehnicienilor și

| — | o misiune de informare și de documentare în legătură cu sectoarele în cauză. |
| --- | --- |

—

o misiune de informare și de documentare în legătură cu sectoarele în cauză.

Un contract de obiective cu statul definește orientările principale ale acțiunii acestuia pe o perioadă de cinci ani.

| (15) | Pe de altă parte, instituția publică IFP deține, direct și indirect, controlul asupra societăților comerciale cu care a încheiat acorduri exclusive de cercetare și de licență. Pe baza unui set de probe concordante, ale căror detalii sunt menționate la considerentul 137, Comisia a considerat în Decizia C 51/2005 menționată anterior că ansamblul format din societățile pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat și societatea-mamă a acestora, instituția publică IFP, constituie un grup economic (în continuare „grupul IFP”) în sensul dreptului concurenței. |
| --- | --- |

(15)

Pe de altă parte, instituția publică IFP deține, direct și indirect, controlul asupra societăților comerciale cu care a încheiat acorduri exclusive de cercetare și de licență. Pe baza unui set de probe concordante, ale căror detalii sunt menționate la considerentul 137, Comisia a considerat în Decizia C 51/2005 menționată anterior că ansamblul format din societățile pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat și societatea-mamă a acestora, instituția publică IFP, constituie un grup economic (în continuare „grupul IFP”) în sensul dreptului concurenței.

| (16) | Axens își desfășoară activitatea pe piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, în 2006, la data schimbării statutului societății-mamă, realizând o cifră de afaceri consolidată de 308,45 milioane EUR. Două acorduri exclusive de licență-cadru și de licență-produse, precum și o convenție de cercetare industrială (11) leagă instituția publică IFP și Axens. În temeiul acestor contracte, filiala plătește societății-mamă, pe de o parte, redevențe conform contractelor de licență și, pe de altă parte, o remunerație [...] (13) pentru accesul la capacitatea de cercetare a instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(16)

Axens își desfășoară activitatea pe piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, în 2006, la data schimbării statutului societății-mamă, realizând o cifră de afaceri consolidată de 308,45 milioane EUR. Două acorduri exclusive de licență-cadru și de licență-produse, precum și o convenție de cercetare industrială (11) leagă instituția publică IFP și Axens. În temeiul acestor contracte, filiala plătește societății-mamă, pe de o parte, redevențe conform contractelor de licență și, pe de altă parte, o remunerație [...] (13) pentru accesul la capacitatea de cercetare a instituției publice IFP.

| (17) | Beicip-Franlab este specializată în editarea și difuzarea de programe informatice în domeniul „explorării-zăcămintelor”, precum și în realizarea de studii și consultanță. În 2006, cifra sa de afaceri se ridica la 42 de milioane EUR. O convenție exclusivă de dezvoltare, comercializare și utilizare, semnată în 2003, pentru o perioadă de 10 ani, prevede că Beicip-Franlab [îi sunt propuse de către IFP rezultatele cercetării sale] (**) asupra algoritmilor, a modelelor sau a metodologiilor [rezultate din cercetarea] (**) instituției publice IFP în domeniul „explorării-zăcămintelor” și poate solicita acesteia din urmă să realizeze produse pe această bază. Beicip-Franlab acoperă integralitatea costurilor de dezvoltare a produselor instituției publice IFP. În plus, Beicip-Franlab plătește diverse remunerații suplimentare [...] (*) destinate să acopere întreținerea și drepturile de utilizare. În 2005 s-a semnat un act adițional care modifică modalitățile de remunerare, reținând, în același timp, principiul acoperirii integrale a costurilor de dezvoltare de către Beicip-Franlab. |
| --- | --- |

(17)

Beicip-Franlab este specializată în editarea și difuzarea de programe informatice în domeniul „explorării-zăcămintelor”, precum și în realizarea de studii și consultanță. În 2006, cifra sa de afaceri se ridica la 42 de milioane EUR. O convenție exclusivă de dezvoltare, comercializare și utilizare, semnată în 2003, pentru o perioadă de 10 ani, prevede că Beicip-Franlab [îi sunt propuse de către IFP rezultatele cercetării sale] (**) asupra algoritmilor, a modelelor sau a metodologiilor [rezultate din cercetarea] (**) instituției publice IFP în domeniul „explorării-zăcămintelor” și poate solicita acesteia din urmă să realizeze produse pe această bază. Beicip-Franlab acoperă integralitatea costurilor de dezvoltare a produselor instituției publice IFP. În plus, Beicip-Franlab plătește diverse remunerații suplimentare [...] (*) destinate să acopere întreținerea și drepturile de utilizare. În 2005 s-a semnat un act adițional care modifică modalitățile de remunerare, reținând, în același timp, principiul acoperirii integrale a costurilor de dezvoltare de către Beicip-Franlab.

| (18) | Prosernat asigură studii și servicii, precum și ansambluri de echipamente în domeniul tratării gazelor naturale și al recuperării sulfului. În 2006, cifra de afaceri a acesteia se ridica la 49,9 milioane EUR. La 18 august 2003 s-au semnat un acord de licență-cadru și o convenție de cercetare industrială între instituția publică IFP și Prosernat, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2002, pentru o perioadă de 10 ani, conform cărora Prosernat dispune de o concesiune exclusivă a licenței privind brevetele instituției publice IFP și [aceasta din urmă propune rezultatele] (**) cercetărilor sale desfășurate [...] (*) în domeniul tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului. Prosernat plătește către societatea-mamă o redevență la cifra de afaceri anuală ca plată pentru licența pentru procedee, precum și o redevență stabilită de la caz la caz privind echipamentele. Remunerația instituției publice IFP pentru accesul întreprinderii Prosernat la rezultatele activităților de cercetare se ridică la [...] (*) % din cifra de afaceri anuală globală realizată de Prosernat. |
| --- | --- |

(18)

Prosernat asigură studii și servicii, precum și ansambluri de echipamente în domeniul tratării gazelor naturale și al recuperării sulfului. În 2006, cifra de afaceri a acesteia se ridica la 49,9 milioane EUR. La 18 august 2003 s-au semnat un acord de licență-cadru și o convenție de cercetare industrială între instituția publică IFP și Prosernat, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2002, pentru o perioadă de 10 ani, conform cărora Prosernat dispune de o concesiune exclusivă a licenței privind brevetele instituției publice IFP și [aceasta din urmă propune rezultatele] (**) cercetărilor sale desfășurate [...] (*) în domeniul tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului. Prosernat plătește către societatea-mamă o redevență la cifra de afaceri anuală ca plată pentru licența pentru procedee, precum și o redevență stabilită de la caz la caz privind echipamentele. Remunerația instituției publice IFP pentru accesul întreprinderii Prosernat la rezultatele activităților de cercetare se ridică la [...] (*) % din cifra de afaceri anuală globală realizată de Prosernat.

| (19) | În conformitate cu articolul 6 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, o clauză a fost introdusă în 2009 (14) în acordurile exclusive care reglementează remunerațiile plătite instituției publice IFP de către filialele sale Axens și Prosernat pentru a asigura că o remunerație minimă neforfetară, acoperind minimum 25 % din costurile studiilor de fezabilitate prealabile lucrărilor de cercetare industrială, 50 % din costurile de cercetare industrială și, eventual, 75 % din costurile activităților de dezvoltare pre-concurențiale în sensul Cadrului comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare din 17 februarie 1996 (15) (în continuare „Cadrul C & D din 1996”), întreprinse de instituția publică IFP în domeniile de activitate a filialelor, este plătită întreprinderii-mamă (16). |
| --- | --- |

(19)

În conformitate cu articolul 6 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, o clauză a fost introdusă în 2009 (14) în acordurile exclusive care reglementează remunerațiile plătite instituției publice IFP de către filialele sale Axens și Prosernat pentru a asigura că o remunerație minimă neforfetară, acoperind minimum 25 % din costurile studiilor de fezabilitate prealabile lucrărilor de cercetare industrială, 50 % din costurile de cercetare industrială și, eventual, 75 % din costurile activităților de dezvoltare pre-concurențiale în sensul Cadrului comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare din 17 februarie 1996 (15) (în continuare „Cadrul C & D din 1996”), întreprinse de instituția publică IFP în domeniile de activitate a filialelor, este plătită întreprinderii-mamă (16).

| (20) | În conformitate cu decizia de inițiere, în cadrul analizării măsurii în cauză, pare necesar să se țină seama de impactul potențial al garanției de stat care decurge din statutul de IPIC al instituției publice IFP asupra tuturor entităților din cadrul grupului IFP (inclusiv instituția publică IFP și cele trei filiale ale sale de drept privat) (17). |
| --- | --- |

(20)

În conformitate cu decizia de inițiere, în cadrul analizării măsurii în cauză, pare necesar să se țină seama de impactul potențial al garanției de stat care decurge din statutul de IPIC al instituției publice IFP asupra tuturor entităților din cadrul grupului IFP (inclusiv instituția publică IFP și cele trei filiale ale sale de drept privat) (17).

3   DESCRIEREA MĂSURII

| (21) | Până în 2006, instituția publică IFP era constituită sub forma unei persoane juridice de drept privat, instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, fiind plasată sub controlul economic și financiar al guvernului francez. |
| --- | --- |

(21)

Până în 2006, instituția publică IFP era constituită sub forma unei persoane juridice de drept privat, instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, fiind plasată sub controlul economic și financiar al guvernului francez.

| (22) | Articolul 95 din Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005 de program privind stabilirea orientărilor politicii energetice a stabilit principiul transformării IFP în IPIC. Această transformare a devenit efectivă după publicarea în Jurnalul Oficial al Republicii Franceze a Decretului nr. 2006-797 în data de 6 iulie 2006 privind statutul instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(22)

Articolul 95 din Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005 de program privind stabilirea orientărilor politicii energetice a stabilit principiul transformării IFP în IPIC. Această transformare a devenit efectivă după publicarea în Jurnalul Oficial al Republicii Franceze a Decretului nr. 2006-797 în data de 6 iulie 2006 privind statutul instituției publice IFP.

| (23) | Ca IPIC, instituția publică IFP a devenit, la data schimbării sale de statut, o persoană juridică de drept public (18). |
| --- | --- |

(23)

Ca IPIC, instituția publică IFP a devenit, la data schimbării sale de statut, o persoană juridică de drept public (18).

| (24) | Consecințele juridice ale calificării drept IPIC sunt explicate în detaliu în partea 2 („Descrierea măsurii”) din Decizia C 56/2007 menționată anterior, precum și în secțiunea 3.2.1 („Consecințele juridice ale statutului de IPIC al IFP”) din decizia de inițiere, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis. |
| --- | --- |

(24)

Consecințele juridice ale calificării drept IPIC sunt explicate în detaliu în partea 2 („Descrierea măsurii”) din Decizia C 56/2007 menționată anterior, precum și în secțiunea 3.2.1 („Consecințele juridice ale statutului de IPIC al IFP”) din decizia de inițiere, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis.

4   MOTIVELE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE

| (25) | În decizia de inițiere, Comisia a considerat mai întâi că măsura ridica îndoieli cu privire la faptul că regimul exceptat de la dreptul comun instituit în favoarea IPIC în ceea ce privește falimentul se aseamănă cu un mecanism de garanție de stat nelimitată care mobilizează resurse publice:






  — | Procedurile de insolvabilitate și de faliment nu sunt aplicabile IPIC ca persoane juridice de drept public în virtutea unui principiu general de imposibilitate a urmăririi patrimoniului persoanelor juridice de drept public, recunoscut de jurisprudența franceză încă de la sfârșitul secolului al XIX-lea și, în special, de Curtea de Casație (19). Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.1 din decizia de inițiere, la considerentele 38-40 (20); |
| --- | --- | --- |

(25)

În decizia de inițiere, Comisia a considerat mai întâi că măsura ridica îndoieli cu privire la faptul că regimul exceptat de la dreptul comun instituit în favoarea IPIC în ceea ce privește falimentul se aseamănă cu un mecanism de garanție de stat nelimitată care mobilizează resurse publice:

—

Procedurile de insolvabilitate și de faliment nu sunt aplicabile IPIC ca persoane juridice de drept public în virtutea unui principiu general de imposibilitate a urmăririi patrimoniului persoanelor juridice de drept public, recunoscut de jurisprudența franceză încă de la sfârșitul secolului al XIX-lea și, în special, de Curtea de Casație (19). Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.1 din decizia de inițiere, la considerentele 38-40 (20);

| — | Legea din 16 iulie 1980 și normele de aplicare a acesteia sunt, în schimb, aplicabile IPIC. Acestea desemnează în mod expres statul ca autoritate competentă pentru recuperarea datoriilor instituțiilor publice, conferindu-i prerogative importante, precum mandatarea din oficiu și obținerea de resurse suficiente, și organizând un principiu de responsabilitate în ultimă instanță a statului pentru datoriile persoanelor juridice de drept public. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.2 din decizia de inițiere, la considerentele 41-45 (21); |
| --- | --- |

—

Legea din 16 iulie 1980 și normele de aplicare a acesteia sunt, în schimb, aplicabile IPIC. Acestea desemnează în mod expres statul ca autoritate competentă pentru recuperarea datoriilor instituțiilor publice, conferindu-i prerogative importante, precum mandatarea din oficiu și obținerea de resurse suficiente, și organizând un principiu de responsabilitate în ultimă instanță a statului pentru datoriile persoanelor juridice de drept public. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.2 din decizia de inițiere, la considerentele 41-45 (21);

| — | În ipoteza dizolvării unei IPIC, principiul transferului datoriilor către stat sau o altă entitate publică este, în general, aplicabil (22), astfel încât orice creditor al unei IPIC este asigurat că nu își va pierde niciodată creanța pe care o deține la o instituție publică. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.3 din decizia de inițiere, la considerentele 46-51 (23); |
| --- | --- |

—

În ipoteza dizolvării unei IPIC, principiul transferului datoriilor către stat sau o altă entitate publică este, în general, aplicabil (22), astfel încât orice creditor al unei IPIC este asigurat că nu își va pierde niciodată creanța pe care o deține la o instituție publică. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.3 din decizia de inițiere, la considerentele 46-51 (23);

| — | IPIC s-ar putea bucura de un acces privilegiat la conturile de avans de trezorerie. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.4 din decizia de inițiere, la considerentul 52 (24). |
| --- | --- |

—

IPIC s-ar putea bucura de un acces privilegiat la conturile de avans de trezorerie. Pentru mai multe detalii, Comisia face trimitere la secțiunea 3.2.1.4 din decizia de inițiere, la considerentul 52 (24).

| (26) | Pe de altă parte, după cum se menționează la considerentele 65-74 din decizia de inițiere, la care Comisia face trimitere pentru mai multe detalii, clarificările legislative și de reglementare propuse de autoritățile franceze nu păreau suficiente pentru ridicarea acestor dubii a priori. |
| --- | --- |

(26)

Pe de altă parte, după cum se menționează la considerentele 65-74 din decizia de inițiere, la care Comisia face trimitere pentru mai multe detalii, clarificările legislative și de reglementare propuse de autoritățile franceze nu păreau suficiente pentru ridicarea acestor dubii a priori.

| (27) | Comisia a indicat apoi că nu putea fi exclus ca din această situație să rezulte un avantaj economic selectiv, în principal, prin condițiile de finanțare considerate mai favorabile, și aceasta chiar dacă instituția publică IFP și filialele sale nu fac obiectul unei evaluări financiare de către o agenție de rating externă. Grupul IFP ar fi putut fi, de asemenea, favorizat în relațiile sale cu clienții și furnizorii, în măsura în care aceștia din urmă ar fi crezut că beneficiază de o garanție de stat în ceea ce privește creanțelor lor. Prin urmare, în stadiul investigării preliminare nu putea fi exclus faptul că, în cazul furnizării sau cumpărării de bunuri sau servicii implicând o creanță, furnizorii sau clienții în cauză acordă instituției publice IFP condiții mai bune decât cele pe care le-ar fi acordat unei întreprinderi care nu beneficiază de o garanție de stat. |
| --- | --- |

(27)

Comisia a indicat apoi că nu putea fi exclus ca din această situație să rezulte un avantaj economic selectiv, în principal, prin condițiile de finanțare considerate mai favorabile, și aceasta chiar dacă instituția publică IFP și filialele sale nu fac obiectul unei evaluări financiare de către o agenție de rating externă. Grupul IFP ar fi putut fi, de asemenea, favorizat în relațiile sale cu clienții și furnizorii, în măsura în care aceștia din urmă ar fi crezut că beneficiază de o garanție de stat în ceea ce privește creanțelor lor. Prin urmare, în stadiul investigării preliminare nu putea fi exclus faptul că, în cazul furnizării sau cumpărării de bunuri sau servicii implicând o creanță, furnizorii sau clienții în cauză acordă instituției publice IFP condiții mai bune decât cele pe care le-ar fi acordat unei întreprinderi care nu beneficiază de o garanție de stat.

| (28) | Pe de altă parte, pe baza informațiilor disponibile la finalizarea investigării sale preliminare, Comisia a considerat că natura nelimitată a garanției, în special în ceea ce privește durata, cuantumul și dimensiunea sa, îngreunează foarte mult calculul cuantumului primei de piață pe care instituția publică IFP ar trebui să o plătească statului pentru acordarea acestei protecții. |
| --- | --- |

(28)

Pe de altă parte, pe baza informațiilor disponibile la finalizarea investigării sale preliminare, Comisia a considerat că natura nelimitată a garanției, în special în ceea ce privește durata, cuantumul și dimensiunea sa, îngreunează foarte mult calculul cuantumului primei de piață pe care instituția publică IFP ar trebui să o plătească statului pentru acordarea acestei protecții.

| (29) | În sfârșit, Comisia și-a exprimat rezerva în ceea ce privește compatibilitatea ajutorului de stat cu piața internă, aceasta din urmă neavând prima facie drept scop principal facilitarea dezvoltării anumitor activități sau a anumitor regiuni economice. |
| --- | --- |

(29)

În sfârșit, Comisia și-a exprimat rezerva în ceea ce privește compatibilitatea ajutorului de stat cu piața internă, aceasta din urmă neavând prima facie drept scop principal facilitarea dezvoltării anumitor activități sau a anumitor regiuni economice.

5   OBSERVAȚIILE ȘI PROPUNERILE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE

5.1   OBSERVAȚIILE INIȚIALE ALE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE

| (30) | Ca urmare a deciziei de inițiere menționate anterior, autoritățile franceze au comunicat observațiile și propunerile lor Comisiei printr-o scrisoare din data de 14 octombrie 2008. Această scrisoare a venit în completarea observațiilor și propunerilor dezvoltate în scrisorile anterioare ale autorităților franceze (25) și rezumate în decizia de inițiere a procedurii. |
| --- | --- |

(30)

Ca urmare a deciziei de inițiere menționate anterior, autoritățile franceze au comunicat observațiile și propunerile lor Comisiei printr-o scrisoare din data de 14 octombrie 2008. Această scrisoare a venit în completarea observațiilor și propunerilor dezvoltate în scrisorile anterioare ale autorităților franceze (25) și rezumate în decizia de inițiere a procedurii.

| (31) | În observațiile lor din 14 octombrie 2008, autoritățile franceze au amintit cu titlu introductiv că procedura împotriva grupului IFP a fost inițiată în paralel cu cauza serviciilor poștale și, prin urmare, au declarat reluarea mutatis mutandis a acelorași argumente dezvoltate în cursul investigării acestui caz (26). În ciuda acestor asemănări, autoritățile franceze au ținut să amintească, totuși, particularitățile instituției publice IFP: aceasta este un organism de cercetare însărcinat cu o triplă misiune de interes general (cercetare, formare profesională și documentare), ale cărui activități sunt, în marea lor majoritate, neeconomice, ceea ce ar justifica finanțarea publică ce îi este acordată. Pe e altă parte, au explicat motivele schimbării statutului acesteia în IPIC: asigurarea coerenței între natura activităților și metoda de finanțare a IFP, pe de o parte, și statutul său juridic, pe de altă parte, ar fi justificat schimbarea de statut, astfel încât să aducă IFP în sfera publică prin abandonarea formei de instituție profesională de drept privat. |
| --- | --- |

(31)

În observațiile lor din 14 octombrie 2008, autoritățile franceze au amintit cu titlu introductiv că procedura împotriva grupului IFP a fost inițiată în paralel cu cauza serviciilor poștale și, prin urmare, au declarat reluarea mutatis mutandis a acelorași argumente dezvoltate în cursul investigării acestui caz (26). În ciuda acestor asemănări, autoritățile franceze au ținut să amintească, totuși, particularitățile instituției publice IFP: aceasta este un organism de cercetare însărcinat cu o triplă misiune de interes general (cercetare, formare profesională și documentare), ale cărui activități sunt, în marea lor majoritate, neeconomice, ceea ce ar justifica finanțarea publică ce îi este acordată. Pe e altă parte, au explicat motivele schimbării statutului acesteia în IPIC: asigurarea coerenței între natura activităților și metoda de finanțare a IFP, pe de o parte, și statutul său juridic, pe de altă parte, ar fi justificat schimbarea de statut, astfel încât să aducă IFP în sfera publică prin abandonarea formei de instituție profesională de drept privat.

| (32) | Autoritățile franceze au contestat existența unui ajutor de stat, din moment ce, potrivit afirmațiilor lor, două dintre condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE nu erau îndeplinite, pe de o parte, mecanismul în cauză neimplicând niciun transfer de resurse ale statului (5.1.1) și, pe de altă parte, neacordând niciun avantaj instituției publice IFP (5.1.2). |
| --- | --- |

(32)

Autoritățile franceze au contestat existența unui ajutor de stat, din moment ce, potrivit afirmațiilor lor, două dintre condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE nu erau îndeplinite, pe de o parte, mecanismul în cauză neimplicând niciun transfer de resurse ale statului (5.1.1) și, pe de altă parte, neacordând niciun avantaj instituției publice IFP (5.1.2).

5.1.1   INEXISTENȚA UNEI GARANȚII IMPUTABILE STATULUI CARE SĂ IMPLICE UN TRANSFER DE RESURSE ALE STATULUI

| (33) | Potrivit autorităților franceze, pe de o parte, instituțiile publice nu ar beneficia de nicio garanție în virtutea statutului lor (A), iar, pe de altă parte, raționamentul Comisiei din decizia de inițiere ar fi eronat (B). |
| --- | --- |

(33)

Potrivit autorităților franceze, pe de o parte, instituțiile publice nu ar beneficia de nicio garanție în virtutea statutului lor (A), iar, pe de altă parte, raționamentul Comisiei din decizia de inițiere ar fi eronat (B).

A.   Inexistența unei garanții de stat nelimitate

| (34) | După cum se menționează la considerentele 41-45 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze dezvoltă cinci mijloace în susținerea argumentării lor. |
| --- | --- |

(34)

După cum se menționează la considerentele 41-45 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze dezvoltă cinci mijloace în susținerea argumentării lor.

| (35) | În primul rând, nicio lege și nicio decizie nu ar prevedea principiul conform căruia statul ar garanta, în principiu, în mod nelimitat, datoriile IPIC. |
| --- | --- |

(35)

În primul rând, nicio lege și nicio decizie nu ar prevedea principiul conform căruia statul ar garanta, în principiu, în mod nelimitat, datoriile IPIC.

| (36) | În al doilea rând, jurisprudența Consiliului de stat s-ar fi pronunțat cu privire la inexistența garanțiilor, în special în hotărârea Société de l'hôtel d'Albe
   (27), precum și în cele două decizii adoptate în cauza Campoloro
   (28). |
| --- | --- |

(36)

În al doilea rând, jurisprudența Consiliului de stat s-ar fi pronunțat cu privire la inexistența garanțiilor, în special în hotărârea Société de l'hôtel d'Albe
   (27), precum și în cele două decizii adoptate în cauza Campoloro
   (28).

| (37) | În al treilea rând, Legea organică din 1 august 2001 privind legislația bugetară (LOLB) ar prevedea că o garanție poate fi creată doar printr-o dispoziție din legislația bugetară (29), ceea ce Consiliul de stat ar fi confirmat în mod expres în raportul său anual pe 2006 (30). În consecință, potrivit expertului mandatat de autoritățile franceze în cauza serviciilor poștale menționată anterior (31), de la intrarea în vigoare deplină a LOLB la 1 ianuarie 2005, nicio garanție implicită nu ar fi putut fi acordată legal. Datoriile contractate după 1 ianuarie 2005 nu ar beneficia de o garanție implicită. În ceea ce privește datoriile contractate înainte de 1 ianuarie 2005, expertul apreciază că în lipsa unei hotărâri în contencios, nu se poate stabili dacă ar putea sau nu să fie evitată, în baza respectării drepturilor creditorilor protejate constituțional, caducitatea garanților implicite acordate înainte de 1 ianuarie 2005 care nu ar fi fost în mod expres autorizate de legislația bugetară. |
| --- | --- |

(37)

În al treilea rând, Legea organică din 1 august 2001 privind legislația bugetară (LOLB) ar prevedea că o garanție poate fi creată doar printr-o dispoziție din legislația bugetară (29), ceea ce Consiliul de stat ar fi confirmat în mod expres în raportul său anual pe 2006 (30). În consecință, potrivit expertului mandatat de autoritățile franceze în cauza serviciilor poștale menționată anterior (31), de la intrarea în vigoare deplină a LOLB la 1 ianuarie 2005, nicio garanție implicită nu ar fi putut fi acordată legal. Datoriile contractate după 1 ianuarie 2005 nu ar beneficia de o garanție implicită. În ceea ce privește datoriile contractate înainte de 1 ianuarie 2005, expertul apreciază că în lipsa unei hotărâri în contencios, nu se poate stabili dacă ar putea sau nu să fie evitată, în baza respectării drepturilor creditorilor protejate constituțional, caducitatea garanților implicite acordate înainte de 1 ianuarie 2005 care nu ar fi fost în mod expres autorizate de legislația bugetară.

| (38) | În al patrulea rând, Franța consideră că dacă IPIC ar beneficia de o garanție a statului, schimbarea statutului lor ar necesita instituirea unor măsuri de menținere a drepturilor creditorilor. Având în vedere că un astfel de mecanism nu a fost niciodată instituit (32), acestea deduc că, din contră, IPIC nu beneficiază de nicio garanție a statului. |
| --- | --- |

(38)

În al patrulea rând, Franța consideră că dacă IPIC ar beneficia de o garanție a statului, schimbarea statutului lor ar necesita instituirea unor măsuri de menținere a drepturilor creditorilor. Având în vedere că un astfel de mecanism nu a fost niciodată instituit (32), acestea deduc că, din contră, IPIC nu beneficiază de nicio garanție a statului.

| (39) | În al cincilea rând, autoritățile franceze fac referire la un articol (33) al domnului Labetoulle, fostul președinte al secției contencios a Consiliului de stat, potrivit căruia „în legislație nu există nicio prevedere referitoare la caracterul automat al acordării, beneficiului și dimensiunii acestei garanții [o garanție de stat care s-ar aplica de drept instituțiilor publice ale statului].” |
| --- | --- |

(39)

În al cincilea rând, autoritățile franceze fac referire la un articol (33) al domnului Labetoulle, fostul președinte al secției contencios a Consiliului de stat, potrivit căruia „în legislație nu există nicio prevedere referitoare la caracterul automat al acordării, beneficiului și dimensiunii acestei garanții [o garanție de stat care s-ar aplica de drept instituțiilor publice ale statului].”

B.   Raționamentul eronat al Comisiei
   (34)

| (40) | Autoritățile franceze consideră că, în cazul IPIC, rambursarea creanțelor individuale nu ar fi garantată (a), la fel cum nu ar fi asigurată menținerea existenței instituției publice sau a obligațiilor acesteia (b). |
| --- | --- |

(40)

Autoritățile franceze consideră că, în cazul IPIC, rambursarea creanțelor individuale nu ar fi garantată (a), la fel cum nu ar fi asigurată menținerea existenței instituției publice sau a obligațiilor acesteia (b).

a)   Inexistența garanției în ceea ce privește rambursarea creanțelor individuale

| (41) | După cum se explică la considerentele 46-49 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că Legea din 16 iulie 1980 nu ar putea fonda o garanție: pe baza lucrărilor pregătitoare ale legii, a unei interpretări a jurisprudenței Campoloro din 10 noiembrie 1999 (35) și din 18 noiembrie 2005 (36) și a unor articole de doctrină (37), Franța afirmă că, în opinia sa, Legea din16 iulie 1980 nu ar prevedea obligația statului de a aloca resursele sale proprii: expresia „va dispune în consecință” menționată la articolul 1 ar conferi numai statului o putere de „substituire” a organului executiv al persoanei căreia i se substituie, în exercitarea căreia „substituentul [ar] deține, în principiu, aceleași competențe ca substituitul”. Prin urmare, în cadrul acestei substituiri, statul nu ar putea exercita decât competențele acestui executiv, care nu includ posibilitatea de a dispune de bugetul statului, atribuirea unei subvenții excepționale aflându-se „în afara exercitării unei puteri de substituire”. |
| --- | --- |

(41)

După cum se explică la considerentele 46-49 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că Legea din 16 iulie 1980 nu ar putea fonda o garanție: pe baza lucrărilor pregătitoare ale legii, a unei interpretări a jurisprudenței Campoloro din 10 noiembrie 1999 (35) și din 18 noiembrie 2005 (36) și a unor articole de doctrină (37), Franța afirmă că, în opinia sa, Legea din16 iulie 1980 nu ar prevedea obligația statului de a aloca resursele sale proprii: expresia „va dispune în consecință” menționată la articolul 1 ar conferi numai statului o putere de „substituire” a organului executiv al persoanei căreia i se substituie, în exercitarea căreia „substituentul [ar] deține, în principiu, aceleași competențe ca substituitul”. Prin urmare, în cadrul acestei substituiri, statul nu ar putea exercita decât competențele acestui executiv, care nu includ posibilitatea de a dispune de bugetul statului, atribuirea unei subvenții excepționale aflându-se „în afara exercitării unei puteri de substituire”.

| (42) | Pe de altă parte, după cum se menționează la considerentele 50-53 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că răspunderea obiectivă a statului nu poate fi angajată exclusiv pe motivul unei insuficiențe a activelor. Conform autorităților franceze, orice garanție presupune asumarea de către garant a faptei garantatului. Dat fiind că răspunderea implică asumarea unei culpe sau, în cazul răspunderii obiective, consecințele unei acțiuni proprii, nu poate fi vorba despre o garanție. Potrivit Franței, răspunderea statului nu este susceptibilă a fi angajată din simplul motiv că prefectul sau autoritatea de tutelă nu a putut lua nicio măsură pentru a permite rambursarea creanței, dată fiind situația financiară și patrimonială a instituției publice. Culpa ar trebui exclusă, deoarece abținerea prefectului sau a autorității de tutelă nu ar constitui, prin ea însăși, o culpă. Autoritățile franceze recunosc, cu toate acestea, că cerința de continuitate a serviciului public se impune reprezentantului statului în executarea procedurii instituite prin Legea din 16 iulie 1980, însă consideră că, chiar dacă judecătorul ar ordona despăgubirea creditorului, această despăgubire ar avea ca efect readucerea creditorului în situația în care s-ar fi aflat în dreptul comun, deoarece, în acest din urmă caz, patrimoniul în cauză ar fi fost cedat, iar masa credală ar fi primit cuantumul corespunzător. Prin urmare, creditorul nu ar avea niciun avantaj. |
| --- | --- |

(42)

Pe de altă parte, după cum se menționează la considerentele 50-53 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că răspunderea obiectivă a statului nu poate fi angajată exclusiv pe motivul unei insuficiențe a activelor. Conform autorităților franceze, orice garanție presupune asumarea de către garant a faptei garantatului. Dat fiind că răspunderea implică asumarea unei culpe sau, în cazul răspunderii obiective, consecințele unei acțiuni proprii, nu poate fi vorba despre o garanție. Potrivit Franței, răspunderea statului nu este susceptibilă a fi angajată din simplul motiv că prefectul sau autoritatea de tutelă nu a putut lua nicio măsură pentru a permite rambursarea creanței, dată fiind situația financiară și patrimonială a instituției publice. Culpa ar trebui exclusă, deoarece abținerea prefectului sau a autorității de tutelă nu ar constitui, prin ea însăși, o culpă. Autoritățile franceze recunosc, cu toate acestea, că cerința de continuitate a serviciului public se impune reprezentantului statului în executarea procedurii instituite prin Legea din 16 iulie 1980, însă consideră că, chiar dacă judecătorul ar ordona despăgubirea creditorului, această despăgubire ar avea ca efect readucerea creditorului în situația în care s-ar fi aflat în dreptul comun, deoarece, în acest din urmă caz, patrimoniul în cauză ar fi fost cedat, iar masa credală ar fi primit cuantumul corespunzător. Prin urmare, creditorul nu ar avea niciun avantaj.

b)   Inexistența garanției în ceea ce privește menținerea existenței instituției publice IFP sau a obligațiilor sale

| (43) | Astfel cum se menționează la considerentele 54-56 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că inaplicabilitatea procedurii de redresare și lichidare de drept comun pentru persoanele publice nu exclude posibilitatea de faliment al unui IPIC sau a unei proceduri de faliment instituite împotriva acestuia. Autoritățile franceze contestă analiza Comisiei bazate pe Comunicarea privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (38) (în continuare „Comunicare privind garanțiile”) și consideră că, în speță, Comisia nu ar fi demonstrat existența unor „condiții de creditare mai favorabile” imputabile excluderii posibilității unei proceduri de faliment și nu ar fi stabilit că instituția publică IFP nu poate fi declarată falimentară și nici că nicio procedură de insolvabilitate nu este posibilă, în măsura în care Legea din 1985 nu este decât o lege de procedură, iar faptul că IPIC nu intră în sfera sa de aplicare nu înseamnă că nu ar putea fi instituită împotriva acestora o procedură de redresare, de lichidare sau de „faliment”ad hoc. |
| --- | --- |

(43)

Astfel cum se menționează la considerentele 54-56 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că inaplicabilitatea procedurii de redresare și lichidare de drept comun pentru persoanele publice nu exclude posibilitatea de faliment al unui IPIC sau a unei proceduri de faliment instituite împotriva acestuia. Autoritățile franceze contestă analiza Comisiei bazate pe Comunicarea privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (38) (în continuare „Comunicare privind garanțiile”) și consideră că, în speță, Comisia nu ar fi demonstrat existența unor „condiții de creditare mai favorabile” imputabile excluderii posibilității unei proceduri de faliment și nu ar fi stabilit că instituția publică IFP nu poate fi declarată falimentară și nici că nicio procedură de insolvabilitate nu este posibilă, în măsura în care Legea din 1985 nu este decât o lege de procedură, iar faptul că IPIC nu intră în sfera sa de aplicare nu înseamnă că nu ar putea fi instituită împotriva acestora o procedură de redresare, de lichidare sau de „faliment”ad hoc.

| (44) | Pe de altă parte, astfel cum se explică la considerentele 57-67 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că aplicarea „procedurii” instituite prin Legea din 16 iulie 1980, și nu a procedurii colective de drept comun, nu ar conferi niciun avantaj creditorului. Acestea contestă necesitatea respectării criteriilor de publicitate (39) și de echivalență (40) impuse de Comisie la considerentul 81 din decizia de inițiere pentru a evalua dacă aplicarea unei proceduri specifice în caz de insolvabilitate conferă un avantaj entității supuse acestei proceduri față de întreprinderile supuse dreptului comercial (41), însă rețin aceste criterii pentru a analiza procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980. Acestea estimează că, în ceea ce privește criteriul de publicitate, această procedură ar fi în mod corect identificată de agențiile de rating ca fiind aplicabilă în cazul insolvabilității unui IPIC, în timp ce, în privința criteriului de echivalență, fac deosebire între situația în care s-ar aplica și cea în care nu s-ar aplica o cerință privind continuitatea serviciului public, notând că situația financiară a instituției publice IFP și a filialelor sale face improbabilă o situație de insuficiență a activelor grupului IFP, ale cărui disponibilități și plasamente (150,3 milioane EUR) erau echivalente, la sfârșitul anului 2007, cu aproximativ de cinci ori valoarea împrumuturilor și datoriilor financiare (25,2 milioane EUR):






  (a) | în ipoteza în care nu s-ar aplica nicio condiție de serviciu public, în cazul insuficienței activelor instituției publice, aplicarea procedurii instituite prin Legea din 1980 nu ar plasa creditorii într-o situație mai favorabilă decât în cazul aplicării procedurii de drept comun: aceștia ar recupera aceeași sumă ca și creditorii unei entități supuse dreptului comercial, respectiv suma obținută din realizarea activelor, și nu ar avea nicio cale de atac la încheierea procedurii (42), răspunderea statului neputând fi angajată, potrivit Franței, doar pe motiv de lipsă de active. Doar două aspecte ar fi diferite:






  — | lipsa unui tratament global al creditorilor: contrar procedurii de drept privat în care creanțele sunt tratate în masă, iar creditorii sunt despăgubiți în ordinea descrescătoare a privilegiului și proporțional cu sumele disponibile, procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 se deosebește prin faptul că doar acțiunea în justiție permite creditorului să își păstreze drepturile. Logica legii din 16 iulie 1980 este „primul sosit, primul servit”; |
| --- | --- | --- | --- |

(44)

Pe de altă parte, astfel cum se explică la considerentele 57-67 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze susțin că aplicarea „procedurii” instituite prin Legea din 16 iulie 1980, și nu a procedurii colective de drept comun, nu ar conferi niciun avantaj creditorului. Acestea contestă necesitatea respectării criteriilor de publicitate (39) și de echivalență (40) impuse de Comisie la considerentul 81 din decizia de inițiere pentru a evalua dacă aplicarea unei proceduri specifice în caz de insolvabilitate conferă un avantaj entității supuse acestei proceduri față de întreprinderile supuse dreptului comercial (41), însă rețin aceste criterii pentru a analiza procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980. Acestea estimează că, în ceea ce privește criteriul de publicitate, această procedură ar fi în mod corect identificată de agențiile de rating ca fiind aplicabilă în cazul insolvabilității unui IPIC, în timp ce, în privința criteriului de echivalență, fac deosebire între situația în care s-ar aplica și cea în care nu s-ar aplica o cerință privind continuitatea serviciului public, notând că situația financiară a instituției publice IFP și a filialelor sale face improbabilă o situație de insuficiență a activelor grupului IFP, ale cărui disponibilități și plasamente (150,3 milioane EUR) erau echivalente, la sfârșitul anului 2007, cu aproximativ de cinci ori valoarea împrumuturilor și datoriilor financiare (25,2 milioane EUR):

(a)

în ipoteza în care nu s-ar aplica nicio condiție de serviciu public, în cazul insuficienței activelor instituției publice, aplicarea procedurii instituite prin Legea din 1980 nu ar plasa creditorii într-o situație mai favorabilă decât în cazul aplicării procedurii de drept comun: aceștia ar recupera aceeași sumă ca și creditorii unei entități supuse dreptului comercial, respectiv suma obținută din realizarea activelor, și nu ar avea nicio cale de atac la încheierea procedurii (42), răspunderea statului neputând fi angajată, potrivit Franței, doar pe motiv de lipsă de active. Doar două aspecte ar fi diferite:

—

lipsa unui tratament global al creditorilor: contrar procedurii de drept privat în care creanțele sunt tratate în masă, iar creditorii sunt despăgubiți în ordinea descrescătoare a privilegiului și proporțional cu sumele disponibile, procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 se deosebește prin faptul că doar acțiunea în justiție permite creditorului să își păstreze drepturile. Logica legii din 16 iulie 1980 este „primul sosit, primul servit”;

| — | reprezentantul statului este cel care își asumă o funcție echivalentă cu cea a lichidatorului și a administratorului judiciar sub controlul instanței administrative (controlul culpei grave, așa cum a fost stabilit de Consiliul de Stat în hotărârea Campoloro, menționată mai sus). |
| --- | --- |

—

reprezentantul statului este cel care își asumă o funcție echivalentă cu cea a lichidatorului și a administratorului judiciar sub controlul instanței administrative (controlul culpei grave, așa cum a fost stabilit de Consiliul de Stat în hotărârea Campoloro, menționată mai sus).

| (b) | în ipoteza în care ar trebui asigurată continuitatea serviciului public, autoritățile franceze admit că reprezentantul statului, în exercițiul puterilor conferite de Legea din 16 iulie 1980, ar putea decide să nu cedeze anumite active necesare îndeplinirii unei misiuni de serviciu public. Necedarea anumitor bunuri s-ar traduce, dacă aceasta nu ar face obiectul unei despăgubiri de către stat, prin realizarea unor active mai puține și, deci, prin diminuarea corelată a sumelor recuperabile de către creditori. Conform autorităților franceze, o astfel de procedură nu ar conferi creditorilor instituției publice IFP mai multe drepturi decât cele care le-ar reveni prin aplicarea dreptului comercial. Cu toate acestea, autoritățile franceze recunosc că, în această situație, s-ar putea invoca răspunderea obiectivă a statului: aceasta s-ar traduce printr-o despăgubire a creditorilor la valoarea prejudiciului suferit de aceștia (cel mult la valoarea de piață a activelor păstrate de stat pentru continuitatea serviciului public). Creditorii ar putea fi, astfel, puși în aceeași situație ca cea care ar rezulta din aplicarea dreptului comun. Autoritățile franceze constată că procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 nu conferă niciun avantaj față de procedura de drept comun și că, prin urmare, supunerea în mod direct a instituției publice IFP la o astfel de procedură nu ar fi justificată. |
| --- | --- |

(b)

în ipoteza în care ar trebui asigurată continuitatea serviciului public, autoritățile franceze admit că reprezentantul statului, în exercițiul puterilor conferite de Legea din 16 iulie 1980, ar putea decide să nu cedeze anumite active necesare îndeplinirii unei misiuni de serviciu public. Necedarea anumitor bunuri s-ar traduce, dacă aceasta nu ar face obiectul unei despăgubiri de către stat, prin realizarea unor active mai puține și, deci, prin diminuarea corelată a sumelor recuperabile de către creditori. Conform autorităților franceze, o astfel de procedură nu ar conferi creditorilor instituției publice IFP mai multe drepturi decât cele care le-ar reveni prin aplicarea dreptului comercial. Cu toate acestea, autoritățile franceze recunosc că, în această situație, s-ar putea invoca răspunderea obiectivă a statului: aceasta s-ar traduce printr-o despăgubire a creditorilor la valoarea prejudiciului suferit de aceștia (cel mult la valoarea de piață a activelor păstrate de stat pentru continuitatea serviciului public). Creditorii ar putea fi, astfel, puși în aceeași situație ca cea care ar rezulta din aplicarea dreptului comun. Autoritățile franceze constată că procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 nu conferă niciun avantaj față de procedura de drept comun și că, prin urmare, supunerea în mod direct a instituției publice IFP la o astfel de procedură nu ar fi justificată.

| (45) | Astfel cum se explică la considerentul 68 din Decizia C 56/2007, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze subliniază că normele menționate de Comisie în decizia de inițiere, în special la considerentul 82, mai precis directiva de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 privind reglementarea financiar-contabilă a instituțiilor publice naționale industriale și comerciale și ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale și a grupurilor de interes public din 14 noiembrie 2006, nu sunt nici aplicabile, nici nu pot fi transpuse în cazul instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(45)

Astfel cum se explică la considerentul 68 din Decizia C 56/2007, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze subliniază că normele menționate de Comisie în decizia de inițiere, în special la considerentul 82, mai precis directiva de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 privind reglementarea financiar-contabilă a instituțiilor publice naționale industriale și comerciale și ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale și a grupurilor de interes public din 14 noiembrie 2006, nu sunt nici aplicabile, nici nu pot fi transpuse în cazul instituției publice IFP.

| (46) | În ceea ce privește recapitalizarea filialelor instituției publice IFP, autoritățile franceze estimează mai întâi că problema ridicată la considerentul 80 din decizia de inițiere nu ar trebui apreciată pentru a demonstra existența unei eventuale garanții de stat, ci, mai curând, pentru a măsura efectele potențiale ale unei asemenea garanții, care ar plasa, dacă este cazul, instituția publică IFP și filialele sale într-o poziție preferențială datorită condițiilor de recapitalizare mai ușoare. Acestea estimează că argumentația Comisiei se bazează pe două idei eronate:






  — | pe de o parte, Comisia ar comite o eroare de raționament în ceea ce privește eventualul sprijin pe care instituția publică IFP l-ar putea aduce filialelor sale prin intermediul unui transfer în interiorul grupului, condițiile în care o societate-mamă a unui grup, fie ea persoană juridică de drept public, poate susține una dintre filialele sale aflată în dificultate, fiind încadrate strict de dreptul societăților (43) și neavând nicio legătură cu noțiunea de întreprindere în sensul dreptului concurenței. |
| --- | --- | --- |

(46)

În ceea ce privește recapitalizarea filialelor instituției publice IFP, autoritățile franceze estimează mai întâi că problema ridicată la considerentul 80 din decizia de inițiere nu ar trebui apreciată pentru a demonstra existența unei eventuale garanții de stat, ci, mai curând, pentru a măsura efectele potențiale ale unei asemenea garanții, care ar plasa, dacă este cazul, instituția publică IFP și filialele sale într-o poziție preferențială datorită condițiilor de recapitalizare mai ușoare. Acestea estimează că argumentația Comisiei se bazează pe două idei eronate:

—

pe de o parte, Comisia ar comite o eroare de raționament în ceea ce privește eventualul sprijin pe care instituția publică IFP l-ar putea aduce filialelor sale prin intermediul unui transfer în interiorul grupului, condițiile în care o societate-mamă a unui grup, fie ea persoană juridică de drept public, poate susține una dintre filialele sale aflată în dificultate, fiind încadrate strict de dreptul societăților (43) și neavând nicio legătură cu noțiunea de întreprindere în sensul dreptului concurenței.

| — | pe de altă parte, autoritățile franceze contestă faptul că statutul de IPIC al instituției publice IFP și garanția statului că un astfel de statut ar implica și cazul de față îi permit să își recapitalizeze filialele mai ușor decât societățile-mamă de grup având un statut juridic de drept privat. Conform autorităților franceze, faptul că o societate suportă temporar pierderile uneia dintre filialele sale ar releva din funcționarea normală a unui grup de societăți, după cum, de altfel, instanța Uniunii Europene a recunoscut deja (44), iar intervenția unui investitor public care ar acționa în conformitate cu aceleași reguli de conduită ca un investitor privat nu ar conține elemente de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE (45). Acesta ar fi, în special, valabil pentru instituția publică IFP, care ar dispune de posibilitatea (și nu de obligația) juridică de a recapitaliza o filială în dificultate conform acelorași criterii de evaluare ca orice investitor informat. În cele din urmă, autoritățile franceze contestă faptul că IPIC dispun de o posibilitate oarecare de „acces direct” la „conturile de trezorerie”. Acestea precizează că mecanismul bugetar al „contului de ajutor financiar”, încadrat de articolul 24 din LOLB, prevede constituirea de conturi de credite limitative (plafonate prin Legea finanțelor), care permit statului, dacă dorește și poate (în special în conformitate cu legislația Uniunii Europene), să aprobe plăți în avans către diferite organisme. Conform autorităților franceze, IPIC nu ar avea „acces direct” la aceste conturi. |
| --- | --- |

—

pe de altă parte, autoritățile franceze contestă faptul că statutul de IPIC al instituției publice IFP și garanția statului că un astfel de statut ar implica și cazul de față îi permit să își recapitalizeze filialele mai ușor decât societățile-mamă de grup având un statut juridic de drept privat. Conform autorităților franceze, faptul că o societate suportă temporar pierderile uneia dintre filialele sale ar releva din funcționarea normală a unui grup de societăți, după cum, de altfel, instanța Uniunii Europene a recunoscut deja (44), iar intervenția unui investitor public care ar acționa în conformitate cu aceleași reguli de conduită ca un investitor privat nu ar conține elemente de ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE (45). Acesta ar fi, în special, valabil pentru instituția publică IFP, care ar dispune de posibilitatea (și nu de obligația) juridică de a recapitaliza o filială în dificultate conform acelorași criterii de evaluare ca orice investitor informat. În cele din urmă, autoritățile franceze contestă faptul că IPIC dispun de o posibilitate oarecare de „acces direct” la „conturile de trezorerie”. Acestea precizează că mecanismul bugetar al „contului de ajutor financiar”, încadrat de articolul 24 din LOLB, prevede constituirea de conturi de credite limitative (plafonate prin Legea finanțelor), care permit statului, dacă dorește și poate (în special în conformitate cu legislația Uniunii Europene), să aprobe plăți în avans către diferite organisme. Conform autorităților franceze, IPIC nu ar avea „acces direct” la aceste conturi.

5.1.2   INEXISTENȚA ORICĂRUI AVANTAJ LA NIVELUL INSTITUȚIEI PUBLICE IFP ȘI AL FILIALELOR SALE

| (47) | Autoritățile franceze consideră mai întâi că susmenționata Comunicare privind garanțiile nu permite formularea unei concluzii privind existența unui avantaj în cazul de față, că extinderea la filialele instituției publice IFP, societăți pe acțiuni de drept comun, a eventualelor avantaje de care ar beneficia aceasta din urmă în virtutea statutului său de IPIC, ar fi în contradicție cu practica decizională a Comisiei și că existența unui avantaj economic real pentru instituția publică IFP și filialele sale nu este probată în speță. |
| --- | --- |

(47)

Autoritățile franceze consideră mai întâi că susmenționata Comunicare privind garanțiile nu permite formularea unei concluzii privind existența unui avantaj în cazul de față, că extinderea la filialele instituției publice IFP, societăți pe acțiuni de drept comun, a eventualelor avantaje de care ar beneficia aceasta din urmă în virtutea statutului său de IPIC, ar fi în contradicție cu practica decizională a Comisiei și că existența unui avantaj economic real pentru instituția publică IFP și filialele sale nu este probată în speță.

| (48) | Autoritățile franceze consideră că Comisia interpretează în mod eronat punctul 1.2. din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior care prevede următoarele „(...) constituie ajutor de stat sub formă de garanție inclusiv condițiile de creditare mai favorabile obținute de întreprinderile al căror statut juridic exclude posibilitatea unei proceduri de faliment sau insolvabilitate sau prevede în mod explicit o garanție de stat sau o acoperire a pierderilor de către stat”:






  — | în primul rând, autoritățile franceze contestă faptul că instituția publică IFP dispune, în calitate de IPIC, de un statut juridic care exclude orice procedură de faliment sau insolvabilitate; Comisia nu ar fi demonstrat, în orice caz, acest lucru, ci doar ar fi făcut dovada faptului că acest statut nu ar permite aplicarea unei proceduri speciale (în cazul de față, procedura instituită prin Legea din 25 ianuarie 1985); |
| --- | --- | --- |

(48)

Autoritățile franceze consideră că Comisia interpretează în mod eronat punctul 1.2. din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior care prevede următoarele „(...) constituie ajutor de stat sub formă de garanție inclusiv condițiile de creditare mai favorabile obținute de întreprinderile al căror statut juridic exclude posibilitatea unei proceduri de faliment sau insolvabilitate sau prevede în mod explicit o garanție de stat sau o acoperire a pierderilor de către stat”:

—

în primul rând, autoritățile franceze contestă faptul că instituția publică IFP dispune, în calitate de IPIC, de un statut juridic care exclude orice procedură de faliment sau insolvabilitate; Comisia nu ar fi demonstrat, în orice caz, acest lucru, ci doar ar fi făcut dovada faptului că acest statut nu ar permite aplicarea unei proceduri speciale (în cazul de față, procedura instituită prin Legea din 25 ianuarie 1985);

| — | în al doilea rând, autoritățile franceze neagă caracterul automat al relației între imposibilitatea juridică și statutară de a se supune unei proceduri de faliment sau insolvabilitate și a beneficia de condiții de finanțare mai favorabile pe piețe; Comisiei i-ar reveni sarcina, în conformitate cu punctul 1.2. din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior, să demonstreze în prealabil existența unor condiții de creditare mai favorabile pentru a considera că o întreprindere al cărei statut juridic exclude posibilitatea unei proceduri de faliment sau insolvabilitate beneficiază de un ajutor sub formă de garanție. |
| --- | --- |

—

în al doilea rând, autoritățile franceze neagă caracterul automat al relației între imposibilitatea juridică și statutară de a se supune unei proceduri de faliment sau insolvabilitate și a beneficia de condiții de finanțare mai favorabile pe piețe; Comisiei i-ar reveni sarcina, în conformitate cu punctul 1.2. din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior, să demonstreze în prealabil existența unor condiții de creditare mai favorabile pentru a considera că o întreprindere al cărei statut juridic exclude posibilitatea unei proceduri de faliment sau insolvabilitate beneficiază de un ajutor sub formă de garanție.

| (49) | Pe de altă parte, în decizia de inițiere, Comisia ar fi ignorat practica sa decizională în momentul examinării potențialelor avantaje care decurg la nivelul filialelor instituției publice IFP din existența unei garanții nelimitate pentru IPIC. Comisia ar fi adoptat un raționament contradictoriu cu cel pe care l-a adoptat în momentul creării La Banque Postale (46): în timp ce aceasta din urmă era, la fel ca filialele instituției publice IFP, o societate pe acțiuni deținută 100 % de o entitate asimilabilă unui IPIC, Comisia a considerat (făcând abstracție de angajamentele asumate de Franța în acest caz) că statutul juridic de societate pe acțiuni de drept comun permite, de la sine, excluderea existenței oricărei garanții nelimitate la nivelul filialei. Același raționament ar trebui să conducă, conform autorităților franceze, la luarea în considerare a faptului că filialele instituției publice IFP având, de asemenea, statut de societate pe acțiuni de drept comun, nu beneficiază nici de garanția nelimitată acordată eventual în virtutea statutului de IPIC. |
| --- | --- |

(49)

Pe de altă parte, în decizia de inițiere, Comisia ar fi ignorat practica sa decizională în momentul examinării potențialelor avantaje care decurg la nivelul filialelor instituției publice IFP din existența unei garanții nelimitate pentru IPIC. Comisia ar fi adoptat un raționament contradictoriu cu cel pe care l-a adoptat în momentul creării La Banque Postale (46): în timp ce aceasta din urmă era, la fel ca filialele instituției publice IFP, o societate pe acțiuni deținută 100 % de o entitate asimilabilă unui IPIC, Comisia a considerat (făcând abstracție de angajamentele asumate de Franța în acest caz) că statutul juridic de societate pe acțiuni de drept comun permite, de la sine, excluderea existenței oricărei garanții nelimitate la nivelul filialei. Același raționament ar trebui să conducă, conform autorităților franceze, la luarea în considerare a faptului că filialele instituției publice IFP având, de asemenea, statut de societate pe acțiuni de drept comun, nu beneficiază nici de garanția nelimitată acordată eventual în virtutea statutului de IPIC.

| (50) | În sfârșit, Comisia nu ar demonstra existența unui avantaj economic real pentru instituția publică IFP și filialele sale, mulțumindu-se să invoce în decizia de inițiere condiții de finanțare „considerate” mai favorabile, fără să prezinte vreo probă efectivă. Jurisprudența Uniunii Europene ar impune ca în cazul de față Comisia să demonstreze că statutul de IPIC al instituției publice IFP i-a permis efectiv să obțină condiții de finanțare mai favorabile (47). Însă autoritățile franceze ar fi comunicat un anumit număr de elemente în cursul procedurii care atestă că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu a adus și nici nu putea aduce un avantaj financiar instituției publice IFP și filialelor sale, transformarea instituției publice IFP efectuându-se în special în conformitate cu un principiu general de continuitate, în special la nivelul activității, al organizației, al regimului contabil și financiar (resurse și norme contabile și financiare) și al regimului său fiscal. |
| --- | --- |

(50)

În sfârșit, Comisia nu ar demonstra existența unui avantaj economic real pentru instituția publică IFP și filialele sale, mulțumindu-se să invoce în decizia de inițiere condiții de finanțare „considerate” mai favorabile, fără să prezinte vreo probă efectivă. Jurisprudența Uniunii Europene ar impune ca în cazul de față Comisia să demonstreze că statutul de IPIC al instituției publice IFP i-a permis efectiv să obțină condiții de finanțare mai favorabile (47). Însă autoritățile franceze ar fi comunicat un anumit număr de elemente în cursul procedurii care atestă că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu a adus și nici nu putea aduce un avantaj financiar instituției publice IFP și filialelor sale, transformarea instituției publice IFP efectuându-se în special în conformitate cu un principiu general de continuitate, în special la nivelul activității, al organizației, al regimului contabil și financiar (resurse și norme contabile și financiare) și al regimului său fiscal.

| (51) | Autoritățile franceze consideră că elementele precedente ar dovedi că:






  — | situația financiară a instituției publice IFP și a filialelor sale ar fi bună, ceea ce ar anula problema unui eventual faliment și, prin urmare, a unei intervenții în ultimă instanță a statului; |
| --- | --- | --- |

(51)

Autoritățile franceze consideră că elementele precedente ar dovedi că:

—

situația financiară a instituției publice IFP și a filialelor sale ar fi bună, ceea ce ar anula problema unui eventual faliment și, prin urmare, a unei intervenții în ultimă instanță a statului;

| — | condițiile de finanțare pe termen scurt ale instituției publice IFP și ale filialelor sale ar fi diferite pentru fiecare dintre aceste entități și ar fi rezultatul negocierilor specifice realizate intuitu personae cu băncile lor. |
| --- | --- |

—

condițiile de finanțare pe termen scurt ale instituției publice IFP și ale filialelor sale ar fi diferite pentru fiecare dintre aceste entități și ar fi rezultatul negocierilor specifice realizate intuitu personae cu băncile lor.

| — | nici relațiile instituției publice IFP și ale filialelor sale cu furnizorii și clienții lor nu ar determina condiții privilegiate care rezultă dintr-o așteptare din partea acestor furnizori și clienți a unei garanții de stat; |
| --- | --- |

—

nici relațiile instituției publice IFP și ale filialelor sale cu furnizorii și clienții lor nu ar determina condiții privilegiate care rezultă dintr-o așteptare din partea acestor furnizori și clienți a unei garanții de stat;

| (52) | Autoritățile franceze concluzionează că:






  — | analiza elaborată de Comisie în decizia sa de inițiere a procedurii ar fi contestabilă: instituția publică IFP și filialele sale nu ar beneficia de nicio garanție de stat; |
| --- | --- | --- |

(52)

Autoritățile franceze concluzionează că:

—

analiza elaborată de Comisie în decizia sa de inițiere a procedurii ar fi contestabilă: instituția publică IFP și filialele sale nu ar beneficia de nicio garanție de stat;

| — | Comisia nu ar fi demonstrat existența unui avantaj pentru instituția publică IFP și filialele sale care decurge din statutul de IPIC al IFP; |
| --- | --- |

—

Comisia nu ar fi demonstrat existența unui avantaj pentru instituția publică IFP și filialele sale care decurge din statutul de IPIC al IFP;

| — | prin urmare, Comisia nu ar fi demonstrat existența unui ajutor de stat în favoarea instituției publice IFP și a filialelor sale. |
| --- | --- |

—

prin urmare, Comisia nu ar fi demonstrat existența unui ajutor de stat în favoarea instituției publice IFP și a filialelor sale.

5.2   PROPUNERILE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE

| (53) | Cu toate acestea, pentru a elimina orice rezervă a Comisiei, autoritățile franceze au arătat că sunt pregătite, în cazul în care Comisia acceptă încheierea procedurii printr-o decizie privind inexistența ajutorului de stat, în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din regulamentul de procedură susmenționat, să pună în aplicare următoarele măsuri:






  — | clarificarea decretului de aplicare a Legii din 16 iulie 1980; |
| --- | --- | --- |

(53)

Cu toate acestea, pentru a elimina orice rezervă a Comisiei, autoritățile franceze au arătat că sunt pregătite, în cazul în care Comisia acceptă încheierea procedurii printr-o decizie privind inexistența ajutorului de stat, în conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din regulamentul de procedură susmenționat, să pună în aplicare următoarele măsuri:

—

clarificarea decretului de aplicare a Legii din 16 iulie 1980;

| — | introducerea unei mențiuni care să precizeze inexistența unei garanții în contractele instituției publice IFP care implică o creanță; |
| --- | --- |

—

introducerea unei mențiuni care să precizeze inexistența unei garanții în contractele instituției publice IFP care implică o creanță;

| — | introducerea unei mențiuni care să precizeze inexistența unei garanții în contractele de finanțare ale filialelor instituției publice IFP. |
| --- | --- |

—

introducerea unei mențiuni care să precizeze inexistența unei garanții în contractele de finanțare ale filialelor instituției publice IFP.

5.2.1   CLARIFICAREA DECRETULUI DE APLICARE A LEGII DIN 16 IULIE 1980

| (54) | Astfel cum se menționează la considerentele 94-96 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze propun clarificarea interpretării Legii din 16 iulie 1980 prin modificarea paragrafului (4) din articolul 3-1 al decretului său de aplicare (48). Modificarea propusă vizează, potrivit acestora, eliminarea oricărei ambiguități în ceea ce privește expresia „va dispune în consecință” în organizarea puterii de tutelă conferită prefectului sau autorității de tutelă, acestea din urmă trebuind acum să aloce resursele în cadrul bugetului colectivității sau al instituției (49). Conform autorităților franceze, această propunere ar exclude posibilitatea ca, în exercitarea puterii sale de tutelă, reprezentantul statului să crească resursele colectivității sau ale instituției în cauză prin intermediul unei subvenții de stat sau al unei injecții de fonduri publice. |
| --- | --- |

(54)

Astfel cum se menționează la considerentele 94-96 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze propun clarificarea interpretării Legii din 16 iulie 1980 prin modificarea paragrafului (4) din articolul 3-1 al decretului său de aplicare (48). Modificarea propusă vizează, potrivit acestora, eliminarea oricărei ambiguități în ceea ce privește expresia „va dispune în consecință” în organizarea puterii de tutelă conferită prefectului sau autorității de tutelă, acestea din urmă trebuind acum să aloce resursele în cadrul bugetului colectivității sau al instituției (49). Conform autorităților franceze, această propunere ar exclude posibilitatea ca, în exercitarea puterii sale de tutelă, reprezentantul statului să crească resursele colectivității sau ale instituției în cauză prin intermediul unei subvenții de stat sau al unei injecții de fonduri publice.

5.2.2   INTRODUCEREA UNEI MENȚIUNI CARE SĂ PRECIZEZE INEXISTENȚA UNEI GARANȚII ÎN CONTRACTELE INSTITUȚIEI PUBLICE IFP CARE IMPLICĂ O CREANȚĂ

| (55) | Astfel cum se menționează la considerentele 97-100 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze contestă poziția Comisiei (50) conform căreia răspunderea statului ar putea fi angajată numai pe baza insolvabilității instituției publice IFP. Totuși, acestea prezintă o propunere fondată pe excepția riscului acceptat (a se vedea hotărârile Consiliului de stat în cauzele Sille
   (51) și Meunier
   (52)), sugerând, la fel cum au propus în cauza serviciilor poștale, să confirme oficial creditorilor instituției publice IFP faptul că creanța lor nu beneficiază de garanția statului și că, în caz de insolvabilitate, statul nu ar fi obligat să se substituie din punct de vedere financiar întreprinderii în scopul achitării creanței. Prin urmare, eventualele persoane interesate, prin expunerea în mod voit și cu bună știință, nu ar putea invoca dreptul la despăgubiri. Așadar, autoritățile franceze s-ar angaja, împreună cu instituția publică IFP, ca pentru fiecare operațiune să se prevadă următoarea mențiune în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract):
  „Emisiunea/programul/împrumutul nu beneficiază de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. În caz de insolvabilitate, statul nu este obligat să se substituie financiar instituției publice IFP pentru achitarea creanței.” |
| --- | --- |

(55)

Astfel cum se menționează la considerentele 97-100 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze contestă poziția Comisiei (50) conform căreia răspunderea statului ar putea fi angajată numai pe baza insolvabilității instituției publice IFP. Totuși, acestea prezintă o propunere fondată pe excepția riscului acceptat (a se vedea hotărârile Consiliului de stat în cauzele Sille
   (51) și Meunier
   (52)), sugerând, la fel cum au propus în cauza serviciilor poștale, să confirme oficial creditorilor instituției publice IFP faptul că creanța lor nu beneficiază de garanția statului și că, în caz de insolvabilitate, statul nu ar fi obligat să se substituie din punct de vedere financiar întreprinderii în scopul achitării creanței. Prin urmare, eventualele persoane interesate, prin expunerea în mod voit și cu bună știință, nu ar putea invoca dreptul la despăgubiri. Așadar, autoritățile franceze s-ar angaja, împreună cu instituția publică IFP, ca pentru fiecare operațiune să se prevadă următoarea mențiune în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract):

„Emisiunea/programul/împrumutul nu beneficiază de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. În caz de insolvabilitate, statul nu este obligat să se substituie financiar instituției publice IFP pentru achitarea creanței.”

| (56) | Astfel cum se menționează la considerentul 101 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze au luat, de asemenea, act de rezervele exprimate de Comisie la considerentul 71 din decizia de inițiere, care a precizat că, pe de o parte, excepția riscului acceptat este o normă stabilită de jurisprudență, care ar putea evolua, că, pe de altă parte, o astfel de normă se baza pe instrument de drept secundar, care ar putea fi anulate în caz de litigiu și că, în final, propunerea autorităților franceze nu acoperă toate cazurile de față, creanțele putând fi nu doar financiare, ci și comerciale sau de altă natură. |
| --- | --- |

(56)

Astfel cum se menționează la considerentul 101 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze au luat, de asemenea, act de rezervele exprimate de Comisie la considerentul 71 din decizia de inițiere, care a precizat că, pe de o parte, excepția riscului acceptat este o normă stabilită de jurisprudență, care ar putea evolua, că, pe de altă parte, o astfel de normă se baza pe instrument de drept secundar, care ar putea fi anulate în caz de litigiu și că, în final, propunerea autorităților franceze nu acoperă toate cazurile de față, creanțele putând fi nu doar financiare, ci și comerciale sau de altă natură.

| (57) | Astfel cum se menționează la considerentele 102-104 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, după ce au amintit opoziția lor de principiu în ceea ce privește poziția Comisiei asupra angajării răspunderii obiective a statului exclusiv pe motivul insuficienței activelor instituției publice IFP, autoritățile franceze au adus elemente suplimentare pentru a răspunde acestor rezerve:






  (a) | autoritățile franceze estimează că prima obiecție a Comisiei ar însemna să se considere că, deși dreptul intern al unui stat membru nu prevede o dispoziție în acest sens, singurul risc de reviriment jurisprudențial, adică de modificare a dreptului intern, ar fi suficient pentru a constitui temeiul juridic al unui ajutor de stat. Comisia nu ar trebui să justifice o posibilă măsură de ajutor printr-o eventuală modificare a dreptului, care este, în cazul de față, mai mult decât improbabilă, excepția riscului acceptat constituind un principiu general de drept public care este din plin confirmat de jurisprudență, niciodată contrazis și comentat pe larg; |
| --- | --- | --- |

(57)

Astfel cum se menționează la considerentele 102-104 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, după ce au amintit opoziția lor de principiu în ceea ce privește poziția Comisiei asupra angajării răspunderii obiective a statului exclusiv pe motivul insuficienței activelor instituției publice IFP, autoritățile franceze au adus elemente suplimentare pentru a răspunde acestor rezerve:

(a)

autoritățile franceze estimează că prima obiecție a Comisiei ar însemna să se considere că, deși dreptul intern al unui stat membru nu prevede o dispoziție în acest sens, singurul risc de reviriment jurisprudențial, adică de modificare a dreptului intern, ar fi suficient pentru a constitui temeiul juridic al unui ajutor de stat. Comisia nu ar trebui să justifice o posibilă măsură de ajutor printr-o eventuală modificare a dreptului, care este, în cazul de față, mai mult decât improbabilă, excepția riscului acceptat constituind un principiu general de drept public care este din plin confirmat de jurisprudență, niciodată contrazis și comentat pe larg;

| (b) | în ceea ce privește a doua obiecție, autoritățile franceze recunosc că legea și regulamentul prevalează asupra contractului și că o clauză litigioasă poate fi întotdeauna anulată. Cu toate acestea, consideră că această obiecție nu invocă niciun text de rang superior, că nu este susținută și, prin urmare, nu are nicio bază; |
| --- | --- |

(b)

în ceea ce privește a doua obiecție, autoritățile franceze recunosc că legea și regulamentul prevalează asupra contractului și că o clauză litigioasă poate fi întotdeauna anulată. Cu toate acestea, consideră că această obiecție nu invocă niciun text de rang superior, că nu este susținută și, prin urmare, nu are nicio bază;

| (c) | în final, în ceea ce privește a treia obiecție, autoritățile franceze consideră că se bazează pe o simplă supoziție a unei convingeri sau așteptări posibile a furnizorilor legate de o garanție de stat asupra creanței lor, supoziție care nu ar trebui să se bazeze numai pe existența unui avantaj, ci ar trebui coroborată printr-un element care stabilește că instituția publică IFP și filialele sale au beneficiat în mod real de un astfel de avantaj economic. |
| --- | --- |

(c)

în final, în ceea ce privește a treia obiecție, autoritățile franceze consideră că se bazează pe o simplă supoziție a unei convingeri sau așteptări posibile a furnizorilor legate de o garanție de stat asupra creanței lor, supoziție care nu ar trebui să se bazeze numai pe existența unui avantaj, ci ar trebui coroborată printr-un element care stabilește că instituția publică IFP și filialele sale au beneficiat în mod real de un astfel de avantaj economic.

| (58) | Cu toate acestea, astfel cum se menționează la considerentul 106 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze se arată pregătite să își extindă propunerea privind înregistrarea inexistenței unei garanții la toate contractele care implică o creanță, astfel încât să înlăture în mod explicit orice risc de angajare a răspunderii obiective a statului justificată exclusiv de insolvabilitatea instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(58)

Cu toate acestea, astfel cum se menționează la considerentul 106 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze se arată pregătite să își extindă propunerea privind înregistrarea inexistenței unei garanții la toate contractele care implică o creanță, astfel încât să înlăture în mod explicit orice risc de angajare a răspunderii obiective a statului justificată exclusiv de insolvabilitatea instituției publice IFP.

5.2.3   INTRODUCEREA UNEI MENȚIUNI CARE SĂ PRECIZEZE INEXISTENȚA UNEI GARANȚII ÎN CONTRACTELE DE FINANȚARE ALE FILIALELOR AXENS, BEICIP-FRANLAB, PROSERNAT ALE INSTITUȚIEI PUBLICE IFP

| (59) | Pe de altă parte, pentru a completa partea dispozitivă propusă, autoritățile franceze prezintă Comisiei o propunere suplimentară asemănătoare celei făcute în momentul creării La Banque Postale, constând în angajamentul, în ceea ce privește condițiile de creditare ale filialelor instituției publice IFP (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat) pe piețe, de a menționa în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului”. |
| --- | --- |

(59)

Pe de altă parte, pentru a completa partea dispozitivă propusă, autoritățile franceze prezintă Comisiei o propunere suplimentară asemănătoare celei făcute în momentul creării La Banque Postale, constând în angajamentul, în ceea ce privește condițiile de creditare ale filialelor instituției publice IFP (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat) pe piețe, de a menționa în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului”.

| (60) | Astfel cum se menționează la considerentele 107-110 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că cele două măsuri de clarificare propuse (ale căror detalii sunt amintite la considerentele 55 și 59) permit creditorilor instituției publice IFP și ai filialelor sale să își cunoască mai bine drepturile, astfel încât Franța nu ar trebui considerată, așa cum o face Comisia la considerentul 87 din decizia de inițiere, ca fiind „responsabilă pentru așteptările create în cazul principalilor creditori ai instituției publice IFP în ceea ce privește existența unei garanții” și generând în mod voluntar o „situație juridică netransparentă” care „oferă un avantaj instituției publice IFP și este susceptibilă a angaja resursele statului”. |
| --- | --- |

(60)

Astfel cum se menționează la considerentele 107-110 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care Comisia face trimitere mutatis mutandis, autoritățile franceze consideră că cele două măsuri de clarificare propuse (ale căror detalii sunt amintite la considerentele 55 și 59) permit creditorilor instituției publice IFP și ai filialelor sale să își cunoască mai bine drepturile, astfel încât Franța nu ar trebui considerată, așa cum o face Comisia la considerentul 87 din decizia de inițiere, ca fiind „responsabilă pentru așteptările create în cazul principalilor creditori ai instituției publice IFP în ceea ce privește existența unei garanții” și generând în mod voluntar o „situație juridică netransparentă” care „oferă un avantaj instituției publice IFP și este susceptibilă a angaja resursele statului”.

5.3   OBSERVAȚIILE SUPLIMENTARE ALE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE

| (61) | În scrisorile din 16 iulie 2010 și din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au prezentat elemente suplimentare care atestă, în opinia acestora, inexistența unui ajutor de stat pentru instituția publică IFP. |
| --- | --- |

(61)

În scrisorile din 16 iulie 2010 și din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au prezentat elemente suplimentare care atestă, în opinia acestora, inexistența unui ajutor de stat pentru instituția publică IFP.

| (62) | Cu titlu introductiv, invocând cauza France Télécom
   (53), acestea subliniază în scrisoarea lor din 16 iulie 2010 că judecătorul Uniunii Europene ar fi amintit obligația Comisiei de a dovedi existența unui avantaj real în scopul stabilirii existenței unui ajutor de stat. Autoritățile franceze consideră că, în speță, garanția nelimitată care ar decurge din statutul instituției publice IFP, în opinia Comisiei, nu îi conferă în realitate niciun avantaj economic. În scrisoarea din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze precizează că, în opinia lor, sarcina probei îi revine Comisiei. În acest sens, autoritățile franceze amintesc cerințele impuse de jurisprudența Uniunii Europene în materie de probe și motivare, în special de Tribunal în cauza France Telecom menționată anterior, și de Curtea de Justiție în cauzele Krantz
   (54) și, mai recent, Deutsche Post AG
   (55). Autoritățile franceze consideră că analiza prezentată de Comisie în cazul de față s-ar baza „mai mult pe ipoteze decât pe o analiză in concreto”. |
| --- | --- |

(62)

Cu titlu introductiv, invocând cauza France Télécom
   (53), acestea subliniază în scrisoarea lor din 16 iulie 2010 că judecătorul Uniunii Europene ar fi amintit obligația Comisiei de a dovedi existența unui avantaj real în scopul stabilirii existenței unui ajutor de stat. Autoritățile franceze consideră că, în speță, garanția nelimitată care ar decurge din statutul instituției publice IFP, în opinia Comisiei, nu îi conferă în realitate niciun avantaj economic. În scrisoarea din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze precizează că, în opinia lor, sarcina probei îi revine Comisiei. În acest sens, autoritățile franceze amintesc cerințele impuse de jurisprudența Uniunii Europene în materie de probe și motivare, în special de Tribunal în cauza France Telecom menționată anterior, și de Curtea de Justiție în cauzele Krantz
   (54) și, mai recent, Deutsche Post AG
   (55). Autoritățile franceze consideră că analiza prezentată de Comisie în cazul de față s-ar baza „mai mult pe ipoteze decât pe o analiză in concreto”.

| (63) | Pe de altă parte, autoritățile franceze consideră că Comisia estimează că instituția publică IFP ar putea beneficia de un avantaj la trei niveluri: (i) la nivelul relațiilor sale cu instituțiile bancare și financiare, (ii) la nivelul relațiilor sale cu furnizorii și (iii) la nivelul relațiilor sale cu partenerii industriali terți care au utilizat servicii de cercetare. |
| --- | --- |

(63)

Pe de altă parte, autoritățile franceze consideră că Comisia estimează că instituția publică IFP ar putea beneficia de un avantaj la trei niveluri: (i) la nivelul relațiilor sale cu instituțiile bancare și financiare, (ii) la nivelul relațiilor sale cu furnizorii și (iii) la nivelul relațiilor sale cu partenerii industriali terți care au utilizat servicii de cercetare.

| (64) | În ceea ce privește relațiile instituției publice IFP cu instituțiile bancare și financiare, autoritățile franceze consideră că instituția publică IFP nu a obținut până în prezent niciun avantaj economic în virtutea statutului său de IPIC. Acestea furnizează Comisiei elemente care atestă că, i) pe termen lung, instituția publică IFP a prezentat un grad de îndatorare zero pentru anii 2005, 2006 și 2007 (56), precum și pentru anii 2008 și 2009, că ii) pe termen mediu, instituția publică IFP a negociat în mod cert anual linii de descoperit de cont la diferite instituții bancare, însă a obținut rate comparabile celor de pe piață și, în orice caz, nu a utilizat niciodată aceste linii de credit și că, în final, iii) pe termen scurt, gradul de îndatorare al instituției publice IFP a fost aproape zero sau egal cu zero în cursul perioadei avute în vedere. |
| --- | --- |

(64)

În ceea ce privește relațiile instituției publice IFP cu instituțiile bancare și financiare, autoritățile franceze consideră că instituția publică IFP nu a obținut până în prezent niciun avantaj economic în virtutea statutului său de IPIC. Acestea furnizează Comisiei elemente care atestă că, i) pe termen lung, instituția publică IFP a prezentat un grad de îndatorare zero pentru anii 2005, 2006 și 2007 (56), precum și pentru anii 2008 și 2009, că ii) pe termen mediu, instituția publică IFP a negociat în mod cert anual linii de descoperit de cont la diferite instituții bancare, însă a obținut rate comparabile celor de pe piață și, în orice caz, nu a utilizat niciodată aceste linii de credit și că, în final, iii) pe termen scurt, gradul de îndatorare al instituției publice IFP a fost aproape zero sau egal cu zero în cursul perioadei avute în vedere.

| (65) | În ceea ce privește relațiile cu furnizorii, autoritățile franceze consideră că instituția publică IFP, în calitate de autoritate contractantă, se supune obligațiilor de publicitate și de concurență prevăzute în Ordonanța nr. 2005-649 din 6 iunie 2005 (57) și că, prin urmare, nu poate beneficia de niciun avantaj. În scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze reiterează această analiză și afirmă că supunerea comenzilor instituției publice IFP unei proceduri de cerere de oferte în conformitate cu Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (58) constituie, în opinia lor, o garanție suficientă pentru a evita denaturarea concurenței pe piață. Potrivit Franței, prin punerea în concurență a furnizorilor săi, conform obligațiilor care rezultă din dreptul Uniunii Europene, instituția publică IFP nu ar putea fi acuzată, cel puțin în absența oricărui element de probă specific, că beneficiază de un avantaj ilegal. Acestea subliniază că accesul la sistemele electronice de achiziții a fost facilitat tocmai din dorința de eficientizare a achizițiilor publice, considerentul 13 din Directiva 2004/18/CE indicând, de exemplu, că „această tehnică de achiziție permite autorităților contractante [...]să dispună de o gamă largă de oferte [...] și, prin urmare, să asigure o utilizare optimă a fondurilor publice printr-o concurență extinsă.” În acest sens, acestea fac referire la un raport (59) al Comisiei care ar constata un impact pozitiv în termeni de scădere a prețurilor de reglementare privind achizițiile publice, scădere prezentată drept „beneficiul social” al unei concurențe mai echitabile între ofertanți. Prin urmare, prin „imputarea” acestor economii statutului de IPIC al instituției publice IFP, Comisia nu ar fi de acord cu spiritul directivei, care ar vedea în procedurile de selecție vectorul esențial al unei mai bune concurențe care va determina reducerea costurilor de achiziții publice. |
| --- | --- |

(65)

În ceea ce privește relațiile cu furnizorii, autoritățile franceze consideră că instituția publică IFP, în calitate de autoritate contractantă, se supune obligațiilor de publicitate și de concurență prevăzute în Ordonanța nr. 2005-649 din 6 iunie 2005 (57) și că, prin urmare, nu poate beneficia de niciun avantaj. În scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze reiterează această analiză și afirmă că supunerea comenzilor instituției publice IFP unei proceduri de cerere de oferte în conformitate cu Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 31 martie 2004 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de lucrări, de bunuri și de servicii (58) constituie, în opinia lor, o garanție suficientă pentru a evita denaturarea concurenței pe piață. Potrivit Franței, prin punerea în concurență a furnizorilor săi, conform obligațiilor care rezultă din dreptul Uniunii Europene, instituția publică IFP nu ar putea fi acuzată, cel puțin în absența oricărui element de probă specific, că beneficiază de un avantaj ilegal. Acestea subliniază că accesul la sistemele electronice de achiziții a fost facilitat tocmai din dorința de eficientizare a achizițiilor publice, considerentul 13 din Directiva 2004/18/CE indicând, de exemplu, că „această tehnică de achiziție permite autorităților contractante [...]să dispună de o gamă largă de oferte [...] și, prin urmare, să asigure o utilizare optimă a fondurilor publice printr-o concurență extinsă.” În acest sens, acestea fac referire la un raport (59) al Comisiei care ar constata un impact pozitiv în termeni de scădere a prețurilor de reglementare privind achizițiile publice, scădere prezentată drept „beneficiul social” al unei concurențe mai echitabile între ofertanți. Prin urmare, prin „imputarea” acestor economii statutului de IPIC al instituției publice IFP, Comisia nu ar fi de acord cu spiritul directivei, care ar vedea în procedurile de selecție vectorul esențial al unei mai bune concurențe care va determina reducerea costurilor de achiziții publice.

| (66) | În final, referitor la relațiile instituției publice IFP cu clienții săi, Franța precizează că activitățile de cercetare contractuală vizate acoperă serviciile oferite de instituția publică IFP la solicitarea unui client, a unui terț sau a unei filiale, privind un subiect care se încadrează în sfera misiunii instituției publice IFP, care nu prezintă pentru instituția publică IFP interese strategice în ceea ce privește dreptul de proprietate asupra rezultatelor, care poate îmbogăți cunoștințele și competențele instituției publice în legătură cu coordonarea programelor de C&D publice pe care le desfășoară și care nu face parte din domeniul exclusiv de activitate al filialelor. Autoritățile franceze notează că serviciile de cercetare obținute de acești clienți se bazează pe expertiză și echipamente specifice. |
| --- | --- |

(66)

În final, referitor la relațiile instituției publice IFP cu clienții săi, Franța precizează că activitățile de cercetare contractuală vizate acoperă serviciile oferite de instituția publică IFP la solicitarea unui client, a unui terț sau a unei filiale, privind un subiect care se încadrează în sfera misiunii instituției publice IFP, care nu prezintă pentru instituția publică IFP interese strategice în ceea ce privește dreptul de proprietate asupra rezultatelor, care poate îmbogăți cunoștințele și competențele instituției publice în legătură cu coordonarea programelor de C&D publice pe care le desfășoară și care nu face parte din domeniul exclusiv de activitate al filialelor. Autoritățile franceze notează că serviciile de cercetare obținute de acești clienți se bazează pe expertiză și echipamente specifice.

| (67) | În această privință, Franța susține că, deși instituția publică IFP ar beneficia de pe urma statutului său de IPIC pentru exercitarea acestor activități economice, acest avantaj nu ar avea niciun impact semnificativ asupra pieței. Este puțin probabil să denatureze concurența sau să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre. Pentru perioada curentă începând de la schimbarea statutului instituției publice IFP (survenită în luna iulie 2006), autoritățile franceze recunosc, totuși, că instituția publică IFP ar putea beneficia de o reducere a taxelor din lipsă de subscrieri de garanții de bună execuție, care, pe baza comisioanelor percepute în mod normal de bănci și de societățile de asigurări pentru furnizarea acestui tip de serviciu, ar reprezenta, cu toate acestea, un cuantum neglijabil. Autoritățile franceze concluzionează că statutul unui asemenea efect nu ar fi cel al unui avantaj, ceea ce ar repune în discuție însăși existența unui ajutor de stat pentru instituția publică IFP. |
| --- | --- |

(67)

În această privință, Franța susține că, deși instituția publică IFP ar beneficia de pe urma statutului său de IPIC pentru exercitarea acestor activități economice, acest avantaj nu ar avea niciun impact semnificativ asupra pieței. Este puțin probabil să denatureze concurența sau să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre. Pentru perioada curentă începând de la schimbarea statutului instituției publice IFP (survenită în luna iulie 2006), autoritățile franceze recunosc, totuși, că instituția publică IFP ar putea beneficia de o reducere a taxelor din lipsă de subscrieri de garanții de bună execuție, care, pe baza comisioanelor percepute în mod normal de bănci și de societățile de asigurări pentru furnizarea acestui tip de serviciu, ar reprezenta, cu toate acestea, un cuantum neglijabil. Autoritățile franceze concluzionează că statutul unui asemenea efect nu ar fi cel al unui avantaj, ceea ce ar repune în discuție însăși existența unui ajutor de stat pentru instituția publică IFP.

6   OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR TERȚE ȘI COMENTARIILE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE

6.1   OBSERVAȚIILE SOCIETĂȚII UOP LIMITED

| (68) | În scrisoarea sa din 28 noiembrie 2008, societatea UOP Limited își manifestă interesul de a acționa în calitate de parte terță interesată în cadrul procedurii (60) înainte de a formula o serie de comentarii generale și de a menționa că, în opinia sa, entitatea pe care o numește „IFP/Axens” ar fi beneficiara unui ajutor de stat:






  — | ansamblul constituit din instituția publică și filiala sa Axens, „IFP/Axens”, ar fi, fără îndoială, perceput de piață ca o entitate publică (5.1.1); |
| --- | --- | --- |

(68)

În scrisoarea sa din 28 noiembrie 2008, societatea UOP Limited își manifestă interesul de a acționa în calitate de parte terță interesată în cadrul procedurii (60) înainte de a formula o serie de comentarii generale și de a menționa că, în opinia sa, entitatea pe care o numește „IFP/Axens” ar fi beneficiara unui ajutor de stat:

—

ansamblul constituit din instituția publică și filiala sa Axens, „IFP/Axens”, ar fi, fără îndoială, perceput de piață ca o entitate publică (5.1.1);

| — | atribuirea statutului de IPIC entității „IFP/Axens” ar fi permis și ar continua să permită o denaturare semnificativă a concurenței pe piața tehnologiilor de proces, piață pe care societatea UOP Limited își desfășoară activitatea, deoarece ar conferi avantaje în relațiile cu furnizorii, finanțatorii și clienții (5.1.2). |
| --- | --- |

—

atribuirea statutului de IPIC entității „IFP/Axens” ar fi permis și ar continua să permită o denaturare semnificativă a concurenței pe piața tehnologiilor de proces, piață pe care societatea UOP Limited își desfășoară activitatea, deoarece ar conferi avantaje în relațiile cu furnizorii, finanțatorii și clienții (5.1.2).

6.1.1   PERCEPȚIA PIEȚEI ASUPRA ENTITĂȚII „IFP/AXENS”

| (69) | În opinia societății UOP Limited, argumentul autorităților franceze potrivit căruia Axens, la fel ca celelalte filiale ale IFP, ar constitui entități economice distincte nu ar putea rezista. Comisia subliniază în mod justificat că (i) Axens este deținută 100 % de instituția publică IFP; (ii) punerea în aplicare de către Axens a C&D aparținând instituției publice IFP ar reflecta priorități strategice decise de stat; (iii) responsabilii instituției publice IFP ar participa la gestionarea Axens; (iv) Axens s-ar bucura de un contract exclusiv cu instituția publică IFP, care ar fi esențial pentru activitatea economică a filialei; și (v) ar exista, în mod deosebit, un acord privind prima utilizare și furnizarea de personal. |
| --- | --- |

(69)

În opinia societății UOP Limited, argumentul autorităților franceze potrivit căruia Axens, la fel ca celelalte filiale ale IFP, ar constitui entități economice distincte nu ar putea rezista. Comisia subliniază în mod justificat că (i) Axens este deținută 100 % de instituția publică IFP; (ii) punerea în aplicare de către Axens a C&D aparținând instituției publice IFP ar reflecta priorități strategice decise de stat; (iii) responsabilii instituției publice IFP ar participa la gestionarea Axens; (iv) Axens s-ar bucura de un contract exclusiv cu instituția publică IFP, care ar fi esențial pentru activitatea economică a filialei; și (v) ar exista, în mod deosebit, un acord privind prima utilizare și furnizarea de personal.

| (70) | Pe lângă informațiile menționate la considerentul precedent, societatea UOP Limited adaugă că imaginea pe care IFP și Axens ar da-o relației lor, precum și percepția pe care ar avea-o piața, ar constitui, de asemenea, factori determinanți:






  — | IFP și Axens s-ar prezenta pieței ca o entitate economică unică „IFP/Axens”. Site-ul Axens menționează, în special, că „societatea se bazează de aproape 50 de ani pe succese industriale și în materie de C&D” (61). În plus, publicitatea Axens privind tehnologia sa ar face referire la instituția publică IFP. Pe de altă parte, angajații Axens și ai instituției publice IFP ar putea face împreună vizite periodice la sediile deținătorilor licenței lor. |
| --- | --- | --- |

(70)

Pe lângă informațiile menționate la considerentul precedent, societatea UOP Limited adaugă că imaginea pe care IFP și Axens ar da-o relației lor, precum și percepția pe care ar avea-o piața, ar constitui, de asemenea, factori determinanți:

—

IFP și Axens s-ar prezenta pieței ca o entitate economică unică „IFP/Axens”. Site-ul Axens menționează, în special, că „societatea se bazează de aproape 50 de ani pe succese industriale și în materie de C&D” (61). În plus, publicitatea Axens privind tehnologia sa ar face referire la instituția publică IFP. Pe de altă parte, angajații Axens și ai instituției publice IFP ar putea face împreună vizite periodice la sediile deținătorilor licenței lor.

| — | Presa industrială ar da un exemplu de percepție a pieței asupra „IFP/Axens” ca entitate economică unică. Societatea UOP Limited a atașat, în mod special, fragmente de articole decupate din ziare făcând referire la activitățile „IFP/Axens” în domeniul licențelor pentru tehnologii de proces sau evocând, ca alternativă, acordarea de către instituția publică IFP a acestor licențe prin intermediul filialei sale Axens. Pe de altă parte, societatea UOP Limited a oferit exemple de articole sau de prezentări în care angajații Axens au lăsat să se înțeleagă că Axens ar fi percepută de instituția publică IFP ca incluzând „totalitatea activităților Direcției Industriale și ale întreprinderii Procatalyse.” |
| --- | --- |

—

Presa industrială ar da un exemplu de percepție a pieței asupra „IFP/Axens” ca entitate economică unică. Societatea UOP Limited a atașat, în mod special, fragmente de articole decupate din ziare făcând referire la activitățile „IFP/Axens” în domeniul licențelor pentru tehnologii de proces sau evocând, ca alternativă, acordarea de către instituția publică IFP a acestor licențe prin intermediul filialei sale Axens. Pe de altă parte, societatea UOP Limited a oferit exemple de articole sau de prezentări în care angajații Axens au lăsat să se înțeleagă că Axens ar fi percepută de instituția publică IFP ca incluzând „totalitatea activităților Direcției Industriale și ale întreprinderii Procatalyse.”

6.1.2   AVANTAJELE OFERITE DE STATUTUL DE IPIC

| (71) | În opinia UOP Limited, faptul că Axens este percepută, în același timp, de furnizori și de clienți ca dispunând de resurse de stat nelimitate pentru a-și finanța activitățile i-ar conferi un avantaj considerabil pe piață. Deși ar putea fi vorba doar despre o percepție a pieței, importanța acestui element ar crește într-un context economic mondial de criză economică. |
| --- | --- |

(71)

În opinia UOP Limited, faptul că Axens este percepută, în același timp, de furnizori și de clienți ca dispunând de resurse de stat nelimitate pentru a-și finanța activitățile i-ar conferi un avantaj considerabil pe piață. Deși ar putea fi vorba doar despre o percepție a pieței, importanța acestui element ar crește într-un context economic mondial de criză economică.

| (72) | În ceea ce privește clienții, garanțiile oferite de entitatea „IFP/Axens” ar fi avut o importanță deosebită pe o piață în care clienții ar ține cont de considerentele economice pe termen lung înainte de a alege o anumită tehnologie. Pornind de la exemplul „complexelor aromatice”, societatea UOP Limited explică, în esență, că înainte de a pune în aplicare aceste tehnologii, clienții trebuie să facă investiții foarte importante în proiectarea și construcția infrastructurilor de producție, care ar presupune mai mulți ani de lucru. Succesul acestor complexe industriale ar fi, însă, legat de performanțele tehnologiilor utilizate, clienții acestora solicitând, în general, ca acestea să fie garantate (62) de vânzătorul proceselor. În cazul în care nivelul de performanță cerut nu ar fi atins, aceștia nu ar ezita să angajeze răspunderea cesionarului și să solicite respectarea unor obligații stricte în materie de reabilitare. Solvabilitatea pe termen lung a cesionarului ar reprezenta, în consecință, un element important în alegerea cumpărătorilor, nu doar pentru respectarea obligațiilor contractuale, ci și pentru perspectivele oferite în ceea ce privește C&D, garanțiile viitoare privind îmbunătățirea performanței procedeului achiziționat. Entitatea „IFP/Axens”, percepută de piață ca depinzând de stat, ar beneficia, astfel, de un avantaj față de concurenții săi, cumpărătorii neavând motive deosebite de îndoială cu privire la supraviețuirea sa pe termen lung. |
| --- | --- |

(72)

În ceea ce privește clienții, garanțiile oferite de entitatea „IFP/Axens” ar fi avut o importanță deosebită pe o piață în care clienții ar ține cont de considerentele economice pe termen lung înainte de a alege o anumită tehnologie. Pornind de la exemplul „complexelor aromatice”, societatea UOP Limited explică, în esență, că înainte de a pune în aplicare aceste tehnologii, clienții trebuie să facă investiții foarte importante în proiectarea și construcția infrastructurilor de producție, care ar presupune mai mulți ani de lucru. Succesul acestor complexe industriale ar fi, însă, legat de performanțele tehnologiilor utilizate, clienții acestora solicitând, în general, ca acestea să fie garantate (62) de vânzătorul proceselor. În cazul în care nivelul de performanță cerut nu ar fi atins, aceștia nu ar ezita să angajeze răspunderea cesionarului și să solicite respectarea unor obligații stricte în materie de reabilitare. Solvabilitatea pe termen lung a cesionarului ar reprezenta, în consecință, un element important în alegerea cumpărătorilor, nu doar pentru respectarea obligațiilor contractuale, ci și pentru perspectivele oferite în ceea ce privește C&D, garanțiile viitoare privind îmbunătățirea performanței procedeului achiziționat. Entitatea „IFP/Axens”, percepută de piață ca depinzând de stat, ar beneficia, astfel, de un avantaj față de concurenții săi, cumpărătorii neavând motive deosebite de îndoială cu privire la supraviețuirea sa pe termen lung.

| (73) | În ceea ce privește furnizorii, societatea UOP Limited consideră că entității „IFP/Axens” i s-ar putea acorda condiții preferențiale față de concurenții săi; în acest sens, aceasta face referire la contractele semnate în comun de IFP și Axens menționate în decizia de inițiere. |
| --- | --- |

(73)

În ceea ce privește furnizorii, societatea UOP Limited consideră că entității „IFP/Axens” i s-ar putea acorda condiții preferențiale față de concurenții săi; în acest sens, aceasta face referire la contractele semnate în comun de IFP și Axens menționate în decizia de inițiere.

| (74) | În ceea ce privește piețele financiare, societatea UOP Limited consideră că entitatea „IFP/Axens” beneficiază de condiții și de rate ale dobânzii preferențiale pe piețele de capital, având în vedere rolul de garant în ultimă instanță pe care l-ar juca statul. Pe de altă parte, într-un context de criză financiară, prezența statului și siguranța pe care aceasta o prezintă pentru investitori, ar permite atragerea de capitaluri private într-un context de recesiune. Întreprinderile concurente nu ar putea accesa finanțări comparabile sau nu le-ar putea obține decât în condiții mai puțin atractive din punct de vedere economic. În opinia societății UOP Limited, efectele crizei economice și financiare ar fi consolidat și mai mult potențialul măsurii de denaturare a concurenței. |
| --- | --- |

(74)

În ceea ce privește piețele financiare, societatea UOP Limited consideră că entitatea „IFP/Axens” beneficiază de condiții și de rate ale dobânzii preferențiale pe piețele de capital, având în vedere rolul de garant în ultimă instanță pe care l-ar juca statul. Pe de altă parte, într-un context de criză financiară, prezența statului și siguranța pe care aceasta o prezintă pentru investitori, ar permite atragerea de capitaluri private într-un context de recesiune. Întreprinderile concurente nu ar putea accesa finanțări comparabile sau nu le-ar putea obține decât în condiții mai puțin atractive din punct de vedere economic. În opinia societății UOP Limited, efectele crizei economice și financiare ar fi consolidat și mai mult potențialul măsurii de denaturare a concurenței.

| (75) | În scrisoarea sa din 23 ianuarie 2009, societatea UOP Limited face trimitere la observațiile sale anterioare, precum și la cele transmise în cadrul procedurii privind Decizia C 51/2005 menționată anterior. Societatea consideră că aceste informații ar furniza suficiente elemente care să dovedească importanța solvabilității co-contractanților pe piața în cauză a licențelor pentru procedee. Aceasta reiterează argumentul conform căruia s-ar presupune că clienți entității „IFP/Axens” ar avea raporturi comerciale cu un organism de stat a cărui viabilitate pe termen lung nu ar prezenta niciun risc. În cele din urmă, societatea UOP Limited invită Comisia să analizeze acordurile încheiate între Axens și clienții săi, declarându-se convinsă că acestea nu conțin nicio prevedere susceptibilă să limiteze răspunderea la nivelul Axens. |
| --- | --- |

(75)

În scrisoarea sa din 23 ianuarie 2009, societatea UOP Limited face trimitere la observațiile sale anterioare, precum și la cele transmise în cadrul procedurii privind Decizia C 51/2005 menționată anterior. Societatea consideră că aceste informații ar furniza suficiente elemente care să dovedească importanța solvabilității co-contractanților pe piața în cauză a licențelor pentru procedee. Aceasta reiterează argumentul conform căruia s-ar presupune că clienți entității „IFP/Axens” ar avea raporturi comerciale cu un organism de stat a cărui viabilitate pe termen lung nu ar prezenta niciun risc. În cele din urmă, societatea UOP Limited invită Comisia să analizeze acordurile încheiate între Axens și clienții săi, declarându-se convinsă că acestea nu conțin nicio prevedere susceptibilă să limiteze răspunderea la nivelul Axens.

6.2   COMENTARIILE AUTORITĂȚILOR FRANCEZE CU PRIVIRE LA OBSERVAȚIILE SOCIETĂȚII UOP LIMITED

| (76) | În scrisoarea lor din 22 iunie 2009, autoritățile franceze consideră că observațiile societății UOP Limited s-ar „întemeia pe afirmații eronate, chiar total false, în orice caz, care nu se bazează pe niciun element de natură să demonstreze existența unui ajutor de stat în favoarea instituției publice IFP sau Axens”. |
| --- | --- |

(76)

În scrisoarea lor din 22 iunie 2009, autoritățile franceze consideră că observațiile societății UOP Limited s-ar „întemeia pe afirmații eronate, chiar total false, în orice caz, care nu se bazează pe niciun element de natură să demonstreze existența unui ajutor de stat în favoarea instituției publice IFP sau Axens”.

| (77) | În esență, autoritățile franceze neagă orice relevanță a acuzației formulate potrivit căreia „IFP/Axens” ar fi percepută pe piață ca o entitate publică ce beneficiază de avantaje față de clienți, furnizori și piețele financiare, respingând afirmația că această entitate „IFP/Axens” ar constitui un organ al statului care nu prezintă niciun risc în ceea ce privește viabilitatea pe termen lung. |
| --- | --- |

(77)

În esență, autoritățile franceze neagă orice relevanță a acuzației formulate potrivit căreia „IFP/Axens” ar fi percepută pe piață ca o entitate publică ce beneficiază de avantaje față de clienți, furnizori și piețele financiare, respingând afirmația că această entitate „IFP/Axens” ar constitui un organ al statului care nu prezintă niciun risc în ceea ce privește viabilitatea pe termen lung.

| (78) | Autoritățile franceze dezvoltă două argumente:






  — | în primul rând, entitatea „IFP/Axens” nu ar fi un organ al statului care dispune de resurse nelimitate; în plus, nimic nu ar dovedi că această entitate este percepută ca atare pe piață (6.2.1). |
| --- | --- | --- |

(78)

Autoritățile franceze dezvoltă două argumente:

—

în primul rând, entitatea „IFP/Axens” nu ar fi un organ al statului care dispune de resurse nelimitate; în plus, nimic nu ar dovedi că această entitate este percepută ca atare pe piață (6.2.1).

| — | în al doilea rând, statutul de IPIC al instituției publice IFP nu ar conferi niciun avantaj întreprinderii Axens pe piață (6.2.2). |
| --- | --- |

—

în al doilea rând, statutul de IPIC al instituției publice IFP nu ar conferi niciun avantaj întreprinderii Axens pe piață (6.2.2).

6.2.1   ENTITATEA „IFP/AXENS” NU AR FI UN ORGAN AL STATULUI CARE DISPUNE DE RESURSE NELIMITATE

| (79) | Conform autorităților franceze, contrar celor afirmate de societatea UOP Limited, furnizorii și clienții entității „IFP/Axens” nu ar percepe această întreprindere ca un „organ al statului” care beneficiază de resurse nelimitate. |
| --- | --- |

(79)

Conform autorităților franceze, contrar celor afirmate de societatea UOP Limited, furnizorii și clienții entității „IFP/Axens” nu ar percepe această întreprindere ca un „organ al statului” care beneficiază de resurse nelimitate.

| (80) | În primul rând, autoritățile franceze fac trimitere la analiza juridică pe care au transmis-o Comisiei, precum și la observațiile lor anterioare, care ar demonstra, în opinia lor, că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu ar conferi, în niciun caz, o garanție de stat. |
| --- | --- |

(80)

În primul rând, autoritățile franceze fac trimitere la analiza juridică pe care au transmis-o Comisiei, precum și la observațiile lor anterioare, care ar demonstra, în opinia lor, că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu ar conferi, în niciun caz, o garanție de stat.

| (81) | În al doilea rând, autoritățile franceze remarcă faptul că societatea UOP Limited se bazează pe argumentul unei „pretinse convingeri într-o garanție de stat nelimitată în favoarea IFP/Axens”, care, de drept, nu ar exista, și care, în sine, nu ar fi suficientă pentru a proba existența unui ajutor de stat. |
| --- | --- |

(81)

În al doilea rând, autoritățile franceze remarcă faptul că societatea UOP Limited se bazează pe argumentul unei „pretinse convingeri într-o garanție de stat nelimitată în favoarea IFP/Axens”, care, de drept, nu ar exista, și care, în sine, nu ar fi suficientă pentru a proba existența unui ajutor de stat.

| (82) | În al treilea rând, presupunând chiar că instituția publică IFP beneficiază de o garanție publică – lucru contestat de autoritățile franceze – ar fi greșit să se considere că o astfel de garanție s-ar extinde în mod automat la filialele instituției publice IFP pe motiv că aceasta din urmă și filialele sale ar forma un grup economic în sensul dreptului concurenței. De fapt, potrivit Franței, ca entități de drept privat, care se supun dreptului societăților comerciale, filialele instituției publice IFP și, mai precis, Axens, nu ar fi acoperite de o astfel de garanție, principiul autonomiei filialelor opunându-se, în special, teoriei propuse de societatea UOP Limited privind „extinderea automată” a garanțiilor în cadrul unui grup. Noțiunea de grup, care poate avea un sens în dreptul concurenței, nu ar fi recunoscută de dreptul societăților comerciale, iar acordarea unor garanții în cadrul unui grup s-ar supune, astfel, unor condiții stricte de formă și de fond. În special, acest lucru este valabil pentru instituția publică IFP, care ar prevedea autorizarea de către Consiliul de administrație în temeiul articolului 7 din Statutul său. În plus, autoritățile franceze consideră că Comisia ar fi luat deja notă de acest punct, întrucât ar fi recunoscut „că statutul juridic al Banque Postale (persoană juridică de drept privat) ar fi, în sine, suficient pentru a exclude existența oricărei garanții nelimitate la nivelul Banque Postale” (63). |
| --- | --- |

(82)

În al treilea rând, presupunând chiar că instituția publică IFP beneficiază de o garanție publică – lucru contestat de autoritățile franceze – ar fi greșit să se considere că o astfel de garanție s-ar extinde în mod automat la filialele instituției publice IFP pe motiv că aceasta din urmă și filialele sale ar forma un grup economic în sensul dreptului concurenței. De fapt, potrivit Franței, ca entități de drept privat, care se supun dreptului societăților comerciale, filialele instituției publice IFP și, mai precis, Axens, nu ar fi acoperite de o astfel de garanție, principiul autonomiei filialelor opunându-se, în special, teoriei propuse de societatea UOP Limited privind „extinderea automată” a garanțiilor în cadrul unui grup. Noțiunea de grup, care poate avea un sens în dreptul concurenței, nu ar fi recunoscută de dreptul societăților comerciale, iar acordarea unor garanții în cadrul unui grup s-ar supune, astfel, unor condiții stricte de formă și de fond. În special, acest lucru este valabil pentru instituția publică IFP, care ar prevedea autorizarea de către Consiliul de administrație în temeiul articolului 7 din Statutul său. În plus, autoritățile franceze consideră că Comisia ar fi luat deja notă de acest punct, întrucât ar fi recunoscut „că statutul juridic al Banque Postale (persoană juridică de drept privat) ar fi, în sine, suficient pentru a exclude existența oricărei garanții nelimitate la nivelul Banque Postale” (63).

6.2.2   AXENS NU AR BENEFICIA DE NICIUN AVANTAJ PE PIAȚĂ ÎN VIRTUTEA STATUTULUI DE IPIC AL INSTITUȚIEI PUBLICE IFP

| (83) | Autoritățile franceze consideră că argumentul prezentat de societatea UOP Limited, conform căruia piața ar împărtăși convingerea că entitatea „IFP/Axens” ar fi un organ al statului cu resurse nelimitate și s-ar bucura de avantaje atât față de clienți, cât și față de furnizori și creditori, nu s-ar baza pe „niciun element serios” și, în plus, ar fi „categoric infirmat de fapte”. |
| --- | --- |

(83)

Autoritățile franceze consideră că argumentul prezentat de societatea UOP Limited, conform căruia piața ar împărtăși convingerea că entitatea „IFP/Axens” ar fi un organ al statului cu resurse nelimitate și s-ar bucura de avantaje atât față de clienți, cât și față de furnizori și creditori, nu s-ar baza pe „niciun element serios” și, în plus, ar fi „categoric infirmat de fapte”.

| (84) | Autoritățile franceze au prezentat o notă de serviciu a Direcției pentru Afaceri juridice și Acorduri (AJA) din cadrul Axens, intitulată „Principiile de securitate juridică ale Axens” (64), care precizează raporturile existente între instituția publică IFP și Axens. Acestea raporturi sunt guvernate în mod explicit de reglementarea generală potrivit căreia Axens nu solicită nicio garanție societății-mamă și aceasta indiferent de motiv. Autoritățile franceze au precizat că nu ar fi posibilă nicio derogare de la această reglementare privind inexistența unei garanții. Acest principiu ar fi, de altfel, menționat pe larg în document, după cum urmează: „IFP nu garantează pentru acțiunile sau omisiunile Axens”. Autoritățile franceze au precizat că această reglementare se aplică oricărui contract sau proiect pe care l-ar putea încheia sau desfășura Axens cu clienții săi, cu furnizorii și pe piețele financiare. |
| --- | --- |

(84)

Autoritățile franceze au prezentat o notă de serviciu a Direcției pentru Afaceri juridice și Acorduri (AJA) din cadrul Axens, intitulată „Principiile de securitate juridică ale Axens” (64), care precizează raporturile existente între instituția publică IFP și Axens. Acestea raporturi sunt guvernate în mod explicit de reglementarea generală potrivit căreia Axens nu solicită nicio garanție societății-mamă și aceasta indiferent de motiv. Autoritățile franceze au precizat că nu ar fi posibilă nicio derogare de la această reglementare privind inexistența unei garanții. Acest principiu ar fi, de altfel, menționat pe larg în document, după cum urmează: „IFP nu garantează pentru acțiunile sau omisiunile Axens”. Autoritățile franceze au precizat că această reglementare se aplică oricărui contract sau proiect pe care l-ar putea încheia sau desfășura Axens cu clienții săi, cu furnizorii și pe piețele financiare.

6.2.2.1   
  Referitor la raporturile între Axens și clienții săi

| (85) | Potrivit Franței, societatea UOP Limited ar susține fără nicio justificare importanța garanției publice asupra situației financiare pe termen lung a Axens, în special în ceea ce privește garanțiile contractuale și obligațiile de întreținere prevăzute în mod obișnuit în acordurile de licență (65), și nici nu ar justifica motivele pentru care ar fi „încredințată că nicio dispoziție de limitare a răspunderii la nivelul Axens nu va fi găsită de Comisie”. |
| --- | --- |

(85)

Potrivit Franței, societatea UOP Limited ar susține fără nicio justificare importanța garanției publice asupra situației financiare pe termen lung a Axens, în special în ceea ce privește garanțiile contractuale și obligațiile de întreținere prevăzute în mod obișnuit în acordurile de licență (65), și nici nu ar justifica motivele pentru care ar fi „încredințată că nicio dispoziție de limitare a răspunderii la nivelul Axens nu va fi găsită de Comisie”.

| (86) | Pe marginea acestor puncte, autoritățile franceze au precizat că reglementarea descrisă la considerentul 84 (conform căreia filiala nu formulează nicio solicitare de garanție societății-mamă) se aplică, de asemenea, oricărei garanții pe care Axens ar putea-o negocia sau încheia cu un client. Autoritățile franceze și-au ilustrat argumentul prin exemplul „complexelor aromatice” menționat de societatea UOP Limited în comentariile sale. Autoritățile franceze au declarat că, în general, Axens alege să își limiteze răspunderea la o anumită cotă din redevența [...] (*). Această politică de limitare a garanțiilor, care ar constitui unul dintre Principiile de securitate juridică ale Axens, s-ar distinge, prin urmare, net de practicile altor întreprinderi active în acest domeniu, care ar acorda, conform autorităților franceze, garanții nelimitate în anumite cazuri. |
| --- | --- |

(86)

Pe marginea acestor puncte, autoritățile franceze au precizat că reglementarea descrisă la considerentul 84 (conform căreia filiala nu formulează nicio solicitare de garanție societății-mamă) se aplică, de asemenea, oricărei garanții pe care Axens ar putea-o negocia sau încheia cu un client. Autoritățile franceze și-au ilustrat argumentul prin exemplul „complexelor aromatice” menționat de societatea UOP Limited în comentariile sale. Autoritățile franceze au declarat că, în general, Axens alege să își limiteze răspunderea la o anumită cotă din redevența [...] (*). Această politică de limitare a garanțiilor, care ar constitui unul dintre Principiile de securitate juridică ale Axens, s-ar distinge, prin urmare, net de practicile altor întreprinderi active în acest domeniu, care ar acorda, conform autorităților franceze, garanții nelimitate în anumite cazuri.

| (87) | În cele din urmă, autoritățile franceze menționează că obligațiile în materie de întreținere/reparații aplicabile în caz de dezastre nu ar mobiliza acoperirea financiară a instituției publice IFP:






  (a) | în cazul falimentului Axens, capacitatea oferită de asigurătorii săi de răspundere civilă prin diferitele linii de asigurare din programul său mondial ar fi net superioară plafoanelor de răspundere Axens convenite prin contract cu deținătorii licențelor sale; |
| --- | --- | --- |

(87)

În cele din urmă, autoritățile franceze menționează că obligațiile în materie de întreținere/reparații aplicabile în caz de dezastre nu ar mobiliza acoperirea financiară a instituției publice IFP:

(a)

în cazul falimentului Axens, capacitatea oferită de asigurătorii săi de răspundere civilă prin diferitele linii de asigurare din programul său mondial ar fi net superioară plafoanelor de răspundere Axens convenite prin contract cu deținătorii licențelor sale;

| (b) | capacitatea de mobilizare imediată sau rapidă a resurselor Axens, în special prin gradul său scăzut de îndatorare, ar fi, de asemenea, foarte importantă; |
| --- | --- |

(b)

capacitatea de mobilizare imediată sau rapidă a resurselor Axens, în special prin gradul său scăzut de îndatorare, ar fi, de asemenea, foarte importantă;

| (c) | convențiile încheiate între instituția publică IFP și Axens ar limita în mod expres răspunderea instituției publice IFP în cazul falimentului unui deținător de licență Axens la cuantumuri neapărat limitate din cauza corelării acestora cu redevența percepută de instituția publică IFP; |
| --- | --- |

(c)

convențiile încheiate între instituția publică IFP și Axens ar limita în mod expres răspunderea instituției publice IFP în cazul falimentului unui deținător de licență Axens la cuantumuri neapărat limitate din cauza corelării acestora cu redevența percepută de instituția publică IFP;

| (d) | asigurătorul de răspundere civilă Axens ar renunța în mod explicit la orice acțiuni împotriva instituției publice IFP, indiferent de motiv. |
| --- | --- |

(d)

asigurătorul de răspundere civilă Axens ar renunța în mod explicit la orice acțiuni împotriva instituției publice IFP, indiferent de motiv.

| (88) | Autoritățile franceze concluzionează că afirmațiile societății UOP Limited privind existența unor pretinse avantaje pe care Axens le-ar obține pe piața licențelor pentru procedee ar fi infirmate, în special în măsura în care Axens a dus în permanență o politică de limitare a garanțiilor de răspundere acordate clienților săi. |
| --- | --- |

(88)

Autoritățile franceze concluzionează că afirmațiile societății UOP Limited privind existența unor pretinse avantaje pe care Axens le-ar obține pe piața licențelor pentru procedee ar fi infirmate, în special în măsura în care Axens a dus în permanență o politică de limitare a garanțiilor de răspundere acordate clienților săi.

| (89) | În scrisoarea lor din 8 septembrie 2009, autoritățile franceze au precizat că limitarea răspunderii în ceea ce privește clienții este prevăzută atât în convenția de licență-cadru (66), cât și în convenția de licență-produse (67) încheiate între instituția publică IFP și Axens și intrate în vigoare la 1 ianuarie 2001. Ambele contracte prevăd că, în cazul în care Axens poate dovedi că serviciile furnizate de instituția publică IFP stau la originea falimentului său, răspunderea financiară a acesteia din urmă va fi limitată la un procent (68) din sumele încasate efectiv de instituția publică IFP ca redevențe proporționale pentru tranzacția de vânzare care generează o creanță (licență-produse) și pentru unitatea care face obiectul unei sub-licențe sau pentru tranzacția de vânzare efectuată în cadrul unei sub-licențe care generează o creanță (licență-cadru). Cu alte cuvinte, răspunderea instituției publice IFP nu poate depăși niciodată 100 % din sumele percepute. Pe de altă parte, licența-cadru prevede că activitatea Axens se bazează pe garanțiile financiare acordate subcontractanților în ceea ce privește performanțele tehnice ale procedeelor. Instituția publică IFP nu este, astfel, răspunzătoare pentru garanțiile tehnice acordate de Axens clienților săi. |
| --- | --- |

(89)

În scrisoarea lor din 8 septembrie 2009, autoritățile franceze au precizat că limitarea răspunderii în ceea ce privește clienții este prevăzută atât în convenția de licență-cadru (66), cât și în convenția de licență-produse (67) încheiate între instituția publică IFP și Axens și intrate în vigoare la 1 ianuarie 2001. Ambele contracte prevăd că, în cazul în care Axens poate dovedi că serviciile furnizate de instituția publică IFP stau la originea falimentului său, răspunderea financiară a acesteia din urmă va fi limitată la un procent (68) din sumele încasate efectiv de instituția publică IFP ca redevențe proporționale pentru tranzacția de vânzare care generează o creanță (licență-produse) și pentru unitatea care face obiectul unei sub-licențe sau pentru tranzacția de vânzare efectuată în cadrul unei sub-licențe care generează o creanță (licență-cadru). Cu alte cuvinte, răspunderea instituției publice IFP nu poate depăși niciodată 100 % din sumele percepute. Pe de altă parte, licența-cadru prevede că activitatea Axens se bazează pe garanțiile financiare acordate subcontractanților în ceea ce privește performanțele tehnice ale procedeelor. Instituția publică IFP nu este, astfel, răspunzătoare pentru garanțiile tehnice acordate de Axens clienților săi.

| (90) | În plus, trebuie precizat că contractele de licență între Axens și clienții săi prevăd, în mod simetric, ca răspunderea financiară a Axens să fie, în general, limitată la [...] (*) % din redevențele plătite pentru fiecare unitate care face obiectul unei creanțe. Răspunderea instituției publice IFP este total independentă de cea a Axens, atunci când, din rațiuni comerciale, garanția acordată de aceasta din urmă clientului său se dovedește mai mare decât garanția care i-a fost acordată de instituția publică IFP. Acest principiu se aplică oricărei licențe pe care instituția publică IFP urmează să o acorde unor părți terțe, altele decât filialele sale. |
| --- | --- |

(90)

În plus, trebuie precizat că contractele de licență între Axens și clienții săi prevăd, în mod simetric, ca răspunderea financiară a Axens să fie, în general, limitată la [...] (*) % din redevențele plătite pentru fiecare unitate care face obiectul unei creanțe. Răspunderea instituției publice IFP este total independentă de cea a Axens, atunci când, din rațiuni comerciale, garanția acordată de aceasta din urmă clientului său se dovedește mai mare decât garanția care i-a fost acordată de instituția publică IFP. Acest principiu se aplică oricărei licențe pe care instituția publică IFP urmează să o acorde unor părți terțe, altele decât filialele sale.

| (91) | În final, autoritățile franceze au adăugat că instituția publică IFP are ca principiu limitarea răspunderii sale față de clienții săi (filiale sau din afara grupului) atunci când prestează servicii în numele acestora din urmă (studii, cercetări la comandă, teste etc.). Răspunderea admisă de instituția publică IFP constă, în acest caz, într-un angajament privind rectificarea lucrărilor realizate, în timp ce pe plan financiar principiul vizează limitarea răspunderii la [...] (*) % din remunerația efectiv încasată, cu un plafon care poate ajunge, în final, la [...] (*) % în funcție de caz. Astfel, în cazul în care clientul consideră că lucrarea realizată de instituția publică IFP este defectuoasă, aceasta nu poate fi, în niciun caz, obligată să o refacă pe termen nelimitat. |
| --- | --- |

(91)

În final, autoritățile franceze au adăugat că instituția publică IFP are ca principiu limitarea răspunderii sale față de clienții săi (filiale sau din afara grupului) atunci când prestează servicii în numele acestora din urmă (studii, cercetări la comandă, teste etc.). Răspunderea admisă de instituția publică IFP constă, în acest caz, într-un angajament privind rectificarea lucrărilor realizate, în timp ce pe plan financiar principiul vizează limitarea răspunderii la [...] (*) % din remunerația efectiv încasată, cu un plafon care poate ajunge, în final, la [...] (*) % în funcție de caz. Astfel, în cazul în care clientul consideră că lucrarea realizată de instituția publică IFP este defectuoasă, aceasta nu poate fi, în niciun caz, obligată să o refacă pe termen nelimitat.

6.2.2.2   
  Referitor la raporturile Axens cu furnizorii săi și la condițiile sale de finanțare pe piețele financiare

| (92) | Autoritățile franceze neagă relevanța afirmației societății UOP Limited conform căreia pretinsa convingere legată de existența unor resurse financiare nelimitate în beneficiul Axens i-ar oferi condiții preferențiale atât din partea furnizorilor săi, cât și de pe piețele financiare. În opinia Franței, societatea UOP Limited nu ar aduce niciun fel de probe în sprijinul acestei acuzații. |
| --- | --- |

(92)

Autoritățile franceze neagă relevanța afirmației societății UOP Limited conform căreia pretinsa convingere legată de existența unor resurse financiare nelimitate în beneficiul Axens i-ar oferi condiții preferențiale atât din partea furnizorilor săi, cât și de pe piețele financiare. În opinia Franței, societatea UOP Limited nu ar aduce niciun fel de probe în sprijinul acestei acuzații.

| (93) | Autoritățile franceze consideră că reglementarea descrisă la considerentul 84, conform căreia filiala nu formulează nicio solicitare de garanție către societatea-mamă, este suficientă pentru a infirma ipoteza formulată de societatea UOP Limited. |
| --- | --- |

(93)

Autoritățile franceze consideră că reglementarea descrisă la considerentul 84, conform căreia filiala nu formulează nicio solicitare de garanție către societatea-mamă, este suficientă pentru a infirma ipoteza formulată de societatea UOP Limited.

| (94) | Mai mult decât atât, în ceea ce privește condițiile de creditare ale Axens, la fel ca cele ale Beicip-Franlab și Prosernat, pe piețele financiare, autoritățile franceze se declară dispuse să se angajeze în fața Comisiei să menționeze, în scris, în orice contract de finanțare, în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului” (69). |
| --- | --- |

(94)

Mai mult decât atât, în ceea ce privește condițiile de creditare ale Axens, la fel ca cele ale Beicip-Franlab și Prosernat, pe piețele financiare, autoritățile franceze se declară dispuse să se angajeze în fața Comisiei să menționeze, în scris, în orice contract de finanțare, în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului” (69).

7   EVALUARE

7.1   EXISTENȚA UNUI AJUTOR DE STAT ÎN SENSUL ARTICOLULUI 107 ALINEATUL (1) DIN TFUE

| (95) | Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede următoarele: „Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care afectează schimburile comerciale dintre statele membre”. |
| --- | --- |

(95)

Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede următoarele: „Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care afectează schimburile comerciale dintre statele membre”.

| (96) | În cazul de față, pentru a stabili existența unui ajutor de stat, trebuie mai întâi să se verifice dacă măsura constând în acordarea de către Franța a statutului de IPCI instituției publice IFP la data de 7 iulie 2006 implică resurse de stat (7.1.1) pentru acordarea unei garanții publice nelimitate care acoperă activitățile economice (7.1.2). Întrucât dimensiunea acoperirii garanției de stat și natura activităților acoperite vor permite definirea domeniului de aplicare al prezentei decizii (7.1.3), va trebui apoi să se examineze dacă măsura în cauză conferă un avantaj selectiv grupului IFP (7.1.4) care poate afecta schimburile comerciale dintre statele membre (7.1.5). |
| --- | --- |

(96)

În cazul de față, pentru a stabili existența unui ajutor de stat, trebuie mai întâi să se verifice dacă măsura constând în acordarea de către Franța a statutului de IPCI instituției publice IFP la data de 7 iulie 2006 implică resurse de stat (7.1.1) pentru acordarea unei garanții publice nelimitate care acoperă activitățile economice (7.1.2). Întrucât dimensiunea acoperirii garanției de stat și natura activităților acoperite vor permite definirea domeniului de aplicare al prezentei decizii (7.1.3), va trebui apoi să se examineze dacă măsura în cauză conferă un avantaj selectiv grupului IFP (7.1.4) care poate afecta schimburile comerciale dintre statele membre (7.1.5).

7.1.1   UTILIZAREA RESURSELOR DE STAT SUB FORMĂ DE GARANȚIE NELIMITATĂ

| (97) | Având în vedere structura sa specifică de grup economic în sensul dreptului concurenței, este necesar să se țină seama de impactul potențial al garanției de stat nelimitate care rezultă din statutul de IPIC al instituției publice IFP asupra tuturor entităților grupului IFP, adică asupra instituției publice și a filialelor sale, procedând în două etape:






  — | în ceea ce privește instituția publică IFP, impactul garanției nelimitate decurge direct din statutul de IPIC: de fapt, instituția publică IFP, ca persoană juridică de drept public, nu se supune dreptului comun în materie de redresare și lichidare judiciară a întreprinderilor aflate în dificultate. Având în vedere această particularitate, societatea-mamă a grupului IFP și-ar putea exercita direct activitățile economice în condiții mai avantajoase decât alți actori din piață care nu beneficiază de o protecție comparabilă (7.1.1.1). |
| --- | --- | --- |

(97)

Având în vedere structura sa specifică de grup economic în sensul dreptului concurenței, este necesar să se țină seama de impactul potențial al garanției de stat nelimitate care rezultă din statutul de IPIC al instituției publice IFP asupra tuturor entităților grupului IFP, adică asupra instituției publice și a filialelor sale, procedând în două etape:

—

în ceea ce privește instituția publică IFP, impactul garanției nelimitate decurge direct din statutul de IPIC: de fapt, instituția publică IFP, ca persoană juridică de drept public, nu se supune dreptului comun în materie de redresare și lichidare judiciară a întreprinderilor aflate în dificultate. Având în vedere această particularitate, societatea-mamă a grupului IFP și-ar putea exercita direct activitățile economice în condiții mai avantajoase decât alți actori din piață care nu beneficiază de o protecție comparabilă (7.1.1.1).

| — | în ceea ce privește activitățile exercitate direct de filialele de drept privat ale grupului IFP, care se supun, la rândul lor, integral dreptului comun în materie de faliment, o angajare directă a instituției publice și, prin urmare, a statului pare imposibilă. Prin urmare, în ipoteza insuficienței activelor unei filiale, este necesar să se analizeze măsura în care creditorii Axens, Prosernat și Beicip-Franlab ar putea beneficia de un mecanism indirect pe baza unei posibile răspunderi a societății-mamă față de filialele sale, echivalentul unui mecanism de garantare (7.1.1.2). |
| --- | --- |

—

în ceea ce privește activitățile exercitate direct de filialele de drept privat ale grupului IFP, care se supun, la rândul lor, integral dreptului comun în materie de faliment, o angajare directă a instituției publice și, prin urmare, a statului pare imposibilă. Prin urmare, în ipoteza insuficienței activelor unei filiale, este necesar să se analizeze măsura în care creditorii Axens, Prosernat și Beicip-Franlab ar putea beneficia de un mecanism indirect pe baza unei posibile răspunderi a societății-mamă față de filialele sale, echivalentul unui mecanism de garantare (7.1.1.2).

7.1.1.1   
  Acoperirea instituției publice IFP de o garanție de stat nelimitată acordată în virtutea statutului său de IPIC

| (98) | În Decizia C 56/2007 menționată anterior, Comisia a concluzionat (70) că particularitățile intrinseci ale statutului de instituție publică al La Poste (71) și, în special, existența unei garanții în ceea ce privește rambursarea creanțelor individuale și menținerea existenței La Poste și/sau a obligațiilor sale ar implica faptul că statul joacă rolul de garant în ultimă instanță asupra activităților economice desfășurate de instituția publică. |
| --- | --- |

(98)

În Decizia C 56/2007 menționată anterior, Comisia a concluzionat (70) că particularitățile intrinseci ale statutului de instituție publică al La Poste (71) și, în special, existența unei garanții în ceea ce privește rambursarea creanțelor individuale și menținerea existenței La Poste și/sau a obligațiilor sale ar implica faptul că statul joacă rolul de garant în ultimă instanță asupra activităților economice desfășurate de instituția publică.

| (99) | În cazul de față, Comisia consideră că argumentele invocate în Decizia C 56/2007 menționată anterior pot fi, în esență, transpuse statutului de IPIC al instituției publice IFP și că aceasta din urmă beneficiază, de asemenea, de o situație juridică specială, atât în ceea ce privește despăgubirea creditorilor săi, cât și menținerea existenței întreprinderii în caz de insolvabilitate. De asemenea, în sensul prezentei analize, Comisia va face referire la argumentele dezvoltate în secțiunea 4.1 („Calificarea drept ajutor”) din Decizia C 56/2007 menționată anterior. |
| --- | --- |

(99)

În cazul de față, Comisia consideră că argumentele invocate în Decizia C 56/2007 menționată anterior pot fi, în esență, transpuse statutului de IPIC al instituției publice IFP și că aceasta din urmă beneficiază, de asemenea, de o situație juridică specială, atât în ceea ce privește despăgubirea creditorilor săi, cât și menținerea existenței întreprinderii în caz de insolvabilitate. De asemenea, în sensul prezentei analize, Comisia va face referire la argumentele dezvoltate în secțiunea 4.1 („Calificarea drept ajutor”) din Decizia C 56/2007 menționată anterior.

A.   Garantarea rambursării creanțelor individuale

| (100) | Este necesar, mai întâi, să se analizeze argumentul autorităților franceze conform căruia existența unei garanții de stat în favoarea IPIC ar fi exclusă de legislație sau de jurisprudență (a), înainte de a dovedi că, în ipoteza în care instituția publică IFP s-ar afla în situația de încetare a plăților, creditorii săi ar beneficia de o procedură mai favorabilă decât creditorii întreprinderilor relevante de drept comun. |
| --- | --- |

(100)

Este necesar, mai întâi, să se analizeze argumentul autorităților franceze conform căruia existența unei garanții de stat în favoarea IPIC ar fi exclusă de legislație sau de jurisprudență (a), înainte de a dovedi că, în ipoteza în care instituția publică IFP s-ar afla în situația de încetare a plăților, creditorii săi ar beneficia de o procedură mai favorabilă decât creditorii întreprinderilor relevante de drept comun.

a)   Respingerea argumentelor autorităților franceze

| (101) | Contrar celor afirmate de autoritățile franceze, Comisia este în măsură să concluzioneze că dreptul francez admite existența garanțiilor implicite și, mai precis, existența unei garanții de stat în virtutea statutului de instituție publică. Comisia respinge argumentele autorităților franceze din următoarele motive. |
| --- | --- |

(101)

Contrar celor afirmate de autoritățile franceze, Comisia este în măsură să concluzioneze că dreptul francez admite existența garanțiilor implicite și, mai precis, existența unei garanții de stat în virtutea statutului de instituție publică. Comisia respinge argumentele autorităților franceze din următoarele motive.

| (102) | În primul rând, Comisia face trimitere la considerentele 120 și 121 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, mutatis mutandis, unde autoritățile franceze afirmă că nicio lege sau decizie nu prevede principiul conform căruia statul ar garanta datoriile IPIC. Comisia consideră, din contră, că, dacă, într-adevăr, nu există legi sau decizii care să confirme sau să excludă existența unei garanții de stat explicite în favoarea IPIC, aceasta nu permite excluderea existenței unei garanții implicite. |
| --- | --- |

(102)

În primul rând, Comisia face trimitere la considerentele 120 și 121 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, mutatis mutandis, unde autoritățile franceze afirmă că nicio lege sau decizie nu prevede principiul conform căruia statul ar garanta datoriile IPIC. Comisia consideră, din contră, că, dacă, într-adevăr, nu există legi sau decizii care să confirme sau să excludă existența unei garanții de stat explicite în favoarea IPIC, aceasta nu permite excluderea existenței unei garanții implicite.

| (103) | În al doilea rând, Comisia face trimitere la considerentele 122-124 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, mutatis mutandis, atunci când autoritățile franceze consideră că ar exista o jurisprudență în ceea ce privește inexistența garanțiilor, în mod special, în hotărârea privind Société de l'hôtel d'Albe
   (72) și în hotărârile privind Campoloro
   (73). În ceea ce privește prima cauză, așa cum a subliniat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale, hotărârea privind Société de l'hôtel d'Albe nu se referă exact la situația în care garanția poate interveni (74). În ceea ce privește cea de-a doua cauză (75), Comisia consideră, dimpotrivă, că ea demonstrează că regimul de răspundere a statului în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor instituțiilor publice prezintă toate trăsăturile unui mecanism de garantare. |
| --- | --- |

(103)

În al doilea rând, Comisia face trimitere la considerentele 122-124 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, mutatis mutandis, atunci când autoritățile franceze consideră că ar exista o jurisprudență în ceea ce privește inexistența garanțiilor, în mod special, în hotărârea privind Société de l'hôtel d'Albe
   (72) și în hotărârile privind Campoloro
   (73). În ceea ce privește prima cauză, așa cum a subliniat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale, hotărârea privind Société de l'hôtel d'Albe nu se referă exact la situația în care garanția poate interveni (74). În ceea ce privește cea de-a doua cauză (75), Comisia consideră, dimpotrivă, că ea demonstrează că regimul de răspundere a statului în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor instituțiilor publice prezintă toate trăsăturile unui mecanism de garantare.

| (104) | În al treilea rând, Comisia consideră că argumentul prezentat de autoritățile franceze în cauza serviciilor poștale, conform căruia datoriile contractate de IPIC de la intrarea în vigoare a LOLB la 1 ianuarie 2005 nu pot beneficia de o garanție implicită, nu poate fi susținut:






  (a) | Comisia subliniază că schimbarea statutului instituției publice IFP a intervenit la 7 iulie 2006, adică ulterior intrării în vigoare a LOLB. În aceste condiții, nu este necesar să se analizeze argumentele avansate de expertul autorităților franceze în cauza serviciilor poștale privind posibilele datorii contractate înainte de 1 ianuarie 2005, deși autoritățile franceze fac referire la acest aspect mutatis mutandis în observațiile lor. Într-adevăr, datoriile contractate de instituția publică IFP înainte de 1 ianuarie 2005 au fost contractate de o instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale (și, deci, de o persoană juridică de drept privat) și, prin urmare, nu au putut fi acoperite, în momentul subscrierii lor (76), de garanția nelimitată conferită prin prisma statutului de IPIC. |
| --- | --- | --- |

(104)

În al treilea rând, Comisia consideră că argumentul prezentat de autoritățile franceze în cauza serviciilor poștale, conform căruia datoriile contractate de IPIC de la intrarea în vigoare a LOLB la 1 ianuarie 2005 nu pot beneficia de o garanție implicită, nu poate fi susținut:

(a)

Comisia subliniază că schimbarea statutului instituției publice IFP a intervenit la 7 iulie 2006, adică ulterior intrării în vigoare a LOLB. În aceste condiții, nu este necesar să se analizeze argumentele avansate de expertul autorităților franceze în cauza serviciilor poștale privind posibilele datorii contractate înainte de 1 ianuarie 2005, deși autoritățile franceze fac referire la acest aspect mutatis mutandis în observațiile lor. Într-adevăr, datoriile contractate de instituția publică IFP înainte de 1 ianuarie 2005 au fost contractate de o instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale (și, deci, de o persoană juridică de drept privat) și, prin urmare, nu au putut fi acoperite, în momentul subscrierii lor (76), de garanția nelimitată conferită prin prisma statutului de IPIC.

| (b) | Cu toate acestea, Comisia notează, așa cum, de altfel, a relevat și expertul său în cauza serviciilor poștale și cum aceasta a explicat deja la considerentul 130 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile de stat în legea bugetului se limitează la „acordarea” acestor garanții; că, prin urmare, acordarea unei astfel de garanții acoperă cazurile în care, prin manifestarea explicită a voinței, statul decide să garanteze pentru un organism sau o operațiune; că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile în legea bugetului nu acoperă, așadar, garanțiile născute dintr-un statut sau o obligație jurisprudențială, caracterizate prin natura lor implicită și automată; și că această din urmă categorie nu rezultă dintr-o decizie a statului, ci din faptul că statul se situează într-un cadru juridic preexistent în care garanția nu este decât un efect (77). |
| --- | --- |

(b)

Cu toate acestea, Comisia notează, așa cum, de altfel, a relevat și expertul său în cauza serviciilor poștale și cum aceasta a explicat deja la considerentul 130 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile de stat în legea bugetului se limitează la „acordarea” acestor garanții; că, prin urmare, acordarea unei astfel de garanții acoperă cazurile în care, prin manifestarea explicită a voinței, statul decide să garanteze pentru un organism sau o operațiune; că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile în legea bugetului nu acoperă, așadar, garanțiile născute dintr-un statut sau o obligație jurisprudențială, caracterizate prin natura lor implicită și automată; și că această din urmă categorie nu rezultă dintr-o decizie a statului, ci din faptul că statul se situează într-un cadru juridic preexistent în care garanția nu este decât un efect (77).

| (c) | Comisia concluzionează, așa cum a făcut-o și la considerentul 131 din Decizia C 56/2007, la care face trimitere mutatis mutandis, că argumentul autorităților franceze, bazat pe LOLB, nu este convingător și că faptul că nicio lege a bugetului nu prevede că statul asigură garanția sa instituției publice IFP în virtutea statutului acesteia nu exclude existența unei garanții implicite; că, în orice caz, Comisia nu este influențată de calificarea în dreptul francez a măsurii ca garanție, nici de faptul că este vorba de o garanție care intră sub incidența LOLB; că singura calificare pertinentă a acestei măsuri este cea în temeiul dreptului Uniunii Europene; și că acesta din urmă recunoaște existența unei garanții implicite atunci când un stat membru este obligat juridic să ramburseze o creanță a unei alte persoane în caz de faliment al acesteia (78). |
| --- | --- |

(c)

Comisia concluzionează, așa cum a făcut-o și la considerentul 131 din Decizia C 56/2007, la care face trimitere mutatis mutandis, că argumentul autorităților franceze, bazat pe LOLB, nu este convingător și că faptul că nicio lege a bugetului nu prevede că statul asigură garanția sa instituției publice IFP în virtutea statutului acesteia nu exclude existența unei garanții implicite; că, în orice caz, Comisia nu este influențată de calificarea în dreptul francez a măsurii ca garanție, nici de faptul că este vorba de o garanție care intră sub incidența LOLB; că singura calificare pertinentă a acestei măsuri este cea în temeiul dreptului Uniunii Europene; și că acesta din urmă recunoaște existența unei garanții implicite atunci când un stat membru este obligat juridic să ramburseze o creanță a unei alte persoane în caz de faliment al acesteia (78).

| (105) | În al patrulea rând, Comisia respinge argumentul autorităților franceze conform căruia, în cazul existenței unei garanții de stat în favoarea IPIC, orice constituire a unui nou IPIC (inclusiv prin schimbarea statutului) ar necesita aplicarea unor măsuri de garantare de natură să mențină drepturile creditorilor apărute anterior acestei transformări, și contrapoziția sa (modus tollens) conform căreia, cum un astfel de mecanism nu a fost niciodată instituit (79), nu ar exista nicio garanție în favoarea instituției publice IFP:






  (a) | Așa cum a arătat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale și după cum s-a amintit la considerentul 133 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că o asemenea afirmație ar conduce la o interpretare prea largă a protecției constituționale a dreptului de proprietate. |
| --- | --- | --- |

(105)

În al patrulea rând, Comisia respinge argumentul autorităților franceze conform căruia, în cazul existenței unei garanții de stat în favoarea IPIC, orice constituire a unui nou IPIC (inclusiv prin schimbarea statutului) ar necesita aplicarea unor măsuri de garantare de natură să mențină drepturile creditorilor apărute anterior acestei transformări, și contrapoziția sa (modus tollens) conform căreia, cum un astfel de mecanism nu a fost niciodată instituit (79), nu ar exista nicio garanție în favoarea instituției publice IFP:

(a)

Așa cum a arătat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale și după cum s-a amintit la considerentul 133 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că o asemenea afirmație ar conduce la o interpretare prea largă a protecției constituționale a dreptului de proprietate.

| (b) | Comisia ține să precizeze, cum, de altfel, a făcut-o deja la considerentul 134 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că dreptul de proprietate nu impune prevederea unei măsuri specifice pentru garantarea drepturilor creditorilor în momentul transformării unui IPIC într-o societate supusă procedurilor judiciare de redresare și lichidare și că lipsa acestor măsuri nu constituie un indiciu al inexistenței unei garanții implicite. |
| --- | --- |

(b)

Comisia ține să precizeze, cum, de altfel, a făcut-o deja la considerentul 134 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că dreptul de proprietate nu impune prevederea unei măsuri specifice pentru garantarea drepturilor creditorilor în momentul transformării unui IPIC într-o societate supusă procedurilor judiciare de redresare și lichidare și că lipsa acestor măsuri nu constituie un indiciu al inexistenței unei garanții implicite.

| (c) | Comisia adaugă, după cum s-a explicat la considerentele 135 și 136 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că decizia autorităților franceze de a acorda o garanție explicită întreprinderii La Poste (80) atunci când a obținut un statut asimilat unui IPIC în 1990 nu demonstrează inexistența unei garanții implicite în favoarea sa. |
| --- | --- |

(c)

Comisia adaugă, după cum s-a explicat la considerentele 135 și 136 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că decizia autorităților franceze de a acorda o garanție explicită întreprinderii La Poste (80) atunci când a obținut un statut asimilat unui IPIC în 1990 nu demonstrează inexistența unei garanții implicite în favoarea sa.

| (106) | În ultimul rând, Comisia face trimitere la secțiunea din prezenta decizie privind angajarea răspunderii statului, precum și la secțiunea 4.1.1 A litera b) punctul 3) din Decizia C 56/2007 menționată anterior în ceea ce privește articolul domnului Labetoulle citat de autoritățile franceze (81), precum și analiza sa asupra jurisprudenței Campoloro
   (82). |
| --- | --- |

(106)

În ultimul rând, Comisia face trimitere la secțiunea din prezenta decizie privind angajarea răspunderii statului, precum și la secțiunea 4.1.1 A litera b) punctul 3) din Decizia C 56/2007 menționată anterior în ceea ce privește articolul domnului Labetoulle citat de autoritățile franceze (81), precum și analiza sa asupra jurisprudenței Campoloro
   (82).

| (107) | Contrar celor afirmate de autoritățile franceze – această garanție ar fi, în opinia lor, exclusă de legi – Comisia notează că existența garanțiilor implicite în virtutea statutului de instituție publică este confirmată printr-o notă a Consiliului de Stat emisă în 1995 în cauza Crédit Lyonnais, care justifică existența unei garanții de stat implicite doar prin statutul de instituție publică al organismului (83). |
| --- | --- |

(107)

Contrar celor afirmate de autoritățile franceze – această garanție ar fi, în opinia lor, exclusă de legi – Comisia notează că existența garanțiilor implicite în virtutea statutului de instituție publică este confirmată printr-o notă a Consiliului de Stat emisă în 1995 în cauza Crédit Lyonnais, care justifică existența unei garanții de stat implicite doar prin statutul de instituție publică al organismului (83).

| (108) | Conform explicațiilor de la considerentele 142-145 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia nu împărtășește interpretarea autorităților franceze, conform căreia acest aviz al Consiliului de Stat nu ar putea fi transpus instituției publice IFP. Aceasta subliniază în special că acest aviz nu face referire nici la misiune, nici la prezența sau absența unui contabil public în cadrul instituției publice. De asemenea, autoritățile franceze nu explică de ce, în opinia lor, acest aviz nu ar fi aplicabil decât instituțiilor publice cu contabil public. Pe de altă parte, Comisia respinge argumentele autorităților franceze potrivit cărora avizul nu poate fi aplicat deoarece precede LOLB și contravine jurisprudenței ulterioare a Consiliului de Stat, Comisia făcând referire la considerentul 104, precum și în Decizia C 56/2007 menționată anterior, că LOLB nu constituie un obstacol în calea existenței unei garanții de stat implicite în favoarea instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(108)

Conform explicațiilor de la considerentele 142-145 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia nu împărtășește interpretarea autorităților franceze, conform căreia acest aviz al Consiliului de Stat nu ar putea fi transpus instituției publice IFP. Aceasta subliniază în special că acest aviz nu face referire nici la misiune, nici la prezența sau absența unui contabil public în cadrul instituției publice. De asemenea, autoritățile franceze nu explică de ce, în opinia lor, acest aviz nu ar fi aplicabil decât instituțiilor publice cu contabil public. Pe de altă parte, Comisia respinge argumentele autorităților franceze potrivit cărora avizul nu poate fi aplicat deoarece precede LOLB și contravine jurisprudenței ulterioare a Consiliului de Stat, Comisia făcând referire la considerentul 104, precum și în Decizia C 56/2007 menționată anterior, că LOLB nu constituie un obstacol în calea existenței unei garanții de stat implicite în favoarea instituției publice IFP.

| (109) | În final, după cum s-a precizat la considerentele 146 și 147 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia ia act de nota ministrului economiei, finanțelor și industriei din 22 iulie 2003 referitoare la „Identificarea mecanismelor de garanție implicită sau explicită acordată de stat”, care confirmă existența garanțiilor implicite care decurg dintr-un act administrativ sau legislativ care „implică și produce consecințe de ordin financiar pentru stat”. Această notă demonstrează că garanția de stat poate decurge din diferite tipuri de acte juridice (84) și menționează că înființarea unei instituții publice poate implica o garanție de stat implicită în favoarea creditorilor acelei instituții (85). |
| --- | --- |

(109)

În final, după cum s-a precizat la considerentele 146 și 147 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia ia act de nota ministrului economiei, finanțelor și industriei din 22 iulie 2003 referitoare la „Identificarea mecanismelor de garanție implicită sau explicită acordată de stat”, care confirmă existența garanțiilor implicite care decurg dintr-un act administrativ sau legislativ care „implică și produce consecințe de ordin financiar pentru stat”. Această notă demonstrează că garanția de stat poate decurge din diferite tipuri de acte juridice (84) și menționează că înființarea unei instituții publice poate implica o garanție de stat implicită în favoarea creditorilor acelei instituții (85).

b)   Creditorul instituției publice IFP este asigurat că îi va fi rambursată creanța.

| (110) | În urma demonstrației prezentate în secțiunea 4.1.1. A litera b) din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia intenționează acum să demonstreze că, în cazul încetării plăților de către instituția publică IFP, creditorii acesteia s-ar afla într-o situație mai favorabilă decât creditorii unei întreprinderi care se supune dreptului comercial. |
| --- | --- |

(110)

În urma demonstrației prezentate în secțiunea 4.1.1. A litera b) din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia intenționează acum să demonstreze că, în cazul încetării plăților de către instituția publică IFP, creditorii acesteia s-ar afla într-o situație mai favorabilă decât creditorii unei întreprinderi care se supune dreptului comercial.

| (111) | În primul rând, în ceea ce privește instituțiile publice, limitările tradiționale care stau în calea recuperării unei creanțe de la un organism de drept privat nu se aplică. Pe baza elementelor prezentate pe larg la considerentele 150-154 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia constată în acest prim punct că:






  — | spre deosebire de creditorii întreprinderilor care se supun dreptului comercial, creditorii instituției publice IFP (dat fiind că aceasta din urmă nu se supune dreptului comun în materie de redresare și de lichidare judiciară a întreprinderilor aflate în dificultate) nu riscă ștergerea, totală sau parțială, a creanței la finalul unei proceduri judiciare de lichidare; |
| --- | --- | --- |

(111)

În primul rând, în ceea ce privește instituțiile publice, limitările tradiționale care stau în calea recuperării unei creanțe de la un organism de drept privat nu se aplică. Pe baza elementelor prezentate pe larg la considerentele 150-154 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia constată în acest prim punct că:

—

spre deosebire de creditorii întreprinderilor care se supun dreptului comercial, creditorii instituției publice IFP (dat fiind că aceasta din urmă nu se supune dreptului comun în materie de redresare și de lichidare judiciară a întreprinderilor aflate în dificultate) nu riscă ștergerea, totală sau parțială, a creanței la finalul unei proceduri judiciare de lichidare;

| — | personalitatea juridică a instituției publice IFP nu constituie un obstacol în calea acordării garanției de stat; |
| --- | --- |

—

personalitatea juridică a instituției publice IFP nu constituie un obstacol în calea acordării garanției de stat;

| — | în lipsa unei limitări explicite a răspunderii statului în ceea ce privește instituția publică IFP, creditorii acesteia pot, în mod legitim, să se bazeze pe principiul conform căruia statul suportă datoriile instituției publice IFP, deși aceasta din urmă beneficiată de personalitate juridică. |
| --- | --- |

—

în lipsa unei limitări explicite a răspunderii statului în ceea ce privește instituția publică IFP, creditorii acesteia pot, în mod legitim, să se bazeze pe principiul conform căruia statul suportă datoriile instituției publice IFP, deși aceasta din urmă beneficiată de personalitate juridică.

| (112) | În al doilea rând, în cazul recuperării datoriilor instituțiilor publice condamnate printr-o hotărâre judecătorească, procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 (și prin diferite norme de aplicare (86)) este, din motivele explicitate la considerentele 113-117, mai favorabilă pentru creditorii instituției publice IFP decât procedurile judiciare de drept comun, în măsura în care aceasta nu este susceptibilă să conducă la o stingere a creanței pe care o dețin la instituția publică IFP. |
| --- | --- |

(112)

În al doilea rând, în cazul recuperării datoriilor instituțiilor publice condamnate printr-o hotărâre judecătorească, procedura instituită prin Legea din 16 iulie 1980 (și prin diferite norme de aplicare (86)) este, din motivele explicitate la considerentele 113-117, mai favorabilă pentru creditorii instituției publice IFP decât procedurile judiciare de drept comun, în măsura în care aceasta nu este susceptibilă să conducă la o stingere a creanței pe care o dețin la instituția publică IFP.

| (113) | Conform analizei dezvoltate la considerentele 157-161 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia notează mai întâi că Legea din 1980 (87) și măsurile sale de aplicare (88) desemnează statul ca autoritate competentă pentru recuperarea datoriilor instituțiilor publice și îi conferă prerogative importante: mandatarea din oficiu și crearea unor resurse suficiente. |
| --- | --- |

(113)

Conform analizei dezvoltate la considerentele 157-161 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia notează mai întâi că Legea din 1980 (87) și măsurile sale de aplicare (88) desemnează statul ca autoritate competentă pentru recuperarea datoriilor instituțiilor publice și îi conferă prerogative importante: mandatarea din oficiu și crearea unor resurse suficiente.

| (114) | Conform considerațiilor expuse la considerentele 162-168 din Decizia C 56/2007, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că procedura specifică descrisă de Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia este doar o procedură de recuperare a creanțelor și nu o procedură de lichidare, și că după aplicarea acestei proceduri de recuperare, creanța nu dispare, în timp ce, la finalizarea procedurii de lichidare de drept comun, hotărârea de închidere din insuficiență de active, fără aplicarea unor sancțiuni, implică o interdicție pentru creditori de reîncepere a urmăririi. Comisia notează, de asemenea, că Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia, care prevede reportul pe durata mandatării și care nu face nicăieri referire la situația încetării plăților, lasă creditorii să creadă că există sau că vor exista întotdeauna resursele necesare pentru reglarea creanței pe care o dețin la entitatea publică. Aceste două elemente o determină să considere că situația insuficienței fondurilor fie este acoperită, după caz, de către stat, fie este doar temporară. În schimb, nicio procedură de lichidare nu prevede posibilitatea ca o parte terță să devină responsabilă pentru datoriile persoanei juridice insolvabile, cu excepția, desigur, a cazului în care este vorba de un garant. |
| --- | --- |

(114)

Conform considerațiilor expuse la considerentele 162-168 din Decizia C 56/2007, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că procedura specifică descrisă de Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia este doar o procedură de recuperare a creanțelor și nu o procedură de lichidare, și că după aplicarea acestei proceduri de recuperare, creanța nu dispare, în timp ce, la finalizarea procedurii de lichidare de drept comun, hotărârea de închidere din insuficiență de active, fără aplicarea unor sancțiuni, implică o interdicție pentru creditori de reîncepere a urmăririi. Comisia notează, de asemenea, că Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia, care prevede reportul pe durata mandatării și care nu face nicăieri referire la situația încetării plăților, lasă creditorii să creadă că există sau că vor exista întotdeauna resursele necesare pentru reglarea creanței pe care o dețin la entitatea publică. Aceste două elemente o determină să considere că situația insuficienței fondurilor fie este acoperită, după caz, de către stat, fie este doar temporară. În schimb, nicio procedură de lichidare nu prevede posibilitatea ca o parte terță să devină responsabilă pentru datoriile persoanei juridice insolvabile, cu excepția, desigur, a cazului în care este vorba de un garant.

| (115) | Conform analizei realizate la considerentele 170-180 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că legislația franceză autorizează și chiar încurajează statul să aprobe contribuțiile la instituțiile publice, de preferință, prin împrumuturi bancare clasice, atunci când acestea nu dispun de fonduri suficiente, contribuții care pot constitui „resursele suplimentare” la care face referire Legea din 16 iulie 1980. De asemenea, Comisia consideră că această legislație este cunoscută creditorilor, îndreptățiți să creadă că autoritatea de tutelă va fi în măsură să găsească resursele necesare în scopul acoperirii creanțelor lor. Prin urmare, Comisia consideră că situația în care creditorul nu ar obține rambursarea creanței sale prin aplicarea procedurilor stabilite de Legea din 16 iulie 1980 este puțin probabilă. |
| --- | --- |

(115)

Conform analizei realizate la considerentele 170-180 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că legislația franceză autorizează și chiar încurajează statul să aprobe contribuțiile la instituțiile publice, de preferință, prin împrumuturi bancare clasice, atunci când acestea nu dispun de fonduri suficiente, contribuții care pot constitui „resursele suplimentare” la care face referire Legea din 16 iulie 1980. De asemenea, Comisia consideră că această legislație este cunoscută creditorilor, îndreptățiți să creadă că autoritatea de tutelă va fi în măsură să găsească resursele necesare în scopul acoperirii creanțelor lor. Prin urmare, Comisia consideră că situația în care creditorul nu ar obține rambursarea creanței sale prin aplicarea procedurilor stabilite de Legea din 16 iulie 1980 este puțin probabilă.

| (116) | Cu toate acestea, spre deosebire de ceea ce a concluzionat pentru La Poste în Decizia C 56/2007 menționată anterior, Comisia relevă că, în cazul de față, resursele proprii care ar putea fi mobilizate de instituția publică IFP sunt relativ importante, în măsura în care, după cum au explicat autoritățile franceze la considerentul 44, disponibilitățile și plasamentele (150,3 milioane EUR) erau echivalente, la sfârșitul anului 2007, cu aproximativ de cinci ori valoarea împrumuturilor și datoriilor financiare (25,2 milioane EUR). Astfel, Comisia recunoaște că, în situația actuală a finanțelor sale, pare puțin probabil, cel puțin în viitorul apropiat, ca lipsa resurselor proprii să poată pune instituția publică IFP în incapacitatea de a face față datoriilor sale și duce la necesitatea unei intervenții a statului. |
| --- | --- |

(116)

Cu toate acestea, spre deosebire de ceea ce a concluzionat pentru La Poste în Decizia C 56/2007 menționată anterior, Comisia relevă că, în cazul de față, resursele proprii care ar putea fi mobilizate de instituția publică IFP sunt relativ importante, în măsura în care, după cum au explicat autoritățile franceze la considerentul 44, disponibilitățile și plasamentele (150,3 milioane EUR) erau echivalente, la sfârșitul anului 2007, cu aproximativ de cinci ori valoarea împrumuturilor și datoriilor financiare (25,2 milioane EUR). Astfel, Comisia recunoaște că, în situația actuală a finanțelor sale, pare puțin probabil, cel puțin în viitorul apropiat, ca lipsa resurselor proprii să poată pune instituția publică IFP în incapacitatea de a face față datoriilor sale și duce la necesitatea unei intervenții a statului.

| (117) | Deși improbabilă la ora actuală, această situație de insuficiență a activelor instituției publice IFP nu este mai puțin posibilă pe termen mai lung. În aceste condiții, imposibilitatea mobilizării de resurse prin cesiunea patrimoniului ar determina recurgerea la alte mecanisme de garantare (avansuri, urmărirea angajării răspunderii statului etc.). Pe de altă parte, aplicarea unui regim de protecție a patrimoniului de către legislator ar putea alimenta caracterul contestabil al răspunderii obiective a statului în cazul unui eventual faliment al instituției publice IFP (89). La acest punct, Comisia ia notă de argumentul autorităților franceze (90) conform căruia, în cazul în care statul ar considera un activ aparținând unei instituții publice ca fiind „indispensabil” executării unei misiuni de serviciu public și s-ar opune, așadar, cesiunii acestuia, acesta nu ar fi răspunzător pentru despăgubire prin mecanisme de garantare. Comisia observă, cu toate acestea, că autoritățile franceze au recunoscut (chiar dacă ele contestă că instituția publică IFP ar putea obține un avantaj din aceasta) că cerința de continuitate a serviciului public se impune reprezentantului statului în executarea procedurii instituite prin Legea din 16 iulie 1980 (91). De asemenea, Comisia consideră că o astfel de alegere a puterii publice de a nu proceda la cesiuni de active în scopul menținerii unui serviciu public ar putea angaja răspunderea obiectivă a statului pentru încălcarea principiului egalității în fața obligațiilor publice. |
| --- | --- |

(117)

Deși improbabilă la ora actuală, această situație de insuficiență a activelor instituției publice IFP nu este mai puțin posibilă pe termen mai lung. În aceste condiții, imposibilitatea mobilizării de resurse prin cesiunea patrimoniului ar determina recurgerea la alte mecanisme de garantare (avansuri, urmărirea angajării răspunderii statului etc.). Pe de altă parte, aplicarea unui regim de protecție a patrimoniului de către legislator ar putea alimenta caracterul contestabil al răspunderii obiective a statului în cazul unui eventual faliment al instituției publice IFP (89). La acest punct, Comisia ia notă de argumentul autorităților franceze (90) conform căruia, în cazul în care statul ar considera un activ aparținând unei instituții publice ca fiind „indispensabil” executării unei misiuni de serviciu public și s-ar opune, așadar, cesiunii acestuia, acesta nu ar fi răspunzător pentru despăgubire prin mecanisme de garantare. Comisia observă, cu toate acestea, că autoritățile franceze au recunoscut (chiar dacă ele contestă că instituția publică IFP ar putea obține un avantaj din aceasta) că cerința de continuitate a serviciului public se impune reprezentantului statului în executarea procedurii instituite prin Legea din 16 iulie 1980 (91). De asemenea, Comisia consideră că o astfel de alegere a puterii publice de a nu proceda la cesiuni de active în scopul menținerii unui serviciu public ar putea angaja răspunderea obiectivă a statului pentru încălcarea principiului egalității în fața obligațiilor publice.

| (118) | În al treilea rând, din motivele prezentate deja la considerentele 185-226 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că, în ipoteza puțin probabilă în care procedura stabilită prin Legea din 1980 nu ar permite creditorului să fie despăgubit, căile de atac care i-ar rămâne pentru angajarea răspunderii statului prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare. |
| --- | --- |

(118)

În al treilea rând, din motivele prezentate deja la considerentele 185-226 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că, în ipoteza puțin probabilă în care procedura stabilită prin Legea din 1980 nu ar permite creditorului să fie despăgubit, căile de atac care i-ar rămâne pentru angajarea răspunderii statului prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare.

| (119) | Deși autoritățile franceze consideră că statul nu își poate angaja, în principiu, răspunderea subiectivă sau obiectivă (92), recunosc că, în cazul în care reprezentantului statului i s-ar impune o cerință de continuitate a serviciului public în executarea procedurii prevăzute de Legea din 1980, este posibil ca instanța să se pronunțe în favoarea despăgubirii creditorului. În această situație, autoritățile franceze consideră, cu toate acestea, că creditorul nu ar beneficia de niciun avantaj, întrucât despăgubirea sa ar fi comparabilă cu cea pe care ar fi obținut-o în cazul aplicării dreptului comun. În acest sens, Comisia relevă anumite particularități ale dreptului special instituit prin Legea din 1980: în temeiul dreptului comun privind lichidarea judiciară, creditorii (în special creditorii subordonați) nu recuperează, în general, datoria integral și, de cele mai multe ori, întreprinderii aflate în lichidare nu îi sunt achitate datoriile de către un terț. |
| --- | --- |

(119)

Deși autoritățile franceze consideră că statul nu își poate angaja, în principiu, răspunderea subiectivă sau obiectivă (92), recunosc că, în cazul în care reprezentantului statului i s-ar impune o cerință de continuitate a serviciului public în executarea procedurii prevăzute de Legea din 1980, este posibil ca instanța să se pronunțe în favoarea despăgubirii creditorului. În această situație, autoritățile franceze consideră, cu toate acestea, că creditorul nu ar beneficia de niciun avantaj, întrucât despăgubirea sa ar fi comparabilă cu cea pe care ar fi obținut-o în cazul aplicării dreptului comun. În acest sens, Comisia relevă anumite particularități ale dreptului special instituit prin Legea din 1980: în temeiul dreptului comun privind lichidarea judiciară, creditorii (în special creditorii subordonați) nu recuperează, în general, datoria integral și, de cele mai multe ori, întreprinderii aflate în lichidare nu îi sunt achitate datoriile de către un terț.

| (120) | Autoritățile franceze contestă, de asemenea, faptul că posibilitățile de despăgubire disponibile creditorilor prin implicarea răspunderii nu ar putea fi asimilate unei forme de garantare. Dimpotrivă, Comisia apreciază că angajarea răspunderii (subiective sau obiective) a statului în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor autorităților publice vizate de Legea din 16 iulie 1980 este echivalentă cu un mecanism de garantare în sensul dreptului Uniunii Europene, deoarece asigură creditorilor achitarea creanței lor, obligând statul la compensarea acesteia, în caz de faliment al instituției publice IFP. În plus, jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului (în continuare „CEDO”) în cauza Société de gestion du port de Campoloro și Société fermière de Campoloro/Franța
   (93) (în continuare „cauza Campoloro”) tinde să recunoască existența unei garanții automate. |
| --- | --- |

(120)

Autoritățile franceze contestă, de asemenea, faptul că posibilitățile de despăgubire disponibile creditorilor prin implicarea răspunderii nu ar putea fi asimilate unei forme de garantare. Dimpotrivă, Comisia apreciază că angajarea răspunderii (subiective sau obiective) a statului în aplicarea procedurii de recuperare a datoriilor autorităților publice vizate de Legea din 16 iulie 1980 este echivalentă cu un mecanism de garantare în sensul dreptului Uniunii Europene, deoarece asigură creditorilor achitarea creanței lor, obligând statul la compensarea acesteia, în caz de faliment al instituției publice IFP. În plus, jurisprudența Curții Europene a Drepturilor Omului (în continuare „CEDO”) în cauza Société de gestion du port de Campoloro și Société fermière de Campoloro/Franța
   (93) (în continuare „cauza Campoloro”) tinde să recunoască existența unei garanții automate.

| (121) | În final, după exemplul demonstrației prezentate la considerentele 181-184 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că propunerea autorităților franceze vizând clarificarea decretului de aplicare a legii din 1980 nu este suficientă pentru a exclude posibilitatea ca resursele să fie eliberate grație unei injecții de resurse publice.






  (a) | Autoritățile franceze au propus modificarea decretului de aplicare a legii din 1980 după cum urmează: „În cazul în care punerea în întârziere rămâne fără efect la expirarea acestui termen, reprezentantul statului sau autoritatea de tutelă procedează la înregistrarea cheltuielilor în bugetul colectivității sau al instituției publice aflate în dificultate. Acesta eliberează, după caz, resursele necesare în cadrul bugetului colectivității sau al instituției fie prin reducerea creditelor alocate altor cheltuieli și care sunt încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor” (modificări subliniate). |
| --- | --- | --- |

(121)

În final, după exemplul demonstrației prezentate la considerentele 181-184 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că propunerea autorităților franceze vizând clarificarea decretului de aplicare a legii din 1980 nu este suficientă pentru a exclude posibilitatea ca resursele să fie eliberate grație unei injecții de resurse publice.

(a)

Autoritățile franceze au propus modificarea decretului de aplicare a legii din 1980 după cum urmează: „În cazul în care punerea în întârziere rămâne fără efect la expirarea acestui termen, reprezentantul statului sau autoritatea de tutelă procedează la înregistrarea cheltuielilor în bugetul colectivității sau al instituției publice aflate în dificultate. Acesta eliberează, după caz, resursele necesare în cadrul bugetului colectivității sau al instituției fie prin reducerea creditelor alocate altor cheltuieli și care sunt încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor” (modificări subliniate).

| (b) | Comisia relevă, cu toate acestea, după cum a făcut-o deja la considerentul 67 din decizia de inițiere, că legislația, nici în versiunea actuală, nici în versiunea modificată conform propunerii autorităților franceze, nu exclude posibilitatea ca resursele să fie eliberate grație unei creșteri a resurselor anterior devenită posibilă printr-o subvenție sau o injecție de resurse publice. |
| --- | --- |

(b)

Comisia relevă, cu toate acestea, după cum a făcut-o deja la considerentul 67 din decizia de inițiere, că legislația, nici în versiunea actuală, nici în versiunea modificată conform propunerii autorităților franceze, nu exclude posibilitatea ca resursele să fie eliberate grație unei creșteri a resurselor anterior devenită posibilă printr-o subvenție sau o injecție de resurse publice.

| (122) | Din motivele deja prezentate la considerentele 204-211 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră, în plus, că soluția dată de CEDO în cauza Campoloro menționată anterior demonstrează că angajarea răspunderii statului francez, în acest caz, constituie o garanție implicită pentru pasivul autorităților publice și nu este legată de nicio condiție privind prejudiciul.






  (a) | Comisia notează, mai precis, că CEDO a respins argumentele autorităților franceze care au încercat să își întemeieze argumentația (94), pe de o parte, pe lipsa factorului generator imputabil statului, iar, pe de altă parte, pe lipsa garanției de stat în favoarea autorităților publice care dețin personalitate juridică, și a reținut argumentele contrare ale reclamanților (95). |
| --- | --- | --- |

(122)

Din motivele deja prezentate la considerentele 204-211 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră, în plus, că soluția dată de CEDO în cauza Campoloro menționată anterior demonstrează că angajarea răspunderii statului francez, în acest caz, constituie o garanție implicită pentru pasivul autorităților publice și nu este legată de nicio condiție privind prejudiciul.

(a)

Comisia notează, mai precis, că CEDO a respins argumentele autorităților franceze care au încercat să își întemeieze argumentația (94), pe de o parte, pe lipsa factorului generator imputabil statului, iar, pe de altă parte, pe lipsa garanției de stat în favoarea autorităților publice care dețin personalitate juridică, și a reținut argumentele contrare ale reclamanților (95).

| (b) | Comisia observă că CEDO a constatat, în final, o încălcare a articolului 6 alineatul (1) din Convenția Europeană a Drepturilor Omului (în continuare „Convenția”), în special pe motiv că: „Este necesară, așadar, executarea acestor hotărâri, Curtea atrăgând atenția că nicio autoritate a statului nu poate invoca lipsa resurselor pentru a nu onora o obligație care îi revine în urma unei hotărâri judecătorești [...]”. De asemenea, CEDO a constatat o încălcare a articolului 1 din Protocolul nr. 1 al Convenției, reclamanții suferind o ingerință în dreptul lor de proprietate, ca urmare a unui prejudiciu special și exorbitant legat de neachitarea sumelor care le erau datorate (96). Având în vedere cele de mai sus, CEDO a pus în sarcina statului totalitatea datoriilor comunelor debitoare (97). |
| --- | --- |

(b)

Comisia observă că CEDO a constatat, în final, o încălcare a articolului 6 alineatul (1) din Convenția Europeană a Drepturilor Omului (în continuare „Convenția”), în special pe motiv că: „Este necesară, așadar, executarea acestor hotărâri, Curtea atrăgând atenția că nicio autoritate a statului nu poate invoca lipsa resurselor pentru a nu onora o obligație care îi revine în urma unei hotărâri judecătorești [...]”. De asemenea, CEDO a constatat o încălcare a articolului 1 din Protocolul nr. 1 al Convenției, reclamanții suferind o ingerință în dreptul lor de proprietate, ca urmare a unui prejudiciu special și exorbitant legat de neachitarea sumelor care le erau datorate (96). Având în vedere cele de mai sus, CEDO a pus în sarcina statului totalitatea datoriilor comunelor debitoare (97).

| (c) | Comisia consideră că din această jurisprudență rezultă trei elemente importante:






  — | sub rezerva obținerii de către reclamanți a unei hotărâri în justiție care să le recunoască creanța, răspunderea statului este asumată ca garanție (98) implicită, în măsura în care, pe de o parte, statul francez este condamnat la plata tuturor datoriilor persoanei publice (99) și în care, pe de altă parte, nu se face distincție între datoriile care puteau rezulta din situația de insolvabilitate a colectivității publice debitoare și cele care puteau rezulta din posibilele omisiuni imputabile statului (CEDO neurmărind în niciun moment un factor generator imputabil statului și făcând referire doar la situația de insolvabilitate a debitorului); |
| --- | --- | --- |

(c)

Comisia consideră că din această jurisprudență rezultă trei elemente importante:

—

sub rezerva obținerii de către reclamanți a unei hotărâri în justiție care să le recunoască creanța, răspunderea statului este asumată ca garanție (98) implicită, în măsura în care, pe de o parte, statul francez este condamnat la plata tuturor datoriilor persoanei publice (99) și în care, pe de altă parte, nu se face distincție între datoriile care puteau rezulta din situația de insolvabilitate a colectivității publice debitoare și cele care puteau rezulta din posibilele omisiuni imputabile statului (CEDO neurmărind în niciun moment un factor generator imputabil statului și făcând referire doar la situația de insolvabilitate a debitorului);

| — | această răspundere acoperă datoriile autorităților publice care dispun, totuși, de personalitate juridică. Existența unei personalități juridice și a unui patrimoniu propriu a fost în mod expres invocată de guvernul francez pentru a se opune angajării răspunderii statului francez, însă acest argument a fost respins de CEDO; |
| --- | --- |

—

această răspundere acoperă datoriile autorităților publice care dispun, totuși, de personalitate juridică. Existența unei personalități juridice și a unui patrimoniu propriu a fost în mod expres invocată de guvernul francez pentru a se opune angajării răspunderii statului francez, însă acest argument a fost respins de CEDO;

| — | sfera de aplicare a garanției de stat se extinde la autoritățile publice care aparțin statului. Garanția este, deci, direct legată de statutul de drept public al debitorului. |
| --- | --- |

—

sfera de aplicare a garanției de stat se extinde la autoritățile publice care aparțin statului. Garanția este, deci, direct legată de statutul de drept public al debitorului.

| (d) | Pe de altă parte, Comisia constată că soluția pronunțată de CEDO în cauza Campoloro menționată anterior nu este izolată și decurge, din contră, dintr-o tendință jurisprudențială marcantă, în special în deciziile Artico/Italia
   (100) și Bourdov/Rusia
   (101). |
| --- | --- |

(d)

Pe de altă parte, Comisia constată că soluția pronunțată de CEDO în cauza Campoloro menționată anterior nu este izolată și decurge, din contră, dintr-o tendință jurisprudențială marcantă, în special în deciziile Artico/Italia
   (100) și Bourdov/Rusia
   (101).

| (123) | Din motivele prezentate deja la considerentele 212-220 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că observațiile formulate de autoritățile franceze nu sunt de natură să infirme această demonstrație. Ca urmare a celor de mai sus, după exemplul concluziei formulate în cauza serviciilor poștale la considerentul 222 din Decizia C 56/2007 menționată anterior și în decizia de inițiere, Comisia constată, ca urmare a celor de mai sus, că în forma actuală a dreptului francez, un creditor al instituției publice IFP care nu a obținut achitarea creanței sale prin aplicarea procedurilor prevăzute în Legea din 16 iulie 1980 poate primi întreaga sumă reprezentând creanța neonorată, invocând răspunderea statului în ultimă instanță, contrar a ceea ce se produce în cadrul unei proceduri de lichidare de drept comun conform căreia despăgubirea creditorului se limitează la valoarea activelor disponibile. Ca urmare a celor de mai sus, Comisia consideră că răspunderea statului este tratată ca o garanție, că nu face obiectul unei limitări în legislația franceză și că este în mod intrinsec legată de statutul de drept public al organismului debitor. |
| --- | --- |

(123)

Din motivele prezentate deja la considerentele 212-220 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că observațiile formulate de autoritățile franceze nu sunt de natură să infirme această demonstrație. Ca urmare a celor de mai sus, după exemplul concluziei formulate în cauza serviciilor poștale la considerentul 222 din Decizia C 56/2007 menționată anterior și în decizia de inițiere, Comisia constată, ca urmare a celor de mai sus, că în forma actuală a dreptului francez, un creditor al instituției publice IFP care nu a obținut achitarea creanței sale prin aplicarea procedurilor prevăzute în Legea din 16 iulie 1980 poate primi întreaga sumă reprezentând creanța neonorată, invocând răspunderea statului în ultimă instanță, contrar a ceea ce se produce în cadrul unei proceduri de lichidare de drept comun conform căreia despăgubirea creditorului se limitează la valoarea activelor disponibile. Ca urmare a celor de mai sus, Comisia consideră că răspunderea statului este tratată ca o garanție, că nu face obiectul unei limitări în legislația franceză și că este în mod intrinsec legată de statutul de drept public al organismului debitor.

| (124) | Pe de altă parte, din motivele prezentate deja la considerentele 223-226 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia ia notă de propunerea franceză vizând înscrierea unei clauze în toate contractele instituției publice IFP care implică o creanță, astfel încât să limiteze riscul de angajare a răspunderii obiective a statului întemeiată doar pe insolvabilitatea instituției publice IFP. Aceasta consideră, totuși, că un astfel de cadru juridic ar rămâne fragil și că asupra durabilității sale ar plana rezerve, în măsura în care excepția pentru riscul asumat este o regulă stabilită de jurisprudență care ar poate fi oricând modificată. Comisia apreciază, totuși, că o astfel de propunere este, în sine, insuficientă, întrucât nu acoperă toate ipotezele: aceasta nu permite excluderea posibilității ca garanția de stat să ia orice formă de răspundere (în special răspunderile extracontractuale și penale). Pe de altă parte, nu se poate estima în prealabil, contractual, că statul nu va fi răspunzător pentru datoriile instituției publice IFP față de debitorii săi, în măsura în care instituția publică IFP, de exemplu, poate să se găsească debitor față de un terț prin diferite mecanisme juridice, în special în cazul absorbției unei alte entități (102) care ar deține creanțe deținute de terți care nu pot fi identificați de la bun început. În definitiv, în ceea ce privește creanțele individuale deținute de terți, Comisia consideră că doar o legislație de referință generală, care să prevadă că statul nu este garantul instituției publice IFP, care ar fi aplicabilă în orice situație și oricărui tip de terț, ar putea „elimina” garanția nelimitată. În plus, chiar dacă propunerile autorităților franceze ar bloca orice posibilitate a unui creditor al instituției publice IFP de a angaja răspunderea statului pentru a obține rambursarea creanței sale (ipoteză care, în opinia Comisiei, nu se verifică), aceste propuneri nu ar permite stabilirea în mod clar a ceea ce s-ar întâmpla în caz de insolvabilitate (103) a instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(124)

Pe de altă parte, din motivele prezentate deja la considerentele 223-226 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia ia notă de propunerea franceză vizând înscrierea unei clauze în toate contractele instituției publice IFP care implică o creanță, astfel încât să limiteze riscul de angajare a răspunderii obiective a statului întemeiată doar pe insolvabilitatea instituției publice IFP. Aceasta consideră, totuși, că un astfel de cadru juridic ar rămâne fragil și că asupra durabilității sale ar plana rezerve, în măsura în care excepția pentru riscul asumat este o regulă stabilită de jurisprudență care ar poate fi oricând modificată. Comisia apreciază, totuși, că o astfel de propunere este, în sine, insuficientă, întrucât nu acoperă toate ipotezele: aceasta nu permite excluderea posibilității ca garanția de stat să ia orice formă de răspundere (în special răspunderile extracontractuale și penale). Pe de altă parte, nu se poate estima în prealabil, contractual, că statul nu va fi răspunzător pentru datoriile instituției publice IFP față de debitorii săi, în măsura în care instituția publică IFP, de exemplu, poate să se găsească debitor față de un terț prin diferite mecanisme juridice, în special în cazul absorbției unei alte entități (102) care ar deține creanțe deținute de terți care nu pot fi identificați de la bun început. În definitiv, în ceea ce privește creanțele individuale deținute de terți, Comisia consideră că doar o legislație de referință generală, care să prevadă că statul nu este garantul instituției publice IFP, care ar fi aplicabilă în orice situație și oricărui tip de terț, ar putea „elimina” garanția nelimitată. În plus, chiar dacă propunerile autorităților franceze ar bloca orice posibilitate a unui creditor al instituției publice IFP de a angaja răspunderea statului pentru a obține rambursarea creanței sale (ipoteză care, în opinia Comisiei, nu se verifică), aceste propuneri nu ar permite stabilirea în mod clar a ceea ce s-ar întâmpla în caz de insolvabilitate (103) a instituției publice IFP.

| (125) | În al patrulea rând, chiar dacă nu i se dă câștig de cauză, creditorul unei instituții publice ar putea invoca drepturile la eroarea legitimă pe care a comis-o în momentul formării creanței, bazându-se pe faptul că aceasta va fi, totuși, onorată. |
| --- | --- |

(125)

În al patrulea rând, chiar dacă nu i se dă câștig de cauză, creditorul unei instituții publice ar putea invoca drepturile la eroarea legitimă pe care a comis-o în momentul formării creanței, bazându-se pe faptul că aceasta va fi, totuși, onorată.

| (126) | Din motivele prezentate deja la considerentele 227, 228 (paragrafele 1-3) și 229 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că teoria aparenței (104) permite confirmarea faptului că creditorii instituției publice IFP ar fi îndreptățiți să creadă, pe baza unui set de dovezi consecvente, că o astfel de garanție există într-adevăr (chiar presupunând, quod non, că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu îi poate conferi, de drept, o garanție nelimitată din partea statului francez). Principalele indicii relevante în ceea ce privește teoria aparenței țin, pe de o parte, de faptul că diferite legi (Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia) sau documente oficiale (documente bugetare) permit creditorului să creadă că statul își va asuma datoriile IPIC în caz de insuficiență de fonduri sau că acesta își va asuma răspunderea, pe de altă parte, de faptul că neaducerea unor clarificări de către autoritățile franceze cu privire la starea de drept în materie la încheierea cauzei Campoloro și a primelor proceduri inițiate de Comisie în ceea ce privește statutul IPIC alimentează, de asemenea, încrederea creditorilor în existența unei astfel de garanții și, în cele din urmă, de faptul că lipsa unor indicații clare privind efectele unei situații de încetare a plăților de către un IPIC constituie încă un argument în acest sens. |
| --- | --- |

(126)

Din motivele prezentate deja la considerentele 227, 228 (paragrafele 1-3) și 229 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că teoria aparenței (104) permite confirmarea faptului că creditorii instituției publice IFP ar fi îndreptățiți să creadă, pe baza unui set de dovezi consecvente, că o astfel de garanție există într-adevăr (chiar presupunând, quod non, că statutul de IPIC al instituției publice IFP nu îi poate conferi, de drept, o garanție nelimitată din partea statului francez). Principalele indicii relevante în ceea ce privește teoria aparenței țin, pe de o parte, de faptul că diferite legi (Legea din 1980 și normele de aplicare a acesteia) sau documente oficiale (documente bugetare) permit creditorului să creadă că statul își va asuma datoriile IPIC în caz de insuficiență de fonduri sau că acesta își va asuma răspunderea, pe de altă parte, de faptul că neaducerea unor clarificări de către autoritățile franceze cu privire la starea de drept în materie la încheierea cauzei Campoloro și a primelor proceduri inițiate de Comisie în ceea ce privește statutul IPIC alimentează, de asemenea, încrederea creditorilor în existența unei astfel de garanții și, în cele din urmă, de faptul că lipsa unor indicații clare privind efectele unei situații de încetare a plăților de către un IPIC constituie încă un argument în acest sens.

| (127) | În speță, Comisia ține să adauge că înainte de 7 iulie 2006, potențialii creditori ai instituției publice IFP se aflau într-o relație contractuală cu o instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, o persoană juridică de drept privat, despre care nu aveau niciun motiv să creadă că poate fi acoperită de o garanție de stat, de orice tip ar fi fost aceasta. Prin urmare, aplicarea teoriei aparenței nu poate fi, în acest caz, relevantă decât în ceea ce privește creanțele formate ulterior schimbării de statut a instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(127)

În speță, Comisia ține să adauge că înainte de 7 iulie 2006, potențialii creditori ai instituției publice IFP se aflau într-o relație contractuală cu o instituție profesională în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale, o persoană juridică de drept privat, despre care nu aveau niciun motiv să creadă că poate fi acoperită de o garanție de stat, de orice tip ar fi fost aceasta. Prin urmare, aplicarea teoriei aparenței nu poate fi, în acest caz, relevantă decât în ceea ce privește creanțele formate ulterior schimbării de statut a instituției publice IFP.

| (128) | În concordanță cu concluziile expertului său în cauza serviciilor poștale, Comisia constată că, în ceea ce privește creanțele formate după 7 iulie 2006, chiar dacă, în ipoteza susținută de autoritățile franceze, nu ar fi corect ca un creditor să poată considera că statul este obligat să garanteze datoriile instituțiilor publice și, în speță, ale instituției publice IFP, eroarea acestuia ar fi justificată, având în vedere elementele arătate anterior, iar justiția i-ar putea da dreptate. Dacă, în mod excepțional, creditorul nu reușește să obțină lichidarea creanței sale, el poate fi totuși sigur că aceasta nu va dispărea. |
| --- | --- |

(128)

În concordanță cu concluziile expertului său în cauza serviciilor poștale, Comisia constată că, în ceea ce privește creanțele formate după 7 iulie 2006, chiar dacă, în ipoteza susținută de autoritățile franceze, nu ar fi corect ca un creditor să poată considera că statul este obligat să garanteze datoriile instituțiilor publice și, în speță, ale instituției publice IFP, eroarea acestuia ar fi justificată, având în vedere elementele arătate anterior, iar justiția i-ar putea da dreptate. Dacă, în mod excepțional, creditorul nu reușește să obțină lichidarea creanței sale, el poate fi totuși sigur că aceasta nu va dispărea.

B.   Garantarea menținerii existenței instituției publice IFP și/sau a obligațiilor acesteia

| (129) | Din motivele prezentate deja la considerentele 230-250 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că, chiar dacă creditorul unui IPIC nu reușește să obțină, într-un termen rezonabil și după aplicarea procedurilor descrise în secțiunea precedentă, lichidarea creanței sale, el este asigurat că aceasta nu va dispărea, spre deosebire de situația în care se află creditorul unei entități de drept privat în lichidare, care nu dispune de nicio asigurare în privința lichidării creanței sale. |
| --- | --- |

(129)

Din motivele prezentate deja la considerentele 230-250 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care aceasta face trimitere mutatis mutandis, Comisia consideră că, chiar dacă creditorul unui IPIC nu reușește să obțină, într-un termen rezonabil și după aplicarea procedurilor descrise în secțiunea precedentă, lichidarea creanței sale, el este asigurat că aceasta nu va dispărea, spre deosebire de situația în care se află creditorul unei entități de drept privat în lichidare, care nu dispune de nicio asigurare în privința lichidării creanței sale.

| (130) | Comisia subliniază că nu există nicio lichidare-desființare a instituției publice prin voința autorității publice însoțită de dispariția drepturilor și obligațiilor acesteia: de fapt, în cazul desființării, prin decizie a autorității publice, cu toate că legislația nu prevede acest lucru în mod expres, practica și unele principii fundamentale de drept administrativ tind să demonstreze că drepturile și obligațiile instituțiilor publice care se desființează sunt întotdeauna preluate de o altă entitate, iar în lipsa acesteia, de către stat. Cu alte cuvinte, datoriile instituțiilor publice sunt întotdeauna transferate unei alte persoane juridice care nu le poate refuza, astfel încât fiecare creditor are certitudinea că drepturile pe care le are în legătură cu creanța sa vor putea fi invocate împotriva unui alt organism și că această creanță nu va dispărea. |
| --- | --- |

(130)

Comisia subliniază că nu există nicio lichidare-desființare a instituției publice prin voința autorității publice însoțită de dispariția drepturilor și obligațiilor acesteia: de fapt, în cazul desființării, prin decizie a autorității publice, cu toate că legislația nu prevede acest lucru în mod expres, practica și unele principii fundamentale de drept administrativ tind să demonstreze că drepturile și obligațiile instituțiilor publice care se desființează sunt întotdeauna preluate de o altă entitate, iar în lipsa acesteia, de către stat. Cu alte cuvinte, datoriile instituțiilor publice sunt întotdeauna transferate unei alte persoane juridice care nu le poate refuza, astfel încât fiecare creditor are certitudinea că drepturile pe care le are în legătură cu creanța sa vor putea fi invocate împotriva unui alt organism și că această creanță nu va dispărea.

| (131) | Comisia face trimitere la detaliile analizei prezentate la considerentele 233-250 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, care se bazează pe studiul realizat de expertul său în cauza serviciilor poștale cu privire la evoluțiile organice care afectează instituțiile publice și care disting trei cauze de desființare a instituțiilor publice (105): cazul instituțiilor publice al căror mandat a expirat, cazul desființării instituțiilor publice prin dispariția misiunii lor și cazul, cel mai des întâlnit, de transfer al misiunii, care implică în mod necesar un transfer al drepturilor și obligațiilor.






  (a) | Pe baza acestei expertize, este posibil să se considere în primul rând că, în lipsa unui regim juridic general pentru reglementarea desființării instituțiilor publice, practica demonstrează că legislația prevede întotdeauna un transfer al drepturilor și obligațiilor instituției desființate către stat sau către o entitate care îi preia misiunea (106). |
| --- | --- | --- |

(131)

Comisia face trimitere la detaliile analizei prezentate la considerentele 233-250 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, care se bazează pe studiul realizat de expertul său în cauza serviciilor poștale cu privire la evoluțiile organice care afectează instituțiile publice și care disting trei cauze de desființare a instituțiilor publice (105): cazul instituțiilor publice al căror mandat a expirat, cazul desființării instituțiilor publice prin dispariția misiunii lor și cazul, cel mai des întâlnit, de transfer al misiunii, care implică în mod necesar un transfer al drepturilor și obligațiilor.

(a)

Pe baza acestei expertize, este posibil să se considere în primul rând că, în lipsa unui regim juridic general pentru reglementarea desființării instituțiilor publice, practica demonstrează că legislația prevede întotdeauna un transfer al drepturilor și obligațiilor instituției desființate către stat sau către o entitate care îi preia misiunea (106).

| (b) | În al doilea rând, este vorba, în general, de un transfer de „drepturi și obligații” (termenul obligații însemnând în mod sigur datorii), uneori de un transfer de „patrimoniu” (107) (formulare care include și datoriile). Singurul exemplu identificat de dispariție pură și simplă a unei instituții publice ar include, în orice situație, transferul „datoriilor” către alte entități de drept public (108). |
| --- | --- |

(b)

În al doilea rând, este vorba, în general, de un transfer de „drepturi și obligații” (termenul obligații însemnând în mod sigur datorii), uneori de un transfer de „patrimoniu” (107) (formulare care include și datoriile). Singurul exemplu identificat de dispariție pură și simplă a unei instituții publice ar include, în orice situație, transferul „datoriilor” către alte entități de drept public (108).

| (c) | În al treilea rând, chiar și atunci când dispare misiunea, în practică, drepturile și obligațiile instituției publice sunt preluate de un alt organism. |
| --- | --- |

(c)

În al treilea rând, chiar și atunci când dispare misiunea, în practică, drepturile și obligațiile instituției publice sunt preluate de un alt organism.

| (d) | În al patrulea și ultimul rând, practica descrisă de studiu este conformă cu directiva de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 și cu ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale susmenționate (109), și anume, că drepturile și obligațiile unui IPIC lichidat revin statului sau persoanei juridice care preia misiunea instituției respective. |
| --- | --- |

(d)

În al patrulea și ultimul rând, practica descrisă de studiu este conformă cu directiva de codificare nr. 02-060-M95 din 18 iulie 2002 și cu ghidul privind organizarea financiară a creărilor, transformărilor și desființărilor instituțiilor publice naționale susmenționate (109), și anume, că drepturile și obligațiile unui IPIC lichidat revin statului sau persoanei juridice care preia misiunea instituției respective.

| (132) | În definitiv, conform celor arătate de expertul său în cauza serviciilor poștale, Comisia constată că datoriile instituțiilor publice sunt, în realitate, transferate întotdeauna unei alte persoane juridice de drept public în cazul dispariției instituției publice care îndeplinea o misiune. Creditorii acestor instituții publice, din categoria cărora face parte și instituția publică IFP, sunt asigurați astfel în privința faptului că datoriile lor neachitate nu se vor stinge. |
| --- | --- |

(132)

În definitiv, conform celor arătate de expertul său în cauza serviciilor poștale, Comisia constată că datoriile instituțiilor publice sunt, în realitate, transferate întotdeauna unei alte persoane juridice de drept public în cazul dispariției instituției publice care îndeplinea o misiune. Creditorii acestor instituții publice, din categoria cărora face parte și instituția publică IFP, sunt asigurați astfel în privința faptului că datoriile lor neachitate nu se vor stinge.

C.   Concluzie privind existența unei garanții de stat în favoarea instituției publice IFP

| (133) | În temeiul elementelor prezentate pentru a dovedi existența unei garanții pentru compensarea creanțelor individuale și menținerea existenței obligațiilor instituției publice IFP, Comisia constată că, de la schimbarea statutului instituției publice IFP, care s-a produs la 7 iulie 2006:






  — | creditorii instituției publice IFP nu întâmpină obstacolele obișnuite prevăzute în dreptul privat și în dreptul public care pot împiedica achitarea integrală a unei creanțe; |
| --- | --- | --- |

(133)

În temeiul elementelor prezentate pentru a dovedi existența unei garanții pentru compensarea creanțelor individuale și menținerea existenței obligațiilor instituției publice IFP, Comisia constată că, de la schimbarea statutului instituției publice IFP, care s-a produs la 7 iulie 2006:

—

creditorii instituției publice IFP nu întâmpină obstacolele obișnuite prevăzute în dreptul privat și în dreptul public care pot împiedica achitarea integrală a unei creanțe;

| — | creditorii instituției publice IFP pot utiliza, pentru recuperarea creanțelor lor, proceduri specifice care autorizează statul să oblige organismul debitor la plata creanței; |
| --- | --- |

—

creditorii instituției publice IFP pot utiliza, pentru recuperarea creanțelor lor, proceduri specifice care autorizează statul să oblige organismul debitor la plata creanței;

| — | dreptul francez nu dă nicăieri de înțeles creditorilor instituției publice IFP că aceasta poate face față unei situații definitive de insuficiență de fonduri; |
| --- | --- |

—

dreptul francez nu dă nicăieri de înțeles creditorilor instituției publice IFP că aceasta poate face față unei situații definitive de insuficiență de fonduri;

| — | în caz de insuficiență de fonduri, documentele bugetare lasă să se înțeleagă că statul poate acorda o subvenție excepțională organismelor din sectorul public, din care face parte și instituția publică IFP; |
| --- | --- |

—

în caz de insuficiență de fonduri, documentele bugetare lasă să se înțeleagă că statul poate acorda o subvenție excepțională organismelor din sectorul public, din care face parte și instituția publică IFP;

| — | dacă procedurile prezentate anterior nu permit creditorului să obțină satisfacție, el poate angaja răspunderea statului pentru a obține achitarea integrală a creanței sale; |
| --- | --- |

—

dacă procedurile prezentate anterior nu permit creditorului să obțină satisfacție, el poate angaja răspunderea statului pentru a obține achitarea integrală a creanței sale;

| — | dacă acțiunile presupuse anterior se desfășoară în timp, creditorul are certitudinea că creanța sa nu va dispărea, deși instituția publică IFP a suferit o transformare organică. |
| --- | --- |

—

dacă acțiunile presupuse anterior se desfășoară în timp, creditorul are certitudinea că creanța sa nu va dispărea, deși instituția publică IFP a suferit o transformare organică.

| (134) | Aceste particularități sunt intrinsec legate de statutul de instituție publică al IFP și implică faptul că statul are rol de garant în ultimă instanță. Așadar, se poate concluziona în mod justificat că instituția publică IFP beneficiază de o garanție nelimitată din partea statului francez în virtutea statutului său de IPIC. |
| --- | --- |

(134)

Aceste particularități sunt intrinsec legate de statutul de instituție publică al IFP și implică faptul că statul are rol de garant în ultimă instanță. Așadar, se poate concluziona în mod justificat că instituția publică IFP beneficiază de o garanție nelimitată din partea statului francez în virtutea statutului său de IPIC.

| (135) | Garanția de stat nelimitată în favoarea instituției publice IFP determină un transfer de resurse de stat în sensul punctului 2.1 din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior. Într-adevăr, instituția publică IFP nu plătește nicio primă pentru această garanție. În acest fel, se creează atât un avantaj pentru întreprindere, cât și o pierdere din resursele publice, deoarece statul renunță la remunerația care, în mod normal, însoțește garanțiile. În plus, garanția creează un risc de angajament potențial și viitor asupra resurselor statului, care ar putea fi obligat să achite datoriile instituției publice IFP (110). |
| --- | --- |

(135)

Garanția de stat nelimitată în favoarea instituției publice IFP determină un transfer de resurse de stat în sensul punctului 2.1 din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior. Într-adevăr, instituția publică IFP nu plătește nicio primă pentru această garanție. În acest fel, se creează atât un avantaj pentru întreprindere, cât și o pierdere din resursele publice, deoarece statul renunță la remunerația care, în mod normal, însoțește garanțiile. În plus, garanția creează un risc de angajament potențial și viitor asupra resurselor statului, care ar putea fi obligat să achite datoriile instituției publice IFP (110).

| (136) | În sfârșit, garanția de stat nelimitată în favoarea instituției publice IFP este imputabilă statului pentru că decurge din statutul de drept public al instituției publice IFP, din principii de drept intern, precum și din două acte legislative, și anume, Legea din 25 ianuarie 1985, devenită Codul comercial, și Legea nr. 80-539 din 16 iulie 1980, inclusiv normele sale de aplicare. |
| --- | --- |

(136)

În sfârșit, garanția de stat nelimitată în favoarea instituției publice IFP este imputabilă statului pentru că decurge din statutul de drept public al instituției publice IFP, din principii de drept intern, precum și din două acte legislative, și anume, Legea din 25 ianuarie 1985, devenită Codul comercial, și Legea nr. 80-539 din 16 iulie 1980, inclusiv normele sale de aplicare.

7.1.1.2   
  Neacoperirea filialelor de drept privat ale grupului IFP de către garanția nelimitată

| (137) | Așa cum Comisia a indicat deja acest lucru în decizia sa în cazul C 51/2005 (111) menționat anterior, în decizia de inițiere privind cazul în speță, și în partea a doua („Grupul IFP”), instituția publică IFP și filialele sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat formează, din perspectiva dreptului concurenței, un grup economic: într-adevăr, instituția publică IFP deține în mod direct 100 % din capitalul Axens și 100 % din capitalul Beicip-Franlab și în mod indirect 100 % din capitalul Prosernat, exercită un control asupra filialelor sale prin prezența persoanelor din conducere în instanțele decizionale ale acestora din urmă, se pronunță, în special, cu privire la direcțiile strategice și deciziile fundamentale pentru viitorul filialelor, și este legată prin acorduri exclusive de transfer de tehnologii indispensabile pentru desfășurarea activităților economice ale filialelor (acorduri care cuprind drepturi reciproce de prim refuz (112)), precum și prin contracte de punere la dispoziție de spații și de personal, astfel încât integrarea economică a instituției publice IFP și a filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat este suficient de puternică pentru a se ajunge la o astfel de concluzie. Prin urmare, este necesar să se examineze întinderea exactă a garanției de stat pentru a stabili dacă, în caz de faliment al unei filiale de drept privat a instituției publice IFP, resursele publice ar putea fi mobilizate pentru despăgubirea creditorilor săi (cu alte cuvinte, dacă activitățile economice ale filialelor instituției publice IFP sunt sau nu acoperite de garanție de stat nelimitată). |
| --- | --- |

(137)

Așa cum Comisia a indicat deja acest lucru în decizia sa în cazul C 51/2005 (111) menționat anterior, în decizia de inițiere privind cazul în speță, și în partea a doua („Grupul IFP”), instituția publică IFP și filialele sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat formează, din perspectiva dreptului concurenței, un grup economic: într-adevăr, instituția publică IFP deține în mod direct 100 % din capitalul Axens și 100 % din capitalul Beicip-Franlab și în mod indirect 100 % din capitalul Prosernat, exercită un control asupra filialelor sale prin prezența persoanelor din conducere în instanțele decizionale ale acestora din urmă, se pronunță, în special, cu privire la direcțiile strategice și deciziile fundamentale pentru viitorul filialelor, și este legată prin acorduri exclusive de transfer de tehnologii indispensabile pentru desfășurarea activităților economice ale filialelor (acorduri care cuprind drepturi reciproce de prim refuz (112)), precum și prin contracte de punere la dispoziție de spații și de personal, astfel încât integrarea economică a instituției publice IFP și a filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat este suficient de puternică pentru a se ajunge la o astfel de concluzie. Prin urmare, este necesar să se examineze întinderea exactă a garanției de stat pentru a stabili dacă, în caz de faliment al unei filiale de drept privat a instituției publice IFP, resursele publice ar putea fi mobilizate pentru despăgubirea creditorilor săi (cu alte cuvinte, dacă activitățile economice ale filialelor instituției publice IFP sunt sau nu acoperite de garanție de stat nelimitată).

| (138) | În observațiile sale, societatea UOP Limited nu se pronunță în această problemă. Argumentele sale se bazează pe percepția pe care actorii din piață o au despre entitatea „IFP/Axens”, care ar fi, în opinia sa, de natură să confere un avantaj grupului IFP, atât în ceea ce privește furnizorii, cât și clienții sau furnizorii de capital. Acest aspect va fi examinat în secțiunea 7.1.4 din prezenta decizie consacrată analizării avantajelor pe care grupul IFP le obține în urma acestei măsuri. |
| --- | --- |

(138)

În observațiile sale, societatea UOP Limited nu se pronunță în această problemă. Argumentele sale se bazează pe percepția pe care actorii din piață o au despre entitatea „IFP/Axens”, care ar fi, în opinia sa, de natură să confere un avantaj grupului IFP, atât în ceea ce privește furnizorii, cât și clienții sau furnizorii de capital. Acest aspect va fi examinat în secțiunea 7.1.4 din prezenta decizie consacrată analizării avantajelor pe care grupul IFP le obține în urma acestei măsuri.

| (139) | În schimb, după cum se menționează la considerentul 47, autoritățile franceze contestă existența unei garanții de stat în favoarea filialelor instituției publice IFP, în special în virtutea statutului lor de societăți pe acțiuni de drept comun. |
| --- | --- |

(139)

În schimb, după cum se menționează la considerentul 47, autoritățile franceze contestă existența unei garanții de stat în favoarea filialelor instituției publice IFP, în special în virtutea statutului lor de societăți pe acțiuni de drept comun.

| (140) | După exemplul demonstrației existenței unei garanții nelimitate în favoarea instituției publice IFP prezentate în secțiunea 7.1.1.1, Comisia va examina succesiv măsura în care creditorii filialelor de drept privat ale instituției publice IFP beneficiază de o garanție în ceea ce privește rambursarea creanțelor lor individuale (A) sau de o garanție privind menținerea obligațiilor acestor filiale (B) în cazul insuficienței activelor. |
| --- | --- |

(140)

După exemplul demonstrației existenței unei garanții nelimitate în favoarea instituției publice IFP prezentate în secțiunea 7.1.1.1, Comisia va examina succesiv măsura în care creditorii filialelor de drept privat ale instituției publice IFP beneficiază de o garanție în ceea ce privește rambursarea creanțelor lor individuale (A) sau de o garanție privind menținerea obligațiilor acestor filiale (B) în cazul insuficienței activelor.

A.   Creditorii filialelor instituției publice IFP nu au nicio garanție în ceea ce privește rambursarea creanțelor lor individuale

| (141) | Filialele instituției publice IFP au statutul de societăți pe acțiuni. Ca persoane juridice de drept privat (spre deosebire de acționarul lor majoritar, care este o instituție publică), acestea se încadrează complet în domeniul de aplicare al procedurilor de redresare și de lichidare judiciară de drept comun (113) în Franța. |
| --- | --- |

(141)

Filialele instituției publice IFP au statutul de societăți pe acțiuni. Ca persoane juridice de drept privat (spre deosebire de acționarul lor majoritar, care este o instituție publică), acestea se încadrează complet în domeniul de aplicare al procedurilor de redresare și de lichidare judiciară de drept comun (113) în Franța.

| (142) | Înainte de a examina dacă răspunderea acționarului majoritar, instituția publică IFP, ar putea fi angajată pentru filialele sale (b), este necesar să se prezinte procedura de lichidare judiciară de drept comun la care aceste filiale de drept privat ar fi supuse în caz de încetare a plăților (a). |
| --- | --- |

(142)

Înainte de a examina dacă răspunderea acționarului majoritar, instituția publică IFP, ar putea fi angajată pentru filialele sale (b), este necesar să se prezinte procedura de lichidare judiciară de drept comun la care aceste filiale de drept privat ar fi supuse în caz de încetare a plăților (a).

a)   Procedura de lichidare judiciară de drept comun

| (143) | Presupunând că una dintre filialele grupului IFP, societate pe acțiuni, se află într-o situație de încetare a plăților (cu alte cuvinte, nu își mai poate onora datoriile exigibile cu activul disponibil), iar redresarea pare în mod evident imposibilă (114), procedura de drept comun (115) ar conduce la plasarea acesteia în lichidare judiciară. Inițierea procedurii (116) ar fi solicitată, după caz, de către debitor cel târziu în cursul celor 45 de zile de la încetarea plăților (cu excepția cazului în care acesta din urmă a solicitat deja inițierea unei proceduri de conciliere). O astfel de procedură de lichidare judiciară ar avea drept scop încetarea activității întreprinderii sau realizarea patrimoniului acesteia printr-o cesiune globală sau separată a drepturilor și a bunurilor sale (117). În decizia care ar iniția procedura de lichidare judiciară (118), tribunalul ar desemna un judecător-comisar și ar numi, în calitate de lichidator, un mandatar judiciar sau o persoană aleasă pentru expertiza sa în domeniu. Lichidatorul ar stabili apoi, în termen de o lună de la numirea sa, un raport cu privire la situația întreprinderii, apoi ar proceda la operațiunile de lichidare, precum și la verificarea (119) creanțelor (120). Încasările din lichidare vor fi apoi distribuite între creditori în funcție de rangul lor (creditori privilegiați și ipotecari, creditorii care beneficiază de o garanție mobiliară specială, creditorii subordonați, adică neprivilegiați, în mod proporțional cu creanțele lor). |
| --- | --- |

(143)

Presupunând că una dintre filialele grupului IFP, societate pe acțiuni, se află într-o situație de încetare a plăților (cu alte cuvinte, nu își mai poate onora datoriile exigibile cu activul disponibil), iar redresarea pare în mod evident imposibilă (114), procedura de drept comun (115) ar conduce la plasarea acesteia în lichidare judiciară. Inițierea procedurii (116) ar fi solicitată, după caz, de către debitor cel târziu în cursul celor 45 de zile de la încetarea plăților (cu excepția cazului în care acesta din urmă a solicitat deja inițierea unei proceduri de conciliere). O astfel de procedură de lichidare judiciară ar avea drept scop încetarea activității întreprinderii sau realizarea patrimoniului acesteia printr-o cesiune globală sau separată a drepturilor și a bunurilor sale (117). În decizia care ar iniția procedura de lichidare judiciară (118), tribunalul ar desemna un judecător-comisar și ar numi, în calitate de lichidator, un mandatar judiciar sau o persoană aleasă pentru expertiza sa în domeniu. Lichidatorul ar stabili apoi, în termen de o lună de la numirea sa, un raport cu privire la situația întreprinderii, apoi ar proceda la operațiunile de lichidare, precum și la verificarea (119) creanțelor (120). Încasările din lichidare vor fi apoi distribuite între creditori în funcție de rangul lor (creditori privilegiați și ipotecari, creditorii care beneficiază de o garanție mobiliară specială, creditorii subordonați, adică neprivilegiați, în mod proporțional cu creanțele lor).

| (144) | Atunci când nu mai există pasive exigibile și lichidatorul dispune de fonduri suficiente pentru a despăgubi creditorii sau atunci când continuarea operațiunilor de lichidare judiciară este imposibilă din cauza insuficienței activelor, închiderea lichidării judiciare este pronunțată de tribunal (121). După încheierea procedurii, debitorul beneficiază de principiul necontinuării urmăririi. Cu alte cuvinte, decizia de încheiere a lichidării judiciare din insuficiență de active nu oferă creditorilor posibilitatea de a exercita urmărirea împotriva debitorului, cu excepția cazului (122) în care creanța rezultă dintr-o condamnare penală sau din drepturi legate de persoana creditorului. |
| --- | --- |

(144)

Atunci când nu mai există pasive exigibile și lichidatorul dispune de fonduri suficiente pentru a despăgubi creditorii sau atunci când continuarea operațiunilor de lichidare judiciară este imposibilă din cauza insuficienței activelor, închiderea lichidării judiciare este pronunțată de tribunal (121). După încheierea procedurii, debitorul beneficiază de principiul necontinuării urmăririi. Cu alte cuvinte, decizia de încheiere a lichidării judiciare din insuficiență de active nu oferă creditorilor posibilitatea de a exercita urmărirea împotriva debitorului, cu excepția cazului (122) în care creanța rezultă dintr-o condamnare penală sau din drepturi legate de persoana creditorului.

b)   Inexistența unui mecanism de garantare în favoarea filialelor de drept privat ale instituției publice IFP

| (145) | După cum a explicat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale, în unele societăți comerciale, în special societățile pe acțiuni și societățile cu răspundere limitată, asociații nu sunt, în mod normal, obligați să ramburseze datoriile structurii la care participă dincolo de aportul lor inițial. Ca societăți pe acțiuni, filialele instituției publice IFP se încadrează în această categorie. De asemenea, în grupul IFP, la fel ca în orice alt grup de societăți, în caz de faliment al unei societăți filiale constituite sub forma unei societăți cu risc limitat (în acest caz, o societate pe acțiuni), în lipsa unor garanții, avize, scrisori de intenție sau de confort (123) care ar angaja-o în mod explicit, răspunderea societății-mamă se limitează la pierderea aporturilor sale (ca în cazul oricărui acționar ordinar). |
| --- | --- |

(145)

După cum a explicat expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale, în unele societăți comerciale, în special societățile pe acțiuni și societățile cu răspundere limitată, asociații nu sunt, în mod normal, obligați să ramburseze datoriile structurii la care participă dincolo de aportul lor inițial. Ca societăți pe acțiuni, filialele instituției publice IFP se încadrează în această categorie. De asemenea, în grupul IFP, la fel ca în orice alt grup de societăți, în caz de faliment al unei societăți filiale constituite sub forma unei societăți cu risc limitat (în acest caz, o societate pe acțiuni), în lipsa unor garanții, avize, scrisori de intenție sau de confort (123) care ar angaja-o în mod explicit, răspunderea societății-mamă se limitează la pierderea aporturilor sale (ca în cazul oricărui acționar ordinar).

| (146) | Având în vedere apartenența instituției publice IFP și a filialelor sale la același grup economic în sensul dreptului concurenței, este necesar să se verifice dacă, în dreptul francez privind societățile comerciale, raportul de dependență economică în care sunt plasate filialele față de societatea-mamă este sau nu susceptibil, în caz de faliment al acestor filiale de drept privat, se angajeze automat răspunderea instituției publice IFP și, astfel, să mobilizeze resurse publice, statul asigurând cea mai mare parte a finanțării sale și conferind instituției publice o garanție nelimitată implicită. |
| --- | --- |

(146)

Având în vedere apartenența instituției publice IFP și a filialelor sale la același grup economic în sensul dreptului concurenței, este necesar să se verifice dacă, în dreptul francez privind societățile comerciale, raportul de dependență economică în care sunt plasate filialele față de societatea-mamă este sau nu susceptibil, în caz de faliment al acestor filiale de drept privat, se angajeze automat răspunderea instituției publice IFP și, astfel, să mobilizeze resurse publice, statul asigurând cea mai mare parte a finanțării sale și conferind instituției publice o garanție nelimitată implicită.

| (147) | În urma acestei analize aprofundate, Comisia este în măsură să concluzioneze că în dreptul francez civil și comercial, în caz de faliment al uneia dintre filiale, răspunderea acționarului său majoritar nu este, în principiu, angajată, cu excepția cazului în care se demonstrează existența unei culpe a acționarului majoritar în gestionarea filialei sale (i). Proiectele avute în vedere recent, apoi abandonate, privind reforma Codului civil, care vizează extinderea, în cazul raportului dintre societatea-mamă și filialele unui grup, a principiului răspunderii pentru fapta altuia, au confirmat că, din contră, un astfel de principiu nu există, în prezent, în dreptul francez (ii). |
| --- | --- |

(147)

În urma acestei analize aprofundate, Comisia este în măsură să concluzioneze că în dreptul francez civil și comercial, în caz de faliment al uneia dintre filiale, răspunderea acționarului său majoritar nu este, în principiu, angajată, cu excepția cazului în care se demonstrează existența unei culpe a acționarului majoritar în gestionarea filialei sale (i). Proiectele avute în vedere recent, apoi abandonate, privind reforma Codului civil, care vizează extinderea, în cazul raportului dintre societatea-mamă și filialele unui grup, a principiului răspunderii pentru fapta altuia, au confirmat că, din contră, un astfel de principiu nu există, în prezent, în dreptul francez (ii).

i)   Lipsa răspunderii generale a acționarului pentru filiala sa

| (148) | Conform doctrinei (124), organizarea unui grup nu ar fi, în sine, o sursă de răspundere în cascadă. Legislația franceză ar respecta principiul răspunderii personale formulat în articolul 1382 din Codul civil (125). Numai o faptă ilicită, imputabilă comportamentului societății-mamă, ar fi, prin urmare, de natură să ofere acces la patrimoniul său. |
| --- | --- |

(148)

Conform doctrinei (124), organizarea unui grup nu ar fi, în sine, o sursă de răspundere în cascadă. Legislația franceză ar respecta principiul răspunderii personale formulat în articolul 1382 din Codul civil (125). Numai o faptă ilicită, imputabilă comportamentului societății-mamă, ar fi, prin urmare, de natură să ofere acces la patrimoniul său.

| (149) | Cu titlu introductiv, în măsura în care, în speță, societatea-mamă a grupului IFP este o persoană juridică de drept public (instituția publică IFP), această chestiune ridică o dificultate suplimentară: este necesar, de fapt, să se aibă în vedere, în prealabil, sistemul jurisdicțional (administrativ sau judiciar) care să dețină, în sistemul francez și în cazul de față, competența pentru cercetarea unei posibile răspunderi a unei persoane juridice de drept public care controlează o persoană juridică de drept privat aflată în lichidare judiciară. |
| --- | --- |

(149)

Cu titlu introductiv, în măsura în care, în speță, societatea-mamă a grupului IFP este o persoană juridică de drept public (instituția publică IFP), această chestiune ridică o dificultate suplimentară: este necesar, de fapt, să se aibă în vedere, în prealabil, sistemul jurisdicțional (administrativ sau judiciar) care să dețină, în sistemul francez și în cazul de față, competența pentru cercetarea unei posibile răspunderi a unei persoane juridice de drept public care controlează o persoană juridică de drept privat aflată în lichidare judiciară.

| (150) | Comisia constată că, în ceea ce privește acțiunile în răspundere pentru insuficiență de active (126), Tribunal des conflits a considerat mult timp că jurisdicția judiciară era competentă în cazul în care persoana publică era administrator de drept (127), iar jurisdicția administrativă în cazul în care persoana publică era administrator de fapt (128). Cu toate acestea, se pare că în acest domeniu, repartizarea competențelor între jurisdicțiile administrative și judiciare se bazează, de acum înainte, pe natura serviciilor prestate: serviciu public administrativ sau activitate industrială sau comercială.






  (a) | În cazul unui serviciu public administrativ, se pare că jurisprudența anterioară, bazată pe gestionarea de drept sau de fapt, a fost abandonată de Tribunal des conflits (129) ca urmare a deciziei sale în cauza Département de la Dordogne
   (130): Înalta Curte s-a pronunțat atunci în favoarea competenței judecătorului administrativ, fiind vorba despre un serviciu public administrativ, și aceasta, indiferent dacă persoana publică este administrator de drept sau de fapt al persoanei private care exercită această misiune de serviciu public. După ce a amintit, în conformitate cu hotărârea Blanco (131) că „răspunderea care poate aparține statului sau altor persoane juridice de drept public în ceea ce privește prejudiciile imputate serviciilor lor publice administrative se supune unui regim de drept public” (Subliniere adăugată) și că nu există altă posibilitate decât în cazul în care se prevede în mod expres în lege, Tribunal des conflits a statuat că nu rezultă din Legea din 25 ianuarie 1985 privind redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor (în prezent codificată în articolele L. 624-3 și următoarele din Codul comercial) „că legislatorul intenționează, prin derogare de la principiile care reglementează răspunderea persoanelor publice, să plaseze sub jurisdicția instanțelor judiciare cercetarea răspunderii civile a statului sau a altor persoane juridice de drept public în cadrul exercitării unei misiuni de serviciu public administrativ.” (Subliniere adăugată). |
| --- | --- | --- |

(150)

Comisia constată că, în ceea ce privește acțiunile în răspundere pentru insuficiență de active (126), Tribunal des conflits a considerat mult timp că jurisdicția judiciară era competentă în cazul în care persoana publică era administrator de drept (127), iar jurisdicția administrativă în cazul în care persoana publică era administrator de fapt (128). Cu toate acestea, se pare că în acest domeniu, repartizarea competențelor între jurisdicțiile administrative și judiciare se bazează, de acum înainte, pe natura serviciilor prestate: serviciu public administrativ sau activitate industrială sau comercială.

(a)

În cazul unui serviciu public administrativ, se pare că jurisprudența anterioară, bazată pe gestionarea de drept sau de fapt, a fost abandonată de Tribunal des conflits (129) ca urmare a deciziei sale în cauza Département de la Dordogne
   (130): Înalta Curte s-a pronunțat atunci în favoarea competenței judecătorului administrativ, fiind vorba despre un serviciu public administrativ, și aceasta, indiferent dacă persoana publică este administrator de drept sau de fapt al persoanei private care exercită această misiune de serviciu public. După ce a amintit, în conformitate cu hotărârea Blanco (131) că „răspunderea care poate aparține statului sau altor persoane juridice de drept public în ceea ce privește prejudiciile imputate serviciilor lor publice administrative se supune unui regim de drept public” (Subliniere adăugată) și că nu există altă posibilitate decât în cazul în care se prevede în mod expres în lege, Tribunal des conflits a statuat că nu rezultă din Legea din 25 ianuarie 1985 privind redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor (în prezent codificată în articolele L. 624-3 și următoarele din Codul comercial) „că legislatorul intenționează, prin derogare de la principiile care reglementează răspunderea persoanelor publice, să plaseze sub jurisdicția instanțelor judiciare cercetarea răspunderii civile a statului sau a altor persoane juridice de drept public în cadrul exercitării unei misiuni de serviciu public administrativ.” (Subliniere adăugată).

| (b) | Invers, atunci când este vorba despre o activitate industrială sau comercială, competența pentru cercetarea răspunderii civile a unei persoane juridice de drept public care controlează o persoană privată aflată în lichidare aparține în mod clar sistemului judiciar. În decizia din cauza Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes
   (132), Tribunal des conflits a statuat că „dacă cercetarea răspunderii civile a statului sau a altor persoane juridice de drept public în cadrul exercitării unei misiuni de serviciu administrativ este de competența instanțelor administrative, o astfel de acțiune ține de competența instanțelor judiciare în cazul în care răspunderea statului sau a persoanei juridice de drept public este cercetată în cadrul unei activități industriale sau comerciale fără a fi nevoie să se stabilească măsura în care colectivitatea vizată a acționat ca administrator de fapt sau de drept.” (Subliniere adăugată). Pentru a ajunge la această concluzie în cauza în speță, Tribunal des conflits a înlăturat caracterul de serviciu public administrativ al activităților desfășurate de o societate pe acțiuni cu consiliu director și consiliu de supraveghere (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) pe baza a două considerente: obiectul său (133), pe de o parte, și metoda sa de finanțare (134), pe de altă parte. |
| --- | --- |

(b)

Invers, atunci când este vorba despre o activitate industrială sau comercială, competența pentru cercetarea răspunderii civile a unei persoane juridice de drept public care controlează o persoană privată aflată în lichidare aparține în mod clar sistemului judiciar. În decizia din cauza Société d'Économie Mixte Olympique d'Alès en Cévennes
   (132), Tribunal des conflits a statuat că „dacă cercetarea răspunderii civile a statului sau a altor persoane juridice de drept public în cadrul exercitării unei misiuni de serviciu administrativ este de competența instanțelor administrative, o astfel de acțiune ține de competența instanțelor judiciare în cazul în care răspunderea statului sau a persoanei juridice de drept public este cercetată în cadrul unei activități industriale sau comerciale fără a fi nevoie să se stabilească măsura în care colectivitatea vizată a acționat ca administrator de fapt sau de drept.” (Subliniere adăugată). Pentru a ajunge la această concluzie în cauza în speță, Tribunal des conflits a înlăturat caracterul de serviciu public administrativ al activităților desfășurate de o societate pe acțiuni cu consiliu director și consiliu de supraveghere (SEM Olympique d'Alès en Cévennes) pe baza a două considerente: obiectul său (133), pe de o parte, și metoda sa de finanțare (134), pe de altă parte.

| (151) | În ceea ce privește în special societățile pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat, filialele de drept privat controlate de instituția publică IFP, din informațiile din dosar, inclusiv cele amintite la considerentul 159, reiese că obiectul lor are o finalitate economică (135) și nu administrativă. În plus, cea mai mare parte a resurselor acestor întreprinderi provin din veniturile din exploatare generate de activitățile lor economice, și nu dintr-o finanțare publică. În final, trebuie remarcat faptul că aceste filiale ale instituției publice IFP au fost create ca societăți comerciale la inițiativa unei persoane juridice de drept privat (136) (și nu a unei autorități publice, transformarea instituției publice IFP în IPIC având loc abia la 7 iulie 2006). De asemenea, natura industrială și comercială a activităților filialelor Axens, Beicip-Franlab și Prosernat este incontestabilă și, în caz de lichidare judiciară, jurisdicțiile judiciare ar fi, fără îndoială, competente pentru cercetarea unei posibile acțiuni în răspundere împotriva instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(151)

În ceea ce privește în special societățile pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat, filialele de drept privat controlate de instituția publică IFP, din informațiile din dosar, inclusiv cele amintite la considerentul 159, reiese că obiectul lor are o finalitate economică (135) și nu administrativă. În plus, cea mai mare parte a resurselor acestor întreprinderi provin din veniturile din exploatare generate de activitățile lor economice, și nu dintr-o finanțare publică. În final, trebuie remarcat faptul că aceste filiale ale instituției publice IFP au fost create ca societăți comerciale la inițiativa unei persoane juridice de drept privat (136) (și nu a unei autorități publice, transformarea instituției publice IFP în IPIC având loc abia la 7 iulie 2006). De asemenea, natura industrială și comercială a activităților filialelor Axens, Beicip-Franlab și Prosernat este incontestabilă și, în caz de lichidare judiciară, jurisdicțiile judiciare ar fi, fără îndoială, competente pentru cercetarea unei posibile acțiuni în răspundere împotriva instituției publice IFP.

| (152) | În aceste condiții, trebuie verificate condițiile de angajare a răspunderii acționarului majoritar în temeiul jurisprudenței Curții de Casație, însă, pentru a extinde o procedură de lichidare judiciară inițiată cu privire la o entitate determinată (filiala) la o altă persoană juridică (societatea-mamă), cerințele care se impun sunt foarte stricte. În confruntarea cu o filială falimentară, victimele acțiunilor sale sunt obligate să dovedească conduita culpabilă a societății-mamă pentru obținerea de compensații, în special negarea de către aceasta din urmă a personalității juridice a filialei sale (α) și administrarea defectuoasă a societății controlate (β). |
| --- | --- |

(152)

În aceste condiții, trebuie verificate condițiile de angajare a răspunderii acționarului majoritar în temeiul jurisprudenței Curții de Casație, însă, pentru a extinde o procedură de lichidare judiciară inițiată cu privire la o entitate determinată (filiala) la o altă persoană juridică (societatea-mamă), cerințele care se impun sunt foarte stricte. În confruntarea cu o filială falimentară, victimele acțiunilor sale sunt obligate să dovedească conduita culpabilă a societății-mamă pentru obținerea de compensații, în special negarea de către aceasta din urmă a personalității juridice a filialei sale (α) și administrarea defectuoasă a societății controlate (β).

α)   Negarea personalității juridice a filialei de către societatea-mamă

| (153) | Jurisprudența Curții de Casație a consacrat posibilitatea extinderii răspunderii societății-mamă la acțiunile filialelor sale în două cazuri excepționale (137) pe de o parte, atunci când patrimoniul filialei se confundă cu cel al societății-mamă (ipoteză denumită „confuziunea de patrimonii”) și pe de altă parte, în cazul în care filialele sunt persoane juridice fictive (ipoteză denumită „natura fictivă a persoanei juridice”). |
| --- | --- |

(153)

Jurisprudența Curții de Casație a consacrat posibilitatea extinderii răspunderii societății-mamă la acțiunile filialelor sale în două cazuri excepționale (137) pe de o parte, atunci când patrimoniul filialei se confundă cu cel al societății-mamă (ipoteză denumită „confuziunea de patrimonii”) și pe de altă parte, în cazul în care filialele sunt persoane juridice fictive (ipoteză denumită „natura fictivă a persoanei juridice”).

| (154) | În ceea ce privește „confuziunea de patrimonii” (138), această noțiune califică, în general, situația în care contabilitățile a două entități juridice distincte sunt de așa natură încât nu se poate stabili la care dintre ele se raportează un element particular de activ sau pasiv. Cu toate acestea, pentru a demonstra existența unei astfel de confuziuni de patrimonii, existența unor legături, chiar strânse, între societățile din cadrul grupului, nu este suficientă. De asemenea, identitatea asociaților sau a administratorilor, chiar identitatea sediului social (139), nu permit, în sine, stabilirea confuziunii de patrimonii. Formalizarea relațiilor din cadrul grupurilor în acordurile semnate de societatea-mamă și filialele sale este de multe ori suficientă pentru a exclude orice posibilitate de confuzie a patrimoniilor (140). |
| --- | --- |

(154)

În ceea ce privește „confuziunea de patrimonii” (138), această noțiune califică, în general, situația în care contabilitățile a două entități juridice distincte sunt de așa natură încât nu se poate stabili la care dintre ele se raportează un element particular de activ sau pasiv. Cu toate acestea, pentru a demonstra existența unei astfel de confuziuni de patrimonii, existența unor legături, chiar strânse, între societățile din cadrul grupului, nu este suficientă. De asemenea, identitatea asociaților sau a administratorilor, chiar identitatea sediului social (139), nu permit, în sine, stabilirea confuziunii de patrimonii. Formalizarea relațiilor din cadrul grupurilor în acordurile semnate de societatea-mamă și filialele sale este de multe ori suficientă pentru a exclude orice posibilitate de confuzie a patrimoniilor (140).

| (155) | În două cauze recente, Metaleurop
   (141) și AOL Liberté
   (142), Curtea de Casație pare să își fi înăsprit controlul asupra condițiilor de prelungire a unei proceduri cu privire la societatea-mamă a unui grup. Integrarea, chiar foarte avansată, a societăților grupului, nu conduce neapărat la o confuziune de patrimonii. Conform doctrinei (143), „nici convențiile privind lichiditățile și schimburile între cele două entități, nici schimburile de personal, nici avansurile de fonduri de către societatea-mamă, nici controlul societății-mamă asupra puterii de gestiune a filialei nu au caracterul unei dezordini generalizate a conturilor, care să justifice reunificarea patrimoniilor”. Așadar, pare deosebit de dificilă angajarea răspunderii unei societăți-mamă în ceea ce privește acțiunile uneia dintre filialele sale în temeiul confuziunii patrimoniilor lor (144), nivelul probator solicitat de Curtea de Casație pentru a o demonstra fiind extrem de ridicat. |
| --- | --- |

(155)

În două cauze recente, Metaleurop
   (141) și AOL Liberté
   (142), Curtea de Casație pare să își fi înăsprit controlul asupra condițiilor de prelungire a unei proceduri cu privire la societatea-mamă a unui grup. Integrarea, chiar foarte avansată, a societăților grupului, nu conduce neapărat la o confuziune de patrimonii. Conform doctrinei (143), „nici convențiile privind lichiditățile și schimburile între cele două entități, nici schimburile de personal, nici avansurile de fonduri de către societatea-mamă, nici controlul societății-mamă asupra puterii de gestiune a filialei nu au caracterul unei dezordini generalizate a conturilor, care să justifice reunificarea patrimoniilor”. Așadar, pare deosebit de dificilă angajarea răspunderii unei societăți-mamă în ceea ce privește acțiunile uneia dintre filialele sale în temeiul confuziunii patrimoniilor lor (144), nivelul probator solicitat de Curtea de Casație pentru a o demonstra fiind extrem de ridicat.

| (156) | În speță, este clar faptul că Comisia a evidențiat deja că „[...] instituția publică IFP și filialele implicate fiind entități juridice separate, conturile acestora sunt separate” (145). În plus, convențiile semnate între instituția publică IFP și filialele sale, în special acordurile exclusive de transferuri tehnologice, sau furnizarea de personal (146), nu au caracterul unei dezordini generalizate a conturilor, care să justifice reunificarea patrimoniilor în sensul jurisprudenței Curții de Casație, fiecare serviciu fiind contabilizat în mod specific în bilanțul fiecărei entități a grupului IFP, astfel cum se va stabili în special în părțile 7.1.4 și 7.3. |
| --- | --- |

(156)

În speță, este clar faptul că Comisia a evidențiat deja că „[...] instituția publică IFP și filialele implicate fiind entități juridice separate, conturile acestora sunt separate” (145). În plus, convențiile semnate între instituția publică IFP și filialele sale, în special acordurile exclusive de transferuri tehnologice, sau furnizarea de personal (146), nu au caracterul unei dezordini generalizate a conturilor, care să justifice reunificarea patrimoniilor în sensul jurisprudenței Curții de Casație, fiecare serviciu fiind contabilizat în mod specific în bilanțul fiecărei entități a grupului IFP, astfel cum se va stabili în special în părțile 7.1.4 și 7.3.

| (157) | În ceea ce privește „natura fictivă a persoanei juridice”, aceasta se referă la caracterizarea inexistenței unor elemente din contractul de societate al filialei (affectio societatis), pentru a dovedi că nu are viață socială reală. Curtea de Casație (147) se consideră a fi în prezența unei societăți fictive în cazul în care persoana juridică împotriva căreia a fost inițiată procedura nu are decât o existență aparentă, neavând o activitate separată (148) de aceea a deținătorului afacerii, persoană fizică sau juridică. |
| --- | --- |

(157)

În ceea ce privește „natura fictivă a persoanei juridice”, aceasta se referă la caracterizarea inexistenței unor elemente din contractul de societate al filialei (affectio societatis), pentru a dovedi că nu are viață socială reală. Curtea de Casație (147) se consideră a fi în prezența unei societăți fictive în cazul în care persoana juridică împotriva căreia a fost inițiată procedura nu are decât o existență aparentă, neavând o activitate separată (148) de aceea a deținătorului afacerii, persoană fizică sau juridică.

| (158) | Pe baza informațiilor publice disponibile (149), Comisia constată, de asemenea, că instituția publică IFP și Axens, Beicip-Franlab și Prosernat nu au nici aceleași coordonate, nici aceleași locuri de desfășurare a activității:






  (a) | Instituția publică IFP este înregistrată în Registrul Comerțului și Societăților (în continuare „RCS”) din Nanterre sub numărul B 775 729 155, și are sediul social în Rueil-Malmaison (150). Instituția publică IFP dispune de două amplasamente, situate în Franța, respectiv la Solaize (151) și la Pau (152). |
| --- | --- | --- |

(158)

Pe baza informațiilor publice disponibile (149), Comisia constată, de asemenea, că instituția publică IFP și Axens, Beicip-Franlab și Prosernat nu au nici aceleași coordonate, nici aceleași locuri de desfășurare a activității:

(a)

Instituția publică IFP este înregistrată în Registrul Comerțului și Societăților (în continuare „RCS”) din Nanterre sub numărul B 775 729 155, și are sediul social în Rueil-Malmaison (150). Instituția publică IFP dispune de două amplasamente, situate în Franța, respectiv la Solaize (151) și la Pau (152).

| (b) | Axens este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 599 815 073 și sediul său social este situat tot în Rueil-Malmaison, dar la o adresă diferită (153) de cea a societății-mamă. Centrele sale de exploatare sunt, de asemenea, situate la amplasamente diferite față de cele ale societății-mamă, de obicei, în afara Franței: în Statele Unite ale Americii la Houston (Texas), la Princeton (New Jersey), la Savannah (Georgia) și la Calvert City (Kentucky), în Canada la Brockville (Ontario), în China la Beijing, în Japonia la Tokyo, în India la New Delhi, în Bahrain, în Rusia la Moscova; |
| --- | --- |

(b)

Axens este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 599 815 073 și sediul său social este situat tot în Rueil-Malmaison, dar la o adresă diferită (153) de cea a societății-mamă. Centrele sale de exploatare sunt, de asemenea, situate la amplasamente diferite față de cele ale societății-mamă, de obicei, în afara Franței: în Statele Unite ale Americii la Houston (Texas), la Princeton (New Jersey), la Savannah (Georgia) și la Calvert City (Kentucky), în Canada la Brockville (Ontario), în China la Beijing, în Japonia la Tokyo, în India la New Delhi, în Bahrain, în Rusia la Moscova;

| (c) | Beicip-Franlab este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 679 804 047, iar sediul său social este situat tot în Rueil-Malmaison, dar la o adresă diferită (154) de cea a societății-mamă și a Axens. Ea are filiale și birouri în multe țări, printre care în Bahrain, la Abu Dhabi, în Libia la Tripoli, în Malaezia la Kuala Lumpur, în Statele Unite ale Americii la Houston în Texas, în Mexic la Villahermosa, în Brazilia la Rio de Janeiro și în Rusia la Moscova; |
| --- | --- |

(c)

Beicip-Franlab este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 679 804 047, iar sediul său social este situat tot în Rueil-Malmaison, dar la o adresă diferită (154) de cea a societății-mamă și a Axens. Ea are filiale și birouri în multe țări, printre care în Bahrain, la Abu Dhabi, în Libia la Tripoli, în Malaezia la Kuala Lumpur, în Statele Unite ale Americii la Houston în Texas, în Mexic la Villahermosa, în Brazilia la Rio de Janeiro și în Rusia la Moscova;

| (d) | Prosernat este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 315 251 330 și sediul său social este situat la Puteaux (155). Societatea declară (156) că este prezentă în aproape 20 de țări din întreaga lume, în special în America de Sud (Argentina, Brazilia, Venezuela), Europa (Marea Britanie, Italia, Norvegia), în Africa de Nord (Algeria, Egipt), în țările din Golf (Arabia Saudită, Emiratele Arabe Unite, Kuweit, Oman, Qatar), în Iran, în Rusia și în Comunitatea Statelor Independente, precum și în Asia de Sud-Est. |
| --- | --- |

(d)

Prosernat este înregistrată în RCS din Nanterre sub numărul B 315 251 330 și sediul său social este situat la Puteaux (155). Societatea declară (156) că este prezentă în aproape 20 de țări din întreaga lume, în special în America de Sud (Argentina, Brazilia, Venezuela), Europa (Marea Britanie, Italia, Norvegia), în Africa de Nord (Algeria, Egipt), în țările din Golf (Arabia Saudită, Emiratele Arabe Unite, Kuweit, Oman, Qatar), în Iran, în Rusia și în Comunitatea Statelor Independente, precum și în Asia de Sud-Est.

| (159) | Mai mult decât atât, în speță, activitățile economice desfășurate de fiecare dintre filiale sunt reale, astfel încât acestea nu pot fi calificate în mod rezonabil ca fiind fictive, și aceasta cu atât mai mult cu cât Curtea de Casație este foarte exigentă în calificarea unei persoane juridice ca fiind „fictivă” (157):






  (a) | Societatea Axens, înființată în anul 2001, exercită efectiv o activitate economică pe piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, pentru care are peste 600 de angajați și datorită căreia are anual o cifră de afaceri de aproximativ 300 de milioane EUR. |
| --- | --- | --- |

(159)

Mai mult decât atât, în speță, activitățile economice desfășurate de fiecare dintre filiale sunt reale, astfel încât acestea nu pot fi calificate în mod rezonabil ca fiind fictive, și aceasta cu atât mai mult cu cât Curtea de Casație este foarte exigentă în calificarea unei persoane juridice ca fiind „fictivă” (157):

(a)

Societatea Axens, înființată în anul 2001, exercită efectiv o activitate economică pe piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, pentru care are peste 600 de angajați și datorită căreia are anual o cifră de afaceri de aproximativ 300 de milioane EUR.

| (b) | Societatea Beicip-Franlab, fondată în 1967, desfășoară o activitate efectivă în editarea și difuzarea de programe informatice specializate în domeniul „explorării-zăcămintelor”, precum și în realizarea de studii și consultanță. Această activitate implică mai bine de 100 de angajați și înregistrează o cifră de afaceri anuală de aproximativ 40 de milioane EUR. |
| --- | --- |

(b)

Societatea Beicip-Franlab, fondată în 1967, desfășoară o activitate efectivă în editarea și difuzarea de programe informatice specializate în domeniul „explorării-zăcămintelor”, precum și în realizarea de studii și consultanță. Această activitate implică mai bine de 100 de angajați și înregistrează o cifră de afaceri anuală de aproximativ 40 de milioane EUR.

| (c) | Societatea Prosernat, achiziționată în anul 2001, este activă în domeniul studiilor și serviciilor și al producției de echipamente destinate tratării gazelor naturale și recuperării sulfului. Pentru a desfășura această activitate, societatea numără aproximativ 70 de angajați și înregistrează o cifră de afaceri de aproximativ 50 de milioane EUR. |
| --- | --- |

(c)

Societatea Prosernat, achiziționată în anul 2001, este activă în domeniul studiilor și serviciilor și al producției de echipamente destinate tratării gazelor naturale și recuperării sulfului. Pentru a desfășura această activitate, societatea numără aproximativ 70 de angajați și înregistrează o cifră de afaceri de aproximativ 50 de milioane EUR.

| (160) | Din cele de mai sus rezultă că, în afara cazului de gestionare defectuoasă, care va fi studiat la considerentele 161-164, cazurile extrem de limitate – natura fictivă a persoanei juridice a filialei sau confuziunea între patrimoniul filialei și cel al societății-mamă – prevăzute de jurisprudență pentru angajarea răspunderii societății-mamă pentru fapta filialelor sale nu sunt îndeplinite în mod clar în speță. În consecință, Comisia consideră că nu sunt întrunite condițiile pentru stabilirea automată a răspunderii instituției publice IFP în caz de lichidare a filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat. |
| --- | --- |

(160)

Din cele de mai sus rezultă că, în afara cazului de gestionare defectuoasă, care va fi studiat la considerentele 161-164, cazurile extrem de limitate – natura fictivă a persoanei juridice a filialei sau confuziunea între patrimoniul filialei și cel al societății-mamă – prevăzute de jurisprudență pentru angajarea răspunderii societății-mamă pentru fapta filialelor sale nu sunt îndeplinite în mod clar în speță. În consecință, Comisia consideră că nu sunt întrunite condițiile pentru stabilirea automată a răspunderii instituției publice IFP în caz de lichidare a filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat.

β)   Răspunderea pentru administrarea defectuoasă a filialei de către societatea-mamă

| (161) | Exercitarea în mod incorect a controlului filialei este în mod tradițional de natură să angajeze răspunderea societății-mamă (158). Când aceasta din urmă a comis erori în controlul pe care trebuie să îl exercite asupra gestiunii filialelor sale, „în special pentru grupurile de societăți, jurisprudența permite angajarea răspunderii societății-mamă” (159). Doctrina prevede că eroarea de gestiune a societății-mamă, care a acționat ca administrator de drept sau de fapt al filialei în dificultate, este susceptibilă să îi angajeze răspunderea (160) în caz de lichidare. Într-adevăr, societatea-mamă poate fi răspunzătoare în calitatea sa de asociat al filialei (161) în cazul în care îi pot fi imputate fapte culpabile care au stat la originea dificultăților societății controlate (162). |
| --- | --- |

(161)

Exercitarea în mod incorect a controlului filialei este în mod tradițional de natură să angajeze răspunderea societății-mamă (158). Când aceasta din urmă a comis erori în controlul pe care trebuie să îl exercite asupra gestiunii filialelor sale, „în special pentru grupurile de societăți, jurisprudența permite angajarea răspunderii societății-mamă” (159). Doctrina prevede că eroarea de gestiune a societății-mamă, care a acționat ca administrator de drept sau de fapt al filialei în dificultate, este susceptibilă să îi angajeze răspunderea (160) în caz de lichidare. Într-adevăr, societatea-mamă poate fi răspunzătoare în calitatea sa de asociat al filialei (161) în cazul în care îi pot fi imputate fapte culpabile care au stat la originea dificultăților societății controlate (162).

| (162) | Dreptul comun prevede, prin urmare, răspunderea administratorilor față de societate, de asociații sau creditorii acesteia (163). În prezența unui grup, creditorii uneia dintre filialele aflate în situația încetării plăților vor încerca să demonstreze că societatea-mamă și-a asumat funcția de administrator – de drept sau de fapt (164) – al filialei. Prin urmare, răspunderea subiectivă a unei societăți-mamă pentru filiala sa este în special consacrată în dreptul procedurilor colective (165) și, mai precis, în cadrul acțiunii în răspundere pentru insuficiență de active (166), cu condiția ca această societate să se fi comportat ca administrator (167) al filialei sale. Cu toate acestea, pentru angajarea răspunderii subiective a societății-mamă, caracterul subiectiv trebuie demonstrat și, mai ales, o relație de cauzalitate între aceasta și prejudiciul suferit ca urmare a comportamentului filialei (168). |
| --- | --- |

(162)

Dreptul comun prevede, prin urmare, răspunderea administratorilor față de societate, de asociații sau creditorii acesteia (163). În prezența unui grup, creditorii uneia dintre filialele aflate în situația încetării plăților vor încerca să demonstreze că societatea-mamă și-a asumat funcția de administrator – de drept sau de fapt (164) – al filialei. Prin urmare, răspunderea subiectivă a unei societăți-mamă pentru filiala sa este în special consacrată în dreptul procedurilor colective (165) și, mai precis, în cadrul acțiunii în răspundere pentru insuficiență de active (166), cu condiția ca această societate să se fi comportat ca administrator (167) al filialei sale. Cu toate acestea, pentru angajarea răspunderii subiective a societății-mamă, caracterul subiectiv trebuie demonstrat și, mai ales, o relație de cauzalitate între aceasta și prejudiciul suferit ca urmare a comportamentului filialei (168).

| (163) | În orice caz, din cele de mai sus reiese că aceste angajări nu constituie în niciun caz acțiuni în garanție, deoarece se întemeiază întotdeauna pe răspunderea subiectivă a societății-mamă. De asemenea, aceste acțiuni nu sunt susceptibile să stabilească un principiu general de răspundere a societății-mamă pentru filialele sale, care ar încălca principiul limitării răspunderii acționarului la aporturile inițiale efectuate către societăți pe acțiuni, în afara cazurilor în care aceste societăți pe acțiuni sunt entități fictive sau patrimoniul acestora se confundă cu cel al societății-mamă, ipoteze ce pot fi eliminate în cazul de față. |
| --- | --- |

(163)

În orice caz, din cele de mai sus reiese că aceste angajări nu constituie în niciun caz acțiuni în garanție, deoarece se întemeiază întotdeauna pe răspunderea subiectivă a societății-mamă. De asemenea, aceste acțiuni nu sunt susceptibile să stabilească un principiu general de răspundere a societății-mamă pentru filialele sale, care ar încălca principiul limitării răspunderii acționarului la aporturile inițiale efectuate către societăți pe acțiuni, în afara cazurilor în care aceste societăți pe acțiuni sunt entități fictive sau patrimoniul acestora se confundă cu cel al societății-mamă, ipoteze ce pot fi eliminate în cazul de față.

| (164) | În definitiv, din jurisprudența Curții de Casație reiese că invocarea principiului răspunderii subiective a societății-mamă în gestionarea filialei nu are nicio legătură cu mecanismul echivalent unui regim de garanție. |
| --- | --- |

(164)

În definitiv, din jurisprudența Curții de Casație reiese că invocarea principiului răspunderii subiective a societății-mamă în gestionarea filialei nu are nicio legătură cu mecanismul echivalent unui regim de garanție.

ii)   Proiectele recente de reformă a răspunderii pentru fapta altuia

| (165) | În stadiul actual al legislației, conform concluziilor unui recent raport parlamentar de informare (169) se pare că „soluțiile generate de jurisprudență evidențiază obstacolul pe care îl constituie personalitatea juridică în cadrul imputabilității răspunderii” (170). (Subliniere adăugată). |
| --- | --- |

(165)

În stadiul actual al legislației, conform concluziilor unui recent raport parlamentar de informare (169) se pare că „soluțiile generate de jurisprudență evidențiază obstacolul pe care îl constituie personalitatea juridică în cadrul imputabilității răspunderii” (170). (Subliniere adăugată).

| (166) | Acest obstacol pare în acest moment dirimant, în Franța fiind recent începută o dezbatere cu privire la oportunitatea unei reforme a Codului civil care să extindă la situațiile de dependență economică răspunderea pentru fapta altuia (171) (în special pentru relațiile în care se află filialele unui grup față de societatea-mamă. Unele asociații ale consumatorilor (172) care figurează în raportul parlamentar menționat anterior par să deplângă faptul că tehnica de „filializare” a societăților va permite anumitor entități, în caz de litigii ulterioare, să se opună separării juridice a societăților din grup atunci când este vorba despre răspunderea unei filiale, deși ofertele comerciale evidențiază imaginea unui grup de societăți perfect integrate care furnizează un pachet de servicii. |
| --- | --- |

(166)

Acest obstacol pare în acest moment dirimant, în Franța fiind recent începută o dezbatere cu privire la oportunitatea unei reforme a Codului civil care să extindă la situațiile de dependență economică răspunderea pentru fapta altuia (171) (în special pentru relațiile în care se află filialele unui grup față de societatea-mamă. Unele asociații ale consumatorilor (172) care figurează în raportul parlamentar menționat anterior par să deplângă faptul că tehnica de „filializare” a societăților va permite anumitor entități, în caz de litigii ulterioare, să se opună separării juridice a societăților din grup atunci când este vorba despre răspunderea unei filiale, deși ofertele comerciale evidențiază imaginea unui grup de societăți perfect integrate care furnizează un pachet de servicii.

| (167) | Articolul 1355 din ante-proiectul Catala
   (173) a propus recent instaurarea unui nou temei al răspunderii pentru fapta altuia care să repună în discuție principiul autonomiei juridice a filialelor:
  „Art. 1355

  Suntem răspunzători de drept pentru prejudiciile cauzate de aceia al căror mod de viață îl reglementăm sau a căror activitate o organizăm, încadrăm sau controlăm în interes propriu. [...]” |
| --- | --- |

(167)

Articolul 1355 din ante-proiectul Catala
   (173) a propus recent instaurarea unui nou temei al răspunderii pentru fapta altuia care să repună în discuție principiul autonomiei juridice a filialelor:

„Art. 1355

Suntem răspunzători de drept pentru prejudiciile cauzate de aceia al căror mod de viață îl reglementăm sau a căror activitate o organizăm, încadrăm sau controlăm în interes propriu. [...]”

| (168) | Comentariile aduse de redactorii acestui ante-proiect sunt concludente cu privire la inovațiile propuse de acest text în privința răspunderii extracontractuale pentru fapta altuia. Adoptarea sa ar adăuga ca posibil fundament „actul de a încadra și de a organiza activitatea altuia în interesul personal al celui care exercită acest control” (174), ceea ce ar putea schimba radical stadiul legislației actuale, mai ales că aceste responsabilități vor putea fi de acum stricte: acestea nu ar fi „subordonate probării culpei persoanei responsabile, ci probării unei fapte care ar fi putut angaja răspunderea personală a autorului direct, dacă acesta nu ar fi acționat sub controlul altuia” (175). |
| --- | --- |

(168)

Comentariile aduse de redactorii acestui ante-proiect sunt concludente cu privire la inovațiile propuse de acest text în privința răspunderii extracontractuale pentru fapta altuia. Adoptarea sa ar adăuga ca posibil fundament „actul de a încadra și de a organiza activitatea altuia în interesul personal al celui care exercită acest control” (174), ceea ce ar putea schimba radical stadiul legislației actuale, mai ales că aceste responsabilități vor putea fi de acum stricte: acestea nu ar fi „subordonate probării culpei persoanei responsabile, ci probării unei fapte care ar fi putut angaja răspunderea personală a autorului direct, dacă acesta nu ar fi acționat sub controlul altuia” (175).

| (169) | Paragraful (2) al articolului 1360 din ante-proiect nu recunoaște acest principiu în cazul răspunderii societății-mamă a unui grup de societăți pentru filialele sale:
  „Art. 1360
  [...] De asemenea, este răspunzător cel care controlează activitatea economică sau patrimonială a unui profesionist în situație de dependență, chiar dacă acționează pe cont propriu, atunci când victima stabilește că fapta prejudiciabilă este legată de exercitarea controlului. Acesta este în special cazul societăților-mamă pentru prejudiciile cauzate de către filialele lor sau al concedenților pentru prejudiciile cauzate de către concesionarii lor.” (Subliniere adăugată). |
| --- | --- |

(169)

Paragraful (2) al articolului 1360 din ante-proiect nu recunoaște acest principiu în cazul răspunderii societății-mamă a unui grup de societăți pentru filialele sale:

„Art. 1360

[...] De asemenea, este răspunzător cel care controlează activitatea economică sau patrimonială a unui profesionist în situație de dependență, chiar dacă acționează pe cont propriu, atunci când victima stabilește că fapta prejudiciabilă este legată de exercitarea controlului. Acesta este în special cazul societăților-mamă pentru prejudiciile cauzate de către filialele lor sau al concedenților pentru prejudiciile cauzate de către concesionarii lor.” (Subliniere adăugată).

| (170) | Din cele ce preced reiese că, din contră, în stadiul actual al dreptului francez, angajarea răspunderii societății-mamă pentru filiala sa presupune, după cum s-a discutat mai sus, dovedirea culpei societății-mamă în situația filialei. |
| --- | --- |

(170)

Din cele ce preced reiese că, din contră, în stadiul actual al dreptului francez, angajarea răspunderii societății-mamă pentru filiala sa presupune, după cum s-a discutat mai sus, dovedirea culpei societății-mamă în situația filialei.

| (171) | În ceea ce privește evoluția preconizată a dreptului pozitiv francez, Comisia notează că reforma propusă în acest punct pare să fi fost abandonată. Într-adevăr, în cadrul raportului parlamentar menționat anterior, Grupul de lucru al comisiei juridice s-a declarat în detrimentul unei „consacrări a existenței unei răspunderi obiective în virtutea unei stări de dependență economică” (Recomandarea nr. 19). O reformă în această direcție nu mai pare a fi la ordinea zilei: nu apare nici în proiectul de lege nr. 657 privind reforma răspunderii civile (176) prezentate în cadrul sesiunii ordinare 2009-2010 (înregistrată la președinția Senatului la 9 iulie 2010). |
| --- | --- |

(171)

În ceea ce privește evoluția preconizată a dreptului pozitiv francez, Comisia notează că reforma propusă în acest punct pare să fi fost abandonată. Într-adevăr, în cadrul raportului parlamentar menționat anterior, Grupul de lucru al comisiei juridice s-a declarat în detrimentul unei „consacrări a existenței unei răspunderi obiective în virtutea unei stări de dependență economică” (Recomandarea nr. 19). O reformă în această direcție nu mai pare a fi la ordinea zilei: nu apare nici în proiectul de lege nr. 657 privind reforma răspunderii civile (176) prezentate în cadrul sesiunii ordinare 2009-2010 (înregistrată la președinția Senatului la 9 iulie 2010).

| (172) | În concluzie, spre deosebire de răspunderea statului în caz de faliment al instituțiilor sale publice, care prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare (în special) în virtutea automatismului său, în stadiul actual al dreptului francez, nu există nicio angajare implicită și automată a răspunderii societăților-mamă pentru acțiunile filialelor lor de drept privat aflate în lichidare judiciară. |
| --- | --- |

(172)

În concluzie, spre deosebire de răspunderea statului în caz de faliment al instituțiilor sale publice, care prezintă caracteristicile unui mecanism de garantare (în special) în virtutea automatismului său, în stadiul actual al dreptului francez, nu există nicio angajare implicită și automată a răspunderii societăților-mamă pentru acțiunile filialelor lor de drept privat aflate în lichidare judiciară.

B.   Creditorii filialelor instituției publice IFP nu dispun de nicio garanție în ceea ce privește menținerea existenței și/sau a obligațiilor lor

| (173) | Pe baza celor menționate mai sus, Comisia este în măsură să concluzioneze că, în cazul în care, ca societăți pe acțiuni, filialele instituției publice IFP s-ar desființa în urma încheierii unei proceduri de lichidare, drepturile și obligațiile acestora ar dispărea împreună cu ele. În condiții similare, acționarul lor majoritar, instituția publică IFP, ar avea cu siguranță opțiunea de a injecta în prealabil capital (177) pentru a preveni desființarea-lichidarea lor. Un astfel de aport de fonduri ar putea asigura menținerea creanțelor deținute de terți la aceste filiale. |
| --- | --- |

(173)

Pe baza celor menționate mai sus, Comisia este în măsură să concluzioneze că, în cazul în care, ca societăți pe acțiuni, filialele instituției publice IFP s-ar desființa în urma încheierii unei proceduri de lichidare, drepturile și obligațiile acestora ar dispărea împreună cu ele. În condiții similare, acționarul lor majoritar, instituția publică IFP, ar avea cu siguranță opțiunea de a injecta în prealabil capital (177) pentru a preveni desființarea-lichidarea lor. Un astfel de aport de fonduri ar putea asigura menținerea creanțelor deținute de terți la aceste filiale.

| (174) | Cu toate acestea, ar fi o alegere strategică a instituției publice, și nu o obligație legală care i s-ar impune în mod automat. Mai mult decât atât, această alegere ar fi strict reglementată de legislația privind ajutoarele de stat: în ipoteza în care această intervenție de capital nu ar fi justificată printr-un comportament de investitor privat în economia de piață, aceasta se va supune în continuare controlului (și acordului) anterior (anterioare) al(e) Comisiei Europene, după notificarea de către autoritățile franceze. |
| --- | --- |

(174)

Cu toate acestea, ar fi o alegere strategică a instituției publice, și nu o obligație legală care i s-ar impune în mod automat. Mai mult decât atât, această alegere ar fi strict reglementată de legislația privind ajutoarele de stat: în ipoteza în care această intervenție de capital nu ar fi justificată printr-un comportament de investitor privat în economia de piață, aceasta se va supune în continuare controlului (și acordului) anterior (anterioare) al(e) Comisiei Europene, după notificarea de către autoritățile franceze.

| (175) | De asemenea, Comisia este, prin urmare, în măsură să constate că, în cazul unei proceduri de lichidare, creditorii filialelor instituției publice IFP nu au nicio certitudine în ceea ce privește stingerea creanțelor lor. |
| --- | --- |

(175)

De asemenea, Comisia este, prin urmare, în măsură să constate că, în cazul unei proceduri de lichidare, creditorii filialelor instituției publice IFP nu au nicio certitudine în ceea ce privește stingerea creanțelor lor.

C.   Concluzie privind inexistența unei garanții de stat care să acopere filialele de drept privat ale instituției publice IFP

| (176) | Pe baza celor de mai sus, Comisia este în măsură să concluzioneze că, spre deosebire de creditorii instituției publice IFP, creditorii filialelor de drept privat ale grupului IFP nu dispun de garanție nici în ceea ce privește rambursarea creanțelor lor individuale, nici în ceea ce privește menținerea existenței acestor societăți pe acțiuni în caz de lichidare. Rezultă de aici că aceste filiale de drept privat nu sunt acoperite de garanția nelimitată de care beneficiază instituția publică IFP în virtutea statutului său. Comisia își întemeiază analiza pe faptul că creditorii filialelor de drept privat ale instituției publice IFP:






  — | se supun în continuare procedurilor de drept comun în materie de redresare și de lichidare a întreprinderilor; |
| --- | --- | --- |

(176)

Pe baza celor de mai sus, Comisia este în măsură să concluzioneze că, spre deosebire de creditorii instituției publice IFP, creditorii filialelor de drept privat ale grupului IFP nu dispun de garanție nici în ceea ce privește rambursarea creanțelor lor individuale, nici în ceea ce privește menținerea existenței acestor societăți pe acțiuni în caz de lichidare. Rezultă de aici că aceste filiale de drept privat nu sunt acoperite de garanția nelimitată de care beneficiază instituția publică IFP în virtutea statutului său. Comisia își întemeiază analiza pe faptul că creditorii filialelor de drept privat ale instituției publice IFP:

—

se supun în continuare procedurilor de drept comun în materie de redresare și de lichidare a întreprinderilor;

| — | nu pot, în stadiul actual al dreptului francez, să angajeze automat răspunderea acționarului majoritar al filialelor, instituția publică IFP (și, prin urmare, statul francez) pentru acțiunile acestor filiale; de fapt, trebuie să facă, în prealabil, dovada că instituția publică a fost în culpă, ceea ce exclude ca o astfel de angajare a răspunderii să fie automată, și să fie, prin urmare, asimilată unui mecanism de garantare. |
| --- | --- |

—

nu pot, în stadiul actual al dreptului francez, să angajeze automat răspunderea acționarului majoritar al filialelor, instituția publică IFP (și, prin urmare, statul francez) pentru acțiunile acestor filiale; de fapt, trebuie să facă, în prealabil, dovada că instituția publică a fost în culpă, ceea ce exclude ca o astfel de angajare a răspunderii să fie automată, și să fie, prin urmare, asimilată unui mecanism de garantare.

| (177) | Comisia subliniază că a adoptat deja concluzii similare în alte cazuri în care a considerat că o societate pe acțiuni, deținută 100 % de o instituție publică sau chiar de stat nu a fost acoperită de garanția publică nelimitată de care beneficia acționarul său. În ceea ce privește societățile pe acțiuni deținute direct de stat, Comisia a constatat din 2003, în cauza EDF
   (178), că transformarea unui IPIC în societate pe acțiuni de drept comun și, prin urmare, supunerea sa la dreptul comun al falimentului, a avut ca efect eliminarea garanției de care societatea beneficiase până la acel moment. Această logică a fost confirmată recent atunci când La Poste a fost ea însăși transformată în societate pe acțiuni (179) deținută 100 % de stat. În ceea ce privește societățile pe acțiuni deținute de instituții publice, Comisia a recunoscut, în decizia de mai sus cu privire la crearea La Banque Postale, că statutul juridic al acestei filiale societate pe acțiuni deținută integral de o instituție publică (în acest caz, de La Poste, care, la acea vreme, avea un statut de drept public asimilabil unui IPIC) a permis, în sine, excluderea existenței unei garanții nelimitate la nivelul său (180). |
| --- | --- |

(177)

Comisia subliniază că a adoptat deja concluzii similare în alte cazuri în care a considerat că o societate pe acțiuni, deținută 100 % de o instituție publică sau chiar de stat nu a fost acoperită de garanția publică nelimitată de care beneficia acționarul său. În ceea ce privește societățile pe acțiuni deținute direct de stat, Comisia a constatat din 2003, în cauza EDF
   (178), că transformarea unui IPIC în societate pe acțiuni de drept comun și, prin urmare, supunerea sa la dreptul comun al falimentului, a avut ca efect eliminarea garanției de care societatea beneficiase până la acel moment. Această logică a fost confirmată recent atunci când La Poste a fost ea însăși transformată în societate pe acțiuni (179) deținută 100 % de stat. În ceea ce privește societățile pe acțiuni deținute de instituții publice, Comisia a recunoscut, în decizia de mai sus cu privire la crearea La Banque Postale, că statutul juridic al acestei filiale societate pe acțiuni deținută integral de o instituție publică (în acest caz, de La Poste, care, la acea vreme, avea un statut de drept public asimilabil unui IPIC) a permis, în sine, excluderea existenței unei garanții nelimitate la nivelul său (180).

7.1.2   NATURA ECONOMICĂ A ACTIVITĂȚILOR INSTITUȚIEI PUBLICE IFP ACOPERITE DE GARANȚIA NELIMITATĂ

| (178) | După cum Comisia a indicat deja în deciziile sale anterioare cu privire la instituția publică IFP (181), în temeiul statutului său, instituția publică IFP îndeplinește trei misiuni:






  — | o misiune de cercetare și dezvoltare în domeniul prospectării petroliere și gazifere, al tehnologiilor de rafinare și petrochimice, |
| --- | --- | --- |

(178)

După cum Comisia a indicat deja în deciziile sale anterioare cu privire la instituția publică IFP (181), în temeiul statutului său, instituția publică IFP îndeplinește trei misiuni:

—

o misiune de cercetare și dezvoltare în domeniul prospectării petroliere și gazifere, al tehnologiilor de rafinare și petrochimice,

| — | o misiune de formare a inginerilor și tehnicienilor, |
| --- | --- |

—

o misiune de formare a inginerilor și tehnicienilor,

| — | o misiune de informare și de documentare în legătură cu sectoarele în cauză. |
| --- | --- |

—

o misiune de informare și de documentare în legătură cu sectoarele în cauză.

| (179) | Autoritățile franceze, astfel cum se menționează la considerentul 31, consideră că instituția publică IFP este un organism de cercetare învestit cu o triplă misiune de interes general (cercetare, formare și documentare). |
| --- | --- |

(179)

Autoritățile franceze, astfel cum se menționează la considerentul 31, consideră că instituția publică IFP este un organism de cercetare învestit cu o triplă misiune de interes general (cercetare, formare și documentare).

| (180) | De asemenea, Comisia consideră că, având în vedere sarcinile care îi sunt încredințate, instituția publică IFP poate fi calificată drept „organism de cercetare” în sensul punctului 2.2. litera d) din Cadrul comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare (182) (în continuare „Cadrul C&D&I”): scopul său principal este acela de a desfășura activități de cercetare fundamentală (183), de cercetare industrială (184) sau de dezvoltare experimentală (185) și de a difuza rezultatele acestora prin instruire, publicare sau transfer de tehnologie. |
| --- | --- |

(180)

De asemenea, Comisia consideră că, având în vedere sarcinile care îi sunt încredințate, instituția publică IFP poate fi calificată drept „organism de cercetare” în sensul punctului 2.2. litera d) din Cadrul comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare (182) (în continuare „Cadrul C&D&I”): scopul său principal este acela de a desfășura activități de cercetare fundamentală (183), de cercetare industrială (184) sau de dezvoltare experimentală (185) și de a difuza rezultatele acestora prin instruire, publicare sau transfer de tehnologie.

| (181) | În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție (186), finanțarea publică a activităților desfășurate de un organism de cercetare (inclusiv acoperirea acestora de o garanție de stat nelimitată) poate (187) determina acordarea unui ajutor de stat dacă organismul în cauză exercită o activitate economică, adică o activitate care constă în furnizarea de bunuri sau servicii pe o piață dată (188), indiferent de statutul său juridic și de metoda sa de finanțare. |
| --- | --- |

(181)

În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție (186), finanțarea publică a activităților desfășurate de un organism de cercetare (inclusiv acoperirea acestora de o garanție de stat nelimitată) poate (187) determina acordarea unui ajutor de stat dacă organismul în cauză exercită o activitate economică, adică o activitate care constă în furnizarea de bunuri sau servicii pe o piață dată (188), indiferent de statutul său juridic și de metoda sa de finanțare.

| (182) | În ceea ce privește în mod specific natura economică (sau neeconomică) a activităților desfășurate de organismele de cercetare, Comisia a precizat în cursul practicii sale decizionale (189) ceea ce consideră relevant din fiecare dintre aceste categorii. |
| --- | --- |

(182)

În ceea ce privește în mod specific natura economică (sau neeconomică) a activităților desfășurate de organismele de cercetare, Comisia a precizat în cursul practicii sale decizionale (189) ceea ce consideră relevant din fiecare dintre aceste categorii.

| (183) | În ceea ce privește principalele activități ale organismelor de cercetare, Comisia consideră că acestea constituie, în principiu, activități de tip neeconomic, mai precis:






  — | activitățile de formare în vederea sporirii și îmbunătățirii calificării resurselor umane; |
| --- | --- | --- |

(183)

În ceea ce privește principalele activități ale organismelor de cercetare, Comisia consideră că acestea constituie, în principiu, activități de tip neeconomic, mai precis:

—

activitățile de formare în vederea sporirii și îmbunătățirii calificării resurselor umane;

| — | activitățile de C&D independente în vederea extinderii cunoștințelor și dobândirii unei mai bune înțelegeri, inclusiv C&D în colaborare; |
| --- | --- |

—

activitățile de C&D independente în vederea extinderii cunoștințelor și dobândirii unei mai bune înțelegeri, inclusiv C&D în colaborare;

| — | difuzarea rezultatelor cercetării. |
| --- | --- |

—

difuzarea rezultatelor cercetării.

| (184) | De asemenea, aceasta estimează că transferul de tehnologie (transferul de licență, crearea de produse derivate sau alte forme de gestionare a cunoașterii produse de organismul de cercetare) constituie o activitate neeconomică atunci când este efectuată „la nivel intern” (190) și când toate veniturile pe care le generează sunt reinvestite în activitățile principale ale organismelor de cercetare. |
| --- | --- |

(184)

De asemenea, aceasta estimează că transferul de tehnologie (transferul de licență, crearea de produse derivate sau alte forme de gestionare a cunoașterii produse de organismul de cercetare) constituie o activitate neeconomică atunci când este efectuată „la nivel intern” (190) și când toate veniturile pe care le generează sunt reinvestite în activitățile principale ale organismelor de cercetare.

| (185) | În schimb, Comisia consideră că cercetările efectuate în temeiul unor contracte încheiate cu industria, închirierea de echipamente de cercetare sau activitățile de consultanță (191) au caracterul unei activități economice. |
| --- | --- |

(185)

În schimb, Comisia consideră că cercetările efectuate în temeiul unor contracte încheiate cu industria, închirierea de echipamente de cercetare sau activitățile de consultanță (191) au caracterul unei activități economice.

| (186) | În speță, garanția nelimitată acordată instituției publice IFP în virtutea statutului său de IPIC acoperă atât activitățile neeconomice (care nu ridică, în sine, o problemă în temeiul legislației privind ajutoarele de stat), cât și activitățile sale economice, care sunt de două tipuri. |
| --- | --- |

(186)

În speță, garanția nelimitată acordată instituției publice IFP în virtutea statutului său de IPIC acoperă atât activitățile neeconomice (care nu ridică, în sine, o problemă în temeiul legislației privind ajutoarele de stat), cât și activitățile sale economice, care sunt de două tipuri.

| (187) | În ceea ce privește primul tip de activități economice, deși autoritățile franceze consideră, așa cum se menționează în considerentul 31, că activitățile instituției publice IFP sunt, în mare parte, neeconomice, acestea au recunoscut în scrisorile lor din 13 ianuarie și 16 iulie 2010 că, în afara domeniului de activitate exclusiv al filialelor sale, instituția publică IFP prestează servicii constând, în principal, în închirierea de echipamente și spații, furnizarea de personal, prestarea de servicii juridice în beneficiul filialelor, dar și servicii de cercetare contractuală în numele unor terți și în numele filialelor sale. După cum s-a menționat în considerentul 185, aceste activități au caracter economic în sensul atribuit, de obicei, de Comisie. |
| --- | --- |

(187)

În ceea ce privește primul tip de activități economice, deși autoritățile franceze consideră, așa cum se menționează în considerentul 31, că activitățile instituției publice IFP sunt, în mare parte, neeconomice, acestea au recunoscut în scrisorile lor din 13 ianuarie și 16 iulie 2010 că, în afara domeniului de activitate exclusiv al filialelor sale, instituția publică IFP prestează servicii constând, în principal, în închirierea de echipamente și spații, furnizarea de personal, prestarea de servicii juridice în beneficiul filialelor, dar și servicii de cercetare contractuală în numele unor terți și în numele filialelor sale. După cum s-a menționat în considerentul 185, aceste activități au caracter economic în sensul atribuit, de obicei, de Comisie.

| (188) | În ceea ce privește al doilea tip de activități economice, transferurile de tehnologie, cum ar fi transferul de licență, crearea de produse derivate sau alte forme de gestionare a cunoașterii produse de organismul de cercetare, constituie, în principiu, după cum se menționează în considerentul 184, activități neeconomice dacă sunt realizate la nivel intern și toate profiturile pe care le generează sunt reinvestite integral în cercetarea publică. În speță, însă, după cum a concluzionat și Comisia în Decizia C 51/2005 menționată anterior, relațiile foarte specifice între instituția publică IFP și unele dintre filialele sale de drept privat sunt de așa fel încât „[...] anumite activități ale instituției publice IFP ies din sfera activităților sale neeconomice în măsura în care conduc la o exploatare comercială de către filialele sale” (192). Comisia a concluzionat, într-adevăr, că filialele în cauză nu pot fi considerate ca operatori independenți de societatea-mamă în măsura în care activitățile lor fac parte din strategia de dezvoltare a instituției publice IFP, aceasta exercită un control nu numai juridic, ci și de facto, acordurile exclusive reflectă o integrare economică puternică și în măsura în care instituția publică IFP și filialele în cauză au o imagine comună pentru operatorii din sectoarele vizate. Transferurile tehnologice, în special cele din activitățile de cercetare industrială (193), între instituția publică IFP și filialele sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat trebuie, prin urmare, calificate drept activități economice în sensul dreptului concurenței. |
| --- | --- |

(188)

În ceea ce privește al doilea tip de activități economice, transferurile de tehnologie, cum ar fi transferul de licență, crearea de produse derivate sau alte forme de gestionare a cunoașterii produse de organismul de cercetare, constituie, în principiu, după cum se menționează în considerentul 184, activități neeconomice dacă sunt realizate la nivel intern și toate profiturile pe care le generează sunt reinvestite integral în cercetarea publică. În speță, însă, după cum a concluzionat și Comisia în Decizia C 51/2005 menționată anterior, relațiile foarte specifice între instituția publică IFP și unele dintre filialele sale de drept privat sunt de așa fel încât „[...] anumite activități ale instituției publice IFP ies din sfera activităților sale neeconomice în măsura în care conduc la o exploatare comercială de către filialele sale” (192). Comisia a concluzionat, într-adevăr, că filialele în cauză nu pot fi considerate ca operatori independenți de societatea-mamă în măsura în care activitățile lor fac parte din strategia de dezvoltare a instituției publice IFP, aceasta exercită un control nu numai juridic, ci și de facto, acordurile exclusive reflectă o integrare economică puternică și în măsura în care instituția publică IFP și filialele în cauză au o imagine comună pentru operatorii din sectoarele vizate. Transferurile tehnologice, în special cele din activitățile de cercetare industrială (193), între instituția publică IFP și filialele sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat trebuie, prin urmare, calificate drept activități economice în sensul dreptului concurenței.

7.1.3   DOMENIUL DE APLICARE AL PREZENTEI DECIZII

| (189) | Din secțiunea 7.1.1 reiese că doar activitățile desfășurate direct de instituția publică IFP sunt acoperite de garanția de stat, spre deosebire de activitățile desfășurate de filialele sale de drept privat, care nu se încadrează în acoperire. |
| --- | --- |

(189)

Din secțiunea 7.1.1 reiese că doar activitățile desfășurate direct de instituția publică IFP sunt acoperite de garanția de stat, spre deosebire de activitățile desfășurate de filialele sale de drept privat, care nu se încadrează în acoperire.

| (190) | Pe de altă parte, printre activitățile întreprinse direct de instituția publică IFP, numai acoperirea prin garanția de stat a acelora cu caracter economic poate implica un ajutor de stat, sub rezerva îndeplinirii și a celorlalte condiții prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(190)

Pe de altă parte, printre activitățile întreprinse direct de instituția publică IFP, numai acoperirea prin garanția de stat a acelora cu caracter economic poate implica un ajutor de stat, sub rezerva îndeplinirii și a celorlalte condiții prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE.

| (191) | În final, din secțiunea 7.1.2 rezultă că aceste activități economice se limitează, pe de o parte, la activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP și, pe de altă parte, la activitățile de transfer de tehnologii în domeniile de activitate exclusive ale filialelor Axens, Prosernat și Beicip-Franlab, precum și la activitățile de închiriere de infrastructuri, de furnizare de personal și de prestare de servicii juridice. |
| --- | --- |

(191)

În final, din secțiunea 7.1.2 rezultă că aceste activități economice se limitează, pe de o parte, la activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP și, pe de altă parte, la activitățile de transfer de tehnologii în domeniile de activitate exclusive ale filialelor Axens, Prosernat și Beicip-Franlab, precum și la activitățile de închiriere de infrastructuri, de furnizare de personal și de prestare de servicii juridice.

7.1.4   EXISTENȚA UNUI AVANTAJ SELECTIV PENTRU GRUPUL IFP

| (192) | Pentru a analiza posibilele avantaje pe care grupul IFP le-ar putea obține prin garanția nelimitată acordată societății-mamă, instituția publică IFP, în virtutea statutului său de IPIC, Comisia va proceda în două etape: aceasta va analiza mai întâi posibilele avantaje create în cazul societății-mamă (7.1.4.1) înainte de a le studia pe cele posibil transferate filialelor sale (7.1.4.2). |
| --- | --- |

(192)

Pentru a analiza posibilele avantaje pe care grupul IFP le-ar putea obține prin garanția nelimitată acordată societății-mamă, instituția publică IFP, în virtutea statutului său de IPIC, Comisia va proceda în două etape: aceasta va analiza mai întâi posibilele avantaje create în cazul societății-mamă (7.1.4.1) înainte de a le studia pe cele posibil transferate filialelor sale (7.1.4.2).

7.1.4.1   
  Avantaje create în cazul instituției publice IFP

| (193) | În decizia de inițiere menționată anterior, conform punctului 2.1.3 din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior, Comisia a considerat că instituția publică IFP ar putea obține un avantaj din statutul său de IPIC în principal datorită unor condiții de finanțare (194) mai favorabile pe piețele de capital, avantaj rezultat în urma neaplicării procedurii de drept comun în materie de redresare și de lichidare judiciară a persoanelor juridice de drept public. Pe de altă parte, în cazul falimentului instituției publice, Comisia a notat că garanția statului ar viza toate creanțele instituției publice IFP, care, după cum se precizează la considerentul 71 din decizia de inițiere, „nu sunt numai financiare, ci și comerciale sau de altă natură”, în speță creanțe deținute de furnizori (ale căror facturi nu au fost achitate) sau de clienți (către care nu au fost prestate serviciile). |
| --- | --- |

(193)

În decizia de inițiere menționată anterior, conform punctului 2.1.3 din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior, Comisia a considerat că instituția publică IFP ar putea obține un avantaj din statutul său de IPIC în principal datorită unor condiții de finanțare (194) mai favorabile pe piețele de capital, avantaj rezultat în urma neaplicării procedurii de drept comun în materie de redresare și de lichidare judiciară a persoanelor juridice de drept public. Pe de altă parte, în cazul falimentului instituției publice, Comisia a notat că garanția statului ar viza toate creanțele instituției publice IFP, care, după cum se precizează la considerentul 71 din decizia de inițiere, „nu sunt numai financiare, ci și comerciale sau de altă natură”, în speță creanțe deținute de furnizori (ale căror facturi nu au fost achitate) sau de clienți (către care nu au fost prestate serviciile).

| (194) | Astfel, la finalul analizei aprofundate a măsurii în cauză, Comisia consideră că este necesar să se analizeze existența unui posibil avantaj în cazul instituției publice IFP la nivelul relațiilor sale cu instituțiile bancare și financiare (A), cu furnizorii (B) și cu clienții săi (C). |
| --- | --- |

(194)

Astfel, la finalul analizei aprofundate a măsurii în cauză, Comisia consideră că este necesar să se analizeze existența unui posibil avantaj în cazul instituției publice IFP la nivelul relațiilor sale cu instituțiile bancare și financiare (A), cu furnizorii (B) și cu clienții săi (C).

A.   Inexistența unui avantaj la nivelul relațiilor cu instituțiile bancare și financiare

| (195) | În decizia de inițiere menționată anterior, deși Comisia recunoaște că instituția publică IFP nu face obiectul unei evaluări financiare de către o agenție de rating externă (195), aceasta relevă că finanțările care sunt acordate instituției publice IFP fac, în mod necesar, obiectul unei evaluări a riscului de nerambursare de către creditori (196). Având în vedere că instituția publică IFP „recurge la piața creditelor pentru finanțarea datoriei sale”, Comisia declară că, în etapa analizei preliminare, nu poate exclude posibilitatea ca aceasta din urmă să beneficieze de un avantaj economic legat de luarea în considerare, în evaluarea piețelor financiare, a rolului de garant în ultimă instanță jucat de stat în ceea ce privește datoriile instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(195)

În decizia de inițiere menționată anterior, deși Comisia recunoaște că instituția publică IFP nu face obiectul unei evaluări financiare de către o agenție de rating externă (195), aceasta relevă că finanțările care sunt acordate instituției publice IFP fac, în mod necesar, obiectul unei evaluări a riscului de nerambursare de către creditori (196). Având în vedere că instituția publică IFP „recurge la piața creditelor pentru finanțarea datoriei sale”, Comisia declară că, în etapa analizei preliminare, nu poate exclude posibilitatea ca aceasta din urmă să beneficieze de un avantaj economic legat de luarea în considerare, în evaluarea piețelor financiare, a rolului de garant în ultimă instanță jucat de stat în ceea ce privește datoriile instituției publice IFP.

| (196) | La finalul analizei aprofundate, Comisia ia notă de elementele transmise de Franța, menționate la considerentul 64 deasupra, care sunt rezumate în Tabelul 1 de la prezentul considerent (în care simbolul „KEUR” înseamnă „mii de euro”).

  Tabelul 1


  Gradul de îndatorare a instituției publice IFP în perioada 2005-2010













  Entitatea: | IFP | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| în K EUR | în K EUR | în K EUR | în K EUR | în K EUR | în K EUR |
| Împrumuturi și datorii la instituții de credit (197) | Scadență mai mică de un an (1) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| Scadență peste un an | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| |
| (1) din care împrumuturi bancare curente și solduri bancare creditoare | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |

(196)

La finalul analizei aprofundate, Comisia ia notă de elementele transmise de Franța, menționate la considerentul 64 deasupra, care sunt rezumate în Tabelul 1 de la prezentul considerent (în care simbolul „KEUR” înseamnă „mii de euro”).

Tabelul 1

Gradul de îndatorare a instituției publice IFP în perioada 2005-2010

Entitatea:

IFP

2005

2006

2007

2008

2009

2010

în K EUR

în K EUR

în K EUR

în K EUR

în K EUR

în K EUR

Împrumuturi și datorii la instituții de credit (197)

Scadență mai mică de un an (1)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

Scadență peste un an

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

(1) din care împrumuturi bancare curente și solduri bancare creditoare

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

| Rata dobânzii la împrumuturile și datoriile contractate la instituțiile de credit: | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rata dobânzii + marjă | Rata dobânzii + marjă | Rata dobânzii + marjă | Rata dobânzii + marjă | Rata dobânzii + marjă | Rata dobânzii + marjă |
| Împrumuturi pe termen mediu și lung | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) | [...] (197) |
| Împrumuturi bancare și linii de credit pe termen scurt | [Banca nr. 1] (198) | EONIA + [...] (197) | EONIA + [...] (197) | | | | |
| [Banca nr. 2] (198) | | | EONIA + [...] (197) | EONIA + [...] (197) | | |
| [Banca nr. 3] (198) | | | | | EONIA + [...] (197) | |
| [Banca nr. 4] (198) | | | | | | EONIA + [...] (197) |
| | | | | | | |

Rata dobânzii la împrumuturile și datoriile contractate la instituțiile de credit:

2005

2006

2007

2008

2009

2010

Rata dobânzii + marjă

Rata dobânzii + marjă

Rata dobânzii + marjă

Rata dobânzii + marjă

Rata dobânzii + marjă

Rata dobânzii + marjă

Împrumuturi pe termen mediu și lung

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

[...] (197)

Împrumuturi bancare și linii de credit pe termen scurt

[Banca nr. 1] (198)

EONIA + [...] (197)

EONIA + [...] (197)

[Banca nr. 2] (198)

EONIA + [...] (197)

EONIA + [...] (197)

[Banca nr. 3] (198)

EONIA + [...] (197)

[Banca nr. 4] (198)

EONIA + [...] (197)

| (197) | Din aceste elemente reiese că, în ceea ce privește scadențele peste un an, instituția publică IFP nu a utilizat împrumutul de la instituțiile de credit de la schimbarea de statut, adică în perioada cuprinsă între 2006 și 2009 pentru care există date disponibile. În aceeași perioadă ulterioară schimbării statutului, instituția publică IFP nu a utilizat un împrumut cu scadență mai mică de un an decât o singură dată, în 2009, pentru o sumă nesemnificativă de [...] (*) EUR. Pe de altă parte, trebuie menționat că procentul practicat în acea perioadă de [Banca nr. 3] (**) (EONIA + [...] (*) %) era cu [...] (*) puncte de bază mai mare (toate lucrurile fiind egale, de altfel) decât cel negociat de instituția publică IFP în 2005 cu [Banca nr. 1] (**) (EONIA + [...] (*) %), la vremea când încă era persoană juridică de drept privat și, deci, nu era acoperită de garanția de stat de care beneficiază în prezent în virtutea statutului său de instituție publică. |
| --- | --- |

(197)

Din aceste elemente reiese că, în ceea ce privește scadențele peste un an, instituția publică IFP nu a utilizat împrumutul de la instituțiile de credit de la schimbarea de statut, adică în perioada cuprinsă între 2006 și 2009 pentru care există date disponibile. În aceeași perioadă ulterioară schimbării statutului, instituția publică IFP nu a utilizat un împrumut cu scadență mai mică de un an decât o singură dată, în 2009, pentru o sumă nesemnificativă de [...] (*) EUR. Pe de altă parte, trebuie menționat că procentul practicat în acea perioadă de [Banca nr. 3] (**) (EONIA + [...] (*) %) era cu [...] (*) puncte de bază mai mare (toate lucrurile fiind egale, de altfel) decât cel negociat de instituția publică IFP în 2005 cu [Banca nr. 1] (**) (EONIA + [...] (*) %), la vremea când încă era persoană juridică de drept privat și, deci, nu era acoperită de garanția de stat de care beneficiază în prezent în virtutea statutului său de instituție publică.

| (198) | În ceea ce privește în mod deosebit anul 2010, autoritățile franceze au precizat că instituția publică IFP a primit patru propuneri de linii de credit în valoare de [...] (*) EUR, cu rate la un an care variau între EONIA + [...] (*) % de la [Banca nr. 4] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) sau de la [Banca nr. 5] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) și EONIA + [...] (*) % de la [Banca nr. 3] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) sau de la [Banca nr. 1] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR). Instituția publică IFP a primit, de asemenea, o altă ofertă „pe loc” de la [Banca nr. 3] (**) (în funcție de termenul ales), la o rată egală cu EURIBOR + [...] (*) %. Comisia ia notă de faptul că aceste procente sunt echivalente cu cele negociate de instituția publică IFP înainte de schimbarea de statut din 2006, la vremea când încă era persoană juridică de drept privat neacoperită de o garanție de stat. |
| --- | --- |

(198)

În ceea ce privește în mod deosebit anul 2010, autoritățile franceze au precizat că instituția publică IFP a primit patru propuneri de linii de credit în valoare de [...] (*) EUR, cu rate la un an care variau între EONIA + [...] (*) % de la [Banca nr. 4] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) sau de la [Banca nr. 5] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) și EONIA + [...] (*) % de la [Banca nr. 3] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR) sau de la [Banca nr. 1] (**) (plus comision de angajament de [...] (*) %, adică [...] (*) EUR). Instituția publică IFP a primit, de asemenea, o altă ofertă „pe loc” de la [Banca nr. 3] (**) (în funcție de termenul ales), la o rată egală cu EURIBOR + [...] (*) %. Comisia ia notă de faptul că aceste procente sunt echivalente cu cele negociate de instituția publică IFP înainte de schimbarea de statut din 2006, la vremea când încă era persoană juridică de drept privat neacoperită de o garanție de stat.

| (199) | Având în vedere cele de mai sus, Comisia admite că în perioada cuprinsă între schimbarea sa de statut și anul 2010, instituția publică IFP nu a obținut niciun avantaj economic real în virtutea statutului de IPIC în relațiile sale cu instituțiile bancare și financiare. Cu alte cuvinte, se pare că potențialul avantaj pe care întreprinderea l-ar fi putut obține din garanția nelimitată sub forma unor rate ale dobânzii la împrumut mai favorabile decât condițiile de piață nu s-a putut materializa în cursul perioadei vizate. |
| --- | --- |

(199)

Având în vedere cele de mai sus, Comisia admite că în perioada cuprinsă între schimbarea sa de statut și anul 2010, instituția publică IFP nu a obținut niciun avantaj economic real în virtutea statutului de IPIC în relațiile sale cu instituțiile bancare și financiare. Cu alte cuvinte, se pare că potențialul avantaj pe care întreprinderea l-ar fi putut obține din garanția nelimitată sub forma unor rate ale dobânzii la împrumut mai favorabile decât condițiile de piață nu s-a putut materializa în cursul perioadei vizate.

| (200) | Această concluzie nu este valabilă, desigur, decât pentru trecut, Comisia neputând presupune comportamentul viitor al operatorilor din piață, nici anticipa evoluția percepției lor în ceea ce privește impactul garanției de stat asupra riscului de nerambursare de către instituția publică IFP. De asemenea, în cadrul rapoartelor anuale pe care autoritățile franceze vor fi obligate să le prezinte Comisiei pe viitor, acestea vor trebui să furnizeze informații referitoare la gradele și condițiile de îndatorare ale instituției publice IFP și să probeze conformitatea acestor împrumuturi cu condițiile pieței sau să adauge echivalentul brut al ajutorului corespunzător în estimarea valorilor maxime ale efectelor garanției conform unei metodologii analoge celei descrise în Tabelul 6 de la considerentul 300. |
| --- | --- |

(200)

Această concluzie nu este valabilă, desigur, decât pentru trecut, Comisia neputând presupune comportamentul viitor al operatorilor din piață, nici anticipa evoluția percepției lor în ceea ce privește impactul garanției de stat asupra riscului de nerambursare de către instituția publică IFP. De asemenea, în cadrul rapoartelor anuale pe care autoritățile franceze vor fi obligate să le prezinte Comisiei pe viitor, acestea vor trebui să furnizeze informații referitoare la gradele și condițiile de îndatorare ale instituției publice IFP și să probeze conformitatea acestor împrumuturi cu condițiile pieței sau să adauge echivalentul brut al ajutorului corespunzător în estimarea valorilor maxime ale efectelor garanției conform unei metodologii analoge celei descrise în Tabelul 6 de la considerentul 300.

| (201) | În final, Comisia ia notă de propunerea autorităților franceze vizând introducerea, pentru fiecare operațiune, în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), a următoarei mențiuni scrise:
  „Emisiunea/programul/împrumutul nu beneficiază de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. În caz de insolvabilitate, statul nu este obligat să se substituie financiar instituției publice IFP pentru achitarea creanței.” |
| --- | --- |

(201)

În final, Comisia ia notă de propunerea autorităților franceze vizând introducerea, pentru fiecare operațiune, în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), a următoarei mențiuni scrise:

„Emisiunea/programul/împrumutul nu beneficiază de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. În caz de insolvabilitate, statul nu este obligat să se substituie financiar instituției publice IFP pentru achitarea creanței.”

| (202) | În acest context, acest angajament, împreună cu toate celelalte obligații impuse Franței, chiar dacă, în sine, nu va soluționa problema existenței garanției, va permite, după caz, intervenția excepției riscului acceptat și limitarea considerabilă a eventualelor repercusiuni negative ale garanției. |
| --- | --- |

(202)

În acest context, acest angajament, împreună cu toate celelalte obligații impuse Franței, chiar dacă, în sine, nu va soluționa problema existenței garanției, va permite, după caz, intervenția excepției riscului acceptat și limitarea considerabilă a eventualelor repercusiuni negative ale garanției.

B.   Avantaj la nivelul relațiilor cu furnizorii

| (203) | În ceea ce privește furnizorii, contrar celor afirmate de autoritățile franceze (a se vedea considerentul 65), nu este suficient ca instituția publică IFP să fie supusă, prin legislația Uniunii Europene sau prin legislația națională, la o obligație de asigurare a concurenței pentru a elimina orice avantaj în virtutea statutului său de IPIC: în cadrul achizițiilor publice organizate, fiecare candidat-furnizor poate anticipa imposibilitatea falimentului instituției publice IFP atunci când răspunde unei cereri de ofertă. Prin urmare, în materie de achiziții publice, este necesar să se facă distincție între scăderea prețurilor asociată câștigurilor de eficacitate ca urmare a concurenței existente între ofertanți în cadrul cererilor de ofertă – care reprezintă, după cum Comisia a arătat în raportul citat de autoritățile franceze, un „beneficiu social” real – și scăderea prețurilor rezultată în urma evaluării mai favorabile de către cocontractanții săi a riscului de nerambursare al unei entități despre care știu că este protejată împotriva riscului de lichidare judiciară prin statutul său de instituție publică. Acești doi factori, deși tind să aibă un efect de scădere a prețurilor achizițiilor publice, sunt intrinsec diferiți, astfel încât Comisia nu poate imputa efectele celui de-al doilea factor asupra primului. |
| --- | --- |

(203)

În ceea ce privește furnizorii, contrar celor afirmate de autoritățile franceze (a se vedea considerentul 65), nu este suficient ca instituția publică IFP să fie supusă, prin legislația Uniunii Europene sau prin legislația națională, la o obligație de asigurare a concurenței pentru a elimina orice avantaj în virtutea statutului său de IPIC: în cadrul achizițiilor publice organizate, fiecare candidat-furnizor poate anticipa imposibilitatea falimentului instituției publice IFP atunci când răspunde unei cereri de ofertă. Prin urmare, în materie de achiziții publice, este necesar să se facă distincție între scăderea prețurilor asociată câștigurilor de eficacitate ca urmare a concurenței existente între ofertanți în cadrul cererilor de ofertă – care reprezintă, după cum Comisia a arătat în raportul citat de autoritățile franceze, un „beneficiu social” real – și scăderea prețurilor rezultată în urma evaluării mai favorabile de către cocontractanții săi a riscului de nerambursare al unei entități despre care știu că este protejată împotriva riscului de lichidare judiciară prin statutul său de instituție publică. Acești doi factori, deși tind să aibă un efect de scădere a prețurilor achizițiilor publice, sunt intrinsec diferiți, astfel încât Comisia nu poate imputa efectele celui de-al doilea factor asupra primului.

| (204) | Pentru a estima reducerea de preț rezultată din evaluarea mai favorabilă a riscului de nerambursare a unui IPIC de către furnizorii săi, Comisia își propune să gândească în termeni de cost pentru acoperirea riscului echivalent. De fapt, în absența unei garanții de stat, un furnizor al instituției publice IFP care ar dori să beneficieze de o garanție comparabilă (adică, să se protejeze în totalitate împotriva riscului de nerambursare față de cocontractantul său) ar putea apela la serviciile unei instituții de credit sau ale unei instituții specializate de asigurări. Această asumare a riscului de nerambursare este propusă în mod frecvent în special de societățile specializate în factoring (199). |
| --- | --- |

(204)

Pentru a estima reducerea de preț rezultată din evaluarea mai favorabilă a riscului de nerambursare a unui IPIC de către furnizorii săi, Comisia își propune să gândească în termeni de cost pentru acoperirea riscului echivalent. De fapt, în absența unei garanții de stat, un furnizor al instituției publice IFP care ar dori să beneficieze de o garanție comparabilă (adică, să se protejeze în totalitate împotriva riscului de nerambursare față de cocontractantul său) ar putea apela la serviciile unei instituții de credit sau ale unei instituții specializate de asigurări. Această asumare a riscului de nerambursare este propusă în mod frecvent în special de societățile specializate în factoring (199).

| (205) | Comisia remarcă faptul că remunerația pentru un asemenea serviciu de factoring constă în două elemente:






  (a) | un comision de finanțare (sau dobânzile datorate), calculat prorata temporis pentru a acoperi finanțarea anticipată a avansului acordat furnizorului, care depinde, în special, de rata dobânzii în vigoare la momentul cesiunii creanțelor. |
| --- | --- | --- |

(205)

Comisia remarcă faptul că remunerația pentru un asemenea serviciu de factoring constă în două elemente:

(a)

un comision de finanțare (sau dobânzile datorate), calculat prorata temporis pentru a acoperi finanțarea anticipată a avansului acordat furnizorului, care depinde, în special, de rata dobânzii în vigoare la momentul cesiunii creanțelor.

| (b) | Un comision propriu-zis de factoring, care variază (200) între 0,7 % și 2,5 % din cifra de afaceri dată, cu o rată medie de 1,5 %, calculat la valoarea creanțelor transferate pentru plata serviciilor de gestiune contabilă, de recuperare și de garanție de bună execuție. |
| --- | --- |

(b)

Un comision propriu-zis de factoring, care variază (200) între 0,7 % și 2,5 % din cifra de afaceri dată, cu o rată medie de 1,5 %, calculat la valoarea creanțelor transferate pentru plata serviciilor de gestiune contabilă, de recuperare și de garanție de bună execuție.

| (206) | În scrisoarea din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au precizat că, în opinia lor, considerațiile Comisiei cu privire la rolul serviciului de factoring se bazează pe o evaluare incompletă a motivelor pentru care o întreprindere poate apela la acest tip de serviciu. Autoritățile franceze recunosc, desigur, că societățile de factoring sunt în măsură să asigure trei servicii de avans de numerar, de recuperare și de garantare de creanțe, însă precizează că pot oferi aceste servicii împreună sau separat. Pe baza unui studiu realizat în 2009 de Banque de France (201), acestea adaugă că, printre aceste diverse servicii, gestionarea delegată (adică o operațiune de finanțare fără acoperirea creanțelor) ar deveni predominantă în cadrul ofertei factorilor, astfel încât utilizarea acestui serviciu s-ar rezuma tot mai des la o simplă operațiune de numerar pentru furnizor. Comisia ia notă de această remarcă. |
| --- | --- |

(206)

În scrisoarea din 26 noiembrie 2010, autoritățile franceze au precizat că, în opinia lor, considerațiile Comisiei cu privire la rolul serviciului de factoring se bazează pe o evaluare incompletă a motivelor pentru care o întreprindere poate apela la acest tip de serviciu. Autoritățile franceze recunosc, desigur, că societățile de factoring sunt în măsură să asigure trei servicii de avans de numerar, de recuperare și de garantare de creanțe, însă precizează că pot oferi aceste servicii împreună sau separat. Pe baza unui studiu realizat în 2009 de Banque de France (201), acestea adaugă că, printre aceste diverse servicii, gestionarea delegată (adică o operațiune de finanțare fără acoperirea creanțelor) ar deveni predominantă în cadrul ofertei factorilor, astfel încât utilizarea acestui serviciu s-ar rezuma tot mai des la o simplă operațiune de numerar pentru furnizor. Comisia ia notă de această remarcă.

| (207) | Pe de altă parte, autoritățile franceze au comunicat valoarea plăților efectuate de instituția publică IFP către factori (202) începând cu anul 2004 (pentru decontarea furniturilor necesare pentru ambele tipuri de activități, economice și neeconomice):

  Tabelul 2


  Utilizarea serviciului de factoring de către furnizorii instituției publice IFP în perioada 2004-2010









  Anul | Numărul furnizorilor vizați | Plăți către factori
  (în EUR) | Numărul facturilor vizate |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2005 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2006 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2010 (203) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Total perioadă
  (2004-2010) | | [...] (*) | [...] (*) |

(207)

Pe de altă parte, autoritățile franceze au comunicat valoarea plăților efectuate de instituția publică IFP către factori (202) începând cu anul 2004 (pentru decontarea furniturilor necesare pentru ambele tipuri de activități, economice și neeconomice):

Tabelul 2

Utilizarea serviciului de factoring de către furnizorii instituției publice IFP în perioada 2004-2010

Anul

Numărul furnizorilor vizați

Plăți către factori

(în EUR)

Numărul facturilor vizate

2004

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2005

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2006

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2010 (203)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Total perioadă

(2004-2010)

[...] (*)

[...] (*)

| (208) | Autoritățile franceze constată, de la schimbarea de statut din 2006, o creștere a plăților efectuate de instituția publică IFP către factori. Acestea deduc de aici că această evoluție ar infirma raționamentul Comisiei cu privire la percepția terților în ceea ce privește riscul de nerambursare de către IPIC. Acestea consideră că, în cazul în care instituția publică IFP ar fi beneficiat de o acoperire a riscului său de nerambursare din partea statului începând cu 2006, utilizarea serviciilor de factoring ar fi trebuit să fie mai puțin frecventă de la această dată, dacă nu chiar complet inexistentă. |
| --- | --- |

(208)

Autoritățile franceze constată, de la schimbarea de statut din 2006, o creștere a plăților efectuate de instituția publică IFP către factori. Acestea deduc de aici că această evoluție ar infirma raționamentul Comisiei cu privire la percepția terților în ceea ce privește riscul de nerambursare de către IPIC. Acestea consideră că, în cazul în care instituția publică IFP ar fi beneficiat de o acoperire a riscului său de nerambursare din partea statului începând cu 2006, utilizarea serviciilor de factoring ar fi trebuit să fie mai puțin frecventă de la această dată, dacă nu chiar complet inexistentă.

| (209) | În măsura în care, după cum precizează însăși autoritățile franceze la considerentul 206, utilizarea serviciilor de factoring este din ce în ce mai mult legată de nevoi de avans de numerar (creșterea serviciului de gestiune delegată), și tot mai puțin de asumarea riscului de neplată (scăderea serviciului de recuperare, finanțare și garantare) și în care, în conturile instituției publice IFP, nu se poate distinge utilizarea de către furnizorii săi a serviciului de factoring în funcție de tipul de serviciu, Comisia consideră, dimpotrivă, că evoluția observată de instituția publică IFP nu invalidează raționamentul său și nici nu demonstrează că furnizorii instituției publice IFP au constatat o creștere a riscului de nerambursare în cazul acesteia din urmă ulterior schimbării sale de statut. |
| --- | --- |

(209)

În măsura în care, după cum precizează însăși autoritățile franceze la considerentul 206, utilizarea serviciilor de factoring este din ce în ce mai mult legată de nevoi de avans de numerar (creșterea serviciului de gestiune delegată), și tot mai puțin de asumarea riscului de neplată (scăderea serviciului de recuperare, finanțare și garantare) și în care, în conturile instituției publice IFP, nu se poate distinge utilizarea de către furnizorii săi a serviciului de factoring în funcție de tipul de serviciu, Comisia consideră, dimpotrivă, că evoluția observată de instituția publică IFP nu invalidează raționamentul său și nici nu demonstrează că furnizorii instituției publice IFP au constatat o creștere a riscului de nerambursare în cazul acesteia din urmă ulterior schimbării sale de statut.

| (210) | Comisia recunoaște că nu este în măsură să ofere o estimare exactă a cuantumului primei necesare pentru a acoperi furnizorii împotriva riscului de nerambursare de către instituția publică IFP, în cazul în care aceasta nu ar beneficia deja de o garanție de stat. Cu toate acestea, Comisia observă că, în măsura în care comisionul de factoring menționat la considerentul 205.b) acoperă, în realitate, trei servicii diferite (recuperare, finanțare și garantare împotriva riscului de neplată), cuantumul maxim menționat de 2,5 % din cifra de afaceri garantată constituie, în orice caz, limita superioară a primei necesare pentru a acoperi doar riscul de nerambursare. |
| --- | --- |

(210)

Comisia recunoaște că nu este în măsură să ofere o estimare exactă a cuantumului primei necesare pentru a acoperi furnizorii împotriva riscului de nerambursare de către instituția publică IFP, în cazul în care aceasta nu ar beneficia deja de o garanție de stat. Cu toate acestea, Comisia observă că, în măsura în care comisionul de factoring menționat la considerentul 205.b) acoperă, în realitate, trei servicii diferite (recuperare, finanțare și garantare împotriva riscului de neplată), cuantumul maxim menționat de 2,5 % din cifra de afaceri garantată constituie, în orice caz, limita superioară a primei necesare pentru a acoperi doar riscul de nerambursare.

| (211) | În orice caz, autoritățile franceze își păstrează posibilitatea de a comunica o metodologie mai precisă pentru estimarea avantajului conferit instituției publice prin intermediul garanției în relațiile acesteia cu furnizorii. Bazată pe o expertiză economică dezbătută în contradictoriu în cadrul directivei, această metodologie ar putea face, dacă este cazul, obiectul unei decizii pozitive a Comisiei și ar putea fi utilizată de Franța pentru îndeplinirea obligațiilor de informare prevăzute în partea dispozitivă a prezentei decizii. |
| --- | --- |

(211)

În orice caz, autoritățile franceze își păstrează posibilitatea de a comunica o metodologie mai precisă pentru estimarea avantajului conferit instituției publice prin intermediul garanției în relațiile acesteia cu furnizorii. Bazată pe o expertiză economică dezbătută în contradictoriu în cadrul directivei, această metodologie ar putea face, dacă este cazul, obiectul unei decizii pozitive a Comisiei și ar putea fi utilizată de Franța pentru îndeplinirea obligațiilor de informare prevăzute în partea dispozitivă a prezentei decizii.

| (212) | În ceea ce privește cuantumurile în cauză, autoritățile franceze au indicat, în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, că cheltuielile de achiziție a acestor bunuri și servicii sunt direct incluse în rata de valorificare a personalului alocat pentru activitățile în cauză prin achiziția bunurilor și serviciilor respective (204). Pe de altă parte, în ceea ce privește activitățile de refacturare pentru personalul detașat și spații, acestea din urmă nu determină cheltuieli specifice considerabile, toate cheltuielile fiind deja incluse în cheltuielile generale ale instituției. |
| --- | --- |

(212)

În ceea ce privește cuantumurile în cauză, autoritățile franceze au indicat, în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, că cheltuielile de achiziție a acestor bunuri și servicii sunt direct incluse în rata de valorificare a personalului alocat pentru activitățile în cauză prin achiziția bunurilor și serviciilor respective (204). Pe de altă parte, în ceea ce privește activitățile de refacturare pentru personalul detașat și spații, acestea din urmă nu determină cheltuieli specifice considerabile, toate cheltuielile fiind deja incluse în cheltuielile generale ale instituției.

| (213) | În final, referitor la bunurile și serviciile achiziționate special de a desfășura exclusiv activități economice, valoarea medie anuală a acestor bunuri nu reprezintă, în opinia autorităților franceze, decât o mică parte (205) din cifra de afaceri medie anuală realizată de instituția publică IFP. Pentru cercetarea contractuală, pe baza informațiilor colectate de instituția publică IFP prin sistemul său de contabilitate analitică, valoarea medie anuală a bunurilor achiziționate de instituția publică IFP pentru prestarea serviciilor sale în perioada 2006-2009 se ridică la [...] (*) EUR pe an. |
| --- | --- |

(213)

În final, referitor la bunurile și serviciile achiziționate special de a desfășura exclusiv activități economice, valoarea medie anuală a acestor bunuri nu reprezintă, în opinia autorităților franceze, decât o mică parte (205) din cifra de afaceri medie anuală realizată de instituția publică IFP. Pentru cercetarea contractuală, pe baza informațiilor colectate de instituția publică IFP prin sistemul său de contabilitate analitică, valoarea medie anuală a bunurilor achiziționate de instituția publică IFP pentru prestarea serviciilor sale în perioada 2006-2009 se ridică la [...] (*) EUR pe an.

| (214) | Comisia consideră că, pentru exercitarea activităților sale economice, instituția publică IFP a beneficiat de un avantaj economic real constând într-o reducere a prețurilor practicate de furnizorii săi și rezultând dintr-o evaluare mai favorabilă de către aceștia din urmă a riscului de nerambursare de către întreprindere. Fără a putea cuantifica cu precizie valoarea exactă a acestui avantaj, Comisia consideră că, în orice caz, acesta nu poate depăși o sumă de aproximativ [...] (*) EUR pe an (206), în medie, în cursul perioadei vizate (2006-2009). |
| --- | --- |

(214)

Comisia consideră că, pentru exercitarea activităților sale economice, instituția publică IFP a beneficiat de un avantaj economic real constând într-o reducere a prețurilor practicate de furnizorii săi și rezultând dintr-o evaluare mai favorabilă de către aceștia din urmă a riscului de nerambursare de către întreprindere. Fără a putea cuantifica cu precizie valoarea exactă a acestui avantaj, Comisia consideră că, în orice caz, acesta nu poate depăși o sumă de aproximativ [...] (*) EUR pe an (206), în medie, în cursul perioadei vizate (2006-2009).

| (215) | În final, Comisia notează că un astfel de avantaj în relația instituției publice IFP cu furnizorii săi este selectiv, în măsura în care concurenții săi, care se supun în continuare procedurilor judiciare de redresare și de lichidare de drept comun, nu beneficiază de o garanție comparabilă acordată de stat și intrinsec legată de statutul de instituție publică al IFP. |
| --- | --- |

(215)

În final, Comisia notează că un astfel de avantaj în relația instituției publice IFP cu furnizorii săi este selectiv, în măsura în care concurenții săi, care se supun în continuare procedurilor judiciare de redresare și de lichidare de drept comun, nu beneficiază de o garanție comparabilă acordată de stat și intrinsec legată de statutul de instituție publică al IFP.

C.   Avantaj la nivelul relațiilor cu clienții

| (216) | În ceea ce privește serviciile de cercetare furnizate de instituția publică IFP, Comisia ia notă de observațiile societății UOP Limited, care afirmă că, în materie de transfer de tehnologii, un domeniu riscant prin natura sa, cumpărătorii sunt deosebit de sensibili la garanțiile pe care prestatorii lor sunt în măsură să le ofere în termeni de acoperire a răspunderii contractuale, precum și extracontractuale. |
| --- | --- |

(216)

În ceea ce privește serviciile de cercetare furnizate de instituția publică IFP, Comisia ia notă de observațiile societății UOP Limited, care afirmă că, în materie de transfer de tehnologii, un domeniu riscant prin natura sa, cumpărătorii sunt deosebit de sensibili la garanțiile pe care prestatorii lor sunt în măsură să le ofere în termeni de acoperire a răspunderii contractuale, precum și extracontractuale.

| (217) | Cu toate acestea, în ceea ce privește răspunderea extracontractuală, autoritățile franceze au precizat, în scrisoarea lor din 13 ianuarie 2010, că societățile de drept privat și instituțiile publice din Franța sunt supuse laolaltă unui regim de drept comun (articolul 1382 din Codul civil privind, în special, regimul răspunderii delictuale (207)). Acestea au adăugat că activitățile instituției publice IFP prezintă caracteristici speciale, în sensul că presupun utilizarea de instrumente de laborator și de produse inflamabile, explozive sau toxice, surse potențiale de risc „industrial” important (208), în sensul termenului întrebuințat în mod curent de asigurători. Prin urmare, instituția publică IFP a subscris diferite contracte de asigurare pentru a acoperi nu doar riscurile tradiționale (răspundere civilă), ci și riscuri specifice, precum cele asociate surselor ionizante sau cele asociate defectării utilajelor din vecinătatea puțurilor. În ceea ce privește acoperirea răspunderii sale civile, contractul de asigurare al instituției publice IFP acoperă patru riscuri: răspunderea civilă pentru exploatare, răspunderea civilă ulterior livrării, răspunderea civilă profesională și daunele aduse mediului. |
| --- | --- |

(217)

Cu toate acestea, în ceea ce privește răspunderea extracontractuală, autoritățile franceze au precizat, în scrisoarea lor din 13 ianuarie 2010, că societățile de drept privat și instituțiile publice din Franța sunt supuse laolaltă unui regim de drept comun (articolul 1382 din Codul civil privind, în special, regimul răspunderii delictuale (207)). Acestea au adăugat că activitățile instituției publice IFP prezintă caracteristici speciale, în sensul că presupun utilizarea de instrumente de laborator și de produse inflamabile, explozive sau toxice, surse potențiale de risc „industrial” important (208), în sensul termenului întrebuințat în mod curent de asigurători. Prin urmare, instituția publică IFP a subscris diferite contracte de asigurare pentru a acoperi nu doar riscurile tradiționale (răspundere civilă), ci și riscuri specifice, precum cele asociate surselor ionizante sau cele asociate defectării utilajelor din vecinătatea puțurilor. În ceea ce privește acoperirea răspunderii sale civile, contractul de asigurare al instituției publice IFP acoperă patru riscuri: răspunderea civilă pentru exploatare, răspunderea civilă ulterior livrării, răspunderea civilă profesională și daunele aduse mediului.

| (218) | Din cele de mai sus reiese că instituția publică IFP nu a fost, sub nicio formă, eliberată de răspunderea extracontractuală față de stat prin asumarea riscului de intervenție a garanției obținute în virtutea statutului său de IPIC în cazul producerii unui dezastru, ci, din contră, a subscris în piață contractele de asigurare necesare acoperirii acestui risc. |
| --- | --- |

(218)

Din cele de mai sus reiese că instituția publică IFP nu a fost, sub nicio formă, eliberată de răspunderea extracontractuală față de stat prin asumarea riscului de intervenție a garanției obținute în virtutea statutului său de IPIC în cazul producerii unui dezastru, ci, din contră, a subscris în piață contractele de asigurare necesare acoperirii acestui risc.

| (219) | În ceea ce privește răspunderea contractuală, din informațiile furnizate de autoritățile franceze în răspunsul la observațiile societății UOP Limited, în special cele retranscrise la considerentul 91, rezultă că, în materie de prestări de servicii, răspunderea instituției publice IFP față de clienții săi (fie că este vorba despre propriile filiale, fie de terți) „este limitată la [...] (*) % din remunerația efectiv încasată, cu un plafon care poate ajunge, eventual, până la [...] (*) %, în funcție de caz”, astfel încât, în cazul în care clientul consideră că lucrările realizate de instituția publică IFP sunt defectuoase, aceasta din urmă nu poate fi, în niciun caz, obligată să refacă lucrarea pe termen nelimitat. Pe de altă parte, Comisia ia notă de observația autorităților franceze care constată că, din cauza principiului necumulării răspunderilor, o parte contractantă nu poate invoca o răspundere extracontractuală pentru a urmări compensarea daunelor suferite în temeiul unei relații contractuale (209). |
| --- | --- |

(219)

În ceea ce privește răspunderea contractuală, din informațiile furnizate de autoritățile franceze în răspunsul la observațiile societății UOP Limited, în special cele retranscrise la considerentul 91, rezultă că, în materie de prestări de servicii, răspunderea instituției publice IFP față de clienții săi (fie că este vorba despre propriile filiale, fie de terți) „este limitată la [...] (*) % din remunerația efectiv încasată, cu un plafon care poate ajunge, eventual, până la [...] (*) %, în funcție de caz”, astfel încât, în cazul în care clientul consideră că lucrările realizate de instituția publică IFP sunt defectuoase, aceasta din urmă nu poate fi, în niciun caz, obligată să refacă lucrarea pe termen nelimitat. Pe de altă parte, Comisia ia notă de observația autorităților franceze care constată că, din cauza principiului necumulării răspunderilor, o parte contractantă nu poate invoca o răspundere extracontractuală pentru a urmări compensarea daunelor suferite în temeiul unei relații contractuale (209).

| (220) | Cert rămâne, cu toate acestea, faptul că, având în vedere garanția adusă de stat instituției publice IFP, clienții acesteia sunt asigurați că instituția publică nu se va afla niciodată într-o situație de lichidare judiciară și că va fi întotdeauna în măsură să își îndeplinească obligațiile contractuale sau, în cazul în care nu o va face, că vor fi despăgubiți pentru această încălcare. |
| --- | --- |

(220)

Cert rămâne, cu toate acestea, faptul că, având în vedere garanția adusă de stat instituției publice IFP, clienții acesteia sunt asigurați că instituția publică nu se va afla niciodată într-o situație de lichidare judiciară și că va fi întotdeauna în măsură să își îndeplinească obligațiile contractuale sau, în cazul în care nu o va face, că vor fi despăgubiți pentru această încălcare.

| (221) | La fel ca raționamentul expus la considerentele 204 și următoarele în ceea ce privește relațiile cu furnizorii, Comisia consideră că, în absența unei garanții de stat, un client care ar dori să beneficieze de același nivel de protecție ar trebui să subscrie la un intermediar financiar (o instituție bancară sau o societate de asigurări, de exemplu) o garanție de bună execuție (în limba engleză „performance bond”) pentru a asigura desfășurarea contractului încheiat cu instituția publică IFP. Scopul acestei protecții ar fi acela de a garanta acelui client o compensație financiară în caz de prejudiciu cauzat de neexecutarea (integral sau parțial) a contractului. |
| --- | --- |

(221)

La fel ca raționamentul expus la considerentele 204 și următoarele în ceea ce privește relațiile cu furnizorii, Comisia consideră că, în absența unei garanții de stat, un client care ar dori să beneficieze de același nivel de protecție ar trebui să subscrie la un intermediar financiar (o instituție bancară sau o societate de asigurări, de exemplu) o garanție de bună execuție (în limba engleză „performance bond”) pentru a asigura desfășurarea contractului încheiat cu instituția publică IFP. Scopul acestei protecții ar fi acela de a garanta acelui client o compensație financiară în caz de prejudiciu cauzat de neexecutarea (integral sau parțial) a contractului.

| (222) | La acest punct, Comisia ia notă de faptul că Franța recunoaște, cu anumite rezerve, și după cum se menționează la considerentul 66, că „singurul efect presupus pentru instituția publică IFP care ar putea fi identificat ar constitui-o reducerea sarcinii din cauza necontractării de garanții de bună execuție”. Autoritățile franceze concluzionează, astfel, fără alte precizări, că, pe baza „sumelor pretinse, de regulă, de bănci și de societățile de asigurări pentru furnizarea acestui tip de serviciu, se pare că rezultatul acestei reduceri ar reprezenta o sumă neglijabilă.” |
| --- | --- |

(222)

La acest punct, Comisia ia notă de faptul că Franța recunoaște, cu anumite rezerve, și după cum se menționează la considerentul 66, că „singurul efect presupus pentru instituția publică IFP care ar putea fi identificat ar constitui-o reducerea sarcinii din cauza necontractării de garanții de bună execuție”. Autoritățile franceze concluzionează, astfel, fără alte precizări, că, pe baza „sumelor pretinse, de regulă, de bănci și de societățile de asigurări pentru furnizarea acestui tip de serviciu, se pare că rezultatul acestei reduceri ar reprezenta o sumă neglijabilă.”

| (223) | Comisia relevă mai întâi că în calculul costului unei garanții de bună execuție intră numeroși factori, în special, tipul de contract și valoarea asigurată, efectivul angajat, situația financiară, riscul de nerambursare și daunalitatea întreprinderii al cărei serviciu este acoperit, precum și alte elemente pur financiare, cum ar fi onorariile sau comisioanele intermediarilor. Pe baza unor informații publice disponibile (210), Comisia apreciază că rata practicată variază, de regulă, între 1 % și 5 % din cifra de afaceri acoperită. |
| --- | --- |

(223)

Comisia relevă mai întâi că în calculul costului unei garanții de bună execuție intră numeroși factori, în special, tipul de contract și valoarea asigurată, efectivul angajat, situația financiară, riscul de nerambursare și daunalitatea întreprinderii al cărei serviciu este acoperit, precum și alte elemente pur financiare, cum ar fi onorariile sau comisioanele intermediarilor. Pe baza unor informații publice disponibile (210), Comisia apreciază că rata practicată variază, de regulă, între 1 % și 5 % din cifra de afaceri acoperită.

| (224) | Tarifarea acoperirii de către intermediarii specializați se bazează pe tehnici statistice, ulterior rafinate în funcție de tipul de risc, astfel încât să nu se poată stabili a priori o rată forfetară pentru o garanție de bună execuție. Prețul final al garanției depinde, în final, de cuantumul estimat al pierderilor posibile și de probabilitatea lor de realizare. Prin urmare, deși garanția ulterioară recepției lucrării („parfait achèvement”) poate fi propusă în anumite sectoare (de exemplu, în sectoarele construcțiilor civile și BTP sau al comerțului internațional), nu pare posibil ca aceasta să ofere o acoperire mai cuprinzătoare decât în cazul depunerii „celor mai bune eforturi” în ceea ce privește serviciile de cercetare contractuală, C&D fiind, prin natura sa, un domeniu riscant, în care cumpărătorul unor lucrări de cercetare nu are certitudinea obținerii unor rezultate utilizabile. În acest sens, Comisia notează că valoarea garantată prin contract clienților instituției publice IFP, inclusiv filialelor sale, se limitează la prețul lucrărilor de cercetare prestate. |
| --- | --- |

(224)

Tarifarea acoperirii de către intermediarii specializați se bazează pe tehnici statistice, ulterior rafinate în funcție de tipul de risc, astfel încât să nu se poată stabili a priori o rată forfetară pentru o garanție de bună execuție. Prețul final al garanției depinde, în final, de cuantumul estimat al pierderilor posibile și de probabilitatea lor de realizare. Prin urmare, deși garanția ulterioară recepției lucrării („parfait achèvement”) poate fi propusă în anumite sectoare (de exemplu, în sectoarele construcțiilor civile și BTP sau al comerțului internațional), nu pare posibil ca aceasta să ofere o acoperire mai cuprinzătoare decât în cazul depunerii „celor mai bune eforturi” în ceea ce privește serviciile de cercetare contractuală, C&D fiind, prin natura sa, un domeniu riscant, în care cumpărătorul unor lucrări de cercetare nu are certitudinea obținerii unor rezultate utilizabile. În acest sens, Comisia notează că valoarea garantată prin contract clienților instituției publice IFP, inclusiv filialelor sale, se limitează la prețul lucrărilor de cercetare prestate.

| (225) | Comisia recunoaște că nu este în măsură să ofere o estimare exactă a cuantumului primei necesare pentru a asigura clienții (inclusiv filialele) că instituția publică IFP depune „cele mai bune eforturi” în prestarea serviciilor de cercetare. Întrebate pe această temă, autoritățile franceze au afirmat în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010 că nu dispun de niciun fel de elemente privind nivelurile primelor solicitate de piață pentru acoperirea riscurilor specifice din domeniul C&D. Cu toate acestea, Comisia consideră că prima pretinsă de piață pentru acoperirea acestui risc (limitată la „cele mai bune eforturi” de cercetare și, deci, mai mică decât riscul asociat garanției ulterioare recepției lucrării a unui contract) ar trebui, în mod logic, să fie inferioară estimărilor maxime menționate la considerentul 223. De altfel, Comisia consideră că un procent maxim de 5 % din cifra de afaceri generat de serviciul asigurat constituie, în orice caz, o limită superioară a primei necesare pentru acoperirea unui asemenea risc. |
| --- | --- |

(225)

Comisia recunoaște că nu este în măsură să ofere o estimare exactă a cuantumului primei necesare pentru a asigura clienții (inclusiv filialele) că instituția publică IFP depune „cele mai bune eforturi” în prestarea serviciilor de cercetare. Întrebate pe această temă, autoritățile franceze au afirmat în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010 că nu dispun de niciun fel de elemente privind nivelurile primelor solicitate de piață pentru acoperirea riscurilor specifice din domeniul C&D. Cu toate acestea, Comisia consideră că prima pretinsă de piață pentru acoperirea acestui risc (limitată la „cele mai bune eforturi” de cercetare și, deci, mai mică decât riscul asociat garanției ulterioare recepției lucrării a unui contract) ar trebui, în mod logic, să fie inferioară estimărilor maxime menționate la considerentul 223. De altfel, Comisia consideră că un procent maxim de 5 % din cifra de afaceri generat de serviciul asigurat constituie, în orice caz, o limită superioară a primei necesare pentru acoperirea unui asemenea risc.

| (226) | În ceea ce privește valoarea activităților economice care pot fi acoperite printr-o astfel de garanție, Comisia amintește că aceste activități sunt de două tipuri: pe de o parte, activitățile de închiriere a infrastructurilor, de furnizare a personalului de cercetare și de furnizare de servicii juridice, precum și activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP (atât în numele terților, cât și în numele filialelor sale) și, pe de altă parte, activitățile de transfer al tehnologiilor instituției publice IFP către filialele sale în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat. Într-adevăr, pentru activitățile desfășurate de instituția publică IFP în domeniul de activitate exclusiv al filialei sale Beicip-Franlab (211), Comisia a concluzionat deja că acestea sunt finanțate integral din veniturile dobândite pe piața consultanței în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și a supravegherii programelor informatice de exploatare petrolieră. Comisia a stabilit, în Decizia C 51/2005 menționată anterior, netransferarea în interiorul grupului a finanțării publice a instituției publice IFP către filiala sa Beicip-Franlab, relațiile comerciale între cele două entități realizându-se în condiții normale de piață. Remunerațiile plătite de către Beicip-Franlab pentru instituția publică IFP care acoperă „din plin” (212) costul lucrărilor realizate de aceasta din urmă în domeniul exclusiv al filialei sale, Comisia este în măsură să concluzioneze că tarifarea practicată ar determina Beicip-Franlab să își asume deja, indiferent de ceea ce se va întâmpla, un posibil impact suplimentar al garanției de stat asupra costurilor de cercetare suportate de instituția publică IFP. În aceste condiții, acoperirea prin garanția de stat a relațiilor comerciale între filială și societatea-mamă nu este de natură să confere un avantaj concurențial activităților desfășurate de instituția publică IFP în domeniile de cercetare exclusive ale filialei sale Beicip-Franlab. Prin urmare, acoperirea lor eventuală prin garanția de stat nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(226)

În ceea ce privește valoarea activităților economice care pot fi acoperite printr-o astfel de garanție, Comisia amintește că aceste activități sunt de două tipuri: pe de o parte, activitățile de închiriere a infrastructurilor, de furnizare a personalului de cercetare și de furnizare de servicii juridice, precum și activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP (atât în numele terților, cât și în numele filialelor sale) și, pe de altă parte, activitățile de transfer al tehnologiilor instituției publice IFP către filialele sale în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat. Într-adevăr, pentru activitățile desfășurate de instituția publică IFP în domeniul de activitate exclusiv al filialei sale Beicip-Franlab (211), Comisia a concluzionat deja că acestea sunt finanțate integral din veniturile dobândite pe piața consultanței în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și a supravegherii programelor informatice de exploatare petrolieră. Comisia a stabilit, în Decizia C 51/2005 menționată anterior, netransferarea în interiorul grupului a finanțării publice a instituției publice IFP către filiala sa Beicip-Franlab, relațiile comerciale între cele două entități realizându-se în condiții normale de piață. Remunerațiile plătite de către Beicip-Franlab pentru instituția publică IFP care acoperă „din plin” (212) costul lucrărilor realizate de aceasta din urmă în domeniul exclusiv al filialei sale, Comisia este în măsură să concluzioneze că tarifarea practicată ar determina Beicip-Franlab să își asume deja, indiferent de ceea ce se va întâmpla, un posibil impact suplimentar al garanției de stat asupra costurilor de cercetare suportate de instituția publică IFP. În aceste condiții, acoperirea prin garanția de stat a relațiilor comerciale între filială și societatea-mamă nu este de natură să confere un avantaj concurențial activităților desfășurate de instituția publică IFP în domeniile de cercetare exclusive ale filialei sale Beicip-Franlab. Prin urmare, acoperirea lor eventuală prin garanția de stat nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

| (227) | În ceea ce privește activitățile de primul tip desfășurate de instituția publică IFP, atât în numele unor terți, câr și în numele filialelor sale, autoritățile franceze au furnizat, în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, valoarea activităților economice realizate de instituția publică IFP în perioada 2006-2009. Din aceste informații reiese că valoarea medie anuală a serviciilor de cercetare pe parcursul acestei perioade se ridică la [...] (*) EUR, din care [...] (*) EUR în numele terților, iar [...] (*) EUR în numele filialelor. |
| --- | --- |

(227)

În ceea ce privește activitățile de primul tip desfășurate de instituția publică IFP, atât în numele unor terți, câr și în numele filialelor sale, autoritățile franceze au furnizat, în scrisoarea lor din 26 noiembrie 2010, valoarea activităților economice realizate de instituția publică IFP în perioada 2006-2009. Din aceste informații reiese că valoarea medie anuală a serviciilor de cercetare pe parcursul acestei perioade se ridică la [...] (*) EUR, din care [...] (*) EUR în numele terților, iar [...] (*) EUR în numele filialelor.

| (228) | De asemenea, autoritățile franceze au furnizat datele privind serviciile administrative prestate de instituția publică IFP filialelor sale în cursul aceleiași perioade. Din aceste informații reiese că, din 2006, cuantumul mediu anual refacturat de instituția publică IFP filialelor sale este de [...] (*) EUR pentru personalul detașat și de [...] (*) EUR pentru taxele de vămuire la domiciliu (213). |
| --- | --- |

(228)

De asemenea, autoritățile franceze au furnizat datele privind serviciile administrative prestate de instituția publică IFP filialelor sale în cursul aceleiași perioade. Din aceste informații reiese că, din 2006, cuantumul mediu anual refacturat de instituția publică IFP filialelor sale este de [...] (*) EUR pentru personalul detașat și de [...] (*) EUR pentru taxele de vămuire la domiciliu (213).

| (229) | În ceea ce privește activitățile de al doilea tip, și anume, activitățile de transfer de tehnologii de la instituția publică IFP către filialele sale în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat, trebuie remarcat mai întâi că Decizia C 51/2005 cuprindea deja volumul de activitate pentru anul 2006:






  (a) | în domeniul exclusiv al Axens, instituția publică IFP a realizat pentru suma de [...] (*) EUR studii de fezabilitate tehnică prealabile cercetării industriale, și pentru suma de [...] (*) EUR lucrări de cercetare industrială, adică în total, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR. |
| --- | --- | --- |

(229)

În ceea ce privește activitățile de al doilea tip, și anume, activitățile de transfer de tehnologii de la instituția publică IFP către filialele sale în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat, trebuie remarcat mai întâi că Decizia C 51/2005 cuprindea deja volumul de activitate pentru anul 2006:

(a)

în domeniul exclusiv al Axens, instituția publică IFP a realizat pentru suma de [...] (*) EUR studii de fezabilitate tehnică prealabile cercetării industriale, și pentru suma de [...] (*) EUR lucrări de cercetare industrială, adică în total, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR.

| (b) | în domeniul exclusiv al Prosernat, instituția publică IFP a realizat pentru suma de [...] (*) EUR studii de fezabilitate tehnică, și pentru suma de [...] (*) EUR lucrări de cercetare industrială, adică în total, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR. |
| --- | --- |

(b)

în domeniul exclusiv al Prosernat, instituția publică IFP a realizat pentru suma de [...] (*) EUR studii de fezabilitate tehnică, și pentru suma de [...] (*) EUR lucrări de cercetare industrială, adică în total, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR.

| (c) | Per total, instituția publică IFP a realizat, așadar, pentru suma de 56,4 milioane EUR servicii de cercetare în domeniile exclusive ale filialelor sale (din care 7,4 milioane EUR studii de fezabilitate tehnică și 49,0 milioane EUR lucrări de cercetare industrială), în timp ce valoarea resurselor sale proprii nu se ridica decât la [...] (*) EUR, astfel încât Comisia a considerat că aceste activități de cercetare au fost subvenționate din fonduri publice până la valoarea de 11,3 milioane EUR (adică o intensitate a ajutorului (214) de 20 %). |
| --- | --- |

(c)

Per total, instituția publică IFP a realizat, așadar, pentru suma de 56,4 milioane EUR servicii de cercetare în domeniile exclusive ale filialelor sale (din care 7,4 milioane EUR studii de fezabilitate tehnică și 49,0 milioane EUR lucrări de cercetare industrială), în timp ce valoarea resurselor sale proprii nu se ridica decât la [...] (*) EUR, astfel încât Comisia a considerat că aceste activități de cercetare au fost subvenționate din fonduri publice până la valoarea de 11,3 milioane EUR (adică o intensitate a ajutorului (214) de 20 %).

| (230) | În ceea ce privește anii următori, conform articolului 5 alineatul (1) din Decizia C 51/2005 menționată anterior, până la data expirării acordurilor exclusive, Franța este obligată să „transmită Comisiei un raport anual detaliat al proiectelor întreprinse de instituția publică IFP în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat”. Informațiile conținute în aceste rapoarte anuale permit efectuarea unui calcul exact al valorii anuale a serviciilor de cercetare realizate de instituția publică IFP în numele și în domeniul exclusiv al filialelor sale. |
| --- | --- |

(230)

În ceea ce privește anii următori, conform articolului 5 alineatul (1) din Decizia C 51/2005 menționată anterior, până la data expirării acordurilor exclusive, Franța este obligată să „transmită Comisiei un raport anual detaliat al proiectelor întreprinse de instituția publică IFP în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat”. Informațiile conținute în aceste rapoarte anuale permit efectuarea unui calcul exact al valorii anuale a serviciilor de cercetare realizate de instituția publică IFP în numele și în domeniul exclusiv al filialelor sale.

| (231) | Pentru moment, Franța a transmis Comisiei rapoartele anuale pentru 2007, 2008 și 2009. Având în vedere intervalul necesar prelucrării datelor contabile, raportul pe 2010 va fi trimis în cursul anului 2011. |
| --- | --- |

(231)

Pentru moment, Franța a transmis Comisiei rapoartele anuale pentru 2007, 2008 și 2009. Având în vedere intervalul necesar prelucrării datelor contabile, raportul pe 2010 va fi trimis în cursul anului 2011.

| (232) | În domeniile exclusive ale Axens, aceste activități economice sunt rezumate pentru anii 2007-2009 în Tabelul 3 de la acest considerent (în mii EUR).

  Tabelul 3


  Activitățile instituției publice IFP în domeniile exclusive ale Axens în perioada 2007-2009









  (în mii EUR) |
| --- | --- |
| Total | Cheltuieli totale | Resurse proprii totale | Resurse publice (+) sau beneficiu (–) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(232)

În domeniile exclusive ale Axens, aceste activități economice sunt rezumate pentru anii 2007-2009 în Tabelul 3 de la acest considerent (în mii EUR).

Tabelul 3

Activitățile instituției publice IFP în domeniile exclusive ale Axens în perioada 2007-2009

(în mii EUR)

Total

Cheltuieli totale

Resurse proprii totale

Resurse publice (+) sau beneficiu (–)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (233) | Serviciile de cercetare desfășurate de instituția publică IFP în domeniul exclusiv al Axens au generat, așadar, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR în 2007, [...] (*)EUR în 2008 și [...] (*)EUR în 2009, comparabilă cu cea pe care Comisia a constatat-o pentru anul 2006 ([...] (*) EUR) în Decizia C 51/2005. |
| --- | --- |

(233)

Serviciile de cercetare desfășurate de instituția publică IFP în domeniul exclusiv al Axens au generat, așadar, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR în 2007, [...] (*)EUR în 2008 și [...] (*)EUR în 2009, comparabilă cu cea pe care Comisia a constatat-o pentru anul 2006 ([...] (*) EUR) în Decizia C 51/2005.

| (234) | În domeniile exclusive ale Prosernat, aceste activități economice sunt rezumate pentru anii 2007-2009 în Tabelul 4 de la acest considerent (în mii EUR).

  Tabelul 4


  Activitățile instituției publice IFP în domeniile exclusive ale Prosernat în perioada 2007-2009









  (în mii EUR) |
| --- | --- |
| Total | Cheltuieli totale | Resurse proprii totale | Resurse publice (+) sau beneficiu (–) |
| 2007 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2008 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| 2009 | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(234)

În domeniile exclusive ale Prosernat, aceste activități economice sunt rezumate pentru anii 2007-2009 în Tabelul 4 de la acest considerent (în mii EUR).

Tabelul 4

Activitățile instituției publice IFP în domeniile exclusive ale Prosernat în perioada 2007-2009

(în mii EUR)

Total

Cheltuieli totale

Resurse proprii totale

Resurse publice (+) sau beneficiu (–)

2007

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2008

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

2009

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (235) | Serviciile de cercetare desfășurate de instituția publică IFP în domeniul exclusiv al Prosernat au generat, așadar, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR în 2007, [...] (*) EUR în 2008 și [...] (*) EUR în 2009, comparabilă cu cea pe care Comisia a constatat-o pentru anul 2006 ([...] (*) EUR) în Decizia C 51/2005. |
| --- | --- |

(235)

Serviciile de cercetare desfășurate de instituția publică IFP în domeniul exclusiv al Prosernat au generat, așadar, o activitate economică în valoare de [...] (*) EUR în 2007, [...] (*) EUR în 2008 și [...] (*) EUR în 2009, comparabilă cu cea pe care Comisia a constatat-o pentru anul 2006 ([...] (*) EUR) în Decizia C 51/2005.

| (236) | Pe baza celor de mai sus, Comisia consideră că, pentru desfășurarea activităților sale economice, instituția publică IFP a beneficiat de un avantaj economic real constând în neachitarea unei prime corespunzătoare unei garanții de bună execuție, cel puțin, privind cele mai bune eforturi, pe care a putut-o oferi clienților săi în ceea ce privește activitățile sale de cercetare, inclusiv filialelor sale Axens și Prosernat, în domeniul lor exclusiv. Fără a fi neapărat în măsură să cuantifice valoarea exactă a acestui avantaj, având în vedere specificitatea riscului acoperit, Comisia consideră că, în orice caz, aceasta nu poate depăși, pentru fiecare serviciu, an de an, sumele prezentare în Tabelul 5 de la acest considerent (în care simbolul „EUR” înseamnă „EUR”, iar „MEUR” înseamnă „milioane EUR”)

  Tabelul 5


  Limitele superioare ale avantajului economic al instituției publice IFP în relațiile sale cu clienții în virtutea garanției nelimitate din perioada 2006-2009 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Servicii de cercetare (excluzând domeniile exclusive ale filialelor) | CA
  (în M EUR) | Limita superioară (215)

  (prima de acoperire) | CA
  (în M EUR) | Limita superioară
  (prima de acoperire) | CA
  (în M EUR) | Limita superioară
  (prima de acoperire) | CA
  (în M EUR) | Limita superioară
  (prima de acoperire) |
| În numele filialelor | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| În numele terților | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Prestări de servicii administrative | | | | | | | | |
| Refacturarea personalului detașat | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Refacturarea taxelor de vămuire la domiciliu | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| Servicii în domeniul exclusiv al Axens | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR |
| Servicii în domeniul exclusiv al Prosernat | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |
| | | | | | | | | |
| Total pentru filiale | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR | [...] (*) | [...] (*)MEUR |
| Total pentru terți | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR | [...] (*) | [...] (*) EUR |

(236)

Pe baza celor de mai sus, Comisia consideră că, pentru desfășurarea activităților sale economice, instituția publică IFP a beneficiat de un avantaj economic real constând în neachitarea unei prime corespunzătoare unei garanții de bună execuție, cel puțin, privind cele mai bune eforturi, pe care a putut-o oferi clienților săi în ceea ce privește activitățile sale de cercetare, inclusiv filialelor sale Axens și Prosernat, în domeniul lor exclusiv. Fără a fi neapărat în măsură să cuantifice valoarea exactă a acestui avantaj, având în vedere specificitatea riscului acoperit, Comisia consideră că, în orice caz, aceasta nu poate depăși, pentru fiecare serviciu, an de an, sumele prezentare în Tabelul 5 de la acest considerent (în care simbolul „EUR” înseamnă „EUR”, iar „MEUR” înseamnă „milioane EUR”)

Tabelul 5

Limitele superioare ale avantajului economic al instituției publice IFP în relațiile sale cu clienții în virtutea garanției nelimitate din perioada 2006-2009

2006

2007

2008

2009

Servicii de cercetare (excluzând domeniile exclusive ale filialelor)

CA

(în M EUR)

Limita superioară (215)

(prima de acoperire)

CA

(în M EUR)

Limita superioară

(prima de acoperire)

CA

(în M EUR)

Limita superioară

(prima de acoperire)

CA

(în M EUR)

Limita superioară

(prima de acoperire)

În numele filialelor

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

În numele terților

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Prestări de servicii administrative

Refacturarea personalului detașat

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Refacturarea taxelor de vămuire la domiciliu

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Servicii în domeniul exclusiv al Axens

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

Servicii în domeniul exclusiv al Prosernat

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

Total pentru filiale

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

[...] (*)

[...] (*)MEUR

Total pentru terți

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

[...] (*)

[...] (*) EUR

| (237) | În orice caz, autoritățile franceze își păstrează posibilitatea de a comunica o metodologie mai precisă pentru estimarea avantajului conferit instituției publice prin intermediul garanției în relațiile acesteia cu clienții. Bazată pe o expertiză economică dezbătută în contradictoriu în cadrul directivei, această metodologie ar putea face, dacă este cazul, obiectul unei decizii pozitive a Comisiei și ar putea fi utilizată de Franța pentru îndeplinirea obligațiilor de informare prevăzute în partea dispozitivă a prezentei decizii. |
| --- | --- |

(237)

În orice caz, autoritățile franceze își păstrează posibilitatea de a comunica o metodologie mai precisă pentru estimarea avantajului conferit instituției publice prin intermediul garanției în relațiile acesteia cu clienții. Bazată pe o expertiză economică dezbătută în contradictoriu în cadrul directivei, această metodologie ar putea face, dacă este cazul, obiectul unei decizii pozitive a Comisiei și ar putea fi utilizată de Franța pentru îndeplinirea obligațiilor de informare prevăzute în partea dispozitivă a prezentei decizii.

| (238) | În final, Comisia notează că un astfel de avantaj în relația instituției publice IFP cu clienții săi este selectiv, în măsura în care concurenții săi, care se supun în continuare procedurilor judiciare de redresare și de lichidare de drept comun, nu beneficiază de o garanție comparabilă acordată de stat și intrinsec legată de statutul de instituție publică al IFP. |
| --- | --- |

(238)

În final, Comisia notează că un astfel de avantaj în relația instituției publice IFP cu clienții săi este selectiv, în măsura în care concurenții săi, care se supun în continuare procedurilor judiciare de redresare și de lichidare de drept comun, nu beneficiază de o garanție comparabilă acordată de stat și intrinsec legată de statutul de instituție publică al IFP.

7.1.4.2   
  Avantaje transferate filialelor de drept privat ale grupului IFP

| (239) | În ceea ce privește filialele instituției publice IFP, în decizia de inițiere, Comisia a precizat imposibilitatea de a exclude, în etapa analizei preliminare, a faptului că „de orice avantaj care ar decurge din calitatea de IPIC a instituției publice IFP, cum ar fi, în special, condiții de creditare mai favorabile, ar putea beneficia și cele trei filiale” (216). |
| --- | --- |

(239)

În ceea ce privește filialele instituției publice IFP, în decizia de inițiere, Comisia a precizat imposibilitatea de a exclude, în etapa analizei preliminare, a faptului că „de orice avantaj care ar decurge din calitatea de IPIC a instituției publice IFP, cum ar fi, în special, condiții de creditare mai favorabile, ar putea beneficia și cele trei filiale” (216).

| (240) | În urma prezentei analize aprofundate, din motivele enumerate în secțiunea 7.1.1.2, având în vedere inexistența, în dreptul francez, a răspunderii generale a acționarului față de filialele sale în cadrul grupurilor de societăți, nu se poate considera că instituția publică IFP și, prin urmare, statul francez, ar putea fi responsabili pentru rambursarea creanțelor deținute de terți asupra activităților economice ale Axens și Prosernat, în special în ipoteza în care acestea din urmă s-ar afla în lichidare judiciară. |
| --- | --- |

(240)

În urma prezentei analize aprofundate, din motivele enumerate în secțiunea 7.1.1.2, având în vedere inexistența, în dreptul francez, a răspunderii generale a acționarului față de filialele sale în cadrul grupurilor de societăți, nu se poate considera că instituția publică IFP și, prin urmare, statul francez, ar putea fi responsabili pentru rambursarea creanțelor deținute de terți asupra activităților economice ale Axens și Prosernat, în special în ipoteza în care acestea din urmă s-ar afla în lichidare judiciară.

| (241) | Cu toate acestea, trebuie remarcat că în Decizia N 531/2005 menționată anterior, deși a considerat, după cum se menționează la considerentul 177, că, în calitate de societate pe acțiuni, La Banque Postale se supunea în continuare dreptului comun în materie de redresare, de lichidare judiciară și nu beneficia, așadar, în nume propriu, de o garanție de stat nelimitată, Comisia nu a mai abordat problema unui eventual transfer către filială al efectelor garanției publice acordate acționarului său unic (217). |
| --- | --- |

(241)

Cu toate acestea, trebuie remarcat că în Decizia N 531/2005 menționată anterior, deși a considerat, după cum se menționează la considerentul 177, că, în calitate de societate pe acțiuni, La Banque Postale se supunea în continuare dreptului comun în materie de redresare, de lichidare judiciară și nu beneficia, așadar, în nume propriu, de o garanție de stat nelimitată, Comisia nu a mai abordat problema unui eventual transfer către filială al efectelor garanției publice acordate acționarului său unic (217).

| (242) | Mai precis, Comisia a estimat (218) că arhitectura de funcționare a grupului determina o permeabilitate între acționar (La Poste) și filială (La Banque Postale), datorată efectului combinat al i) utilizării de către filială a resurselor umane și materiale puse la dispoziție de societatea sa mamă și ii) remunerației acestor resurse pe baza costurilor suportate de societatea-mamă, astfel încât, în cazul unui avantaj economic menit să determine o reducere a costurilor La Poste, remunerația plătită de La Banque Postale societății-mamă ar fi fost redusă proporțional, conducând la un transfer (cel puțin parțial) al acestui avantaj economic către filială. |
| --- | --- |

(242)

Mai precis, Comisia a estimat (218) că arhitectura de funcționare a grupului determina o permeabilitate între acționar (La Poste) și filială (La Banque Postale), datorată efectului combinat al i) utilizării de către filială a resurselor umane și materiale puse la dispoziție de societatea sa mamă și ii) remunerației acestor resurse pe baza costurilor suportate de societatea-mamă, astfel încât, în cazul unui avantaj economic menit să determine o reducere a costurilor La Poste, remunerația plătită de La Banque Postale societății-mamă ar fi fost redusă proporțional, conducând la un transfer (cel puțin parțial) al acestui avantaj economic către filială.

| (243) | În mod echivalent, în Decizia C 51/2005 menționată anterior, Comisia a considerat că există o anumită porozitate, în special în opțiunile de tarifare operate de instituția publică IFP pentru serviciile furnizate Axens și Prosernat în domeniul lor exclusiv, astfel încât relațiile comerciale în cadrul grupului nu ar respecta o logică a pieței, ci, dimpotrivă, ar oferi posibilitatea unei subvenționări încrucișate a activităților economice ale filialelor prin fondurile publice puse la dispoziție de societatea-mamă. După cum se menționează la considerentul 226, Comisia a concluzionat, pe de altă parte, că relațiile instituției publice IFP cu filiala sa Beicip-Prosernat (219)) se realizează în condiții normale de piață. |
| --- | --- |

(243)

În mod echivalent, în Decizia C 51/2005 menționată anterior, Comisia a considerat că există o anumită porozitate, în special în opțiunile de tarifare operate de instituția publică IFP pentru serviciile furnizate Axens și Prosernat în domeniul lor exclusiv, astfel încât relațiile comerciale în cadrul grupului nu ar respecta o logică a pieței, ci, dimpotrivă, ar oferi posibilitatea unei subvenționări încrucișate a activităților economice ale filialelor prin fondurile publice puse la dispoziție de societatea-mamă. După cum se menționează la considerentul 226, Comisia a concluzionat, pe de altă parte, că relațiile instituției publice IFP cu filiala sa Beicip-Prosernat (219)) se realizează în condiții normale de piață.

| (244) | În cauza menționată anterior privind La Banque Postale, Comisia a considerat necesar ca autoritățile franceze să subscrie angajamente pentru a permite instituirea unui mecanism care să neutralizeze, la nivelul filialei, potențialele avantaje existente pentru societatea-mamă. În ceea ce privește condițiile de finanțare, această obligație viza, „în momentul efectuării fiecărei operațiuni, să se menționeze în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract) că, în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. Prospectul de emisiune al fiecărei operațiuni va trebui să facă publică această dispoziție contractuală.” (220) |
| --- | --- |

(244)

În cauza menționată anterior privind La Banque Postale, Comisia a considerat necesar ca autoritățile franceze să subscrie angajamente pentru a permite instituirea unui mecanism care să neutralizeze, la nivelul filialei, potențialele avantaje existente pentru societatea-mamă. În ceea ce privește condițiile de finanțare, această obligație viza, „în momentul efectuării fiecărei operațiuni, să se menționeze în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract) că, în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. Prospectul de emisiune al fiecărei operațiuni va trebui să facă publică această dispoziție contractuală.” (220)

| (245) | În speță, autoritățile franceze s-au angajat, în ceea ce privește condițiile de credit ale filialelor instituției publice IFP (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat), să menționeze în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului”. |
| --- | --- |

(245)

În speță, autoritățile franceze s-au angajat, în ceea ce privește condițiile de credit ale filialelor instituției publice IFP (Axens, Beicip-Franlab, Prosernat), să menționeze în scris în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract), în momentul efectuării fiecărei operațiuni, că „în conformitate cu dreptul francez (în special necesitatea unei autorizații legislative exprese pentru fiecare garanție), prezenta operațiune de finanțare nu va beneficia de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului”.

| (246) | În ceea ce privește utilizarea de către filiale a resurselor umane și materiale puse la dispoziție de societatea-mamă, după cum a notat Comisia în Decizia C 51/2005 menționată anterior, „[dacă] există o subvenție a activităților economice, aceasta rezultă din nivelul remunerațiilor plătite de filialele în cauză către întreprinderea-mamă și se reflectă în conturile IFP” (221). În examinarea conturilor instituției publice IFP, însă, singurele elemente de cost care nu au fost deja luate în calcul de Comisie, pentru anul 2006 în Decizia sa C 51/2005 menționată anterior, și pentru anii următori în rapoartele anuale transmise de autoritățile franceze, sunt cele referitoare la acoperirea, conform garanției nelimitate, a serviciilor furnizate de instituția publică IFP filialelor sale. Nici prima corespunzătoare unei garanții de bună execuție, sau cel puțin, tuturor eforturilor depuse, care nu a fost plătită statului, nu a putut fi tarifată în serviciile prestate filialelor. |
| --- | --- |

(246)

În ceea ce privește utilizarea de către filiale a resurselor umane și materiale puse la dispoziție de societatea-mamă, după cum a notat Comisia în Decizia C 51/2005 menționată anterior, „[dacă] există o subvenție a activităților economice, aceasta rezultă din nivelul remunerațiilor plătite de filialele în cauză către întreprinderea-mamă și se reflectă în conturile IFP” (221). În examinarea conturilor instituției publice IFP, însă, singurele elemente de cost care nu au fost deja luate în calcul de Comisie, pentru anul 2006 în Decizia sa C 51/2005 menționată anterior, și pentru anii următori în rapoartele anuale transmise de autoritățile franceze, sunt cele referitoare la acoperirea, conform garanției nelimitate, a serviciilor furnizate de instituția publică IFP filialelor sale. Nici prima corespunzătoare unei garanții de bună execuție, sau cel puțin, tuturor eforturilor depuse, care nu a fost plătită statului, nu a putut fi tarifată în serviciile prestate filialelor.

| (247) | În consecință, se poate considera că avantajul economic născut în cazul instituției publice în virtutea garanției sale de stat a fost, în acest sens, transferată la filialele sale de drept privat Prosernat și Axens. |
| --- | --- |

(247)

În consecință, se poate considera că avantajul economic născut în cazul instituției publice în virtutea garanției sale de stat a fost, în acest sens, transferată la filialele sale de drept privat Prosernat și Axens.

| (248) | În ceea ce privește contractele co-semnate de instituția publică IFP și de filialele sale Axens, Prosernat și Beicip-Franlab cu furnizori comuni, la care Comisia a făcut referire în decizia sa de inițiere și pe care societatea UOP Limited le-a menționat, de asemenea, în comentariile sale, după cum se precizează la considerentul 73, existența acestora a fost în mod cert confirmată de autoritățile franceze, însă acestea au afirmat că vizează în principal domeniul transportului (aerian și feroviar) pentru deplasările profesionale ale personalului mai multor entități. Comisia consideră că, dacă filialele au putut beneficia de condiții de cumpărare mai favorabile acordate grupului IFP, ceea ce nu este neapărat stabilit cu privire la produsele în cauză, aceasta s-ar datora unei politici de reducere a volumelor pe care acești furnizori este posibil să o fi aplicat în cazul achizițiilor în vrac, ca urmare a unui posibil impact al garanției. În orice caz, presupunând chiar că analiza prezentată la secțiunea 7.1.4.1 B pentru instituția publică ar putea fi transpusă filialelor pentru produsele achiziționate în comun cu aceasta și că acestea din urmă beneficiază de un astfel de mecanism de transfer al avantajului de care se bucură instituția publică IFP în virtutea garanției prin achiziționarea acestor servicii la un preț redus, sumele implicate ar fi, la acest moment, neglijabile, Comisia având îndoieli în ceea ce privește posibilitatea acestora de a lua forma unui avantaj economic real. |
| --- | --- |

(248)

În ceea ce privește contractele co-semnate de instituția publică IFP și de filialele sale Axens, Prosernat și Beicip-Franlab cu furnizori comuni, la care Comisia a făcut referire în decizia sa de inițiere și pe care societatea UOP Limited le-a menționat, de asemenea, în comentariile sale, după cum se precizează la considerentul 73, existența acestora a fost în mod cert confirmată de autoritățile franceze, însă acestea au afirmat că vizează în principal domeniul transportului (aerian și feroviar) pentru deplasările profesionale ale personalului mai multor entități. Comisia consideră că, dacă filialele au putut beneficia de condiții de cumpărare mai favorabile acordate grupului IFP, ceea ce nu este neapărat stabilit cu privire la produsele în cauză, aceasta s-ar datora unei politici de reducere a volumelor pe care acești furnizori este posibil să o fi aplicat în cazul achizițiilor în vrac, ca urmare a unui posibil impact al garanției. În orice caz, presupunând chiar că analiza prezentată la secțiunea 7.1.4.1 B pentru instituția publică ar putea fi transpusă filialelor pentru produsele achiziționate în comun cu aceasta și că acestea din urmă beneficiază de un astfel de mecanism de transfer al avantajului de care se bucură instituția publică IFP în virtutea garanției prin achiziționarea acestor servicii la un preț redus, sumele implicate ar fi, la acest moment, neglijabile, Comisia având îndoieli în ceea ce privește posibilitatea acestora de a lua forma unui avantaj economic real.

| (249) | În consecință, conform concluziilor formulate în Decizia C 51/2005 menționată anterior, singurele activități care pot beneficia de un avantaj din acoperirea prin garanția de stat acordată societății-mamă a activităților de cercetare desfășurate în domeniile de activitate exclusive ale filialelor se limitează la „contribuția [instituției publice IFP] la activitățile din domeniile de activitate ale Axens și Prosernat” (222). În ceea ce privește în special avantajele transferate filialelor Axens și Prosernat, fără a fi neapărat în măsură să cuantifice valoarea exactă a acestui avantaj, având în vedere specificitatea riscului acoperit, Comisia consideră că aceasta, în niciun caz, nu poate depăși, pentru fiecare serviciu, an de an, sumele prezentate în Tabelul 5 de la considerentul 236. |
| --- | --- |

(249)

În consecință, conform concluziilor formulate în Decizia C 51/2005 menționată anterior, singurele activități care pot beneficia de un avantaj din acoperirea prin garanția de stat acordată societății-mamă a activităților de cercetare desfășurate în domeniile de activitate exclusive ale filialelor se limitează la „contribuția [instituției publice IFP] la activitățile din domeniile de activitate ale Axens și Prosernat” (222). În ceea ce privește în special avantajele transferate filialelor Axens și Prosernat, fără a fi neapărat în măsură să cuantifice valoarea exactă a acestui avantaj, având în vedere specificitatea riscului acoperit, Comisia consideră că aceasta, în niciun caz, nu poate depăși, pentru fiecare serviciu, an de an, sumele prezentate în Tabelul 5 de la considerentul 236.

| (250) | Comisia consideră că acest avantaj economic transferat de instituția publică IFP filialelor sale de drept privat Axens și Prosernat este selectiv, în măsura în care concurenții acestora din urmă nu au acces la tehnologiile și la resursele umane și materiale ale instituției publice IFP în condiții la fel de favorabile. |
| --- | --- |

(250)

Comisia consideră că acest avantaj economic transferat de instituția publică IFP filialelor sale de drept privat Axens și Prosernat este selectiv, în măsura în care concurenții acestora din urmă nu au acces la tehnologiile și la resursele umane și materiale ale instituției publice IFP în condiții la fel de favorabile.

7.1.5   DENATURAREA CONCURENȚEI ȘI AFECTAREA SCHIMBURILOR COMERCIALE

| (251) | Măsura supusă investigării poate determina o reducere a costurilor de funcționare a instituției publice IFP pentru serviciile pe care le prestează către terți (cercetare contractuală) și o reducere a costului de funcționare a filialelor Axens și Prosernat pentru serviciile pe care le obțin de la societatea-mamă (cercetare în domeniul lor exclusiv, cercetare contractuală, furnizare de personal și de materiale, prestare de servicii administrative), ceea ce poate avea ca efect favorizarea grupului IFP și, deci, denaturarea concurenței în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(251)

Măsura supusă investigării poate determina o reducere a costurilor de funcționare a instituției publice IFP pentru serviciile pe care le prestează către terți (cercetare contractuală) și o reducere a costului de funcționare a filialelor Axens și Prosernat pentru serviciile pe care le obțin de la societatea-mamă (cercetare în domeniul lor exclusiv, cercetare contractuală, furnizare de personal și de materiale, prestare de servicii administrative), ceea ce poate avea ca efect favorizarea grupului IFP și, deci, denaturarea concurenței în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

| (252) | În măsura în care piețele pe care grupul IFP își desfășoară activitatea, în special piața cercetării contractuale, în ceea ce privește în mod direct instituția publică IFP, piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, în ceea ce privește filiala Axens, și piața studiilor, serviciilor și echipamentelor în domeniul tratării gazelor și recuperării sulfului, în ceea ce privește filiala Prosernat, sunt deschise larg schimburilor intra-comunitare, această măsură poate avea un impact nefavorabil asupra întreprinderilor concurente care au sau care doresc să desfășoare activități economice similare pe piețele în cauză. |
| --- | --- |

(252)

În măsura în care piețele pe care grupul IFP își desfășoară activitatea, în special piața cercetării contractuale, în ceea ce privește în mod direct instituția publică IFP, piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice, în ceea ce privește filiala Axens, și piața studiilor, serviciilor și echipamentelor în domeniul tratării gazelor și recuperării sulfului, în ceea ce privește filiala Prosernat, sunt deschise larg schimburilor intra-comunitare, această măsură poate avea un impact nefavorabil asupra întreprinderilor concurente care au sau care doresc să desfășoare activități economice similare pe piețele în cauză.

| (253) | În aceste condiții, existența unei garanții de stat nelimitate în favoarea instituției publice IFP este susceptibil să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(253)

În aceste condiții, existența unei garanții de stat nelimitate în favoarea instituției publice IFP este susceptibil să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

7.1.6   CONCLUZIE ÎN CEEA CE PRIVEȘTE STATUTUL DE AJUTOR AL MĂSURII

| (254) | Garanția statutară din partea statului în favoarea instituției publice IFP implică, așadar, un transfer de resurse de stat imputabile statului și denaturează sau amenință să denatureze concurența și schimburile între statele membre în avantajul grupului IFP. |
| --- | --- |

(254)

Garanția statutară din partea statului în favoarea instituției publice IFP implică, așadar, un transfer de resurse de stat imputabile statului și denaturează sau amenință să denatureze concurența și schimburile între statele membre în avantajul grupului IFP.

| (255) | Comisia constată că această garanție constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. |
| --- | --- |

(255)

Comisia constată că această garanție constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

7.2   ILEGALITATEA MĂSURII DE AJUTOR

| (256) | Anterior schimbării de statut, IFP era o persoană juridică de drept privat, constituită sub forma unei instituții profesionale în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale. În acest sens, IFP se supunea procedurilor de drept comun în materie de redresare și de lichidare judiciară și nu beneficia de garanția de stat conferită prin statutul de IPIC. |
| --- | --- |

(256)

Anterior schimbării de statut, IFP era o persoană juridică de drept privat, constituită sub forma unei instituții profesionale în sensul actului de lege nr. 43-612 din 17 noiembrie 1943 privind gestionarea intereselor profesionale. În acest sens, IFP se supunea procedurilor de drept comun în materie de redresare și de lichidare judiciară și nu beneficia de garanția de stat conferită prin statutul de IPIC.

| (257) | Prin decretul din 6 iulie 2006, adoptat în conformitate cu Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005, IFP a devenit IPIC la 7 iulie 2006. Această schimbare de statut este la originea acordării instituției publice IFP a unei garanții de stat nelimitate. Măsura în cauză trebuie, deci, calificată drept ajutor nou în sensul articolului 1 litera (c) din regulamentul de procedură. |
| --- | --- |

(257)

Prin decretul din 6 iulie 2006, adoptat în conformitate cu Legea nr. 2005-781 din 13 iulie 2005, IFP a devenit IPIC la 7 iulie 2006. Această schimbare de statut este la originea acordării instituției publice IFP a unei garanții de stat nelimitate. Măsura în cauză trebuie, deci, calificată drept ajutor nou în sensul articolului 1 litera (c) din regulamentul de procedură.

| (258) | Conform articolului 2 punctul (1) din regulamentul de procedură, statele membre au obligația de a notifica în timp util „orice proiect de acordare a unui ajutor nou”. În măsura în care schimbarea statutului instituției publice IFP nu a fost notificată oficial de Franța, ci doar semnalată întâmplător în cadrul unei alte proceduri, iar punerea efectivă în aplicare a măsurii nu a fost condiționată de aprobarea prealabilă a Comisiei, ajutorul de stat în cauză a fost pus în aplicare de guvernul francez prin încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE. |
| --- | --- |

(258)

Conform articolului 2 punctul (1) din regulamentul de procedură, statele membre au obligația de a notifica în timp util „orice proiect de acordare a unui ajutor nou”. În măsura în care schimbarea statutului instituției publice IFP nu a fost notificată oficial de Franța, ci doar semnalată întâmplător în cadrul unei alte proceduri, iar punerea efectivă în aplicare a măsurii nu a fost condiționată de aprobarea prealabilă a Comisiei, ajutorul de stat în cauză a fost pus în aplicare de guvernul francez prin încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE.

| (259) | În consecință, Comisia consideră că această măsură constituie ajutor ilegal în sensul articolului 1 litera (f) din regulamentul de procedură. |
| --- | --- |

(259)

În consecință, Comisia consideră că această măsură constituie ajutor ilegal în sensul articolului 1 litera (f) din regulamentul de procedură.

7.3   COMPATIBILITATEA MĂSURII DE AJUTOR

7.3.1   AJUTOR ÎN DOMENIUL CERCETĂRII CONTRACTUALE ȘI AL SERVICIILOR PRESTATE DE INSTITUȚIA PUBLICĂ IFP

| (260) | Serviciile constau în închirierea infrastructurilor de cercetare, furnizarea de personal sau prestarea de servicii juridice (în numele filialelor). |
| --- | --- |

(260)

Serviciile constau în închirierea infrastructurilor de cercetare, furnizarea de personal sau prestarea de servicii juridice (în numele filialelor).

| (261) | Serviciile de cercetare contractuală constau, în general, pentru instituția publică IFP, în oferirea de sprijin clienților (terți sau filiale (223)) care doresc să desfășoare activități de cercetare care să permită o mai bună înțelegere sau un mai bun control al unui fenomen științific sau al unei tehnici (224). Cererea poate fi mai mult sau mai puțin exactă și poate lăsa instituției publice IFP o marjă de manevră mai mult sau mai puțin largă, de la simpla respectare a unui caiet de sarcini strict stabilit de client până la furnizarea unui serviciu complet de cercetare incluzând recomandări. [...] (*) Pe baza fiecărei cereri, instituția publică IFP formulează o propunere tehnico-comercială, însoțită de condiții contractuale de realizare, care face ulterior obiectul unei negocieri cu clientul. Autoritățile franceze au ilustrat serviciile de cercetare contractuală și prestările de servicii desfășurate de instituția publică IFP în cele trei domenii de competență ale sale (CREP, CRRP, CRME). |
| --- | --- |

(261)

Serviciile de cercetare contractuală constau, în general, pentru instituția publică IFP, în oferirea de sprijin clienților (terți sau filiale (223)) care doresc să desfășoare activități de cercetare care să permită o mai bună înțelegere sau un mai bun control al unui fenomen științific sau al unei tehnici (224). Cererea poate fi mai mult sau mai puțin exactă și poate lăsa instituției publice IFP o marjă de manevră mai mult sau mai puțin largă, de la simpla respectare a unui caiet de sarcini strict stabilit de client până la furnizarea unui serviciu complet de cercetare incluzând recomandări. [...] (*) Pe baza fiecărei cereri, instituția publică IFP formulează o propunere tehnico-comercială, însoțită de condiții contractuale de realizare, care face ulterior obiectul unei negocieri cu clientul. Autoritățile franceze au ilustrat serviciile de cercetare contractuală și prestările de servicii desfășurate de instituția publică IFP în cele trei domenii de competență ale sale (CREP, CRRP, CRME).

| (262) | La nivelul CREP, serviciile vizează în special validarea și/sau îmbunătățirea metodologiilor, tehnologiilor și programelor informatice dezvoltate de centrul de cercetare. În plus, pentru realizarea anumitor servicii, CREP pune la dispoziția partenerilor săi industriali echipamente și algoritmi de calcul, proprietatea instituției publice IFP, sau expertize rare care nu sunt disponibile în cadrul unui serviciu comercial furnizat de un actor privat. Aceste servicii pot fi clasificate în următoarele categorii:






  (a) | Servicii legate de un echipament specific unic sau foarte rar în lume (225); |
| --- | --- | --- |

(262)

La nivelul CREP, serviciile vizează în special validarea și/sau îmbunătățirea metodologiilor, tehnologiilor și programelor informatice dezvoltate de centrul de cercetare. În plus, pentru realizarea anumitor servicii, CREP pune la dispoziția partenerilor săi industriali echipamente și algoritmi de calcul, proprietatea instituției publice IFP, sau expertize rare care nu sunt disponibile în cadrul unui serviciu comercial furnizat de un actor privat. Aceste servicii pot fi clasificate în următoarele categorii:

(a)

Servicii legate de un echipament specific unic sau foarte rar în lume (225);

| (b) | Interpretarea cazurilor care implică utilizarea programelor informatice dezvoltate de instituția publică IFP care nu sunt comercializate încă sau a căror utilizare în acest context precis necesită o expertiză specifică utilizând competențele instituției publice IFP (226); |
| --- | --- |

(b)

Interpretarea cazurilor care implică utilizarea programelor informatice dezvoltate de instituția publică IFP care nu sunt comercializate încă sau a căror utilizare în acest context precis necesită o expertiză specifică utilizând competențele instituției publice IFP (226);

| (c) | Utilizarea unei expertize speciale a instituției publice IFP (227); |
| --- | --- |

(c)

Utilizarea unei expertize speciale a instituției publice IFP (227);

| (d) | Utilizarea unei expertize în curs de dezvoltare pentru validarea competenței, tehnologiilor și metodologiilor dezvoltate (228). |
| --- | --- |

(d)

Utilizarea unei expertize în curs de dezvoltare pentru validarea competenței, tehnologiilor și metodologiilor dezvoltate (228).

| (263) | La nivelul CRRP, serviciile de cercetare contractuală au constat, de exemplu, într-un ajutor pentru implementarea, de către o universitate străină (229), a unor activități de competența specifică a IFP în domeniul catalizatorilor, în lucrări privind „[...] (*) (230)”pentru a înțelege fenomenele de [...] (*) sau într-un studiu (231) privind [...] (*). |
| --- | --- |

(263)

La nivelul CRRP, serviciile de cercetare contractuală au constat, de exemplu, într-un ajutor pentru implementarea, de către o universitate străină (229), a unor activități de competența specifică a IFP în domeniul catalizatorilor, în lucrări privind „[...] (*) (230)”pentru a înțelege fenomenele de [...] (*) sau într-un studiu (231) privind [...] (*).

| (264) | La nivelul CRME, serviciile de cercetare contractuală au constat, de exemplu, în numele constructorilor de automobile, în [...] (*) de la [...] (*), din [...] (*) și dintr-o metodologie (232) a instituției publice IFP, într-un studiu [...] (*) (233) rezultat din cercetările instituției publice IFP [...] (*) sau din teste [...] (*) privind [...] (*) dezvoltate de instituția publică IFP (234). |
| --- | --- |

(264)

La nivelul CRME, serviciile de cercetare contractuală au constat, de exemplu, în numele constructorilor de automobile, în [...] (*) de la [...] (*), din [...] (*) și dintr-o metodologie (232) a instituției publice IFP, într-un studiu [...] (*) (233) rezultat din cercetările instituției publice IFP [...] (*) sau din teste [...] (*) privind [...] (*) dezvoltate de instituția publică IFP (234).

| (265) | Din această descriere rezultă că activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP în numele unor terți vizează fie realizarea de studii tehnice de fezabilitate prealabile activităților de cercetare, fie acumularea de noi cunoștințe și competențe în domeniile de competență ale Institutului, fie utilizarea cunoștințelor și tehnologiilor dezvoltate de instituția publică IFP în scopul dezvoltării de noi produse, procese sau servicii. |
| --- | --- |

(265)

Din această descriere rezultă că activitățile de cercetare contractuală desfășurate de instituția publică IFP în numele unor terți vizează fie realizarea de studii tehnice de fezabilitate prealabile activităților de cercetare, fie acumularea de noi cunoștințe și competențe în domeniile de competență ale Institutului, fie utilizarea cunoștințelor și tehnologiilor dezvoltate de instituția publică IFP în scopul dezvoltării de noi produse, procese sau servicii.

| (266) | Autoritățile franceze au furnizat un calcul al activităților de cercetare contractuală și al serviciilor prestate în numele terților aparținând instituției publice IFP pentru perioada 2004-2009. Din informațiile transmise rezultă că aceste servicii de cercetare reprezintă anual aproximativ [0-5] (**) % din bugetul total al instituției publice IFP (adică [...] (*) EUR de servicii pentru aproximativ 300 de milioane EUR din buget), astfel încât această activitate economică poate fi calificată ca reziduală în cadrul activităților instituției publice. |
| --- | --- |

(266)

Autoritățile franceze au furnizat un calcul al activităților de cercetare contractuală și al serviciilor prestate în numele terților aparținând instituției publice IFP pentru perioada 2004-2009. Din informațiile transmise rezultă că aceste servicii de cercetare reprezintă anual aproximativ [0-5] (**) % din bugetul total al instituției publice IFP (adică [...] (*) EUR de servicii pentru aproximativ 300 de milioane EUR din buget), astfel încât această activitate economică poate fi calificată ca reziduală în cadrul activităților instituției publice.

7.3.1.1   
  Ipoteza unui transfer al ajutorului de stat către terți sau către filiale

| (267) | În conformitate cu punctul 3.1.2 din Cadrul C&D&I, atunci când un organism de cercetare cu scop nelucrativ exercită ocazional activități economice, cum ar fi închirierea echipamentelor, prestarea de servicii în beneficiul întreprinderilor sau executarea de contracte de cercetare, finanțarea publică a acestor activități economice implică, în general, ajutoare de stat. Cu toate acestea, dacă se poate demonstra că finanțarea publică a fost transferată integral beneficiarului final și că intermediarul nu a obținut niciun avantaj din aceasta, se poate considera că acesta nu a beneficiat de ajutor de stat. |
| --- | --- |

(267)

În conformitate cu punctul 3.1.2 din Cadrul C&D&I, atunci când un organism de cercetare cu scop nelucrativ exercită ocazional activități economice, cum ar fi închirierea echipamentelor, prestarea de servicii în beneficiul întreprinderilor sau executarea de contracte de cercetare, finanțarea publică a acestor activități economice implică, în general, ajutoare de stat. Cu toate acestea, dacă se poate demonstra că finanțarea publică a fost transferată integral beneficiarului final și că intermediarul nu a obținut niciun avantaj din aceasta, se poate considera că acesta nu a beneficiat de ajutor de stat.

| (268) | În speță, în măsura în care organismul de cercetare care este instituția publică IFP exercită activități de cercetare contractuală, fiind acoperită de o garanție publică nelimitată, trebuie să se considere că beneficiază de ajutor de stat, cu excepția cazului în care se dovedește că prețul de vânzare a acestor servicii a permis transferul integral al ajutorul de stat către clienții săi. |
| --- | --- |

(268)

În speță, în măsura în care organismul de cercetare care este instituția publică IFP exercită activități de cercetare contractuală, fiind acoperită de o garanție publică nelimitată, trebuie să se considere că beneficiază de ajutor de stat, cu excepția cazului în care se dovedește că prețul de vânzare a acestor servicii a permis transferul integral al ajutorul de stat către clienții săi.

| (269) | Tarifele la serviciile de cercetare contractuală ale instituției publice IFP se stabilesc pe baza costului lor integral (235), la care se aplică o marjă, al cărei procent variază în funcție de rezultatul negocierii cu clientul, menționată la considerentul 261. Astfel, singurul element de cost care pare a nu fi fost luat în calcul de instituția publică corespunde primei de acoperire a garanției de bună execuție (sau de diligență) a instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(269)

Tarifele la serviciile de cercetare contractuală ale instituției publice IFP se stabilesc pe baza costului lor integral (235), la care se aplică o marjă, al cărei procent variază în funcție de rezultatul negocierii cu clientul, menționată la considerentul 261. Astfel, singurul element de cost care pare a nu fi fost luat în calcul de instituția publică corespunde primei de acoperire a garanției de bună execuție (sau de diligență) a instituției publice IFP.

| (270) | În ceea ce privește serviciile de cercetare contractuală realizate de instituția publică IFP în numele filialelor sale Axens și Prosernat, Comisia consideră că avantajul economic care rezultă din garanție poate rămâne la instituția publică IFP și, dacă este cazul, poate fi utilizat în alte scopuri, sau, având în vedere specificitatea legăturilor care le unește de societatea-mamă, poate fi transferat filialelor prin sistemul de stabilire a tarifelor:






  (a) | în primul caz, compatibilitatea ajutorului este prezentată în această parte. |
| --- | --- | --- |

(270)

În ceea ce privește serviciile de cercetare contractuală realizate de instituția publică IFP în numele filialelor sale Axens și Prosernat, Comisia consideră că avantajul economic care rezultă din garanție poate rămâne la instituția publică IFP și, dacă este cazul, poate fi utilizat în alte scopuri, sau, având în vedere specificitatea legăturilor care le unește de societatea-mamă, poate fi transferat filialelor prin sistemul de stabilire a tarifelor:

(a)

în primul caz, compatibilitatea ajutorului este prezentată în această parte.

| (b) | în al doilea caz, Comisia face trimitere la analiza compatibilității prezentate la secțiunea 7.3.2 care, din motive de prudență, va include cuantumurile implicate în estimarea avantajului care poate fi transferat filialelor. |
| --- | --- |

(b)

în al doilea caz, Comisia face trimitere la analiza compatibilității prezentate la secțiunea 7.3.2 care, din motive de prudență, va include cuantumurile implicate în estimarea avantajului care poate fi transferat filialelor.

| (271) | De asemenea, în ceea ce privește clienții terți, dacă s-ar putea dovedi că un cuantum corespunzător acestui element de cost suplimentar a fost transferat în mod sistematic terților prin sistemul de stabilire a tarifelor practicate, atunci o analiză detaliată a ajutoarelor transferate ar scoate la iveală, cel mai probabil, cuantumuri de minimis
   (236). Din informațiile transmise de autoritățile franceze reiese că majoritatea serviciilor facturate generează cifre de afaceri mai mici de [...] (*) EUR (adică un cuantum maxim de acoperire a riscului de nerambursare de [...] (*) EUR), valoarea contractului cel mai important neajungând decât la [...] (*) EUR (adică un cuantum maxim de acoperire a riscului de nerambursare de [...] (*) EUR). |
| --- | --- |

(271)

De asemenea, în ceea ce privește clienții terți, dacă s-ar putea dovedi că un cuantum corespunzător acestui element de cost suplimentar a fost transferat în mod sistematic terților prin sistemul de stabilire a tarifelor practicate, atunci o analiză detaliată a ajutoarelor transferate ar scoate la iveală, cel mai probabil, cuantumuri de minimis
   (236). Din informațiile transmise de autoritățile franceze reiese că majoritatea serviciilor facturate generează cifre de afaceri mai mici de [...] (*) EUR (adică un cuantum maxim de acoperire a riscului de nerambursare de [...] (*) EUR), valoarea contractului cel mai important neajungând decât la [...] (*) EUR (adică un cuantum maxim de acoperire a riscului de nerambursare de [...] (*) EUR).

| (272) | Cu toate acestea, nu se poate exclude faptul că comportamentul de marjă adoptat de instituția publică IFP nu a permis întotdeauna transferul integral al cuantumului ajutorului de stat către clientul serviciilor de cercetare contractuală. Într-un astfel de caz, neplata primei de garanție la stat pentru acoperirea contractelor de cercetare contractuală prestate către terți ar constitui o finanțare publică suplimentară pusă la dispoziția instituției publice de către stat. |
| --- | --- |

(272)

Cu toate acestea, nu se poate exclude faptul că comportamentul de marjă adoptat de instituția publică IFP nu a permis întotdeauna transferul integral al cuantumului ajutorului de stat către clientul serviciilor de cercetare contractuală. Într-un astfel de caz, neplata primei de garanție la stat pentru acoperirea contractelor de cercetare contractuală prestate către terți ar constitui o finanțare publică suplimentară pusă la dispoziția instituției publice de către stat.

| (273) | Fondurile publice corespunzătoare ar putea fi, prin urmare, utilizate în trei scopuri:






  (a) | fie pentru finanțarea activităților neeconomice ale instituției publice, ceea ce nu ar implica un ajutor de stat. |
| --- | --- | --- |

(273)

Fondurile publice corespunzătoare ar putea fi, prin urmare, utilizate în trei scopuri:

(a)

fie pentru finanțarea activităților neeconomice ale instituției publice, ceea ce nu ar implica un ajutor de stat.

| (b) | fie pentru finanțarea altor activități de cercetare contractuală în numele terților sau filialelor. Această ipoteză este analizată în detaliu în secțiunea 7.3.1.2. |
| --- | --- |

(b)

fie pentru finanțarea altor activități de cercetare contractuală în numele terților sau filialelor. Această ipoteză este analizată în detaliu în secțiunea 7.3.1.2.

| (c) | fie pentru finanțarea cercetărilor desfășurate de instituția publică în domeniul exclusiv de activitate al filialelor sale, care, prin urmare, s-ar putea adăuga la cuantumurile ajutorului de stat transferate deja filialelor. Această ipoteză este analizată în detaliu în secțiunea 7.3.2. |
| --- | --- |

(c)

fie pentru finanțarea cercetărilor desfășurate de instituția publică în domeniul exclusiv de activitate al filialelor sale, care, prin urmare, s-ar putea adăuga la cuantumurile ajutorului de stat transferate deja filialelor. Această ipoteză este analizată în detaliu în secțiunea 7.3.2.

7.3.1.2   
  Compatibilitatea unei garanții de stat acordate unui organism de cercetare pentru prestarea de servicii de cercetare contractuală și de servicii auxiliare activității sale principale de cercetare publică independentă

| (274) | Înainte de a analiza particularitățile cazului în speță, Comisia intenționează să își reafirme poziția de principiu pe care a adoptat-o în practica sa decizională, conform căreia o garanție de stat nelimitată care acoperă activități economice constituie, în principiu, un ajutor de stat incompatibil (237). În general, Comisia consideră că garanțiile nelimitate acordate într-un sector economic deschis concurenței sunt incompatibile cu TFUE, în special pentru că o astfel de garanție pune în sarcina statului toate riscurile asociate unei activități economice, fără ca întreprinderea beneficiară să suporte costul acestei acoperiri, și permite apariția unei situații de hazard moral care încurajează întreprinderea beneficiară, protejată de orice amenințare a falimentului, să își asume mai multe riscuri, spre deosebire de situația în care aceasta ar suporta în întregime consecințele negative ale acțiunilor sale. În virtutea principiului proporționalității, aceste garanții nelimitate nu pot fi justificate, cel mai adesea, prin misiuni economice de interes general, în măsura în care este imposibil, în cazul unei garanții nelimitate, să se verifice dacă cuantumul ajutorului nu depășește costurile nete de furnizare a serviciului public (238). |
| --- | --- |

(274)

Înainte de a analiza particularitățile cazului în speță, Comisia intenționează să își reafirme poziția de principiu pe care a adoptat-o în practica sa decizională, conform căreia o garanție de stat nelimitată care acoperă activități economice constituie, în principiu, un ajutor de stat incompatibil (237). În general, Comisia consideră că garanțiile nelimitate acordate într-un sector economic deschis concurenței sunt incompatibile cu TFUE, în special pentru că o astfel de garanție pune în sarcina statului toate riscurile asociate unei activități economice, fără ca întreprinderea beneficiară să suporte costul acestei acoperiri, și permite apariția unei situații de hazard moral care încurajează întreprinderea beneficiară, protejată de orice amenințare a falimentului, să își asume mai multe riscuri, spre deosebire de situația în care aceasta ar suporta în întregime consecințele negative ale acțiunilor sale. În virtutea principiului proporționalității, aceste garanții nelimitate nu pot fi justificate, cel mai adesea, prin misiuni economice de interes general, în măsura în care este imposibil, în cazul unei garanții nelimitate, să se verifice dacă cuantumul ajutorului nu depășește costurile nete de furnizare a serviciului public (238).

| (275) | În speță, trebuie remarcat faptul că legislația franceză a atribuit instituției publice IFP obligații de serviciu public constând într-o triplă misiune de cercetare, de formare și de documentare care, spre deosebire de serviciile de interes economic general (239), nu se încadrează în sfera activităților economice în sensul dreptului Uniunii. Acoperirea printr-o garanție publică statutară a acestor activități neeconomice nu determină, prin urmare, acordarea niciunui ajutor de stat. De asemenea, partea fundamentală a activității instituției publice IFP este de natură neeconomică. Prin urmare, impactul garanției de care se bucură statutar se concentrează, în principal, pe aceste activități neeconomice și nu vizează serviciile auxiliare de cercetare contractuală și de servicii decât întâmplător. |
| --- | --- |

(275)

În speță, trebuie remarcat faptul că legislația franceză a atribuit instituției publice IFP obligații de serviciu public constând într-o triplă misiune de cercetare, de formare și de documentare care, spre deosebire de serviciile de interes economic general (239), nu se încadrează în sfera activităților economice în sensul dreptului Uniunii. Acoperirea printr-o garanție publică statutară a acestor activități neeconomice nu determină, prin urmare, acordarea niciunui ajutor de stat. De asemenea, partea fundamentală a activității instituției publice IFP este de natură neeconomică. Prin urmare, impactul garanției de care se bucură statutar se concentrează, în principal, pe aceste activități neeconomice și nu vizează serviciile auxiliare de cercetare contractuală și de servicii decât întâmplător.

| (276) | Dimpotrivă, în cazul în care o astfel de garanție acoperă activitățile economice ale organismelor de cercetare, de exemplu, cercetarea contractuală sau prestarea de servicii, fără a face obiectul unei tarifări la prețul pieței, aceasta conferă organismului de cercetare un ajutor de stat care, așa cum s-a explicat mai sus, se poate adăuga fie la finanțarea publică a activităților sale neeconomice de interes general (cercetare publică independentă), fie la finanțarea altor activități economice de cercetare contractuală și de prestări de servicii, fie, în final, la finanțarea activităților de transfer tehnologic către Axens și Prosernat (240). |
| --- | --- |

(276)

Dimpotrivă, în cazul în care o astfel de garanție acoperă activitățile economice ale organismelor de cercetare, de exemplu, cercetarea contractuală sau prestarea de servicii, fără a face obiectul unei tarifări la prețul pieței, aceasta conferă organismului de cercetare un ajutor de stat care, așa cum s-a explicat mai sus, se poate adăuga fie la finanțarea publică a activităților sale neeconomice de interes general (cercetare publică independentă), fie la finanțarea altor activități economice de cercetare contractuală și de prestări de servicii, fie, în final, la finanțarea activităților de transfer tehnologic către Axens și Prosernat (240).

| (277) | În primele două cazuri, trebuie remarcat, totuși, că, în acest caz în ciuda caracterului a priori nelimitat al garanției de stat, se poate realiza în mod excepțional o estimare a posteriori pentru anii 2006-2009 a plafonului echivalentului-subvenție brut pentru efectele acestei garanții (prima de risc neplătită statului), care a venit în completarea (cu condiția să fi fost păstrat pentru instituția publică IFP) fondurilor publice deja plătite de stat acesteia din urmă pentru acoperirea costurilor nete ale activității sale de cercetare publică independentă și de cercetare contractuală sau de prestare de servicii. |
| --- | --- |

(277)

În primele două cazuri, trebuie remarcat, totuși, că, în acest caz în ciuda caracterului a priori nelimitat al garanției de stat, se poate realiza în mod excepțional o estimare a posteriori pentru anii 2006-2009 a plafonului echivalentului-subvenție brut pentru efectele acestei garanții (prima de risc neplătită statului), care a venit în completarea (cu condiția să fi fost păstrat pentru instituția publică IFP) fondurilor publice deja plătite de stat acesteia din urmă pentru acoperirea costurilor nete ale activității sale de cercetare publică independentă și de cercetare contractuală sau de prestare de servicii.

| (278) | Din acest motiv, Comisia ține să sublinieze că cercetarea contractuală și serviciile prestate acoperite de garanția de stat se limitează, cu toate acestea, la activități „auxiliare” activității principale de cercetare publică independentă, adică activități economice care:






  (a) | nu aduc atingere funcționării normale, independenței sau neutralității organismului de cercetare; |
| --- | --- | --- |

(278)

Din acest motiv, Comisia ține să sublinieze că cercetarea contractuală și serviciile prestate acoperite de garanția de stat se limitează, cu toate acestea, la activități „auxiliare” activității principale de cercetare publică independentă, adică activități economice care:

(a)

nu aduc atingere funcționării normale, independenței sau neutralității organismului de cercetare;

| (b) | sunt prestate, în condiții normale de piață, și, în special, la un preț al pieței sau, în absența prețului pieței, la un preț care reflectă totalitatea costurilor sale (în afara impactului garanției), la care se adaugă o marjă rezonabilă; |
| --- | --- |

(b)

sunt prestate, în condiții normale de piață, și, în special, la un preț al pieței sau, în absența prețului pieței, la un preț care reflectă totalitatea costurilor sale (în afara impactului garanției), la care se adaugă o marjă rezonabilă;

| (c) | fac obiectul unei contabilități diferite de cea a activităților de cercetare publică independentă, în special, în ceea ce privește costurile și finanțarea acestora; |
| --- | --- |

(c)

fac obiectul unei contabilități diferite de cea a activităților de cercetare publică independentă, în special, în ceea ce privește costurile și finanțarea acestora;

| (d) | sunt intrinsec legate de activitatea principală de cercetare publică independentă, astfel încât separarea acestora este tehnic imposibilă, în special, dat fiind că utilizează aceleași infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii ori angajează aceiași cercetători, oameni de știință, ingineri, proiectanți sau tehnicieni; |
| --- | --- |

(d)

sunt intrinsec legate de activitatea principală de cercetare publică independentă, astfel încât separarea acestora este tehnic imposibilă, în special, dat fiind că utilizează aceleași infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii ori angajează aceiași cercetători, oameni de știință, ingineri, proiectanți sau tehnicieni;

| (279) | Aceste activități auxiliare pot consta în execuția de contracte de cercetare, expertiză sau consultanță tehnică sau științifică, implicând, după caz, furnizarea de infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii intensiv inovatoare, finanțate sau instituite în cadrul, și fiind necesare, lucrărilor de cercetare publică independentă, unice sau foarte rare în lume (241), în afara serviciilor oferite de unul sau mai multe organisme de cercetare comparabile, a căror utilizare necesită expertiza și competențele cercetătorilor, oamenilor de știință, inginerilor, proiectanților sau tehnicienilor angajați, în principal, de organismul de cercetare pentru a contribui la lucrările sale de cercetare publică independentă. |
| --- | --- |

(279)

Aceste activități auxiliare pot consta în execuția de contracte de cercetare, expertiză sau consultanță tehnică sau științifică, implicând, după caz, furnizarea de infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii intensiv inovatoare, finanțate sau instituite în cadrul, și fiind necesare, lucrărilor de cercetare publică independentă, unice sau foarte rare în lume (241), în afara serviciilor oferite de unul sau mai multe organisme de cercetare comparabile, a căror utilizare necesită expertiza și competențele cercetătorilor, oamenilor de știință, inginerilor, proiectanților sau tehnicienilor angajați, în principal, de organismul de cercetare pentru a contribui la lucrările sale de cercetare publică independentă.

| (280) | Aceste servicii permit, în plus, difuzarea cunoștințelor științifice între cercetarea publică și sectorul industrial, oferind întreprinderilor cliente posibilitatea de a accesa mijloacele experimentale, tehnologiile și expertiza personalului instituției publice IFP și permițând acesteia din urmă să acumuleze feedback privind rezultatele lucrărilor sale originale, sursele de îmbunătățiri viitoare ale activităților sale de cercetare publică independentă. Aceste avantaje în termeni de cunoștințe științifice încrucișate favorizează atât diferiții actori implicați, cât și Uniunea Europeană în ansamblu. |
| --- | --- |

(280)

Aceste servicii permit, în plus, difuzarea cunoștințelor științifice între cercetarea publică și sectorul industrial, oferind întreprinderilor cliente posibilitatea de a accesa mijloacele experimentale, tehnologiile și expertiza personalului instituției publice IFP și permițând acesteia din urmă să acumuleze feedback privind rezultatele lucrărilor sale originale, sursele de îmbunătățiri viitoare ale activităților sale de cercetare publică independentă. Aceste avantaje în termeni de cunoștințe științifice încrucișate favorizează atât diferiții actori implicați, cât și Uniunea Europeană în ansamblu.

| (281) | Așa cum s-a arătat la considerentul 266, serviciile de cercetare contractuală și de servicii nu au reprezentat decât [0-5] (**) % din bugetul total al instituției publice IFP în perioada cuprinsă între 2004 și 2009, ceea ce constituie o proporție extrem de limitată. |
| --- | --- |

(281)

Așa cum s-a arătat la considerentul 266, serviciile de cercetare contractuală și de servicii nu au reprezentat decât [0-5] (**) % din bugetul total al instituției publice IFP în perioada cuprinsă între 2004 și 2009, ceea ce constituie o proporție extrem de limitată.

| (282) | Pe de altă parte, raportate la fiecare client, serviciile facturate sunt, de cele mai multe ori, în sume mai mici de [...] (*) EUR din cifrele de afaceri, astfel încât cuantumul maxim estimat al ajutorului rămâne, de cele mai multe ori, neglijabil, de ordinul a [...] (*) EUR per contract. Prin urmare, Comisia estimează că ajutorul în cauză este proporțional cu obiectivul de interes general de diseminare a cunoștințelor științifice în Uniunea Europeană. |
| --- | --- |

(282)

Pe de altă parte, raportate la fiecare client, serviciile facturate sunt, de cele mai multe ori, în sume mai mici de [...] (*) EUR din cifrele de afaceri, astfel încât cuantumul maxim estimat al ajutorului rămâne, de cele mai multe ori, neglijabil, de ordinul a [...] (*) EUR per contract. Prin urmare, Comisia estimează că ajutorul în cauză este proporțional cu obiectivul de interes general de diseminare a cunoștințelor științifice în Uniunea Europeană.

| (283) | Cu condiția ca aceste activități auxiliare să reprezinte în continuare o parte foarte mică din bugetele alocate de instituția publică IFP misiunii sale principale de cercetare publică independentă și având în vedere impactul pozitiv al acestor activități auxiliare în termeni de obiective de interes comun, Comisia consideră că acoperirea lor prin garanția de stat nu poate, în niciun caz, să modifice condițiile schimburilor într-o măsură contrară interesului Uniunii, în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. |
| --- | --- |

(283)

Cu condiția ca aceste activități auxiliare să reprezinte în continuare o parte foarte mică din bugetele alocate de instituția publică IFP misiunii sale principale de cercetare publică independentă și având în vedere impactul pozitiv al acestor activități auxiliare în termeni de obiective de interes comun, Comisia consideră că acoperirea lor prin garanția de stat nu poate, în niciun caz, să modifice condițiile schimburilor într-o măsură contrară interesului Uniunii, în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.

| (284) | În cadrul raporturilor anuale privind măsura în cauză, autorităților franceze le va reveni sarcina de a face dovada îndeplinirii acestei condiții în viitor. În cazul în care există rezerve în ceea ce privește caracterul auxiliar al activităților de cercetare contractuală sau de prestări de servicii, Comisia va trebui, desigur, notificată în acest sens fără întârziere și, dacă este cazul, vor trebui notificate eventualele ajutoare de stat, ținând cont de impactul garanției de stat. |
| --- | --- |

(284)

În cadrul raporturilor anuale privind măsura în cauză, autorităților franceze le va reveni sarcina de a face dovada îndeplinirii acestei condiții în viitor. În cazul în care există rezerve în ceea ce privește caracterul auxiliar al activităților de cercetare contractuală sau de prestări de servicii, Comisia va trebui, desigur, notificată în acest sens fără întârziere și, dacă este cazul, vor trebui notificate eventualele ajutoare de stat, ținând cont de impactul garanției de stat.

| (285) | În acest context, Comisia ia act, de asemenea, de propunerea autorităților franceze vizând introducerea în orice contract legat, în special, de activitatea economică a instituției publice IFP și, deci, de activitățile sale de cercetare contractuală și de prestările sale de servicii, o clauză privind neangajarea răspunderii statului, pentru ca excepția riscului acceptat să intervină, dacă este cazul, și pentru a limita considerabil eventualele repercusiuni negative ale garanției. |
| --- | --- |

(285)

În acest context, Comisia ia act, de asemenea, de propunerea autorităților franceze vizând introducerea în orice contract legat, în special, de activitatea economică a instituției publice IFP și, deci, de activitățile sale de cercetare contractuală și de prestările sale de servicii, o clauză privind neangajarea răspunderii statului, pentru ca excepția riscului acceptat să intervină, dacă este cazul, și pentru a limita considerabil eventualele repercusiuni negative ale garanției.

7.3.2   AJUTOR ACORDAT GRUPULUI IFP ÎN DOMENIILE DE ACTIVITATE EXCLUSIVE ALE AXENS ȘI PROSERNAT

7.3.2.1   
  Temeiul analizei compatibilității ajutorului

| (286) | Fiind vorba despre o măsură de ajutor de stat vizând sprijinirea lucrărilor de C&D desfășurate de instituția publică IFP, normele aplicabile analizei compatibilității sunt cele privind ajutoarele de stat pentru cercetare și dezvoltare. |
| --- | --- |

(286)

Fiind vorba despre o măsură de ajutor de stat vizând sprijinirea lucrărilor de C&D desfășurate de instituția publică IFP, normele aplicabile analizei compatibilității sunt cele privind ajutoarele de stat pentru cercetare și dezvoltare.

| (287) | În măsura în care schimbarea statutului instituției publice IFP a intervenit la 7 iulie 2006, data acordării de către stat a garanției nelimitate în cauză este anterioară datei de 1 ianuarie 2007, data intrării în vigoare a Cadrului C&D&I menționat anterior. Astfel, în ceea ce privește analiza compatibilității acestei măsuri, în conformitate cu Comunicarea privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutorului de stat ilegal (242), Comisia va aplica acestui ajutor nenotificat Cadrul comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare din 1996 care era în vigoare la data acordării ajutorului. |
| --- | --- |

(287)

În măsura în care schimbarea statutului instituției publice IFP a intervenit la 7 iulie 2006, data acordării de către stat a garanției nelimitate în cauză este anterioară datei de 1 ianuarie 2007, data intrării în vigoare a Cadrului C&D&I menționat anterior. Astfel, în ceea ce privește analiza compatibilității acestei măsuri, în conformitate cu Comunicarea privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutorului de stat ilegal (242), Comisia va aplica acestui ajutor nenotificat Cadrul comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare din 1996 care era în vigoare la data acordării ajutorului.

| (288) | Cu toate acestea, având în vedere că acoperirea activităților economice ale instituției publice IFP prin garanția nelimitată acordată în virtutea statutului său de IPIC se va extinde fără limită de timp și, ținând cont de faptul că, așa cum s-a explicat la considerentul 277, estimarea impactului maxim al garanției în speță poate fi, în mod excepțional, cuantificată, Comisia va examina, de asemenea, compatibilitatea cu piața internă a acoperirii prin garanția nelimitată a activităților desfășurate de instituția publică în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat pe baza dispozițiilor Cadrului C&D&I începând cu 1 ianuarie 2007, data intrării sale în vigoare. În orice caz, concluziile analizei compatibilității rămân neschimbate indiferent de cadrul utilizat. |
| --- | --- |

(288)

Cu toate acestea, având în vedere că acoperirea activităților economice ale instituției publice IFP prin garanția nelimitată acordată în virtutea statutului său de IPIC se va extinde fără limită de timp și, ținând cont de faptul că, așa cum s-a explicat la considerentul 277, estimarea impactului maxim al garanției în speță poate fi, în mod excepțional, cuantificată, Comisia va examina, de asemenea, compatibilitatea cu piața internă a acoperirii prin garanția nelimitată a activităților desfășurate de instituția publică în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat pe baza dispozițiilor Cadrului C&D&I începând cu 1 ianuarie 2007, data intrării sale în vigoare. În orice caz, concluziile analizei compatibilității rămân neschimbate indiferent de cadrul utilizat.

7.3.2.2   
  Etape de cercetare

| (289) | În cadrul Deciziei C 51/2005 (243) menționate anterior, Comisia a considerat că activitățile desfășurate de instituția publică IFP în domeniile de activitate exclusive și în colaborare cu filialele sale Axens și Prosernat fac parte efectiv din sfera C&D, în măsura în care, pentru fiecare proiect, sunt identificate puncte de ruptură la nivelul componentelor, relațiilor sale sau caracteristicilor procedeelor sau produselor țintă, lucrările fiind realizate anterior etapei de omologare, de un personal alcătuit, în principal, din cercetători și tehnicieni, pe baza metodelor întemeiate pe experimentare, interpretare și modelizare, și ale căror rezultate sunt ample și brevetate. Comisia a constatat, de asemenea, că activitățile de același tip desfășurate de alți operatori din sector sunt, de regulă, clasificate ca activități de cercetare (244). Analiza aspectelor inovatoare ale activităților de cercetare desfășurate a fost realizată pe baza standardelor internaționale recunoscute din Manualul Frascati (245). |
| --- | --- |

(289)

În cadrul Deciziei C 51/2005 (243) menționate anterior, Comisia a considerat că activitățile desfășurate de instituția publică IFP în domeniile de activitate exclusive și în colaborare cu filialele sale Axens și Prosernat fac parte efectiv din sfera C&D, în măsura în care, pentru fiecare proiect, sunt identificate puncte de ruptură la nivelul componentelor, relațiilor sale sau caracteristicilor procedeelor sau produselor țintă, lucrările fiind realizate anterior etapei de omologare, de un personal alcătuit, în principal, din cercetători și tehnicieni, pe baza metodelor întemeiate pe experimentare, interpretare și modelizare, și ale căror rezultate sunt ample și brevetate. Comisia a constatat, de asemenea, că activitățile de același tip desfășurate de alți operatori din sector sunt, de regulă, clasificate ca activități de cercetare (244). Analiza aspectelor inovatoare ale activităților de cercetare desfășurate a fost realizată pe baza standardelor internaționale recunoscute din Manualul Frascati (245).

| (290) | În ceea ce privește anul 2006, Comisia a analizat, în Decizia C 51/2005 (246) menționată anterior, lucrările realizate în cadrul acordurilor de cercetare încheiate între instituția publică IFP și Axens, pe de o parte, și instituția publică IFP și Prosernat, pe de altă parte. Comisia a concluzionat că aceste lucrări constau, pe de o parte, în activități de cercetare industrială și, pe de altă parte, în studii de fezabilitate tehnică prealabile proiectelor de cercetare industrială, în sensul Cadrului C&D din 1996. Această clasificare a activităților de cercetare a fost efectuată pe baza exemplelor și explicațiilor specifice furnizate de Manualul Frascati, pentru fiecare activitate de cercetare desfășurată de instituția publică IFP și Axens, pe de o parte, și de instituția publică IFP și Prosernat, pe de altă parte. |
| --- | --- |

(290)

În ceea ce privește anul 2006, Comisia a analizat, în Decizia C 51/2005 (246) menționată anterior, lucrările realizate în cadrul acordurilor de cercetare încheiate între instituția publică IFP și Axens, pe de o parte, și instituția publică IFP și Prosernat, pe de altă parte. Comisia a concluzionat că aceste lucrări constau, pe de o parte, în activități de cercetare industrială și, pe de altă parte, în studii de fezabilitate tehnică prealabile proiectelor de cercetare industrială, în sensul Cadrului C&D din 1996. Această clasificare a activităților de cercetare a fost efectuată pe baza exemplelor și explicațiilor specifice furnizate de Manualul Frascati, pentru fiecare activitate de cercetare desfășurată de instituția publică IFP și Axens, pe de o parte, și de instituția publică IFP și Prosernat, pe de altă parte.

| (291) | De altfel, în cadrul raporturilor transmise conform Deciziei C 51/2005 menționată anterior, autoritățile franceze au clasificat proiectele realizate în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat pentru anii 2007, 2008 și 2009 utilizând cele două categorii susmenționate în sensul Cadrului C&D din 1996 sau, alternativ, activități de cercetare industrială, în sensul punctului 2.2. litera f) și studii de fezabilitate tehnică prealabile activităților de cercetare industrială, în sensul punctului 5.2 din Cadrul C&D&I din 2006. Aceste lucrări au vizat studiul noilor căi de sinteză sau perfecționarea acestora, la o scară ce nu se raportează la cea industrială. Acestea aveau drept scop validarea conceptelor și intrau sub incidența cercetării industriale în sensul Cadrului C&D din 1996 și al Cadrului C&D&I. Fișe sintetice anuale pentru fiecare proiect au fost transmise Comisiei împreună cu rapoartele anuale comunicate în cadrul ajutorului din Decizia C 51/2005 menționată anterior. |
| --- | --- |

(291)

De altfel, în cadrul raporturilor transmise conform Deciziei C 51/2005 menționată anterior, autoritățile franceze au clasificat proiectele realizate în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat pentru anii 2007, 2008 și 2009 utilizând cele două categorii susmenționate în sensul Cadrului C&D din 1996 sau, alternativ, activități de cercetare industrială, în sensul punctului 2.2. litera f) și studii de fezabilitate tehnică prealabile activităților de cercetare industrială, în sensul punctului 5.2 din Cadrul C&D&I din 2006. Aceste lucrări au vizat studiul noilor căi de sinteză sau perfecționarea acestora, la o scară ce nu se raportează la cea industrială. Acestea aveau drept scop validarea conceptelor și intrau sub incidența cercetării industriale în sensul Cadrului C&D din 1996 și al Cadrului C&D&I. Fișe sintetice anuale pentru fiecare proiect au fost transmise Comisiei împreună cu rapoartele anuale comunicate în cadrul ajutorului din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

| (292) | Pentru anii următori, Comisia amintește că, în conformitate cu Decizia C 51/2005 menționată anterior, Franța este obligată să prezinte un raport anual Comisiei care să conțină o prezentare detaliată a proiectelor realizate de instituția publică IFP, clasificate pe categorii de cercetare. |
| --- | --- |

(292)

Pentru anii următori, Comisia amintește că, în conformitate cu Decizia C 51/2005 menționată anterior, Franța este obligată să prezinte un raport anual Comisiei care să conțină o prezentare detaliată a proiectelor realizate de instituția publică IFP, clasificate pe categorii de cercetare.

7.3.2.3   
  Costuri eligibile

| (293) | În cadrul Deciziei C 51/2005 (247) menționată anterior (pentru anul 2006) și în raporturile anuale (pentru anii 2007, 2008 și 2009), costurile proiectelor în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat sunt conforme cu cheltuielile eligibile definite în anexa II la Cadrul R&D din 1996, precum și cu costurile eligibile în sensul punctului 5.1.4 din Cadrul C&D&I. |
| --- | --- |

(293)

În cadrul Deciziei C 51/2005 (247) menționată anterior (pentru anul 2006) și în raporturile anuale (pentru anii 2007, 2008 și 2009), costurile proiectelor în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat sunt conforme cu cheltuielile eligibile definite în anexa II la Cadrul R&D din 1996, precum și cu costurile eligibile în sensul punctului 5.1.4 din Cadrul C&D&I.

| (294) | Trebuie amintit că costurile de facturare a activităților de cercetare ale instituției publice IFP către Axens și Prosernat includ cheltuielile imputabile direct proiectelor și vizează subcontractarea, deplasările, asigurările și documentarea, precum și produsele și echipamentele de mici dimensiuni. De asemenea, acestea includ celelalte cheltuieli imputabile proiectelor, cum ar fi cheltuielile cu personalul de cercetare, amortizările imobilizărilor corporale și necorporale, precum și alte taxe generale. Aceste costuri sunt suportate direct ca urmare a activităților de cercetare și sunt distribuite între diferitele proiecte de cercetare proporțional cu timpul petrecut de personalul de cercetare în cadrul fiecărui proiect. Pe de altă parte, costurile proiectelor de C&D orizontale privind metodele și echipamentele utilizate în celelalte proiecte de C&D sunt imputate proporțional din costurile fiecărui proiect de C&D. |
| --- | --- |

(294)

Trebuie amintit că costurile de facturare a activităților de cercetare ale instituției publice IFP către Axens și Prosernat includ cheltuielile imputabile direct proiectelor și vizează subcontractarea, deplasările, asigurările și documentarea, precum și produsele și echipamentele de mici dimensiuni. De asemenea, acestea includ celelalte cheltuieli imputabile proiectelor, cum ar fi cheltuielile cu personalul de cercetare, amortizările imobilizărilor corporale și necorporale, precum și alte taxe generale. Aceste costuri sunt suportate direct ca urmare a activităților de cercetare și sunt distribuite între diferitele proiecte de cercetare proporțional cu timpul petrecut de personalul de cercetare în cadrul fiecărui proiect. Pe de altă parte, costurile proiectelor de C&D orizontale privind metodele și echipamentele utilizate în celelalte proiecte de C&D sunt imputate proporțional din costurile fiecărui proiect de C&D.

| (295) | Aceste costuri corespund următoarelor categorii: costurile serviciilor de consultanță și ale serviciilor echivalente, cheltuieli de personal, costurile instrumentelor, materialelor, terenurilor și amplasamentelor, precum și taxe generale suplimentare și alte cheltuieli de exploatare, în conformitate cu categoriile de costuri eligibile din Cadrul din 1996 și din Cadrul C&D&I. |
| --- | --- |

(295)

Aceste costuri corespund următoarelor categorii: costurile serviciilor de consultanță și ale serviciilor echivalente, cheltuieli de personal, costurile instrumentelor, materialelor, terenurilor și amplasamentelor, precum și taxe generale suplimentare și alte cheltuieli de exploatare, în conformitate cu categoriile de costuri eligibile din Cadrul din 1996 și din Cadrul C&D&I.

| (296) | Pentru anii următori, aceste informații trebuie incluse și în rapoartele anuale transmise de autoritățile franceze. |
| --- | --- |

(296)

Pentru anii următori, aceste informații trebuie incluse și în rapoartele anuale transmise de autoritățile franceze.

7.3.2.4   
  Intensitatea ajutoarelor

| (297) | Din Cadrul C&D din 1996 reiese că intensitățile maxime autorizate sunt de 75 % pentru studiile de fezabilitate tehnică prealabile proiectelor de cercetare industrială (punctul 5.4) și de 50 % pentru proiectele de cercetare industrială (punctul 5.3). |
| --- | --- |

(297)

Din Cadrul C&D din 1996 reiese că intensitățile maxime autorizate sunt de 75 % pentru studiile de fezabilitate tehnică prealabile proiectelor de cercetare industrială (punctul 5.4) și de 50 % pentru proiectele de cercetare industrială (punctul 5.3).

| (298) | Din Cadrul C&D&I reiese că intensitatea ajutorului, calculată pe baza costurilor admisibile ale proiectului, nu poate depăși 50 % pentru cercetarea industrială [punctul 5.1.2 litera (b)] și 65 % pentru studiile prealabile activităților de cercetare industrială realizate în cadrul întreprinderilor mari [punctul 5.2. litera (b)]. Amintim că activitățile acoperite de garanția de stat vizează exclusiv cercetarea industrială și studiile de fezabilitate tehnică realizate de instituția publică IFP, lucrările de dezvoltare pre-concurențială în sensul Cadrului C&D din 1996 (sau de dezvoltare experimentală în sensul Cadrului C&D&I), fiind finanțate integral de Axens și Prosernat din resurse proprii din venituri obținute pe piețe. |
| --- | --- |

(298)

Din Cadrul C&D&I reiese că intensitatea ajutorului, calculată pe baza costurilor admisibile ale proiectului, nu poate depăși 50 % pentru cercetarea industrială [punctul 5.1.2 litera (b)] și 65 % pentru studiile prealabile activităților de cercetare industrială realizate în cadrul întreprinderilor mari [punctul 5.2. litera (b)]. Amintim că activitățile acoperite de garanția de stat vizează exclusiv cercetarea industrială și studiile de fezabilitate tehnică realizate de instituția publică IFP, lucrările de dezvoltare pre-concurențială în sensul Cadrului C&D din 1996 (sau de dezvoltare experimentală în sensul Cadrului C&D&I), fiind finanțate integral de Axens și Prosernat din resurse proprii din venituri obținute pe piețe.

| (299) | Comisia a întocmit Tabelul 6 de la considerentul 300 pornind de la listele de proiecte care detaliază costurile anuale pentru fiecare proiect și etapă de cercetare, precum și de la situația resurselor proprii ale instituției publice IFP. |
| --- | --- |

(299)

Comisia a întocmit Tabelul 6 de la considerentul 300 pornind de la listele de proiecte care detaliază costurile anuale pentru fiecare proiect și etapă de cercetare, precum și de la situația resurselor proprii ale instituției publice IFP.

| (300) | Pentru acest exercițiu, Comisia a aplicat o abordare conservatoare, incluzând toate costurile care decurg, direct sau indirect, din domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat și excluzând toate produsele altele decât cele plătite de Axens și Prosernat (248). Ca o măsură de precauție, Comisia a integrat, de asemenea, în acest tabel toate efectele potențiale ale garanției nelimitate în ipoteza – puțin probabilă totuși – în care toate ar fi fost utilizate de instituția publică IFP pentru finanțarea activităților de cercetare în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat (efecte ale garanției în relațiile cu furnizorii și clienții, nu doar filialele, ci și terții).

  Tabelul 6


  Estimarea maximă a cuantumului total al finanțării publice totale adus de instituția publică IFP activităților desfășurate în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat în perioada 2006-2009










  (în milioane EUR) |
| --- | --- |
| | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| Costul anual al studiilor de fezabilitate tehnică (în milioane EUR) |
| Domeniul de activitate IFP/Axens | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Domeniul de activitate IFP/Prosernat | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Total | 7,4 | 3,5 | 0,9 | 0,9 |
| Costul anual al lucrărilor de cercetare industrială (în milioane EUR) |
| Domeniul de activitate IFP/Axens | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Domeniul de activitate IFP/Prosernat | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Total | 49,0 | 45,5 | 52,8 | 55,2 |
| Resurse proprii (în milioane EUR) |
| Cuantum | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Ajutor de stat anual (în milioane EUR) |
| Cuantumul finanțării publice (249) | 11,3 | 6,4 | 7,7 | 11,1 |
| Limita superioară a efectului garanției în relațiile instituției publice cu furnizorii săi | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Limita superioară a efectului garanției în relațiile instituției publice cu clienții săi (250) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| — | în domeniul exclusiv al filialelor |

(300)

Pentru acest exercițiu, Comisia a aplicat o abordare conservatoare, incluzând toate costurile care decurg, direct sau indirect, din domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat și excluzând toate produsele altele decât cele plătite de Axens și Prosernat (248). Ca o măsură de precauție, Comisia a integrat, de asemenea, în acest tabel toate efectele potențiale ale garanției nelimitate în ipoteza – puțin probabilă totuși – în care toate ar fi fost utilizate de instituția publică IFP pentru finanțarea activităților de cercetare în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat (efecte ale garanției în relațiile cu furnizorii și clienții, nu doar filialele, ci și terții).

Tabelul 6

Estimarea maximă a cuantumului total al finanțării publice totale adus de instituția publică IFP activităților desfășurate în domeniile exclusive ale Axens și Prosernat în perioada 2006-2009

(în milioane EUR)

2006

2007

2008

2009

Costul anual al studiilor de fezabilitate tehnică (în milioane EUR)

Domeniul de activitate IFP/Axens

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Domeniul de activitate IFP/Prosernat

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Total

7,4

3,5

0,9

0,9

Costul anual al lucrărilor de cercetare industrială (în milioane EUR)

Domeniul de activitate IFP/Axens

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Domeniul de activitate IFP/Prosernat

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Total

49,0

45,5

52,8

55,2

Resurse proprii (în milioane EUR)

Cuantum

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Ajutor de stat anual (în milioane EUR)

Cuantumul finanțării publice (249)

11,3

6,4

7,7

11,1

Limita superioară a efectului garanției în relațiile instituției publice cu furnizorii săi

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Limita superioară a efectului garanției în relațiile instituției publice cu clienții săi (250)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

—

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| — | în afara domeniului exclusiv al filialelor |
| --- | --- |

—

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Cuantumul maxim al finanțării publice

(inclusiv limita superioară a efectului garanției)

13,1

9,8

11,3

14,7

Intensitatea ajutorului

(exclusiv limita superioară a efectului garanției)

20,0 %

13,0 %

14,3 %

19,8 %

Limita superioară a intensității ajutorului

(inclusiv limita superioară a efectului garanției)

23,2 %

20,0 %

21,0 %

26,2 %

Intensitatea maximă autorizată (251)

| — | dispozițiile Cadrului C&D din 1996 |
| --- | --- |

—

dispozițiile Cadrului C&D din 1996

53 %

51,8 %

50,4 %

50,4 %

| — | dispozițiile Cadrului C&D&I |
| --- | --- |

—

dispozițiile Cadrului C&D&I

—

50,3 %

50,4 %

50,2 %

| (301) | Comisia a verificat respectarea intensităților admisibile pentru fiecare etapă de cercetare pe baza listelor anuale de proiecte realizate în perioada 2006-2009, ținând cont de efectul maxim posibil al garanției nelimitate legate de statutul de instituție publică al IFP, integrând ca element suplimentar al ajutorului limita superioară estimată a primelor de acoperire a diferitelor riscuri. În toate cazurile, incluzând chiar toate impacturile potențiale ale garanției în relațiile cu clienții și furnizorii, limita superioară a intensității ajutorului rămâne cu mult inferioară intensității maxime autorizate. În concluzie, Comisia constată respectarea intensităților ajutorului autorizate din Cadrul C&D din 1996 și din Cadrul C&D&I. |
| --- | --- |

(301)

Comisia a verificat respectarea intensităților admisibile pentru fiecare etapă de cercetare pe baza listelor anuale de proiecte realizate în perioada 2006-2009, ținând cont de efectul maxim posibil al garanției nelimitate legate de statutul de instituție publică al IFP, integrând ca element suplimentar al ajutorului limita superioară estimată a primelor de acoperire a diferitelor riscuri. În toate cazurile, incluzând chiar toate impacturile potențiale ale garanției în relațiile cu clienții și furnizorii, limita superioară a intensității ajutorului rămâne cu mult inferioară intensității maxime autorizate. În concluzie, Comisia constată respectarea intensităților ajutorului autorizate din Cadrul C&D din 1996 și din Cadrul C&D&I.

| (302) | Pentru anii următori, Comisia amintește că, în conformitate cu Decizia C 51/2005 menționată anterior, Franța este obligată să prezinte un raport anual Comisiei pentru ca aceasta să se asigure că intensitățile ajutorului pentru fiecare etapă de cercetare și pentru fiecare proiect sunt, de asemenea, respectate. Începând cu anul 2010, acest raport va trebui să prezinte toate proiectele realizate în domeniile de activitate ale Axens și Prosernat, clasificate pe categorii de cercetare, precizând, pe lângă costurile lor per etapă de cercetare, și cuantumurile finanțării publice și resursele proprii alocate de instituția publică IFP și filialele sale, limita superioară a cuantumului primei de garantare, estimată grație metodei descrise în prezenta decizie, inclusiv posibilele efecte asupra condițiilor de îndatorare ale instituției publice IFP conform raționamentului prezentat la considerentul 200. |
| --- | --- |

(302)

Pentru anii următori, Comisia amintește că, în conformitate cu Decizia C 51/2005 menționată anterior, Franța este obligată să prezinte un raport anual Comisiei pentru ca aceasta să se asigure că intensitățile ajutorului pentru fiecare etapă de cercetare și pentru fiecare proiect sunt, de asemenea, respectate. Începând cu anul 2010, acest raport va trebui să prezinte toate proiectele realizate în domeniile de activitate ale Axens și Prosernat, clasificate pe categorii de cercetare, precizând, pe lângă costurile lor per etapă de cercetare, și cuantumurile finanțării publice și resursele proprii alocate de instituția publică IFP și filialele sale, limita superioară a cuantumului primei de garantare, estimată grație metodei descrise în prezenta decizie, inclusiv posibilele efecte asupra condițiilor de îndatorare ale instituției publice IFP conform raționamentului prezentat la considerentul 200.

7.3.2.5   
  Cumul

| (303) | Dispozițiile în materie de cumul, indiferent că este vorba despre cele prevăzute la punctul 5.12 din Cadrul C&D din 1996 sau cele de la punctul 8 din Cadrul C&D&I, sunt respectate. De fapt, Comisia a calculat cuantumul total al finanțării publice, independent de origine, inclusiv impactul maxim al garanției nelimitate pentru anii 2006-2009. |
| --- | --- |

(303)

Dispozițiile în materie de cumul, indiferent că este vorba despre cele prevăzute la punctul 5.12 din Cadrul C&D din 1996 sau cele de la punctul 8 din Cadrul C&D&I, sunt respectate. De fapt, Comisia a calculat cuantumul total al finanțării publice, independent de origine, inclusiv impactul maxim al garanției nelimitate pentru anii 2006-2009.

| (304) | Din anul 2010, autoritățile franceze vor aplica aceeași metodă în rapoartele anuale transmise Comisiei. |
| --- | --- |

(304)

Din anul 2010, autoritățile franceze vor aplica aceeași metodă în rapoartele anuale transmise Comisiei.

7.3.2.6   
  Efect de stimulare

| (305) | În temeiul Cadrului C&D din 1996 și al Cadrului C&D&I, ajutoarele de stat trebuie să aibă un efect de stimulare, adică să declanșeze la beneficiarul lor o schimbare de comportament determinându-l să își intensifice activitățile sale de C&D (și de inovare). Criteriile următoare sunt, în general, suficiente pentru a demonstra existența unui efect de stimulare pentru proiectele care beneficiază de ajutoare sub pragurile de analiză aprofundată: creșterea amplorii proiectului, creșterea domeniului de aplicare, creșterea ritmului proiectului și creșterea cuantumului total alocat C&D&I. Dacă se poate dovedi un efect semnificativ în ceea ce privește cel puțin unul dintre aceste elemente, Comisia va considera, în general, că proiectul de ajutor are un efect de stimulare, având în vedere comportamentul normal al unei întreprinderi din sectorul în cauză (252). |
| --- | --- |

(305)

În temeiul Cadrului C&D din 1996 și al Cadrului C&D&I, ajutoarele de stat trebuie să aibă un efect de stimulare, adică să declanșeze la beneficiarul lor o schimbare de comportament determinându-l să își intensifice activitățile sale de C&D (și de inovare). Criteriile următoare sunt, în general, suficiente pentru a demonstra existența unui efect de stimulare pentru proiectele care beneficiază de ajutoare sub pragurile de analiză aprofundată: creșterea amplorii proiectului, creșterea domeniului de aplicare, creșterea ritmului proiectului și creșterea cuantumului total alocat C&D&I. Dacă se poate dovedi un efect semnificativ în ceea ce privește cel puțin unul dintre aceste elemente, Comisia va considera, în general, că proiectul de ajutor are un efect de stimulare, având în vedere comportamentul normal al unei întreprinderi din sectorul în cauză (252).

| (306) | Comisia face trimitere la analiza prezentată la considerentele 196-198 din Decizia C 51/2005 menționată anterior privind interesul strategic, urmărit și confirmat de comitete tehnice, pentru cercetările realizate de instituția publică IFP și filialele sale în domeniul securizării pe termen lung a aprovizionărilor cu energie, în special în ceea ce privește reînnoirea și creșterea producției de petrol și de gaze naturale (creșterea ratei de succes în exploatare, a ratei de valorificare a zăcămintelor, exploatarea resurselor neconvenționale etc.), conceperea de procedee de rafinare, tehnologiile de conversie, dezvoltarea de carburanți inovatori și de tehnologii de motoare eficiente, diversificarea surselor de energie pentru producția de carburant, multe dintre acestea numărându-se printre prioritățile Uniunii Europene în materie de cercetare, de politică energetică și de politică de mediu. |
| --- | --- |

(306)

Comisia face trimitere la analiza prezentată la considerentele 196-198 din Decizia C 51/2005 menționată anterior privind interesul strategic, urmărit și confirmat de comitete tehnice, pentru cercetările realizate de instituția publică IFP și filialele sale în domeniul securizării pe termen lung a aprovizionărilor cu energie, în special în ceea ce privește reînnoirea și creșterea producției de petrol și de gaze naturale (creșterea ratei de succes în exploatare, a ratei de valorificare a zăcămintelor, exploatarea resurselor neconvenționale etc.), conceperea de procedee de rafinare, tehnologiile de conversie, dezvoltarea de carburanți inovatori și de tehnologii de motoare eficiente, diversificarea surselor de energie pentru producția de carburant, multe dintre acestea numărându-se printre prioritățile Uniunii Europene în materie de cercetare, de politică energetică și de politică de mediu.

| (307) | În ceea ce privește anul 2006, Comisia reiterează analiza sa, prezentată la considerentul 199 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, conform căreia, datorită sprijinului public, din care garanția nelimitată este parte integrantă, instituția publică IFP și filialele sale au putut desfășura corespunzător activități de cercetare suplimentare care nu ar fi putut fi realizate din cauza riscurilor tehnologice sau din cauza incertitudinii asociate rentabilității investițiilor. |
| --- | --- |

(307)

În ceea ce privește anul 2006, Comisia reiterează analiza sa, prezentată la considerentul 199 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, conform căreia, datorită sprijinului public, din care garanția nelimitată este parte integrantă, instituția publică IFP și filialele sale au putut desfășura corespunzător activități de cercetare suplimentare care nu ar fi putut fi realizate din cauza riscurilor tehnologice sau din cauza incertitudinii asociate rentabilității investițiilor.

| (308) | Comisia constată, pe baza raporturilor anuale transmise de autoritățile franceze, că această logică a fost urmată și în 2007, 2008 și 2009. În aceste rapoarte, autoritățile franceze au menționat, pentru fiecare proiect, efectul de stimulare obținut datorită ajutorului, în special în ceea ce privește domeniul de aplicare al proiectului, ritmul acestuia și creșterea cuantumului total alocate C&D. |
| --- | --- |

(308)

Comisia constată, pe baza raporturilor anuale transmise de autoritățile franceze, că această logică a fost urmată și în 2007, 2008 și 2009. În aceste rapoarte, autoritățile franceze au menționat, pentru fiecare proiect, efectul de stimulare obținut datorită ajutorului, în special în ceea ce privește domeniul de aplicare al proiectului, ritmul acestuia și creșterea cuantumului total alocate C&D.

| (309) | Spre exemplu, în 2007, în domeniul exclusiv al Axens, grupul IFP a realizat în special proiecte-pilot, [...] (*) (253).[...] (*). Fără ajutorul public, s-ar fi produs un decalaj de mai mulți ani pentru introducerea pe piață a acestor produse: proiectele de C&D ar fi fost lansate cu întârziere, dezvoltarea acestora ar fi fost mai lentă, iar [...] (*). |
| --- | --- |

(309)

Spre exemplu, în 2007, în domeniul exclusiv al Axens, grupul IFP a realizat în special proiecte-pilot, [...] (*) (253).[...] (*). Fără ajutorul public, s-ar fi produs un decalaj de mai mulți ani pentru introducerea pe piață a acestor produse: proiectele de C&D ar fi fost lansate cu întârziere, dezvoltarea acestora ar fi fost mai lentă, iar [...] (*).

| (310) | Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, ajutorul de stat a făcut posibilă începerea proiectului[...] (*) privind [...] (*), punerea la punct și brevetarea unor procedee originale de [...] (*) (254) [...] (*). [Un astfel de proiect] (**) implica operațiuni delicate și dificile care necesitau investiții umane, tehnice și financiare considerabile, pe care o societate ca Prosernat nu le poate realiza pe cont propriu. Prin urmare, sprijinul public acordat de instituția publică IFP s-a dovedit fundamental. Mai precis, numai instituția publică IFP dispunea de echipe specializate capabile să realizeze modelele necesare dezvoltării procedeului și de echipamente de laborator adaptate tratării compușilor dăunători sănătății. |
| --- | --- |

(310)

Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, ajutorul de stat a făcut posibilă începerea proiectului[...] (*) privind [...] (*), punerea la punct și brevetarea unor procedee originale de [...] (*) (254) [...] (*). [Un astfel de proiect] (**) implica operațiuni delicate și dificile care necesitau investiții umane, tehnice și financiare considerabile, pe care o societate ca Prosernat nu le poate realiza pe cont propriu. Prin urmare, sprijinul public acordat de instituția publică IFP s-a dovedit fundamental. Mai precis, numai instituția publică IFP dispunea de echipe specializate capabile să realizeze modelele necesare dezvoltării procedeului și de echipamente de laborator adaptate tratării compușilor dăunători sănătății.

| (311) | În 2008, în domeniul exclusiv al Axens, ajutorul de stat a făcut posibilă înlăturarea unor obstacole științifice și tehnice în [...] (*). De altfel, proiectul [...] (*) (255) a cunoscut, de asemenea, evoluții majore. Ajutorul de stat a permis instituției publice IFP să dezvolte, în asociere cu partenerii industriali, un procedeu [...] (*) care va fi accesibil pe piață prin acordarea licenței. Lucrările de dezvoltare a unui procedeu de acest tip implică atât [...] (*), cât și [...] (*). |
| --- | --- |

(311)

În 2008, în domeniul exclusiv al Axens, ajutorul de stat a făcut posibilă înlăturarea unor obstacole științifice și tehnice în [...] (*). De altfel, proiectul [...] (*) (255) a cunoscut, de asemenea, evoluții majore. Ajutorul de stat a permis instituției publice IFP să dezvolte, în asociere cu partenerii industriali, un procedeu [...] (*) care va fi accesibil pe piață prin acordarea licenței. Lucrările de dezvoltare a unui procedeu de acest tip implică atât [...] (*), cât și [...] (*).

| (312) | Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, a fost pus în aplicare un proiect [...] (*) privind captarea CO2 din fum. Captarea/stocarea CO2
   (256) (CSC) este unul dintre mijloacele identificate de reducere a încălzirii globale. Având în vedere compoziția fumului și presiunea lui joasă, instituția publică IFP și-a asumat noi provocări tehnologice. Prosernat nu ar fi fost în măsură să dezvolte acest procedeu cu fonduri proprii, ținând cont de incertitudinea din jurul structurii, de amploarea, de desfășurarea și de încadrarea reglementară a viitoarei piețe de captare a CO2. |
| --- | --- |

(312)

Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, a fost pus în aplicare un proiect [...] (*) privind captarea CO2 din fum. Captarea/stocarea CO2
   (256) (CSC) este unul dintre mijloacele identificate de reducere a încălzirii globale. Având în vedere compoziția fumului și presiunea lui joasă, instituția publică IFP și-a asumat noi provocări tehnologice. Prosernat nu ar fi fost în măsură să dezvolte acest procedeu cu fonduri proprii, ținând cont de incertitudinea din jurul structurii, de amploarea, de desfășurarea și de încadrarea reglementară a viitoarei piețe de captare a CO2.

| (313) | În 2009, în domeniul exclusiv al Axens, proiectul [...] (*) privind procedeele [...] (*) poate fi dat ca exemplu. Acesta viza dezvoltarea [...] (*), precum și îmbunătățirea anumitor procedee [...] (*). Datorită fondurilor publice, [...] (*) a putut fi studiată, ceea ce a permis îmbunătățirea semnificativă a [...] (*). Proiectul [...] (*) a putut explora, grație finanțării publice, soluții inovatoarea cu tehnologiile existente, [...] (*). De asemenea, proiectul [...] (*) a fost continuat și pentru catalizatori, care, ulterior extrapolării, au făcut posibilă diversificarea ofertei pe o piață în plină expansiune de [...] (*). Fără ajutorul public, catalizatorii ar fi fost dezvoltați într-o manieră mult mai secvențială, iar îmbunătățirea performanțelor ar fi fost mai lentă. În materie [...] (*), proiectul [...] (*), care viza catalizatori inovatori [...] (*) a putut explora noi piste datorită ajutorului public, în timp ce proiectul [...] (*), care viza explorarea limitelor tehnologiei (în special variația sarcinilor) pentru a putea [...] (*), și-a putut extinde spectrul dincolo de performanțele existente. |
| --- | --- |

(313)

În 2009, în domeniul exclusiv al Axens, proiectul [...] (*) privind procedeele [...] (*) poate fi dat ca exemplu. Acesta viza dezvoltarea [...] (*), precum și îmbunătățirea anumitor procedee [...] (*). Datorită fondurilor publice, [...] (*) a putut fi studiată, ceea ce a permis îmbunătățirea semnificativă a [...] (*). Proiectul [...] (*) a putut explora, grație finanțării publice, soluții inovatoarea cu tehnologiile existente, [...] (*). De asemenea, proiectul [...] (*) a fost continuat și pentru catalizatori, care, ulterior extrapolării, au făcut posibilă diversificarea ofertei pe o piață în plină expansiune de [...] (*). Fără ajutorul public, catalizatorii ar fi fost dezvoltați într-o manieră mult mai secvențială, iar îmbunătățirea performanțelor ar fi fost mai lentă. În materie [...] (*), proiectul [...] (*), care viza catalizatori inovatori [...] (*) a putut explora noi piste datorită ajutorului public, în timp ce proiectul [...] (*), care viza explorarea limitelor tehnologiei (în special variația sarcinilor) pentru a putea [...] (*), și-a putut extinde spectrul dincolo de performanțele existente.

| (314) | Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, ajutorul public a permis, de exemplu, relansarea și continuarea activităților C&D întreprinse în ceea ce privește [...] (*), dar care au fost treptat abandonate. Sprijinul public a permis, astfel, evitarea pierderii realizărilor tehnologice anterioare și menținerea unei game de procedee de [...] (*) pe piață. Datorită ajutorului public, proiectul [...] (*) privind captarea CO2 [...] (*) a fost, de asemenea, continuat. |
| --- | --- |

(314)

Pe de altă parte, în domeniul exclusiv al Prosernat, ajutorul public a permis, de exemplu, relansarea și continuarea activităților C&D întreprinse în ceea ce privește [...] (*), dar care au fost treptat abandonate. Sprijinul public a permis, astfel, evitarea pierderii realizărilor tehnologice anterioare și menținerea unei game de procedee de [...] (*) pe piață. Datorită ajutorului public, proiectul [...] (*) privind captarea CO2 [...] (*) a fost, de asemenea, continuat.

| (315) | Comisia notează, de asemenea, că evoluția pozitivă a indicatorilor care măsoară efortul de C&D realizat de instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat, constatată la considerentul 200 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, a continuat între 2007 și 2009.

  Tabelul 7


  Evoluția indicatorilor care măsoară efortul instituției publice IFP și al filialelor sale Axens și Prosernat în 2007, 2008 și 2009












  Evoluția indicatorilor | IFP/Axens | IFP/Prosernat |
| --- | --- | --- | --- |
| | 2007/2003 | 2008/2003 | 2009/2003 | 2007/2003 | 2008/2003 | 2009/2003 |
| Cheltuieli alocate C&D în domeniul exclusiv | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |
| Personal destinat C&D în domeniul exclusiv | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) | [...] (*) |

(315)

Comisia notează, de asemenea, că evoluția pozitivă a indicatorilor care măsoară efortul de C&D realizat de instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat, constatată la considerentul 200 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, a continuat între 2007 și 2009.

Tabelul 7

Evoluția indicatorilor care măsoară efortul instituției publice IFP și al filialelor sale Axens și Prosernat în 2007, 2008 și 2009

Evoluția indicatorilor

IFP/Axens

IFP/Prosernat

2007/2003

2008/2003

2009/2003

2007/2003

2008/2003

2009/2003

Cheltuieli alocate C&D în domeniul exclusiv

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

Personal destinat C&D în domeniul exclusiv

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

[...] (*)

| (316) | În plus, Comisia reînnoiește constatările rezumate la considerentele 201-203 din Decizia sa C 51/2005 menționată anterior: partea cheltuielilor de C&D din cifra de afaceri a grupului IFP este deosebit de ridicată, deși aceasta din urmă evoluează într-un mediu supus la numeroase reglementări naționale în permanentă evoluție, în special, în ceea ce privește standardele de mediu sau sistemele de protecție a proprietății intelectuale. |
| --- | --- |

(316)

În plus, Comisia reînnoiește constatările rezumate la considerentele 201-203 din Decizia sa C 51/2005 menționată anterior: partea cheltuielilor de C&D din cifra de afaceri a grupului IFP este deosebit de ridicată, deși aceasta din urmă evoluează într-un mediu supus la numeroase reglementări naționale în permanentă evoluție, în special, în ceea ce privește standardele de mediu sau sistemele de protecție a proprietății intelectuale.

| (317) | După cum a făcut-o deja la considerentul 204 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, Comisia ia notă de diversitatea și de structura ofertei, precum și de funcționarea concurenței (257) pe piața procedeelor de rafinare sau a petrochimiei. În acest sens, notează că unii concurenți au o poziție concurențială mult mai confortabilă decât cea a grupului IFP, societatea UOP Limited deținând, de exemplu, un segment de 57 % din piața mondială, spre deosebire de doar 7 % pentru grupul IFP. De asemenea, Comisia estimează că sprijinul public acordat proiectelor de C&D realizate de grupul IFP nu este, prin natura sau proporțiile sale, susceptibil să împiedice stimulentele dinamice ale pieței tehnologiilor de rafinare. Pe de altă parte, trebuie constatat că partenerii comerciali ai Uniunii Europene, în special Statele Unite ale Americii, alocă bugete importante pentru finanțarea cercetării în domeniul energiei, bugete care au permis sprijinirea proiectelor de C&D desfășurate de concurenții grupului IFP. Astfel, anumiți concurenți ai grupului IFP, în special societatea UOP Limited, au primit un sprijin public important (258) sau au beneficiat de sprijin public indirect grație unor parteneriate încheiate cu institute de cercetare și universități. |
| --- | --- |

(317)

După cum a făcut-o deja la considerentul 204 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, Comisia ia notă de diversitatea și de structura ofertei, precum și de funcționarea concurenței (257) pe piața procedeelor de rafinare sau a petrochimiei. În acest sens, notează că unii concurenți au o poziție concurențială mult mai confortabilă decât cea a grupului IFP, societatea UOP Limited deținând, de exemplu, un segment de 57 % din piața mondială, spre deosebire de doar 7 % pentru grupul IFP. De asemenea, Comisia estimează că sprijinul public acordat proiectelor de C&D realizate de grupul IFP nu este, prin natura sau proporțiile sale, susceptibil să împiedice stimulentele dinamice ale pieței tehnologiilor de rafinare. Pe de altă parte, trebuie constatat că partenerii comerciali ai Uniunii Europene, în special Statele Unite ale Americii, alocă bugete importante pentru finanțarea cercetării în domeniul energiei, bugete care au permis sprijinirea proiectelor de C&D desfășurate de concurenții grupului IFP. Astfel, anumiți concurenți ai grupului IFP, în special societatea UOP Limited, au primit un sprijin public important (258) sau au beneficiat de sprijin public indirect grație unor parteneriate încheiate cu institute de cercetare și universități.

| (318) | În concluzie, Comisia constată că ajutorul de stat în favoarea grupului IFP în domeniul exclusiv al filialelor sale Axens și Prosernat a avut un efect de stimulare în anii 2006, 2007, 2008 și 2009. |
| --- | --- |

(318)

În concluzie, Comisia constată că ajutorul de stat în favoarea grupului IFP în domeniul exclusiv al filialelor sale Axens și Prosernat a avut un efect de stimulare în anii 2006, 2007, 2008 și 2009.

| (319) | Începând cu anul 2010, rapoartele anuale transmise de Franța Comisiei până la expirarea acordurilor exclusive între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat, vor trebui să demonstreze că efectul de stimulare al ajutorului este verificat întotdeauna. |
| --- | --- |

(319)

Începând cu anul 2010, rapoartele anuale transmise de Franța Comisiei până la expirarea acordurilor exclusive între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat, vor trebui să demonstreze că efectul de stimulare al ajutorului este verificat întotdeauna.

| (320) | Având în vedere toate elementele de mai sus, Comisia concluzionează că ajutorul de stat acordat grupului IFP pentru activitățile în domeniile exclusive ale filialelor sale Axens și Prosernat, inclusiv elementul de ajutor atașat efectelor garanției nelimitate de care beneficiază instituția publică IFP, este conform cu dispozițiile Cadrului C&D din 1996, precum și cu cele ale Cadrului C&D&I, sub rezerva respectării condițiilor aplicabile. |
| --- | --- |

(320)

Având în vedere toate elementele de mai sus, Comisia concluzionează că ajutorul de stat acordat grupului IFP pentru activitățile în domeniile exclusive ale filialelor sale Axens și Prosernat, inclusiv elementul de ajutor atașat efectelor garanției nelimitate de care beneficiază instituția publică IFP, este conform cu dispozițiile Cadrului C&D din 1996, precum și cu cele ale Cadrului C&D&I, sub rezerva respectării condițiilor aplicabile.

7.3.3   CONCLUZIE PRIVIND COMPATIBILITATEA MĂSURII ÎN CAUZĂ

| (321) | În concluzie, Comisia consideră că măsura în cauză este compatibilă cu piața internă, sub rezerva respectării condițiilor enunțate în secțiunile 7.3.1 și 7.3.2. |
| --- | --- |

(321)

În concluzie, Comisia consideră că măsura în cauză este compatibilă cu piața internă, sub rezerva respectării condițiilor enunțate în secțiunile 7.3.1 și 7.3.2.

8   NEUTRALITATEA ÎN CEEA CE PRIVEȘTE REGIMUL PROPRIETĂȚII

| (322) | Comisia ține să sublinieze că nu repune în niciun fel în discuție proprietatea statului asupra instituției publice IFP și nici nu contestă statutul de persoană juridică de drept public al acesteia. |
| --- | --- |

(322)

Comisia ține să sublinieze că nu repune în niciun fel în discuție proprietatea statului asupra instituției publice IFP și nici nu contestă statutul de persoană juridică de drept public al acesteia.

| (323) | Potrivit articolului 345 din TFUE, Comunitatea este neutră în ceea ce privește regimul proprietății în statele membre și nicio dispoziție a tratatului nu impune restricții în privința proprietății (integrale sau parțiale) a statului asupra întreprinderilor. Astfel, normele de concurență trebuie să se aplice în același mod atât întreprinderilor private, cât și întreprinderilor publice. Niciunul din aceste două tipuri de întreprinderi nu este avantajat sau dezavantajat prin aplicarea acestor norme. |
| --- | --- |

(323)

Potrivit articolului 345 din TFUE, Comunitatea este neutră în ceea ce privește regimul proprietății în statele membre și nicio dispoziție a tratatului nu impune restricții în privința proprietății (integrale sau parțiale) a statului asupra întreprinderilor. Astfel, normele de concurență trebuie să se aplice în același mod atât întreprinderilor private, cât și întreprinderilor publice. Niciunul din aceste două tipuri de întreprinderi nu este avantajat sau dezavantajat prin aplicarea acestor norme.

| (324) | În cazul de față, garanția de care beneficiază instituția publică IFP nu rezultă din proprietate, ci din regimul juridic al întreprinderii. Statele membre sunt libere să aleagă forma juridică a întreprinderilor, însă cu respectarea normelor de concurență ale tratatului. În special, simplul fapt că garanția de stat nu este automat asociată unui anumit statut juridic nu împiedică garanția în cauză să constituie ajutor de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE dacă sunt reunite condițiile aplicabile (259), |
| --- | --- |

(324)

În cazul de față, garanția de care beneficiază instituția publică IFP nu rezultă din proprietate, ci din regimul juridic al întreprinderii. Statele membre sunt libere să aleagă forma juridică a întreprinderilor, însă cu respectarea normelor de concurență ale tratatului. În special, simplul fapt că garanția de stat nu este automat asociată unui anumit statut juridic nu împiedică garanția în cauză să constituie ajutor de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE dacă sunt reunite condițiile aplicabile (259),

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

1.   Acordarea de către Franța a statutului de instituție publică industrială și comercială IFP a conferit acesteia din urmă, începând cu data de 7 iulie 2006, o garanție publică nelimitată (în continuare „garanția de stat”) cu privire la toate activitățile sale.

2.   Acoperirea prin garanția de stat a activităților neeconomice ale instituției publice IFP, în special activitățile sale de formare în vederea creșterii numărului și calificării resurselor umane, activitățile sale de C&D independente în vederea extinderii cunoștințelor și a unei mai bune înțelegeri și activitățile sale de diseminare a rezultatelor cercetărilor, nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

3.   Acoperirea prin garanția de stat a activităților de transfer tehnologic desfășurate de instituția publică IFP în domeniile prevăzute în Convenția exclusivă de dezvoltare, comercializare și utilizare încheiată cu filiala sa Beicip-Franlab nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

4.   Acoperirea prin garanția de stat a activităților de transfer tehnologic desfășurate de instituția publică IFP în domeniile prevăzute în acordurile exclusive încheiate cu filialele sale Axens și Prosernat, la care se face referire la articolul 3 alineatul (1) din Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind măsura de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea grupului IFP (în continuare „Decizia C 51/2005”), constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

5.   Acoperirea prin garanția de stat a serviciilor de cercetare contractuală și de servicii de desfășurate de instituția publică IFP, atât în numele terților, cât și în numele filialelor, constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

Articolul 2

În cazul modificării acordului între instituția publică IFP și filiala sa Beicip-Franlab menționat la articolul 1 alineatul (3) din prezenta decizie, Franța notifică respectivul acord Comisiei, ținând seama de potențialul impact al garanției de stat pentru evaluarea cuantumului total potențial al finanțării publice, exceptând cazul în care noile condiții contractuale permit excluderea prezenței ajutorului de stat.

Articolul 3

În perioada cuprinsă între 7 iulie 2006 și 31 decembrie 2009, acoperirea prin garanția de stat a activităților economice la care se face referire la articolul 1 alineatele (4) și (5) din prezenta decizie a constituit ajutor compatibil cu piața internă.

Articolul 4

Începând din 1 ianuarie 2010 și până la expirarea acordurilor exclusive între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat menționate la articolul 3 alineatul (1) din Decizia C 51/2005, acoperirea prin garanția de stat a activităților economice la care se face referire la articolul 1 alineatul (4) din prezenta decizie constituie ajutor compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării condițiilor prevăzute la articolele 5 și 6 din prezenta decizie.

Articolul 5

1.   Raportul financiar anual la care se face referire la articolul 4 alineatul (2) din Decizia C 51/2005 include, pe lângă elementele deja menționate la articolul 5 alineatul (1) din decizie, elementele enumerate la alineatele (2), (3) și (4) de la prezentul articol.

2.   Raportul financiar anual include cuantumul, rata dobânzii și condițiile contractuale ale împrumuturilor contractate de instituția publică IFP în cursul perioadei anuale avute în vedere, precum și o estimare a echivalentului-subvenție brut a posibilei majorări a dobânzilor legate de garanția de stat, cu excepția cazului în care se face dovada faptului că aceste contracte de împrumut sunt în conformitate cu condițiile normale de piață, fie prin compararea condițiilor lor cu cele obținute de instituția publică IFP anterior schimbării de statut, fie pe baza unei metodologii mai exacte aprobate anterior de Comisie.

3.   Raportul financiar anual include valoarea bunurilor și serviciilor achiziționate de instituția publică IFP de la furnizori pentru prestarea serviciilor economice la care se face referire la articolul 1 alineatele (4) și (5) din prezenta decizie, în cursul perioadei anuale avute în vedere, precum și o estimare maximă a echivalentului-subvenție brut al ajutorului care rezultă dintr-o evaluare mai favorabilă de către furnizori a riscului de faliment al întreprinderii. Această estimare este realizată fie prin aplicarea unui procent forfetar de 2,5 % la valoarea achizițiilor realizate, fie pe baza unei metodologii mai exacte aprobate anterior de Comisie.

4.   Raportul financiar anual include valoarea activităților economice, menționate la articolul 1 alineatele (4) și (5) din prezenta decizie, desfășurate de instituția publică IFP în cursul perioadei anuale avute în vedere, precum și o estimare maximă a echivalentului-subvenție brut al ajutorului care rezultă din neplata unei prime corespunzătoare unei garanții de bună execuție sau, cel puțin, a unei garanții de diligență, oferite beneficiarilor serviciilor economice respective. Această estimare este realizată fie prin aplicarea unui procent forfetar de 5 % la valoarea serviciilor furnizate, fie pe baza unei metodologii mai exacte aprobate anterior de Comisie.

Articolul 6

1.   Valoarea totală a fondurilor publice alocate activităților instituției publice IFP în domeniile de activitate exclusive ale Axens și Prosernat, inclusiv impactul maxim al garanției de stat, astfel cum este estimat la articolul 5 alineatele (2), (3) și (4) din prezenta decizie, va trebui să fie mai mic decât intensitatea maximă autorizată prevăzută în Cadrul comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare.

2.   În cazul depășirii pragului menționat la alineatul (1) de la prezentul articol, excedentul de ajutor va fi, după caz, rambursat de filiala Axens sau Prosernat în cauză instituției publice IFP.

Articolul 7

Începând din 1 ianuarie 2010, acoperirea prin garanția de stat a activităților economice la care se face referire la articolul 1 alineatul (5) constituie ajutor de stat compatibil cu piața internă, sub rezerva respectării condițiilor prevăzute la articolul 8 din prezenta decizie.

Articolul 8

1.   Activitățile de cercetare contractuală și de prestări de servicii desfășurate de instituția publică IFP, la care se face referire la articolul 1 alineatul (5) din prezenta decizie, trebuie să rămână auxiliare activității sale principale de cercetare publică independentă.

2.   Pentru a fi considerate auxiliare, activitățile de cercetare contractuală și de prestări de servicii ale instituției publice IFP trebuie:

| — | să nu aducă atingere funcționării normale, independenței și neutralității respectivei instituții publice IFP; |
| --- | --- |

—

să nu aducă atingere funcționării normale, independenței și neutralității respectivei instituții publice IFP;

| — | să fie tarifate la un preț al pieței sau, în absența prețului pieței, la un preț care reflectă, cu excepția impactului potențial al garanției de stat, totalitatea costurilor, la care se adaugă o marjă rezonabilă; |
| --- | --- |

—

să fie tarifate la un preț al pieței sau, în absența prețului pieței, la un preț care reflectă, cu excepția impactului potențial al garanției de stat, totalitatea costurilor, la care se adaugă o marjă rezonabilă;

| — | să facă obiectul unei contabilități diferite de cea a activităților de cercetare publică independentă (separarea contabilă a costurilor și finanțărilor lor respective), iar profiturile pe care le generează trebuie reinvestite integral în activitatea principală de cercetare publică independentă; |
| --- | --- |

—

să facă obiectul unei contabilități diferite de cea a activităților de cercetare publică independentă (separarea contabilă a costurilor și finanțărilor lor respective), iar profiturile pe care le generează trebuie reinvestite integral în activitatea principală de cercetare publică independentă;

| — | să fie intrinsec legate de activitatea principală de cercetare publică independentă a respectivei instituții publice IFP, având în vedere, în special, utilizarea acelorași infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii ori angajarea acelorași cercetători, oameni de știință, ingineri, proiectanți sau tehnicieni; |
| --- | --- |

—

să fie intrinsec legate de activitatea principală de cercetare publică independentă a respectivei instituții publice IFP, având în vedere, în special, utilizarea acelorași infrastructuri, echipamente, materiale sau tehnologii ori angajarea acelorași cercetători, oameni de știință, ingineri, proiectanți sau tehnicieni;

| — | să se situeze în afara sferei acordurilor exclusive încheiate între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat menționate la articolul 3 alineatul (1) din Decizia C 51/2005 menționată anterior, după caz, prelungite sau modificate în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Decizia C 51/2005 și cu articolul 12 alineatul (2) din prezenta decizie; |
| --- | --- |

—

să se situeze în afara sferei acordurilor exclusive încheiate între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat menționate la articolul 3 alineatul (1) din Decizia C 51/2005 menționată anterior, după caz, prelungite sau modificate în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Decizia C 51/2005 și cu articolul 12 alineatul (2) din prezenta decizie;

| — | să reprezinte o parte reziduală a bugetului alocat de instituția publică IFP activităților sale de cercetare publică independentă. |
| --- | --- |

—

să reprezinte o parte reziduală a bugetului alocat de instituția publică IFP activităților sale de cercetare publică independentă.

3.   Franța transmite anual Comisiei un raport privind activitățile de cercetare contractuală și de prestări de servicii desfășurate de instituția publică IFP, care precizează procentul cuantumului lor din bugetul alocat de instituția publică IFP activităților sale de cercetare publică independentă.

Articolul 9

1.   Autoritățile franceze și instituția publică IFP dispun adăugarea următoarei mențiuni, pentru fiecare operațiune, în contractul de finanțare (pentru orice instrument prevăzut în contract):

„Emisiunea/programul/împrumutul nu beneficiază de niciun fel de garanție, directă sau indirectă, din partea statului. În caz de insolvabilitate, statul nu este obligat să se substituie financiar instituției publice IFP pentru achitarea creanței”

2.   Autoritățile franceze dispun introducerea unei clauze analoge, care să excludă răspunderea statului, în orice contract privind serviciile de cercetare contractuală sau de servicii la care se face referire la articolul 1 alineatul (5) din prezenta decizie.

3.   Autoritățile franceze dispun introducerea unei clauze analoge, care să excludă răspunderea instituției publice IFP și a statului, în orice contract care implică o creanță, încheiat între societățile pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat.

4.   Instituția publică IFP se abține de la acordarea oricărei forme de garanție, aviz, scrisoare de intenție sau de confort în favoarea societăților pe acțiuni Axens, Beicip-Franlab și Prosernat care nu ar fi conformă cu condițiile normale de piață.

Articolul 10

Franța notifică individual Comisiei ajutoarele care depășesc pragurile prevăzute de Cadrul comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare, ținând seama de impactul potențial al garanției de stat.

Articolul 11

Franța informează Comisia, în termen de două luni de la data notificării prezentei decizii, cu privire la măsurile pe care le-a adoptat în vederea respectării acesteia.

Articolul 12

1.   Articolele 4, 5 și 6 din prezenta decizie se aplică până la expirarea acordurilor exclusive între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat, la care se face referire la articolul 3 alineatul (1) din Decizia C 51/2005.

2.   Atunci când informează Comisia cu privire la o prelungire sau o modificare a acordurilor exclusive respective, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) din Decizia C 51/2005, autoritățile franceze țin seama de impactul garanției de stat pentru evaluarea cuantumului total al finanțării publice.

Articolul 13

Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.

Adoptată la Bruxelles, 29 iunie 2011.

Pentru Comisie

Joaquín ALMUNIA

Vicepreședinte

---

(1)  JO C 83, 30.3.2010, p. 47. Începând cu data de 1 decembrie 2009, articolele 87 și 88 din Tratatul CE au devenit articolul 107, respectiv articolul 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”). Cele două seturi de dispoziții sunt, în esență, identice. În sensul prezentei decizii, trimiterile la articolele 107 și 108 din TFUE se înțeleg ca trimiteri la articolul 87, respectiv la articolul 88 din Tratatul CE, dacă este cazul. În TFUE se regăsesc și o serie de modificări terminologice, precum înlocuirea termenului „Comunitate” cu „Uniune” și a termenului „piață comună” cu „piață internă”.

1

(2)  JO L 1, 3.1.1994, p. 1.

2

(3)  JO C 259, 11.10.2008, p. 12.

3

(4)  Institutul Francez al Petrolului și-a schimbat denumirea începând cu data de 13 iulie 2010 în „Institutul Francez al Petrolului – Energii noi”. Articolul 81 din Legea nr. 2010-788 din 12 iulie 2010 privind angajamentul național pentru mediu (denumită „Legea Grenelle 2”) a operat această modificare a denumirii. (Comunicat de presă al instituției publice IFP din 13 iulie 2010, disponibil pe site-ul http://www.ifpenergiesnouvelles.fr/actualites/communiques-de-presse/ la data de 28 iunie 2011).

4

(5)  Decizia 2009/157/CE a Comisiei din 16 iulie 2008 privind măsura de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea grupului IFP [C 51/05 (ex NN 84/05)], (JO L 53, 26.2.2009, p. 13).

5

(6)  Decizia Comisiei din 16 iulie 2008 privind ajutorul de sat C 35/08 (ex NN 11/08) – Garanție de stat nelimitată acordată instituției publice IFP – Invitație de a prezenta observații în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE, (JO C 259, 11.10.2008, p. 12).

6

(7)  JO L 83, 27.3.1999, p. 1.

7

(8)  JO L 274, 19.10.2010, p. 1.

8

(9)  Referitor la acest aspect, a se vedea, în special, considerentul 19 din decizia C 56/2007 menționată anterior. Înainte de transformarea sa în societate pe acțiuni în 2010, statutul de IPIC al întreprinderii La Poste reieșea dintr-o calificare jurisprudențială, Curtea de Casație reținând în hotărârea sa din 18 ianuarie 2001 (Camera a doua civilă) principiul conform căruia La Poste este asimilată unui IPIC, hotărâre care a confirmat principiul stabilit printr-o hotărâre a Curții de Apel Douai din 22 octombrie 1998. Pe de altă parte, într-un raport al Senatului francez din 2003, Comisia pentru afaceri economice sublinia că: „Se știe că societatea-mamă La Poste se bucură, în urma reformei din 1990, de un statut comparabil cu cel al unei instituții publice industriale și comerciale.”

9

Se știe că societatea-mamă La Poste se bucură, în urma reformei din 1990, de un statut comparabil cu cel al unei instituții publice industriale și comerciale

(10)  A se vedea secțiunile 2.1 („Grupul IFP”) din decizia de inițiere și, respectiv, din decizia C 51/2005 menționate anterior.

10

Grupul IFP

(11)  Se referă la:

11

| (a) | un contract exclusiv de licență-cadru, cu o durată de 10 ani, conform căruia filiala poate utiliza proprietatea intelectuală prezentă și viitoare a instituției publice IFP, în principal în ceea ce privește procedeele în domeniul său de activitate, pentru a furniza servicii de inginerie clienților în legătură cu procedeele în cauză și a le transmite dreptul de a utiliza tehnologiile aferente, sub forma unor sub-concesionări ale licențelor de brevet; |
| --- | --- |

(a)

un contract exclusiv de licență-cadru, cu o durată de 10 ani, conform căruia filiala poate utiliza proprietatea intelectuală prezentă și viitoare a instituției publice IFP, în principal în ceea ce privește procedeele în domeniul său de activitate, pentru a furniza servicii de inginerie clienților în legătură cu procedeele în cauză și a le transmite dreptul de a utiliza tehnologiile aferente, sub forma unor sub-concesionări ale licențelor de brevet;

| (b) | un contract exclusiv de licență-produse, cu o durată de 10 ani, conform căruia filiala poate utiliza tehnologia prezentă și viitoare a instituției publice IFP în domeniul său de activitate pentru fabricarea și vânzarea către clienții săi a catalizatoarelor, a adsorbanților, a instalațiilor de captare, a echipamentelor, a altor produse și programe informatice elaborate de instituția publică IFP; și |
| --- | --- |

(b)

un contract exclusiv de licență-produse, cu o durată de 10 ani, conform căruia filiala poate utiliza tehnologia prezentă și viitoare a instituției publice IFP în domeniul său de activitate pentru fabricarea și vânzarea către clienții săi a catalizatoarelor, a adsorbanților, a instalațiilor de captare, a echipamentelor, a altor produse și programe informatice elaborate de instituția publică IFP; și

| (c) | o convenție de cercetare industrială, cu o durată de 10 ani, conform căreia [IFP propune filialei sale rezultatele cercetărilor sale în domeniul rafinării și al petrochimiei, pentru ca aceasta să poată, dacă dorește, să își continue cercetarea într-un proiect comun cu IFP, apoi să exploateze rezultatele obținute.] () În caz contrar, instituția publică IFP poate propune aceste rezultate unei alte întreprinderi. Fiecare partener suportă costurile participării sale la proiect, iar, la terminarea proiectului de cercetare, instituția publică IFP deține drepturile de proprietate asupra produselor și a procedeelor, în timp ce filiala sa dispune de drepturile de proprietate legate de etapele industrializării produselor și procedeelor. |
| --- | --- |

(c)

o convenție de cercetare industrială, cu o durată de 10 ani, conform căreia [IFP propune filialei sale rezultatele cercetărilor sale în domeniul rafinării și al petrochimiei, pentru ca aceasta să poată, dacă dorește, să își continue cercetarea într-un proiect comun cu IFP, apoi să exploateze rezultatele obținute.] () În caz contrar, instituția publică IFP poate propune aceste rezultate unei alte întreprinderi. Fiecare partener suportă costurile participării sale la proiect, iar, la terminarea proiectului de cercetare, instituția publică IFP deține drepturile de proprietate asupra produselor și a procedeelor, în timp ce filiala sa dispune de drepturile de proprietate legate de etapele industrializării produselor și procedeelor.

(12)  Anumite părți din acest text au fost înlocuite pentru a asigura că nu sunt comunicate informații confidențiale. Acestea parafrazează informațiile ascunse pentru a asigura înțelegerea și coerența deciziei. Aceste părți sunt încadrate între paranteze drepte, urmate de două asteriscuri.

(13)  Anumite părți din acest text au fost omise pentru a asigura că nu sunt comunicate informații confidențiale. Aceste părți sunt marcate cu puncte de suspensie, urmate de un asterisc.

13

(14)  Prin scrisoarea din 18 iunie 2009, autoritățile franceze au transmis Comisiei o copie a actelor adiționale la contractele încheiate între instituția publică IFP și filialele sale Axens și Prosernat conform articolului 6 din decizia C 51/2005 menționată anterior. În ceea ce privește Axens, actul adițional [...] (*) a fost semnat [în] (**) 2009 de către [...] (*) instituția publică IFP și [...] (*) Axens. În ceea ce privește Prosernat, actul adițional [...] (*) a fost semnat [în] (**) 2009 de către [...] (*) instituția publică IFP și [...] (*) Prosernat.

14

(15)  Comunicarea Comisiei – Cadrul comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare, (JO C 45, 17.2.1996, p. 5).

15

(16)  Aceste remunerații minime limitează efectiv ajutoarele acordate fiecărei filiale la un procent maxim de 75 % din costurile studiilor de fezabilitate prealabile lucrărilor de cercetare industrială, 50 % din costurile de cercetare industrială și 25 % din costurile activităților de dezvoltare pre-concurențiale.

16

(17)  Din considerentul 18 din decizia de inițiere reiese că Comisia intenționează să analizeze efectele transformării IFP în IPIC asupra instituției publice IFP și asupra filialelor acesteia, în calitate de operator unic pe piață. La considerentul 36 din decizia de inițiere se precizează că această entitate unică este considerată potențial beneficiar al garanției de stat nelimitate.

17

(18)  În Franța, pe lângă autoritățile publice propriu-zise precum statul și colectivitățile locale, există două categorii principale de persoane fizice de drept public: instituțiile publice și grupurile de interes public, instituite prin Legea din 15 iulie 1982. În cadrul „instituțiilor publice”, se poate opera o distincție de principiu între instituțiile publice administrative (IPA), care asigură misiunile tradiționale ale administrației, și instituțiile publice industriale și comerciale (IPIC), care exercită activități de natură economică.

18

(19)  A se vedea, în special, hotărârea din 21 decembrie 1987 (Camera întâi civilă).

19

(20)  Aceleași argumente sunt dezvoltate mai detaliat în secțiunea 2.1 din decizia C 56/2007 menționată anterior, la considerentele 20-22.

20

(21)  A se vedea, de asemenea, secțiunea 2.2 din decizia C 56/2007 menționată anterior, la considerentele 23-30.

21

(22)  În conformitate cu articolul 21 din decretul din 6 iulie 2006, „În materie de gestiune financiară și contabilă, instituția publică IFP se supune normelor aplicabile întreprinderilor industriale și comerciale.” Chiar dacă instituția publică IFP nu deține un contabil public, anumite elemente indică faptul că un IPIC care nu are un contabil public își va transfera, la rândul său, în cazul închiderii, datoriile către stat sau către altă instituție publică. Comisia face trimitere la exemplele Charbonnages de France și ERAP citate la considerentele 49 și 50 din decizia de inițiere, care demonstrează că, în cazul dizolvării unui IPIC, chiar și fără contabil public, ipoteza unui transfer al drepturilor și obligațiilor către o altă entitate publică sau către stat nu este doar posibilă, ci și luată în mod clar în considerare de piață.

22

În materie de gestiune financiară și contabilă, instituția publică IFP se supune normelor aplicabile întreprinderilor industriale și comerciale

(23)  A se vedea, de asemenea, secțiunea 2.3 din decizia C 56/2007 menționată anterior, la considerentele 31-36.

23

(24)  A se vedea, de asemenea, secțiunea 2.4 din decizia C 56/2007 menționată anterior, la considerentul 37.

24

(25)  A se vedea în special scrisorile autorităților franceze din 18 iulie 2006, 30 ianuarie 2008 și 26 iunie 2008.

25

(26)  Comisia subliniază că aceste argumente au fost deja prezentate în partea 3 („Observațiile și propunerile autorităților franceze”) din decizia C 56/2007 menționată anterior. Din dorința de a simplifica prezentarea, Comisia va reveni asupra acestui aspect cât mai des posibil.

26

Observațiile și propunerile autorităților franceze

(27)  Decizia Consiliului de Stat, 1 aprilie 1938, Société de l'hôtel d'Albe, Culegere p. 341.

27

Société de l'hôtel d'Albe

(28)  Deciziile Consiliului de Stat privind cauza Campoloro (10 noiembrie 1999 și 18 noiembrie 2005). A se vedea considerentul 59 din decizia de inițiere.

28

Campoloro

(29)  A se vedea observațiile autorităților franceze transmise la 23 ianuarie 2008 și la 27 octombrie 2009 în cadrul cauzei serviciilor poștale, la care au făcut trimitere mutatis mutandis pentru prezenta procedură privind instituția publică IFP.

29

mutatis mutandis

(30)  A se vedea Raportul Consiliului de Stat din anul 2006, p. 69.

30

(31)  A se vedea observațiile autorităților franceze transmise la 27 octombrie 2009 în cadrul Deciziei C 56/2007.

31

(32)  Autoritățile franceze subliniază că, dimpotrivă, a fost necesară acordarea unei garanții explicite în momentul transformării, în 1991, a administrației poștei și telecomunicațiilor în persoană juridică autonomă, acest lucru nefiind necesar dacă La Poste, ca instituție asimilată unui IPIC, ar fi beneficiat în mod statutar de o garanție de stat. De asemenea, au fost acordate garanții explicite ERAP și Agenției franceze pentru dezvoltare, ambele fiind IPIC.

32

(33)  Responsabilitatea AAI cu personalitate juridică: descurajarea ideii de „garanție de stat”; D. Labetoulle; RJEP („Revue juridique de l’entreprise publique” – Revista juridică a întreprinderii publice)/CJEG („Cahiers juridiques de l’électricité et du gaz” – Caietele juridice pentru energie electrică și gaze) nr. 635 octombrie 2006.

33

(34)  A se vedea observațiile autorităților franceze din 23 ianuarie 2008 din cadrul cauzei serviciilor poștale.

34

(35)  Consiliul de Stat, 10 noiembrie 1999, Société de gestion du port de Campoloro, Culegere p. 3409

35

Société de gestion du port de Campoloro

(36)  Consiliul de Stat, 18 noiembrie 2005, Société de gestion du port de Campoloro.

36

ociété de gestion du port de Campoloro

(37)  Prefectul se confruntă cu neexecutarea de către o colectivitate teritorială a unei hotărâri judecătorești de condamnare pecuniară; P. Bon, RFDA (Revue française de droit administratif – Revista de drept administrativ francez) – martie-aprilie 2006, p. 341. Puterea de substituire a prefectului în caz de neexecutare a unei hotărâri judecătorești de către colectivitățile teritoriale; C. Landais și F. Lenica, AJDA (Actualité juridique du droit administratif – Actualitatea juridică – Drept administrativ), 23 ianuarie 2006, p. 137.

37

(38)  Comunicarea Comisiei privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutoarelor de stat sub formă de garanții, JO C 71, 11.3.2000, p. 14.

38

(39)  Procedura care ar fi aplicată în cazul insolvabilității instituției publice IFP ar trebui stabilită și făcută publică.

39

(40)  Această procedură ar trebui să fie procedura de drept privat sau o procedură care conferă creditorilor instituției publice IFP drepturi echivalente celor pe care le-ar avea prin aplicarea dreptului comercial.

40

(41)  În opinia autorităților franceze, respectarea acestor criterii este suficientă pentru a înlătura existența oricărui avantaj, dar nu este necesară. Mai exact, ar fi anormal să se considere că presupusa existență a unor rezerve cu privire la procedura aplicabilă în caz de insolvabilitate s-ar putea traduce prin condiții mai bune de finanțare.

41

(42)  În opinia Franței, în aceste condiții, întreprinderea ar trebui, în primul rând, să înceapă negocierile cu creditorii săi în vederea instituirii unui plan de redresare a pasivului. În al doilea rând, dacă planul respectiv nu este considerat satisfăcător sau dacă nu permite rezolvarea la timp a dificultăților financiare, în lipsa unui nou acord cu creditorii, aceștia – sau unii dintre ei – ar putea sesiza instanța competentă pentru a obține condamnarea debitorului și, astfel, recunoaște creanța lor. În acest caz se va aplica procedura instituită de legea din 16 iulie 1980, care ar putea conduce, dacă este oportun, la situația în care autoritatea de tutelă să se substituie executivului instituției publice IFP pentru a lua deciziile necesare în vederea achitării datoriilor sale din resursele instituției. Potrivit autorităților franceze, dacă procedura instituită de Legea din 16 iulie 1980 ar fi motivată de insuficiența activelor instituției publice IFP și dacă autoritatea de tutelă s-ar afla, deci, în imposibilitate materială, nemaiavând active de cedat, de a crea resursele necesare achitării sumei datorate, atunci procedura prevăzută de Legea din 16 iulie 1980 s-ar încheia.

42

(43)  În temeiul articolului L. 225-258 din Codul comercial, atunci când capitalul propriu al unei societăți reprezintă mai puțin de jumătate din capitalul său, adunarea generală trebuie să constate acest lucru și să decidă dacă este cazul pentru dizolvare anticipată. În cazul în care se hotărăște continuarea activității societății, aceasta este obligată, cel târziu la închiderea celui de-al doilea exercițiu ulterior celui în cursul căruia au fost constatate pierderile, să își reconstituie capitalul la o valoare cel puțin egală cu jumătate din capitalul social, reducându-l în cazul în care capitalul nu a fost reconstituit într-un alt mod.

43

(44)  Curtea de Justiție, 21 martie 1991, Italia/Comisia, Cauza C-303/88, Rec. I-1433, punctul 21.

44

(45)  A se vedea, în special, Curtea de Justiție, 16 mai 2002, Franța/Comisia (Cauza Stardust Marine), Cauza C-482/99, Rec. I-4397, punctele 68-83.

45

Stardust Marine

(46)  Comisia Europeană, 21 decembrie 2005, Ajutorul de stat N 531/2005 – Franța – Măsuri legate de crearea și funcționarea la Banque Postale.

46

(47)  Tribunalul, 12 septembrie 2007, Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE/Comisia, Cauza T-68/03, nepublicată încă în Culegere; a se vedea, de asemenea, în același sens, Tribunalul, 1 iulie 2008, Deutsche Post AG/Comisia, Cauza T-266/02, nepublicată încă în Culegere, punctul 92: „Mai mult, Comisia este obligată să verifice existența unui avantaj real pentru beneficiarul unui ajutor.”

47

Mai mult, Comisia este obligată să verifice existența unui avantaj real pentru beneficiarul unui ajutor.

(48)  Decretul N°81-501. La data la care autoritățile franceze au prezentat propunerea, decretul de aplicare a legii se numea Decretul nr. 81-501 din 12 mai 1981 de aplicare a Legii din 16 iulie 1980 privind daunele cominatorii pronunțate în materie administrativă și executarea acestor hotărâri judecătorești de către persoanele juridice de drept public și legat de „secțiunea raportului și studiilor” al Consiliului de Stat.

48

(49)  Astfel modificată, dispoziția din decret ar deveni:

49

„În cazul în care punerea în întârziere rămâne fără efect la expirarea acestui termen, reprezentantul statului sau autoritatea de tutelă procedează la înscrierea cheltuielilor în bugetul colectivității sau al instituției publice aflate în dificultate. Acesta eliberează, dacă este cazul, resursele necesare la bugetul colectivității sau al instituției fie prin reducerea creditelor destinate altor cheltuieli și care sunt încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor” (modificări subliniate).

(50)  Autoritățile franceze fac trimitere la considerentul 68 din decizia de inițiere, unde Comisia consideră că propunerea autorităților franceze de modificare a decretului de aplicare a legii din 16 iulie 1980„nu permite excluderea decât în ipoteza în care resursele instituției publice IFP ar fi epuizate, creditorul care nu a obținut rambursarea creanței sale în contextul aplicării legii din 1980 se adresează justiției pentru angajarea răspunderii statului în temeiul încălcării principiului egalității în fața obligațiilor publice”.

50

nu permite excluderea decât în ipoteza în care resursele instituției publice IFP ar fi epuizate, creditorul care nu a obținut rambursarea creanței sale în contextul aplicării legii din 1980 se adresează justiției pentru angajarea răspunderii statului în temeiul încălcării principiului egalității în fața obligațiilor publice

(51)  Consiliul de Stat, 16 noiembrie 1998, cauza Sille: „Considerând, în primul rând, că, așa cum s-a hotărât în primă instanță, dacă răspunderea, chiar și obiectivă, a puterii publice ar putea fi angajată în temeiul principiului egalității cetățenilor în fața obligațiilor publice, în cazul în care o măsură adoptată legal are ca efect antrenarea, în detrimentul unei persoane fizice sau juridice, a unui prejudiciu important și de o anumită gravitate, acest lucru nu este valabil în speță, pentru că domnul Sille, în calitate de agent imobiliar, nu putea să ignore riscurile care afectează, în mod special, realizarea unui program imobiliar asemenea celui proiectat în speță și pentru realizarea căruia trebuiau modificate, în mod special, dispozițiile planului de construcție zonal și trebuia obținut acordul Consiliului Municipal, că domnul Sille trebuia, în mod normal, să prevadă că, în cazul unor rezultate negative ale anchetei publice și al ostilității întâmpinate de proiect, acesta ar fi abandonat de comună; că, asumându-și acest risc, în deplină cunoștință de cauză, nu poate să susțină, în mod util, că a suferit un prejudiciu anormal și comuna respectivă trebuie să suporte consecințele oneroase rezultate în urma renunțării la proiect”.

51

Considerând, în primul rând, că, așa cum s-a hotărât în primă instanță, dacă răspunderea, chiar și obiectivă, a puterii publice ar putea fi angajată în temeiul principiului egalității cetățenilor în fața obligațiilor publice, în cazul în care o măsură adoptată legal are ca efect antrenarea, în detrimentul unei persoane fizice sau juridice, a unui prejudiciu important și de o anumită gravitate, acest lucru nu este valabil în speță, pentru că domnul Sille, în calitate de agent imobiliar, nu putea să ignore riscurile care afectează, în mod special, realizarea unui program imobiliar asemenea celui proiectat în speță și pentru realizarea căruia trebuiau modificate, în mod special, dispozițiile planului de construcție zonal și trebuia obținut acordul Consiliului Municipal, că domnul Sille trebuia, în mod normal, să prevadă că, în cazul unor rezultate negative ale anchetei publice și al ostilității întâmpinate de proiect, acesta ar fi abandonat de comună; că, asumându-și acest risc, în deplină cunoștință de cauză, nu poate să susțină, în mod util, că a suferit un prejudiciu anormal și comuna respectivă trebuie să suporte consecințele oneroase rezultate în urma renunțării la proiect

(52)  Consiliul de Stat, 10 iulie 1996, cauza Meunier: „Estimând că din decizia stabilirii societății într-o astfel de localizare și dintr-o scrisoare a primăriei cu privire la posibilitatea producerii unor accidente de teren rezulta că persoana interesată acceptase în cunoștință de cauză riscurile de instabilitate la care era expusă întreprinderea sa, Curtea Administrativă de Apel a făcut o apreciere suverană. Considerând că prejudiciul rezultat dintr-o situație la care persoana interesată s-a expus cu bună știință nu îi dă dreptul la reparații, aceasta nu a încălcat normele care reglementează răspunderea autorităților publice.”

52

Estimând că din decizia stabilirii societății într-o astfel de localizare și dintr-o scrisoare a primăriei cu privire la posibilitatea producerii unor accidente de teren rezulta că persoana interesată acceptase în cunoștință de cauză riscurile de instabilitate la care era expusă întreprinderea sa, Curtea Administrativă de Apel a făcut o apreciere suverană. Considerând că prejudiciul rezultat dintr-o situație la care persoana interesată s-a expus cu bună știință nu îi dă dreptul la reparații, aceasta nu a încălcat normele care reglementează răspunderea autorităților publice.

(53)  Tribunalul, 21 mai 2010, Franța/Comisia, cauzele conexe T-425/04, T-444/04, T-450/04 și T-456/04, nepublicate încă în Culegere. În această hotărâre, Tribunalul a constatat că Comisia nu a dovedit „posibila îmbunătățire a poziției economice a FT care poate decurge din această ofertă [proiectul de contract de avans al acționarului nici semnat, nici executat de FT] (...) față de situația în care se afla (...)” (punctul 254) și că „Comisia nu poate presupune, numai pe baza unei oferte unilaterale a statului de a acorda o linie de credit într-un anumit cuantum, că această ofertă implică efecte economice avantajoase pentru beneficiar fără, însă, a ține seama de condițiile care reglementează executarea contractului de credit în cauză și, în special, de cele asociate acordării și rambursării acestui credit, și cu atât mai puțin în cazul în care beneficiarul nu a acceptat această ofertă, însă s-a limitat să se refinanțeze în condițiile de pe piață” (punctul 255) (Sublinieri adăugate de autoritățile franceze).

53

posibila îmbunătățire a poziției economice a FT care poate decurge din această ofertă [proiectul de contract de avans al acționarului nici semnat, nici executat de FT] (...) față de situația în care se afla (...)

Comisia nu poate presupune, numai pe baza unei oferte unilaterale a statului de a acorda o linie de credit într-un anumit cuantum, că această ofertă implică efecte economice avantajoase pentru beneficiar fără, însă, a ține seama de condițiile care reglementează executarea contractului de credit în cauză și, în special, de cele asociate acordării și rambursării acestui credit, și cu atât mai puțin în cazul în care beneficiarul nu a acceptat această ofertă, însă s-a limitat să se refinanțeze în condițiile de pe piață

(54)  Curtea de Justiție, 7 martie 1990, Krantz.

54

Krantz

(55)  Curtea de Justiție, 2 septembrie 2010, Deutsche Post AG.

55

Deutsche Post AG

(56)  Autoritățile franceze fac trimitere la scrisorile lor din 7 mai și 9 iunie 2008.

56

(57)  Autoritățile franceze fac trimitere la răspunsul lor la scrisoarea Comisiei din 3 august 2007.

57

(58)  JO L 134, 30.4.2004, p. 114.

58

(59)  Comisia Europeană, 3 februarie 2004, „A report on the functioning of public procurement markets in the EU”.

59

A report on the functioning of public procurement markets in the EU

(60)  Societatea UOP Limited declară că își desfășoară activitatea pe piața furnizării de produse și servicii industriei de rafinare petrolieră, a tratării gazelor naturale, a producției petrochimice și majorității industriilor producătoare. Mai precis, aceasta afirmă că proiectează, pune în aplicare și autorizează exploatarea licențelor și asigură întreținerea tehnologiilor de proces, cum ar fi prelucrarea țițeiului, producția de carburanți curați, desulfurarea carburanților și tehnologiile petrochimice. Societatea declară, de asemenea, că produce catalizatori, site moleculare, echipamente de adsorbție și alte utilaje specializate. În plus, aceasta este prezentă în diferite state membre ale Uniunii Europene (Austria, Belgia, Republica Cehă, Danemarca, Franța, Germania, Ungaria, Irlanda, Italia, Țările de Jos, Portugalia, Polonia, Republica Slovacă, Spania, Suedia și Regatul Unit), dispune de reprezentanțe în Belgia, Franța și Germania și deține două uzine de producție, prima la Brimsdown, Enfield, Marea Britanie, iar a doua la Reggio Calabria, în Italia.

60

(61)  Societatea UOP Limited face trimitere la pagina http://www.axens.net/about/history.html, astfel cum apărea la data de 20 noiembrie 2008.

61

(62)  De exemplu, în ceea ce privește volumul și puritatea fluxurilor produse sau consumul de materii prime.

62

(63)  Autoritățile franceze fac trimitere la decizia N 531/2005 menționată anterior, nota de subsol nr. 3.

63

(64)  Această notă există din [...] (*), fiind actualizată periodic și validată de [...] (*). Autoritățile franceze au transmis atașat la scrisoarea lor versiunea [...] (*).

64

(65)  Autoritățile franceze fac trimitere la scrisoarea societății UOP Limited din 23 ianuarie 2009, care ar relua, în opinia lor, argumentarea dezvoltată la punctul 3 litera (b) din scrisoarea din data de 28 noiembrie 2008.

65

UOP Limited

(66)  Conform acestei licențe-cadru, Axens poate utiliza proprietatea intelectuală prezentă și viitoare a instituției publice IFP, în principal în ceea ce privește procedeele în domeniul său de activitate, pentru a furniza servicii de inginerie clienților în legătură cu procedeele în cauză și a le transmite dreptul de a utiliza tehnologiile aferente, sub forma unor subconcesionări ale licențelor de brevet.

66

(67)  Conform acestei licențe-produse, Axens poate utiliza tehnologia prezentă și viitoare a instituției publice IFP în domeniul său de activitate pentru fabricarea și vânzarea către clienții săi a catalizatorilor, a adsorbanților, a instalațiilor de captare, a echipamentelor, a altor produse și programe informatice elaborate de instituția publică IFP.

67

(68)  [...] (*).

68

(69)  Scrisoarea autorităților franceze din 13 octombrie 2008, alineatul 203.

69

(70)  A se vedea secțiunea 4.1.1 C „Concluzie privind existența unei garanții de stat în favoarea La Poste”, la considerentele 251-255 din decizia C 56/2007 menționată anterior.

70

Concluzie privind existența unei garanții de stat în favoarea La Poste

(71)  Statut care, după cum se precizează la considerentul 12 (nota de subsol nr. 11), este asimilat unui IPIC înainte de schimbarea statutului La Poste în societate pe acțiuni.

71

(72)  Decizia Consiliului de Stat, 1 aprilie 1938, Société de l'hôtel d'Albe, Culegere p. 341.

72

Société de l'hôtel d'Albe

(73)  Hotărârile Consiliului de Stat în cauza Campoloro (10 noiembrie 1999 și 18 noiembrie 2005).

73

Campoloro

(74)  În această hotărâre, Consiliul de Stat a refuzat doar să admită cererea creditorului adresată direct ministrului lucrărilor publice. Intervenția unei garanții, însă, presupune o situație de insolvabilitate, iar nu faptul că, la simpla cerere a creditorului, statul trebuie să achite datoria unei instituții publice.

74

(75)  Comisia face trimitere la analiza sa privind cauza Camporolo în secțiunea 4.1.1.A. litera b) punctul 3) din decizia C 56/2007 menționată anterior.

75

Camporolo

(76)  Cu toate acestea, în cazul insuficienței activelor instituției publice IFP ulterior schimbării statutului său, toți creditorii, indiferent de data la care s-ar fi născut creanța lor, s-ar afla într-o situație comparabilă, toți confruntându-se cu inaplicabilitatea, în cazul instituției publice IFP, a procedurilor de drept comun în materie de redresare și lichidare a întreprinderilor aflate în dificultate. Tuturor creditorilor instituției publice IFP li s-ar asigura rambursarea, în final, a creanțelor lor, după cum se explică la secțiunea A litera b).

76

(77)  Existența acestei a doua categorii care nu este inclusă în sfera de aplicare a articolului 34 din LOLB explică faptul că jurisprudența privind garanția datorată concesionarilor continuă și ulterior anului 2001. De asemenea, aceasta explică faptul că, de fiecare dată când statul este acționar sau asociat al unei societăți sau grup pentru care Codul comercial nu limitează garantarea datoriilor, acesta nu este obligat să precizeze acest lucru într-o lege a bugetului. Comisia ține să precizeze în acest sens că garanția analizată aici decurge din statutul de IPIC al instituției publice IFP, că aceasta leagă statul și instituția publică IFP (creditorii acesteia din urmă nefiind decât beneficiari indirecți ai garanției), vizează nu doar rambursarea creanțelor individuale, ci și menținerea existenței instituției publice IFP și/sau a obligațiilor sale.

77

(78)  Hotărârea Tribunalului din 26 iunie 2008, Cauza T-442/03, SIC/Comisia (Clg. 2008 p. II-1161, punctele 124-127). A se vedea, de asemenea, Comunicarea privind garanțiile menționată anterior.

78

(79)  Mai precis, nu în momentul transformării IFP, France Télécom, Gaz de France, a EDF și ADP.

79

(80)  În opinia autorităților franceze, contrar situației precedente, nu ar fi fost necesară acordarea unei garanții explicite pentru datoriile contractate de administrația poștelor și telecomunicațiilor care au fost transferate întreprinderii La Poste dacă aceasta din urmă ar fi beneficiat în mod obligatoriu de o garanție de stat. Acest lucru s-a întâmplat, totuși, prin hotărârea din 31 decembrie 1990.

80

(81)  Responsabilitatea AAI cu personalitate juridică: descurajarea ideii de „garanție de stat”; D. Labetoulle; RJEP („Revue juridique de l’entreprise publique” – Revista juridică a întreprinderii publice)/CJEG („Cahiers juridiques de l’électricité et du gaz” – Caietele juridice pentru energie electrică și gaze) nr. 635 octombrie 2006.

81

(82)  La acest punct, Comisia face, de asemenea, trimitere la secțiunea 4.1.1.A litera b) punctul 3) din decizia C 56/2007 menționată anterior.

82

(83)  Comisia face trimitere la considerentele 139-141 din decizia C 56/2007 menționată anterior. Partea următoare a notei a fost făcută publică de redactorii Raportului pentru 1995 (p. 219): „În proiectul de lege privind acțiunea statului în planurile de redresare a Crédit Lyonnais și Comptoir des Entrepreneurs, Consiliul de Stat a (...) estimat că garanția de stat acordată acestei instituții va decurge, în lipsa unei dispoziții legislative explicite, din însăși statutul de instituție publică al organismului”.

83

În proiectul de lege privind acțiunea statului în planurile de redresare a Crédit Lyonnais și Comptoir des Entrepreneurs, Consiliul de Stat a (...) estimat că garanția de stat acordată acestei instituții va decurge, în lipsa unei dispoziții legislative explicite, din însăși statutul de instituție publică al organismului

(84)  A se vedea punctul 5 din anexa la această notă care menționează acte diferite, de exemplu, „scrisoarea ministerială sau orice alt temei”.

84

scrisoarea ministerială sau orice alt temei

(85)  În explicațiile anexate acestei note, mai exact în partea 3 intitulată „experiența chemărilor în garanție și jurisprudența Consiliului au permis îmbunătățirea anumitor cazuri de referință de garanție implicită care se cuvine a fi identificate”, se afirmă că „Anumite modalități juridice implică prin natura lor răspunderea acționarilor, în special societățile în nume colectiv (SNC) și GIE (grup temporar de întreprinderi). În cazul ultimelor două forme, terții vor urmări în mod sistematic acționarul de stat. Aceeași situație este valabilă la înființarea instituțiilor publice și a anumitor preluări de participațiuni la societăți pe acțiuni”.

85

experiența chemărilor în garanție și jurisprudența Consiliului au permis îmbunătățirea anumitor cazuri de referință de garanție implicită care se cuvine a fi identificate

Anumite modalități juridice implică prin natura lor răspunderea acționarilor, în special societățile în nume colectiv (SNC) și GIE (grup temporar de întreprinderi). În cazul ultimelor două forme, terții vor urmări în mod sistematic acționarul de stat. Aceeași situație este valabilă la înființarea instituțiilor publice și a anumitor preluări de participațiuni la societăți pe acțiuni

(86)  Termenii legislației aplicabile, Legea din 16 iulie 1980, Decretul din 20 mai 2008 de înlocuire a decretului din 12 mai 1981 și Circulara din 16 octombrie 1989, au fost menționați în partea privind descrierea măsurii din prezenta decizie.

86

(87)  Legea din 16 iulie 1980 prevede că: „dacă organul deliberant al colectivității sau al instituției nu a eliberat sau creat resursele, (...) autoritatea de tutelă va dispune în consecință și va proceda, dacă este cazul, la mandatarea din oficiu”.

87

dacă organul deliberant al colectivității sau al instituției nu a eliberat sau creat resursele, (...) autoritatea de tutelă va dispune în consecință și va proceda, dacă este cazul, la mandatarea din oficiu

(88)  Decretul din 12 mai 1981, nemodificat la acest punct prin Decretul din 2008, precizează că reprezentantul statului sau autoritatea de tutelă „eliberează, dacă este cazul, resursele necesare fie prin reducerea creditelor destinate altor cheltuieli și care sunt încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor”.

88

eliberează, dacă este cazul, resursele necesare fie prin reducerea creditelor destinate altor cheltuieli și care sunt încă neutilizate, fie prin creșterea resurselor

(89)  Comisia face trimitere la secțiunea 4.1.1.A. litera b) punctul 3) din decizia C 56/2007 menționată anterior.

89

(90)  În cadrul cauzei serviciilor poștale, în nota transmisă la 27 octombrie 2009, autoritățile franceze au contestat „imposibilitatea” mobilizării resurselor proprii pe baza a două argumente: primul, referitor la tarifele practicate de La Poste, nu poate fi, totuși, transpus cazului de față, tarifele instituției publice IFP, contrar celor La Poste, nefiind supuse unei reglementări sectoriale.

90

(91)  Comisia face trimitere la punctele 112 și 113 din nota transmisă de autoritățile franceze la 23 ianuarie 2008 în cadrul cauzei serviciilor poștale.

91

(92)  Pentru precizări privind poziția autorităților franceze, a se vedea, în special, secțiunea 3.1.1.B. litera a) punctul 2) din decizia C 56/2007 menționată anterior.

92

(93)  CEDO, 6 decembrie 2006, Société de gestion du port de Campoloro și Société fermière de Campoloro/Franța, nr. 57516/00. CEDO a soluționat cauza Campoloro punând în sarcina statului toate datoriile comunei Santa-Maria-Poggio față de societățile reclamante.

93

Société de gestion du port de Campoloro și Société fermière de Campoloro/Franța

Campoloro

(94)  Se poate citi în hotărâre că „[ Guvernul francez] consideră că numai din motive obiective, ținând exclusiv de imposibilitatea materială a comunei de a asigura venituri suficiente, s-a întârziat executarea în totalitate a hotărârilor”; „Guvernul susține, așadar, că neexecutarea hotărârilor pronunțate nu rezultă din abținerea voluntară a autorităților naționale, statul sau comuna. Lipsa creditelor nu constituie un pretext, ci o realitate datorată insolvabilității persoanei juridice debitoare”; „Neachitarea datoriei rezultă exclusiv din dificultățile financiare ale comunei și aceste circumstanțe nu par a fi de natură să scutească de obligații colectivitatea, nici să transfere sarcina datoriilor sale către stat (CE, comuna Batz sur Mer, 25 septembrie 1970). În dreptul intern, nu există niciun temei legal pentru substituirea comunei de către stat pentru plata despăgubirilor. Această substituire nu se poate fonda nici pe articolul 6 alineatul (1) din convenție în măsura în care o astfel de soluție ar fi contrară însăși noțiunii de personalitate juridică, ce presupune o independență, un patrimoniu distinct”.

94

„[ Guvernul francez] consideră că numai din motive obiective, ținând exclusiv de imposibilitatea materială a comunei de a asigura venituri suficiente, s-a întârziat executarea în totalitate a hotărârilor”; „Guvernul susține, așadar, că neexecutarea hotărârilor pronunțate nu rezultă din abținerea voluntară a autorităților naționale, statul sau comuna. Lipsa creditelor nu constituie un pretext, ci o realitate datorată insolvabilității persoanei juridice debitoare”; „Neachitarea datoriei rezultă exclusiv din dificultățile financiare ale comunei și aceste circumstanțe nu par a fi de natură să scutească de obligații colectivitatea, nici să transfere sarcina datoriilor sale către stat (CE, comuna Batz sur Mer, 25 septembrie 1970). În dreptul intern, nu există niciun temei legal pentru substituirea comunei de către stat pentru plata despăgubirilor. Această substituire nu se poate fonda nici pe articolul 6 alineatul (1) din convenție în măsura în care o astfel de soluție ar fi contrară însăși noțiunii de personalitate juridică, ce presupune o independență, un patrimoniu distinct”.

(95)  „Concluzia este că dreptul intern nu prevede niciun mecanism de remediere pentru a face față situației de încetare a plăților în care se află comuna”; „Statul nu poate evita obligația de executare a hotărârilor judecătorești invocând lipsa creditelor sau autonomia colectivităților locale, obligație pe care nu a putut-o îndeplini până acum deoarece comuna nu este în măsură să-și achite datoriile. În consecință, reclamanții denunță incapacitatea statului de a adopta măsuri pozitive care ar fi permis comunei să îndeplinească obligația contributivă care îi revine”. „Reclamanții constată că, în decizia din 18 noiembrie 2005, Consiliul de Stat consideră că legislatorul a înțeles să acorde reprezentantului statului, în cazul incapacității unei colectivități teritoriale de a asigura executarea unei hotărâri judecătorești, puterea de a se substitui organelor acelei colectivități în scopul eliberării sau creării resurselor necesare executării în totalitate a hotărârii judecătorești respective. În temeiul acestor deficiențe proprii statului francez, reclamanții solicită să se constate încălcarea articolului 6 alineatul (1) și reparațiile care se impun, acest lucru neimplicând nicio contradicție cu noțiunea de personalitate juridică și nici cu cea de independență și de patrimoniu distinct”.

95

Concluzia este că dreptul intern nu prevede niciun mecanism de remediere pentru a face față situației de încetare a plăților în care se află comuna”; „Statul nu poate evita obligația de executare a hotărârilor judecătorești invocând lipsa creditelor sau autonomia colectivităților locale, obligație pe care nu a putut-o îndeplini până acum deoarece comuna nu este în măsură să-și achite datoriile. În consecință, reclamanții denunță incapacitatea statului de a adopta măsuri pozitive care ar fi permis comunei să îndeplinească obligația contributivă care îi revine”. „Reclamanții constată că, în decizia din 18 noiembrie 2005, Consiliul de Stat consideră că legislatorul a înțeles să acorde reprezentantului statului, în cazul incapacității unei colectivități teritoriale de a asigura executarea unei hotărâri judecătorești, puterea de a se substitui organelor acelei colectivități în scopul eliberării sau creării resurselor necesare executării în totalitate a hotărârii judecătorești respective. În temeiul acestor deficiențe proprii statului francez, reclamanții solicită să se constate încălcarea articolului 6 alineatul (1) și reparațiile care se impun, acest lucru neimplicând nicio contradicție cu noțiunea de personalitate juridică și nici cu cea de independență și de patrimoniu distinct

(96)  „Imposibilitatea în care se găsesc părțile interesate în obținerea executării acestor hotărâri constituie o ingerință în dreptul de proprietate al acestora, care decurge din prima teză a alineatului (1) din articolul 1 al Protocolului nr. 1. Guvernul nu a prezentat nicio justificare pentru această ingerință, iar Curtea apreciază că lipsa resurselor nu poate justifica o astfel de omisiune”. „Per ansamblu, Curtea consideră că societățile reclamante au suferit și încă mai suferă un prejudiciu special și exorbitant din cauza neachitării sumelor de care ar fi trebuit să beneficieze în executarea hotărârilor citate anterior la data de 10 iulie 1992. În consecință, s-a produs o încălcare a articolului 1 din Protocolul nr. 1”.

96

Imposibilitatea în care se găsesc părțile interesate în obținerea executării acestor hotărâri constituie o ingerință în dreptul de proprietate al acestora, care decurge din prima teză a alineatului (1) din articolul 1 al Protocolului nr. 1. Guvernul nu a prezentat nicio justificare pentru această ingerință, iar Curtea apreciază că lipsa resurselor nu poate justifica o astfel de omisiune”. „Per ansamblu, Curtea consideră că societățile reclamante au suferit și încă mai suferă un prejudiciu special și exorbitant din cauza neachitării sumelor de care ar fi trebuit să beneficieze în executarea hotărârilor citate anterior la data de 10 iulie 1992. În consecință, s-a produs o încălcare a articolului 1 din Protocolul nr. 1

(97)  „Având în vedere cele de mai sus, Curtea apreciază că statului pârât îi revine obligația de a asigura achitarea în beneficiul reclamanților sau, după caz, al titularilor drepturilor acestora, a creanțelor ai căror beneficiari sunt în urma hotărârilor tribunalului administrativ din Bastia din 10 iulie 1992 (ibidem), inclusiv dobânzile aferente până la data pronunțării hotărârii”.

97

Având în vedere cele de mai sus, Curtea apreciază că statului pârât îi revine obligația de a asigura achitarea în beneficiul reclamanților sau, după caz, al titularilor drepturilor acestora, a creanțelor ai căror beneficiari sunt în urma hotărârilor tribunalului administrativ din Bastia din 10 iulie 1992 (ibidem), inclusiv dobânzile aferente până la data pronunțării hotărârii

(98)  Comisia ține să sublinieze că termenii utilizați de CEDO nu menționează o eventuală răspunderea a statului, ci apreciază că statului îi revine obligația de a „asigura” plata datoriilor. Acest termen sugerează mai degrabă o garantare decât o răspundere.

98

asigura

(99)  Un mecanism juridic de drept intern poate fi interpretat ca o garanție implicită.

99

(100)  CEDO, 13 mai 1980, Artico/Italia, seria A nr. 37: CEDO a decis că, atât timp cât un faliment este imputabil unei alte persoane decât statul, acelui stat, debitor al garanției prevăzute la articolul 6 alineatul (1), îi revine obligația de a acționa astfel încât să asigure reclamantului exercitarea efectivă a dreptului care îi este recunoscut în acest articol.

100

(101)  CEDO, 19 martie 1997, Bourdov/Rusia, nr. 59498/00: Curtea consideră, de asemenea, că „o autoritate a statului nu poate invoca lipsa creditelor pentru a-și achita datoriile”.

101

o autoritate a statului nu poate invoca lipsa creditelor pentru a-și achita datoriile

(102)  Comisia face trimitere, în special, la raționamentul său prezentat în decizia C 56/2007 privind efectul asupra răspunderii statului al absorbției de către o instituție publică a unei alte structuri, ale cărei drepturi și obligații îi vor fi, de asemenea, transferate. Dacă, ulterior, trebuie să onoreze datoriile acestei structuri față de un terț, niciun contract și niciun document juridic nu ar prevedea că statul nu este responsabil pentru achitarea datoriilor acestei instituții publice față de creditorii structurii absorbite, deoarece această situație nu putea fi prevăzută ex-ante. Astfel, printr-un mecanism de transformare (fuziune, absorbție) a anumitor structuri din sectorul public, instituția publică IFP ar putea deveni debitoare față de terți, fără a fi posibil ca, prin contract, să se prevadă înainte o limitare a garanției statului.

102

ex-ante

(103)  Așa cum se va arăta în secțiunea B din prezenta parte, un creditor al instituției publice IFP care nu a putut obține rambursarea creanței sale individuale prin solicitarea executării ar putea spera, totuși, să obțină rambursarea creanței sale în cadrul unei redresări globale a instituției publice IFP, finanțată de stat.

103

(104)  Noțiunea de eroare justificată de natură să producă efecte de drept este legată de teoria aparenței. Conform Vocabularului juridic al lui Cornu, aparența este „aspectul rezultat – în mod intenționat sau neintenționat – din reunirea trăsăturilor exterioare prin care se manifestă în mod obișnuit o situație, o funcție (calitate de mandatar, succesor, proprietar ...) și care fac să se creadă că persoana care prezintă aceste trăsături se află cu adevărat în această situație sau funcție”. Teoria aparenței este o „teorie pretoriană în virtutea căreia simpla aparență este suficientă pentru a produce efecte asupra terților care, în urma unei erori justificate, au ignorat realitatea”. Teoria aparenței permite în jurisprudență (CEDO, 7 iunie 2001, Kress), la fel ca în dreptul privat, recunoașterea efectelor juridice ale unui contract în care una dintre părți s-a bazat, în mod legitim, pe simpla aparență. De asemenea, se poate menționa exemplul domiciliului aparent sau, în dreptul public, al funcționarilor de execuție ale căror decizii pot rămâne definitive. Această teorie prezintă avantajul de a facilita demonstrarea existenței unui atribut juridic sau a unui efect de drept atunci când acesta nu este prevăzut în mod expres și explicit în legislație.

104

aspectul rezultat – în mod intenționat sau neintenționat – din reunirea trăsăturilor exterioare prin care se manifestă în mod obișnuit o situație, o funcție (calitate de mandatar, succesor, proprietar ...) și care fac să se creadă că persoana care prezintă aceste trăsături se află cu adevărat în această situație sau funcție

teorie pretoriană în virtutea căreia simpla aparență este suficientă pentru a produce efecte asupra terților care, în urma unei erori justificate, au ignorat realitatea

Kress

(105)  Distincție realizată pornind de la îmbunătățirile aduse tezei lui S. Carpi-Petit, Succesiunea în dreptul administrativ, PUR, 2006.

105

Succesiunea în dreptul administrativ

(106)  Conform informațiilor Comisiei, nu există niciun exemplu de text legislativ care să constate dispariția datoriilor.

106

(107)  Potrivit Vocabularului juridic al lui Cornu, patrimoniul reprezintă „totalitatea bunurilor și obligațiilor unei persoane (adică a drepturilor și obligațiilor sale evaluate în bani)”.

107

totalitatea bunurilor și obligațiilor unei persoane (adică a drepturilor și obligațiilor sale evaluate în bani)

(108)  Expertul Comisiei în cauza serviciilor poștale face trimitere la singurul exemplu cunoscut de dispariție a unei instituții publice al cărei mandat a expirat: lichidarea universității tematice din Agen (decretul din 15 iulie 2002, JORF 23 iulie 2002). Articolul 1 din decretul menționat anterior prevede că lichidatorul are competența „de a propune ministrului responsabil cu învățământul superior împărțirea între universitățile Bordeaux I și Bordeaux IV a patrimoniului, a creanțelor, a datoriilor și a soldului contului de lichidare existent la expirarea perioadei de lichidare”. Prin urmare, se prevede în mod explicit ca datoriile instituției publice dizolvate să fie transferate altor persoane juridice de drept public.

108

de a propune ministrului responsabil cu învățământul superior împărțirea între universitățile Bordeaux I și Bordeaux IV a patrimoniului, a creanțelor, a datoriilor și a soldului contului de lichidare existent la expirarea perioadei de lichidare

(109)  A se vedea considerentele 25 (a treia liniuță) și 45, precum și nota de subsol nr. 20.

109

(110)  Hotărârea Tribunalului, Cauzele conexe T-204/97 și T-270/97, EPAC/Comisia, Rec. 2000 p. II-2267, punctele 80 și 81.

110

(111)  Secțiunea 7.1 din decizia C 51/2005.

111

(112)  Articolele 3-1 litera c) din convenția de cercetare industrială între instituția publică IFP și Axens și din convenția de cercetare industrială între instituția publică IFP și Prosernat, articolul III.2 din convenția între instituția publică IFP și Beicip-Franlab.

112

(113)  Trebuie amintit că articolul 2 din Legea din 25 ianuarie 1985, devenit articolul L. 620-2 din Codul comercial prevede că: „Procedurile judiciare de redresare și lichidare se aplică oricărui comerciant, oricărei persoane înregistrate în nomenclatorul de meserii, oricărui agricultor și oricărei persoane juridice de drept privat.” (Subliniere adăugată).

113

Procedurile judiciare de redresare și lichidare se aplică oricărui comerciant, oricărei persoane înregistrate în nomenclatorul de meserii, oricărui agricultor și oricărei persoane juridice de drept privat.

(114)  A se vedea articolul L. 640-1 paragraful (1) din Codul comercial.

114

(115)  Procedura simplificată instituită prin Legea din 26 iulie 2005 nu s-ar aplica filialelor Axens, Beicip-Franlab și Prosernat. De fapt, după cum se specifică la articolul L.641-2 din Codul comercial, această procedură simplificată se aplică în cazul în care activele debitorului nu includ bunuri imobiliare, întreprinderea nu a deținut mai mult de cinci angajați în cursul celor șase luni anterioare inițierii procedurii, iar cifra de afaceri excluzând impozitele pentru întreprinderi este mai mică sau egală cu 750 000 EUR. În caz de lichidare judiciară, aceste filiale ar fi, prin urmare, supuse procedurii de „drept comun”, rezumată la considerentele 143 și 144.

115

(116)  A se vedea articolul L. 640-4 din Codul comercial.

116

(117)  A se vedea articolul L. 640-1 din Codul comercial.

117

(118)  A se vedea articolul L. 641-1 paragraful (2) din Codul comercial.

118

(119)  A se vedea articolul L. 641-4 paragraful (1) din Codul comercial. Al doilea paragraf al aceluiași articol afirmă că creanțele subordonate (adică cele care nu beneficiază de nicio garanție specială) nu fac, în principiu, obiectul verificării dacă reiese că activele vor fi absorbite integral de taxele judiciare și de creanțele privilegiate.

119

(120)  De la publicarea deciziei de lichidare, toți creditorii filialei instituției publice IFP implicate, a cărei creanță s-a născut anterior deciziei de inițiere, ar trebui să adreseze reprezentantului creditorilor o situație a creanțelor lor în termen de două luni de la publicarea deciziei de inițiere în Bulletin Officiel des Annonces Civiles et Commerciales (Buletinul Oficial al Anunțurilor Civile și Comerciale) (BODACC).

120

(121)  A se vedea articolele L.643-9 și următoarele din Codul comercial.

121

(122)  Există o serie de excepții de la principiul necontinuării urmăririi împotriva debitorului, în special în caz de 1) faliment personal al debitorului; 2) condamnare a debitorului la faliment; 3) procedură anterioară de lichidare judiciară (închisă pe motiv de insuficiență a activelor), cu mai puțin de cinci ani înainte de inițierea procedurii în cauză; 4) fraudă în ceea ce privește unul sau mai mulți creditori (instanța autorizează reluarea acțiunilor individuale ale oricărui creditor împotriva debitorului). În cele din urmă, procedura, după încheierea pe motiv de insuficiență a activelor, poate fi reinițiată dacă reiese că activele nu au fost realizate sau dacă acțiunile în interesul creditorilor nu au fost angajate în cursul procedurii.

122

(123)  Potrivit lui Mestre (Lamy Sociétés Commerciales, 2003, nr. 1914), scrisoarea de intenție este definită ca fiind „documentul adresat de o societate-mamă băncii creditoare a filialei sale, prin care societatea-mamă garantează, în termeni variabili, destinatarului angajamentele asumate de filială pe seama sa”. Potrivit lui Cozian, Viandier și Deboissy [Droit des Sociétés (Dreptul societar), Litec ediția a 16-a, nr. 1992 și urm.), „prin semnarea scrisorii de intenție, societatea-mamă se angajează în fața creditorului să asigure că filiala este în măsură să își onoreze angajamentele”. Potrivit informațiilor transmise de autoritățile franceze, angajamentele filialelor de drept privat ale grupului IFP nu sunt garantate în mod explicit de instituția publică IFP.

123

documentul adresat de o societate-mamă băncii creditoare a filialei sale, prin care societatea-mamă garantează, în termeni variabili, destinatarului angajamentele asumate de filială pe seama sa

prin semnarea scrisorii de intenție, societatea-mamă se angajează în fața creditorului să asigure că filiala este în măsură să își onoreze angajamentele

(124)  B. Grimonprez, 2009, „Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales” (Pentru răspunderea societăților-mamă pentru filialele lor), Revue des Sociétés (Revista societăților), p. 715, punctul 8.

124

„Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales” (Pentru răspunderea societăților-mamă pentru filialele lor)

(125)  Acest articol prevede: „Orice faptă a unui individ, care aduce prejudicii altei persoane, îl obligă pe cel în culpă la reparație.”

125

Orice faptă a unui individ, care aduce prejudicii altei persoane, îl obligă pe cel în culpă la reparație

(126)  A se vedea articolul L. 651-2 din Codul comercial.

126

(127)  TC, 2 iulie 1984, Commissaire de la République du Loiret/TGI d'Orléans, Culegere, p. 449; AJDA (Actualité juridique du droit administratif – Actualitatea juridică – Drept administrativ) 1984.562, concl. Lateboulle.

127

(128)  TC, 23 ianuarie 1989, Préfet de la Loire/Tribunal de commerce de Saint-Étienne, Culegere, p. 291; D. 1989.367, concl. doamna F. Flipo; D. 1898.370, notă P. Amselek și F. Derrida.

128

(129)  Concluziile Comisarului guvernului, Emmanuel Glaser, în cauza CE (3/8 SSR), 5 decembrie 2005, Département de la Dordogne, apl. nr. 259748; A se vedea în special: Bulletin Juridique des Collectivités Locales (Buletinul Juridic al Colectivităților Locale) nr. 2/06, „La faillite d'un comité d'expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l'a créé” (Falimentul unui comitet de expansiune economică angajează răspunderea departamentului care l-a creat?) p. 138-143.

129

Département de la Dordogne

„La faillite d'un comité d'expansion économique entraîne-t-elle la responsabilité du département qui l'a créé” (Falimentul unui comitet de expansiune economică angajează răspunderea departamentului care l-a creat?)

(130)  TC, 15 noiembrie 1999, Comité d'expansion de la Dordogne/Département de la Dordogne: Culegere., p. 479; AJDA (Actualité juridique du droit administratif – Actualitatea juridică – Drept administrativ) 1999.992, cron. doamna P. Fombeur și M. Guyomar.

130

(131)  TC, 8 februarie 1873, Culegere, rec. 1, suplimentul 61, concl. David; GAJA, ediția a 15-a., nr. 1.

131

(132)  TC, 20 noiembrie 2006, SEM Olympique d'Alès en Cévennes, Culegere, concl. Stahl.

132

SEM Olympique d'Alès en Cévennes

(133)  Obiectul SEM Olympique Alès Cévennes îl reprezenta în special organizarea de evenimente sportive cu plată, recrutarea și formarea de jucători și promovarea, prin orice mijloace, a echipei profesioniste din oraș.

133

(134)  Finanțarea SEM Olympique d'Alès en Cévennes era asigurată din veniturile din exploatare obținute în mare parte din taxele de intrare pentru spectatori, din publicitate, din „sponsorizări” și din subvențiile acordate de Liga Națională de Fotbal, precum și de Federația franceză de fotbal.

134

(135)  Comercializarea catalizatorilor și tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice pentru Axens; editarea și difuzarea de programe informative specializate și realizarea de studii și consiliere pentru Beicip-Franlab; comercializarea de echipamente destinate tratării gazelor naturale și recuperării sulfului și servicii conexe pentru Prosernat.

135

(136)  Ca instituție profesională, instituția publică IFP nu prezenta caracterul unei instituții publice, ci al unei persoane juridice de drept privat (CE, 5/3 SSR, 7 decembrie 1984, 16900 22572, publicat în culegerea Lebon). Această interpretare a fost confirmată cu ocazia unui aviz emis de Secția Finanțe a Consiliului de Stat în 1997, ca urmare a unei sesizări a ministrului economiei, finanțelor și industriei (Secția Finanțe – Avizul nr. 360 991 din 26 august 1997).

136

(137)  A se vedea articolul L. 621-2 alineatul 2 din Codul comercial: „La solicitarea administratorului, mandatarului judiciar, ministerului public sau din oficiu, procedura inițiată poate fi extinsă la una sau mai multe alte persoane în caz de confuziune a patrimoniului lor cu cel al debitorului sau de natură fictivă a persoanei juridice. În acest scop, competența revine tot instanței care a deschis procedura inițială.” (Subliniere adăugată).

137

La solicitarea administratorului, mandatarului judiciar, ministerului public sau din oficiu, procedura inițiată poate fi extinsă la una sau mai multe alte persoane în caz de confuziune a patrimoniului lor cu cel al debitorului sau de natură fictivă a persoanei juridice. În acest scop, competența revine tot instanței care a deschis procedura inițială

(138)  B. Grelon și C. Dessus-Larrivé, „La confusion de patrimoines au sein d'un groupe” (Confuziunea de patrimonii în cadrul unui grup), Revues des Sociétés (Revista societăților) 2006. 281, nr. 3.

138

„La confusion de patrimoines au sein d'un groupe” (Confuziunea de patrimonii în cadrul unui grup)

(139)  A se vedea în special considerentul 158.

139

(140)  Com. 16 octombrie 2001, Act. proc. coll. 2001-20, nr. 256; Com. 8 ianuarie 2002, Act. proc. coll. 2002-6, nr. 70.

140

(141)  Curtea de Casație, Secția comercială, 19 aprilie 2005, nr. 05-10094 (Metaleurop), D. 2005. AJ. 1225, obs. A. Lienhard și sinteză. 2013, obs. F.-X. Lucas; JCP E 2005. 721, notă B. Rolland și cronol. 1274, obs. P. Petel.

141

Metaleurop

(142)  Com. 10 ianuarie 2006, Revues des Sociétés (Revista societăților) 2006. 629, notă P. Rousel Galle.

142

(143)  A se vedea nota de subsol nr. 117.

143

(144)  P. Roussel Galle, notă prec.; P. Delmotte, Criteriile confuziunii de patrimonii în jurisprudența Curții de Casație, RJDA (Revue de Jurisprudence de Droit des Affaires – Revista de jurisprudență în dreptul afacerilor) 2006-6. 539, nr. 14.

144

(145)  A se vedea considerentul 132 din decizia C 51/2005 menționată anterior.

145

(146)  Prin urmare, a fortiori, faptul menționat de societatea UOP Limited în observațiile sale, că angajații Axens și ai instituției publice IFP efectuează uneori vizite împreună la clienții lor.

146

a fortiori

UOP Limited

(147)  Com. 13 octombrie 1998, Buletinul Joly 1999. 58, notă P. Seerlooten.

147

(148)  Astfel, autorii raportului parlamentar citat la considerentul 165, o societate creată cu scopul de a reglementa pasivul unei alte societăți care face obiectul unei proceduri colective, a cărei activitate o continuă în același spațiu, cu aceeași administratori, aceiași clienți și același contract de franciză, constituie, în perspectiva jurisprudenței, o societate fictivă, justificând extinderea procedurii de redresare.

148

(149)  În special pe următoarele site-uri: http://www.ifpenergiesnouvelles.fr; http://www.axens.net/; http://www.beicip.com/index.php/eng; http://www.prosernat.com/en/ la data de 28 iunie 2011.

149

(150)  Adresa: 1 & 4, avenue de Bois-Préau, 92852 Rueil-Malmaison Cedex – France.

150

(151)  Adresa: Rond-point de l'échangeur de Solaize, BP 3, 69360 Solaize – France.

151

(152)  Adresa: Hélioparc Pau-Pyrénées, 2, avenue du Président Pierre Angot, 64000 Pau – France.

152

(153)  Adresa: 89, boulevard Franklin Roosevelt – BP 50802, 92508 Rueil-Malmaison Cedex – France.

153

(154)  Adresa: 232, Avenue Napoléon Bonaparte – P.O. BOX 213, 92502 Rueil-Malmaison – France.

154

(155)  Adresa: 100 -101, Terrasse Boieldieu, 92800 Puteaux – France.

155

(156)  Informații disponibile la 28 iunie 2011 pe site-ul următor: http://www.prosernat.com/en/contactus/zoom_image_img20080715219.php.

156

(157)  Curtea de Casație, Secția comercială, 18 decembrie 2007, nr. 06-14093.

157

(158)  P. Delebecque, „Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe” (Grupurile de societăți și procedurile colective: confuziunea de patrimonii și responsabilitățile membrilor grupului), Rev. proc. coll. 1998/2, p. 129, spec. nr. 14.

158

„Groupes de sociétés et procédures collectives: confusion de patrimoines et responsabilités des membres du groupe” (Grupurile de societăți și procedurile colective: confuziunea de patrimonii și responsabilitățile membrilor grupului

(159)  Raportul parlamentar menționat anterior, p. 63.

159

(160)  B. Grimonprez, „Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales” (Pentru răspunderea societăților-mamă pentru filialele lor), menționat anterior, punctul 10.

160

„Pour une responsabilité des sociétés mères du fait de leurs filiales” (Pentru răspunderea societăților-mamă pentru filialele lor

(161)  Ibidem, punctul 11.

161

(162)  D. Schmidt, Răspunderea civilă în relațiile grupurilor de societăți, Rev. sociétés (Revista societăților) 1981, p. 725.

162

(163)  Răspunderea față de terți poate fi, teoretic, angajată în temeiul articolelor L. 223-22 și L. 225-251 din Codul comercial.

163

(164)  În ceea ce privește administrarea de fapt, trebuie remarcat faptul că o calificare a societății-mamă ca administrator de drept nu este sistematică, iar instanța, care o apreciază in concreto, solicită acte specifice care pot fi imputate societății-mamă și care arată că, fără titlu legitim, aceasta a exercitat în mod direct sau indirect o activitate pozitivă și independentă în administrarea filialei; a se vedea în special: Com. 9 mai 1978, D. 1979. 419, notă M. Vasseur. Adde, J.-L. Rives-Langes, Noțiunea de administrator de fapt, D. 1975. cronol. 41; D. Tricot, Criteriile gestiunii de fapt, Dr. et patr. Ianuarie 1996, p. 24, citat de B. Grimonprez, menționat mai sus, punctul 13.

164

in concreto

Adde

(165)  În afara dreptului procedurilor colective, Curtea de Casație, Secția comercială, 26 martie 2008, nr. 07-11.619, Ademe/Elf Aquitaine, a estimat recent că dacă ar putea fi cercetată o răspundere subiectivă în cadrul intervenției unei societăți-mamă pe lângă filiala sa, o societate-mamă nu ar fi obligată, prin simplul fapt al participării sale în cadrul filialei, să o finanțeze pe aceasta pentru a-i permite să își îndeplinească obligațiile (chiar dacă filiala ar avea în sarcină un serviciu public care ar putea prezenta un risc pentru interesul general)

165

Ademe/Elf Aquitaine

(166)  A se vedea articolul L. 651-2 din Codul comercial.

166

(167)  Autorii raportului parlamentar indică, de exemplu, că, prin hotărârea Metaleurop pronunțată de Curtea de Casație la 19 aprilie 2005, serviciul de documentare și studii al Curții ar fi precizat că „anumite comportamente (...) ale unei societăți-mamă în ceea ce privește filiala sa ar putea constitui, în fapt, erori de gestionare, putând crea insuficiență de active în cadrul filialei sale”.

167

Metaleurop

anumite comportamente (...) ale unei societăți-mamă în ceea ce privește filiala sa ar putea constitui, în fapt, erori de gestionare, putând crea insuficiență de active în cadrul filialei sale

(168)  În cazul particular al daunelor aduse mediului, având în vedere caracterul esențial pentru colectivitate al creanțelor de mediu, precum și riscul pe care l-ar reprezenta neexecutarea lor, articolul L. 512-17 din Codul de mediu privind reabilitarea amplasamentelor la sfârșitul perioadei de exploatare a fost recent modificat pentru a permite angajarea societății-mamă în caz de comportament culpabil care a condus la o insuficiență de active ce împiedică filiala de la îndeplinirea obligațiilor de reabilitare în baza codului de mediu. În versiunea care reiese din legea nr. 2010-788 din 12 iulie 2010 privind angajamentul național de mediu (a se vedea articolul 277), articolul 512-17 din Codul de mediu prevede: „Atunci când operatorul este o filială în sensul articolului L. 233-1 din Codul comercial și când, împotriva sa, a fost inițiată sau pronunțată o procedură de lichidare judiciară, lichidatorul, ministerul public sau reprezentantul statului în departament poate sesiza instanța care a inițiat sau dispus lichidarea judiciară pentru a stabili existența unei culpe grave a societății-mamă, care a contribuit la o insuficiență de active ale filialei și pentru a-i solicita, în cazul stabilirii culpei respective, punerea în sarcina societății-mamă, integral sau parțial, a finanțării măsurilor de reabilitare a amplasamentului sau a amplasamentelor la sfârșitul perioadei de exploatare.” (Subliniere adăugată). În ceea ce privește raportul de cauzalitate, a se vedea: Paris, 15 ianuarie 1999, Buletinul Joly 1999. 626, alineatul 137, notă B. Saintourens.

168

Atunci când operatorul este o filială în sensul articolului L. 233-1 din Codul comercial și când, împotriva sa, a fost inițiată sau pronunțată o procedură de lichidare judiciară, lichidatorul, ministerul public sau reprezentantul statului în departament poate sesiza instanța care a inițiat sau dispus lichidarea judiciară pentru a stabili existența unei culpe grave a societății-mamă, care a contribuit la o insuficiență de active ale filialei și pentru a-i solicita, în cazul stabilirii culpei respective, punerea în sarcina societății-mamă, integral sau parțial, a finanțării măsurilor de reabilitare a amplasamentului sau a amplasamentelor la sfârșitul perioadei de exploatare.

(169)  Raportul de informare nr. 558 (2008-2009) al MM. Alain ANZIANI și Laurent BÉTEILLE, realizat în numele Comisiei juridice, depus la Senat la 15 iulie 2009, și privind răspunderea civilă (disponibil pe site-ul Senatului: http://www.senat.fr/rap/r08-558/r08-5581.pdf).

169

(170)  Raportul parlamentar menționat anterior, p. 62.

170

(171)  În temeiul primului paragraf al articolului 1384 din Codul civil: „Suntem răspunzători nu numai pentru prejudiciul cauzat prin propria faptă, ci și pentru prejudiciul cauzat de persoanele pentru care răspundem sau de lucrurile care ne sunt încredințate.” Autorii raportului parlamentar menționat anterior au remarcat că jurisprudența a avut rol creator, instituind regimuri de răspundere care nu au mai fost prevăzute de alte legi, fie că este vorba despre răspunderea pentru lucruri, despre răspunderea pentru fapta altuia sau despre răspunderea pentru inconvenientele anormale de vecinătate. Cu toate acestea, până în prezent, jurisprudența nu a fost solicitată să definească o răspundere a societății-mamă pentru faptele filialelor sale.

171

Suntem răspunzători nu numai pentru prejudiciul cauzat prin propria faptă, ci și pentru prejudiciul cauzat de persoanele pentru care răspundem sau de lucrurile care ne sunt încredințate

(172)  În cazul de față, asociația Consommation, Logement et Cadre de Vie (Consum, Locuințe și Condiții de viață, CLCV) și asociația UFC-Que choisir, a se vedea Raportul parlamentar citat mai sus, p. 62 și p. 65.

172

(173)  Raport adresat Ministrul Justiției, predat la 22 septembrie 2005: „Ante-proiect de reformă a dreptului obligațiilor (articolele 1101-1386 din Codul civil) și a dreptului de prescripție (articolele 2234-2281 din Codul civil)”

173

Ante-proiect de reformă a dreptului obligațiilor (articolele 1101-1386 din Codul civil) și a dreptului de prescripție (articolele 2234-2281 din Codul civil)

(174)  Ante-proiectul Catala menționat anterior, p. 166.

174

Catala

(175)  Ante-proiectul Catala menționat anterior, p. 177.

175

Catala

(176)  Disponibil on-line pe site-ul Senatului: http://www.senat.fr/leg/ppl09-657.pdf

176

(177)  În acest sens, Comisia relevă că recapitalizarea filialei Prosernat, menționată de autoritățile franceze în observațiile lor de la punctul 46, a avut loc în luna martie 2006 (înainte de schimbarea statutului instituției publice IFP din 7 iulie 2006), și, deci, a survenit într-un moment când aceasta din urmă nu era încă acoperită de o garanție de stat nelimitată.

177

(178)  Decizia 2005/145/CE a Comisiei din 16 decembrie 2003 privind ajutoarele de stat acordate de Franța în favoarea EDF și sectorului industriilor electrice și gazifere, (JO L 49, 22.2.2005, p. 9). A se vedea, în special, considerentul 135 din decizie: „Comisia consideră că supunerea EDF dreptului comun al falimentului va avea ca efect retragerea garanției de stat nelimitate de care a beneficiat” (Subliniere adăugată).

178

Comisia consideră că supunerea EDF dreptului comun al falimentului va avea ca efect retragerea garanției de stat nelimitate de care a beneficiat

(179)  A se vedea articolul 2 din Decizia C 56/2007 menționată anterior „transformarea efectivă a întreprinderii La Poste în societate pe acțiuni va anula, prin acest fapt, garanția nelimitată de care beneficiază aceasta” (Subliniere adăugată)

179

transformarea efectivă a întreprinderii La Poste în societate pe acțiuni va anula, prin acest fapt, garanția nelimitată de care beneficiază aceasta

(180)  Comisia face trimitere la nota de subsol nr. 3 din decizia N 531/2005 menționată anterior: „[c]a societate pe acțiuni, la Banque Postale va fi supusă prevederilor dreptului comun, în special Legii nr. 85-98 privind redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor. Ca atare, aceasta nu va beneficia de o garanție de stat nelimitată.” (Subliniere adăugată).

180

[c]a societate pe acțiuni, la Banque Postale va fi supusă prevederilor dreptului comun, în special Legii nr. 85-98 privind redresarea și lichidarea judiciară a întreprinderilor. Ca atare, aceasta nu va beneficia de o garanție de stat nelimitată

(181)  A se vedea considerentul 18 din Decizia C 51/2005 menționată anterior, precum și considerentul 6 din decizia de inițiere.

181

(182)  Cadrul comunitar pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare, JO C 323, 30.12.2006, p. 1.

182

(183)  În sensul punctului 2.2. litera e) din Cadrul C&D&I.

183

(184)  În sensul punctului 2.2. litera f) din Cadrul C&D&I.

184

(185)  În sensul punctului 2.2. litera g) din Cadrul C&D&I.

185

(186)  Hotărârea Curții în Cauza C-41/90, Hoefner & Elser, Rec. 1991, I-1979, punctul 21; C-309/99, Rec. 2002, I-157, punctul 46 și urm.

186

Hoefner & Elser

(187)  În măsura în care celelalte condiții impuse prin articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt, de asemenea, îndeplinite.

187

(188)  Cauza 118/85, Comisia/Italia, Rec. [1987], p. 2599, punctul 7; Cauza C-35/96, Comisia/Italia (CNSD), Rec. [1998], p. I-3851, punctul 36; Cauza C-309/99, Wouters, Rec. [2002], p. I-1577, punctul 46.

188

Wouters

(189)  Această practică a fost rezumată în special la punctul 3.1.1 din Cadrul C&D&I.

189

(190)  A se vedea nota de subsol nr. 25 din Cadrul C&D&I: prin „nivel intern”, Comisia se referă la o situație în care gestionarea cunoștințelor obținute de unul sau mai multe organisme de cercetare este efectuată fie de un departament sau o filială a organismului de cercetare, fie în colaborare cu alte organisme de cercetare.

190

(191)  A se vedea nota de subsol nr. 24 din Cadrul C&D&I.

191

(192)  A se vedea considerentul 151 din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

192

(193)  A se vedea considerentul 181 din Decizia C 51/2005 menționată anterior: „[...] finanțarea publică nu vizează decât etapele de cercetare industrială.”

193

[...] finanțarea publică nu vizează decât etapele de cercetare industrială

(194)  A se vedea considerentele 90 și 98 din decizia de inițiere.

194

(195)  În cazul întreprinderilor care fac obiectul unei evaluări financiare de către agenții independente, cum este cazul La Poste, Comisia a demonstrat, la punctul 4.1.2 litera a) din Decizia C 56/2007, că garanția acordată în virtutea unui statut de instituție publică a permis întreprinderii beneficiare să obțină condiții de creditare mai favorabile decât cele pe care le-ar fi obținut pe baza meritelor proprii.

195

(196)  A se vedea considerentul 101 din decizia de inițiere, precum și considerentul 102, în care Comisia citează un raport prezentat Senatului francez, în care Comisia de finanțe s-a pronunțat în ceea ce privește Rețeaua Feroviară Națională: „Acest mecanism [de finanțare], în combinație cu garanția de stat implicită nelimitată și necondiționată, grație statutului său de IPIC, este susceptibilă să ofere «Rețelei Feroviare Naționale» o capacitate de împrumut importantă, cu rate ale dobânzii foarte apropiate de cele ale SNCF”.

196

Acest mecanism [de finanțare], în combinație cu garanția de stat implicită nelimitată și necondiționată, grație statutului său de IPIC, este susceptibilă să ofere «Rețelei Feroviare Naționale» o capacitate de împrumut importantă, cu rate ale dobânzii foarte apropiate de cele ale SNCF

(197)  excluzând ajustările de consolidare ale elementelor de leasing

197

(198)  dat fiind că datele sunt prezentate la data de 31 decembrie a fiecărui an, datele pentru 2010 nu se cunosc încă.

198

(199)  Trebuie amintit că serviciul de factoring este un contract prin care un „factor” (adică o instituție de credit specializată) cumpără, prin remunerație, creanțele deținute de un furnizor la clienții săi. Furnizorul beneficiază de un triplu serviciu: instituția de credit îi oferă un avans de numerar, îl eliberează de operațiunile de recuperare a creanțelor și garantează achitarea acestora (în caz de neplată, în special în caz de nerambursare din partea clientului, riscul este suportat de factor). În ceea ce privește acest ultim punct, trebuie remarcat faptul că este vorba despre o garanție de bună execuție, în măsura în care factorul se angajează să achite vânzătorului facturile emise de acesta. Riscul de insolvabilitate a cumpărătorului și riscul de neplată la scadență sunt asumate de factor.

199

(200)  Comisia își bazează estimarea pe informații publice disponibile. A se vedea, în special, site-urile de informare financiară http://www.netpme.fr și http://www.banque-info.com și, în mod deosebit, articolul referitor la factoring al domnului Luc Bernet-Rollande, consultant-formator în domeniul bancar și financiar de pe site-urile următoare: http://www.banque-info.com/fiches-pratiques-bancaires/l-affacturage și http://www.netpme.fr/banque-entreprise/2-affacturage.html (așa cum apăreau la 28 iunie 2011).

200

(201)  Pornind de la elementele furnizate de Banque de France, autoritățile franceze notează că ponderea operațiunilor care includ o ofertă globală care acoperă toate serviciile susmenționate continuă să scadă, de la 45 % în 2008 la 35 % în 2009 în favoarea gestionării delegate, care a crescut de la 35 % la 49 %. Conform aceluiași studiu, distribuția activității de factoring în funcție de tipul de operațiuni în 2009 ar fi următoarea: Redresare, finanțare și garantare (cu excepția gestionării delegate): 35,5 %; Redresarea și finanțare (cu excepția gestionării delegate): 6,9 %; Gestionare delegată: 49,1 %; Redresare și garantare: 0,3 %; Factoring invers: 3,8 % (este vorba despre o formulă care permite unui debitor să solicite factorului să i se substituie pentru achitarea creanței către principalii săi furnizori. Pentru furnizor reprezintă garanția de a fi plătit în numerar și fără recurs. Cumpărătorul respectă termenele de plată, își fidelizează furnizorii, le sprijină fluxul de numerar și obține o reducere pentru plata în numerar); Sindicalizare: 3,8 %; Altele: 2,5 %.

201

(202)  În acest sens, autoritățile franceze remarcă în mod justificat că nu este posibil, atunci când furnizorii sunt plătiți direct, să se stabilească dacă au încheiat (sau nu) o convenție de factoring cu gestionare delegată, la fel cum nu este posibil, în cazul în care un factor este plătit în locul furnizorului său, să se cunoască dimensiunea exactă a serviciilor subcontractate factorului de către furnizor, în special dacă acest furnizor a obținut (sau nu) un serviciu de factoring cu garanție.

202

(203)  Pentru primele 10 luni ale anului.

203

(204)  După cum s-a explicat în cadrul Deciziei C 51/2005 menționate anterior, costurile aferente diferitelor achiziții și cheltuieli de personal fac obiectul unei alocări contabile, astfel încât cele două tipuri de activități (economice și neeconomice) ale instituției publice și costurile de finanțare a acestora sunt evidențiate în mod clar în contabilitatea instituției publice IFP.

204

(205)  Această deficiență (de ordinul [...] (*) %) se explică prin faptul că bunurile și serviciile dedicate special desfășurării activităților economice se raportează în principal la comisioane, subcontractări, cheltuieli de transport și achiziții de consumabile asociate direct (și refacturate clientului) serviciului de cercetare corespunzător.

205

(206)  Acest cuantum rezultă din înmulțirea cifrei de afaceri realizate anual ([...] (*) EUR) cu procentul maxim reținut pentru acoperirea riscului de nerambursare al instituției publice IFP (2,5 %). În fiecare an, prin utilizarea aceleiași formule de calcul și ținând cont de variațiile cifrelor de afaceri, cuantumurile ar fi următoarele: [...] (*) EUR în 2007, [...] (*) EUR în 2008, [...] (*) EUR în 2009. Pentru 2006, ar trebui să se aplice, teoretic, și un procent de 48,5 % (= (365-188)/365) pentru a ține seama de prorata temporis, garanția nefiind calculată decât începând cu 7 iulie 2006, a 188-a zi a anului 2006 și data schimbării statutului instituției publice IFP, adică maxim [...] (*) EUR.

206

prorata temporis

(207)  Condițiile de punere în aplicare a răspunderii delictuale sunt, de altfel, încadrate strict: trebuie să existe (i) o culpă, (ii) un prejudiciu și (iii) o legătură de cauzalitate între culpă și prejudiciu.

207

(208)  Având în vedere importanța acestui risc, instituția publică IFP a încheiat un contrat cu o societate asigurătoare, un coasigurător fiind cooptat pentru partajarea profiturilor și riscurilor asociate contractului.

208

(209)  Curtea de Casație, Camera a doua civilă, 9 iunie 1993: „Întrucât legea [articolul 1382 din Codul civil] nu se aplică în cazul compensării unui prejudiciu privind executarea unui angajament contractual”.

209

Întrucât legea

nu se aplică în cazul compensării unui prejudiciu privind executarea unui angajament contractual

(210)  Conform site-ului specializat în garanții de execuție http://www.performancesuretybonds.com, astfel cum apărea la 28 iunie 2011.

210

(211)  A se vedea considerentele 149-151 din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

211

(212)  A se vedea considerentul 149 din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

212

(213)  Taxele de vămuire la domiciliu corespund unor fluxuri financiare generate de închirierea materialelor sau a unor sedii (laboratoare) și de serviciile conexe (servicii juridice).

213

(214)  Intensitatea ajutorului reprezintă raportul dintre fondurile publice angajate și costul total al proiectului de cercetare, în cazul de față, 11,3/56,4 = 20 %.

214

(215)  Aceste cuantumuri rezultă din înmulțirea cifrei de afaceri realizate anual (care figurează pentru fiecare an pe coloana „CA”) cu procentul maxim reținut pentru acoperirea garanției de bună execuție (5 %). Pentru 2006, teoretic, ar trebui să se aplice un procent de 48,5 % (= (365-188)/365) la acest produs pentru a ține seama de prorata temporis, garanția nefiind calculată decât începând cu 7 iulie 2006, a 188-a zi a anului 2006 și data schimbării statutului instituției publice IFP.

215

prorata temporis

(216)  A se vedea considerentul 104 din decizia de inițiere.

216

(217)  A se vedea considerentul 8 din Decizia N 531/2005 menționată anterior: „Garanția de stat nelimitată în favoarea întreprinderii La Poste va face subiectul unei proceduri separate. Cu toate acestea, efectele acestei garanții asupra La Banque Postale sunt tratate în prezenta decizie.” (subliniere adăugată).

217

Garanția de stat nelimitată în favoarea întreprinderii La Poste va face subiectul unei proceduri separate. Cu toate acestea, efectele acestei garanții asupra La Banque Postale sunt tratate în prezenta decizie

(218)  A se vedea considerentele 88-91 din Decizia N 531/2005 menționată anterior.

218

(219)  Eroare materială, a se citi „Beicip-Franlab” în loc de „Beicip-Prosernat”.

219

(220)  A se vedea considerentul 96 din Decizia N 531/2005 menționată anterior.

220

(221)  A se vedea considerentul 132 din decizie.

221

(222)  A se vedea considerentul 154 din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

222

(223)  Trebuie amintit că, dacă este exercitată în numele filialelor, cercetarea contractuală vizează tematici situate în afara domeniilor exclusive ale Axens și Prosernat.

223

(224)  Autoritățile franceze explică faptul că poate fi vorba, de exemplu, de un studiu geologic pornind de la datele furnizate de client, de teste de laborator pentru [...] (*) sau de un calcul al performanței asupra unui material pus la dispoziție de client.

224

(225)  Autoritățile franceze au citat, în special, exemplele de utilizări:

225

| — | echipamentul de cercetare [...] (*) pentru o evaluare [...] (*) sau pentru realizarea de teste [...] (*); |
| --- | --- |

—

echipamentul de cercetare [...] (*) pentru o evaluare [...] (*) sau pentru realizarea de teste [...] (*);

| — | echipamentul de cercetare [...] (*) pentru realizarea unui program de testare a [...] (*) sau pentru testarea unui [...] (*); |
| --- | --- |

—

echipamentul de cercetare [...] (*) pentru realizarea unui program de testare a [...] (*) sau pentru testarea unui [...] (*);

| — | un [...] (*) adaptat special de instituția publică IFP pentru lucrările sale de cercetare în [...] (*) și de [...] (*) pentru [...] (*); |
| --- | --- |

—

un [...] (*) adaptat special de instituția publică IFP pentru lucrările sale de cercetare în [...] (*) și de [...] (*) pentru [...] (*);

| — | metodologia de [...] (*) dezvoltată la instituția publică IFP pentru realizarea unui studiu de [...] (*); |
| --- | --- |

—

metodologia de [...] (*) dezvoltată la instituția publică IFP pentru realizarea unui studiu de [...] (*);

| — | celule de testare adaptate pentru [...] (*) sau [...] (*); |
| --- | --- |

—

celule de testare adaptate pentru [...] (*) sau [...] (*);

(226)  Autoritățile franceze au citat în special exemplul de utilizare a unei [...] (*) pentru [...] (*).

226

(227)  Autoritățile franceze au citat în special exemplele de utilizări:

227

| — | expertiză [...] (*); |
| --- | --- |

—

expertiză [...] (*);

| — | studiu de fezabilitate privind [...] (*); |
| --- | --- |

—

studiu de fezabilitate privind [...] (*);

(228)  Autoritățile franceze au citat în special următoarele exemple de utilizări:

228

| — | studiu de fezabilitate [...] (*), studiu de fezabilitate [...] (*): expertiză în [...] (*) dezvoltată cu [...] (*); |
| --- | --- |

—

studiu de fezabilitate [...] (*), studiu de fezabilitate [...] (*): expertiză în [...] (*) dezvoltată cu [...] (*);

| — | studiu [...] (*) la amplasamentul [...] (*), proiect [...] (*): expertiză în domeniul [...] (*) – validarea și îmbunătățirea [...] (*); |
| --- | --- |

—

studiu [...] (*) la amplasamentul [...] (*), proiect [...] (*): expertiză în domeniul [...] (*) – validarea și îmbunătățirea [...] (*);

| — | [...] (*) în cadrul proiectului [...] (*) (validarea conceptului de [...] (*)) în numele [...] (*). |
| --- | --- |

—

[...] (*) în cadrul proiectului [...] (*) (validarea conceptului de [...] (*)) în numele [...] (*).

(229)  Era vorba de [...] (*), universitate recent creată în [...] (*), pentru care au fost facturate serviciile de cercetare contractuală în cadrul unui consorțiu de cercetare care implică instituția publică IFP, [...] (*) acționând în numele [...] (*).

229

(230)  Lucrările de cercetare au fost efectuate în numele [...] (*). [...] (*) permit în special [...] (*) de la [...] (*).

230

(231)  Studiul a fost realizat în numele [...] (*): instituția publică IFP a verificat în special [...] (*) și a făcut recomandări referitoare la [...] (*), utilizat pentru [...] (*).

231

(232)  [...] (*), care a luat cunoștință de acest instrument, a solicitat instituției publice IFP să îl aplice la [...] (*).

232

(233)  [...] (*) a solicitat instituției publice IFP să adapteze [...] (*) care să permită testarea [...] (*).

233

(234)  [...] (*) a solicitat instituției publice IFP să utilizeze expertiza sa în ceea ce privește [...] (*) pentru a valida [...] (*).

234

(235)  [...] (*).

235

(236)  Regulamentul Comisiei (CE) nr. 1998/2006 din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis, (JO L 379, 28.12.2006, p. 5).

236

de minimis

(237)  Comisia face trimitere în special la punctul 4.1. litera b din Comunicarea privind garanțiile menționată anterior, cât și la punctele 118-123 din Liniilor directoare comunitare privind ajutoarele de stat acordate întreprinderilor feroviare, (JO C 184, 22.7.2008, p. 13) (în continuare „Liniile directoare feroviare”).

237

Liniilor directoare comunitare privind ajutoarele de stat acordate întreprinderilor feroviare

(238)  A se vedea, în special, punctul 120 din Liniile directoare feroviare menționate anterior, considerentul 127 din Decizia EDF menționată anterior, considerentul 311 din Decizia C 56/2007 menționată anterior.

238

(239)  Deși expresia „servicii de interes economic general” nu este definită în tratat, „se consideră, în general, aceasta se referă la serviciile de natură economică pe care statele membre sau Comunitatea le supun unor obligații specifice de serviciu public în virtutea unui criteriu de interes general” (Comisia, Cartea verde privind serviciile de interes general, 21 mai 2003, punctul 17, subliniere adăugată).

239

se consideră, în general, aceasta se referă la serviciile de natură economică pe care statele membre sau Comunitatea le supun unor obligații specifice de serviciu public în virtutea unui criteriu de interes general

(240)  Analiza compatibilității unei astfel de utilizări a ajutorului este examinată în secțiunea 7.3.2.

240

(241)  În special în virtutea naturii lor de „prototipuri” sau de „proiecte-pilot” în sensul punctului 2.2. litera g) din Cadrul C&D&I, a căror producție ar fi prea costisitoare dacă ar trebui utilizate numai de către clienții instituției publice IFP în scop demonstrativ și de validare.

241

(242)  JO C 119, 22.5.2002, p. 22.

242

(243)  A se vedea considerentele 168-171 din decizie.

243

(244)  A se vedea, în acest sens, site-ul SINTEF: http://www.sintef.no/default.aspx?id=490, așa cum apărea la 28 iunie 2011.

244

(245)  Organizația de cooperare și dezvoltare economică, 2002. „Măsura activităților științifice și tehnologice, Metodă tip propusă pentru investigațiile privind cercetarea și dezvoltarea experimentală”.

245

(246)  A se vedea considerentele 168-171 din decizie.

246

(247)  A se vedea considerentele 168-171 din decizie.

247

(248)  Resursele proprii sunt alcătuite din dividende și redevențe, precum și din alte produse, cum ar fi veniturile obținute din brevetele depuse de instituția publică IFP. Comisia nu a reținut în analiza sa decât remunerațiile plătite de Axens și Prosernat.

248

(249)  Date rezultate din Decizia C 51/2005 menționată anterior pentru anul 2006 și din rapoartele anuale transmise de autoritățile franceze pentru anii 2007-2009.

249

(250)  A se vedea ultimele două rânduri din Tabelul 5 de la considerentul 236.

250

(251)  Media ponderată a intensităților ajutorului autorizate pentru cercetarea industrială și studiile de fezabilitate.

251

(252)  A se vedea punctul 6 din Cadrul C&D&I.

252

(253)  [...] (*).

253

(254)  [...] (*).

254

(255)  Acest procedeu [...] (*) permite [...] (*). Este vorba de un bloc esențial de canale [...] (*) destinate să [...] (*). Canalul [...] (*) prezintă, în plus, beneficiul de [...] (*).

255

(256)  Captarea post-combustie este unul dintre procedeele prin care, în momentul combustiei unei hidrocarburi sau a cărbunelui, se evită eliberarea emisiilor de C02 în atmosferă.

256

2

(257)  Comisia notează în special că o concurență bazată pe preț nu este argumentul principal de diferențiere a ofertelor disponibile pe piață, clienții alegând o tehnologie având în vedere diferite criterii, dintre care unele, precum costul instalării asociate și rentabilitatea investiției, sunt considerate esențiale, însă sunt total exogene proiectelor de cercetare.

257

(258)  Comisia face trimitere la considerentul 204 din Decizia C 51/2005 menționată anterior.

258

(259)  A se vedea, în special, punctul 1.5 din Comunicarea privind garanțiile, care confirmă principiul de neutralitate, precum și punctul 1.2 care arată că o garanție de stat poate decurge pur și simplu din forma juridică (a doua și a patra liniuță de la acest punct).

259

---