# Eiropas Savienības L 300/2011

| | ISSN 1977-0715
  doi:10.3000/19770715.L_2011.300.lav |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | L 300 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Tiesību akti | 54. sējums2011. gada 17. novembris |

ISSN 1977-0715

doi:10.3000/19770715.L_2011.300.lav

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

L 300

Izdevums latviešu valodā

Tiesību akti

54. sējums2011. gada 17. novembris

---

| Saturs | | IV   Tiesību akti, kas pieņemti pirms 2009. gada 1. decembra saskaņā ar EK līgumu, ES līgumu un Euratom līgumu | Lappuse |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 390/09/COL (2009. gada 7. oktobris) par Mesta AS izveidi (Norvēģija) | 1 |

Saturs

IV   Tiesību akti, kas pieņemti pirms 2009. gada 1. decembra saskaņā ar EK līgumu, ES līgumu un Euratom līgumu

Lappuse

*

EBTA Uzraudzības iestādes Lēmums Nr. 390/09/COL (2009. gada 7. oktobris) par Mesta AS izveidi (Norvēģija)

1

| LV | Tiesību akti, kuru virsraksti ir gaišajā drukā, attiecas uz kārtējiem jautājumiem lauksaimniecības jomā un parasti ir spēkā tikai ierobežotu laika posmu.
  Visu citu tiesību aktu virsraksti ir tumšajā drukā, un pirms tiem ir zvaigznīte. |
| --- | --- |

LV

Tiesību akti, kuru virsraksti ir gaišajā drukā, attiecas uz kārtējiem jautājumiem lauksaimniecības jomā un parasti ir spēkā tikai ierobežotu laika posmu.

Visu citu tiesību aktu virsraksti ir tumšajā drukā, un pirms tiem ir zvaigznīte.

---

IV Tiesību akti, kas pieņemti pirms 2009. gada 1. decembra saskaņā ar EK līgumu, ES līgumu un Euratom līgumu

| 17.11.2011 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | L 300/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.11.2011

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

L 300/1

---

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES LĒMUMS

Nr. 390/09/COL

(2009. gada 7. oktobris)

par Mesta AS izveidi (Norvēģija)

EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (1),

ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (2), jo īpaši tā 61.–63. pantu un 26. protokolu,

ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi (3), jo īpaši tā 24. pantu,

ŅEMOT VĒRĀ Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola (4) I daļas 1. panta 2. punktu un II daļas 4. panta 4. punktu, 6. pantu un 7. panta 3. punktu,

ŅEMOT VĒRĀ Iestādes Pamatnostādnes par EEZ līguma 61. un 62. panta piemērošanu un interpretāciju (5), jo īpaši iedaļu par valsts atbalstu attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu,

ŅEMOT VĒRĀ Iestādes 2004. gada 14. jūlija Lēmumu par īstenošanas noteikumiem, kas minēti 3. protokola II daļas 27. pantā (6),

PĒC AICINĀJUMA ieinteresētajām pusēm iesniegt piezīmes saskaņā ar minētajiem pantiem (7) un, ņemot vērā iesniegtās piezīmes,

TĀ KĀ:

I.   FAKTI

1.   PROCEDŪRA

Ar 2004. gada 30. augusta vēstuli Iestāde saņēma pret Norvēģijas iestādēm vērstu sūdzību par uzņēmuma Mesta AS izveidi Norvēģijas Valsts autoceļu pārvaldes ražošanas darbību pārņemšanai (8). Iestāde vēstuli saņēma un reģistrēja 2004. gada 2. septembrī (atsauces Nr. 291537).

Pēc vairākkārtējas vēstuļu apmaiņas (9) Iestāde ar 2007. gada 18. jūlija vēstuli informēja Norvēģijas iestādes, ka tā ir pieņēmusi Lēmumu Nr. 350/07/COL par Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 2. daļā paredzētās procedūras sākšanu attiecībā uz pasākumiem, kas veikti saistībā ar Mesta AS izveidi (turpmāk “Lēmums par procedūras sākšanu”).

Norvēģijas iestādes iesniedza piezīmes ar 2007. gada 7. decembra vēstuli (atsauces Nr. 456844). Lēmumu par procedūras sākšanu publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tā EEZ papildinājumā, aicinot ieinteresētās puses iesniegt piezīmes (10). Iestāde saņēma piezīmes no četrām ieinteresētajām pusēm 2008. gada 29. janvārī un 4., 21. un 27. februārī (atsauces Nr. 461463, 463234, 466015 un 467170). Iestāde saņēma papildu piezīmes 2008. gada 4. aprīlī (atsauces Nr. 472381). Ar 2008. gada 21. februāra un 7. aprīļa vēstuli (atsauces Nr. 463245 un 472529) Iestāde nosūtīja saņemtās piezīmes Norvēģijas iestādēm, dodot tām iespēju paust savu viedokli. Norvēģijas iestādes iesniedza piezīmes ar 2008. gada 23. maija vēstuli (atsauces Nr. 478082).

Iestāde un Norvēģijas iestādes 2008. gada rudenī un 2009. gada pavasarī ir neoficiāli apspriedušās par izskatāmo lietu, sazinoties pa tālruni un elektronisko pastu. Šādi sniegto informāciju Norvēģijas iestādes ir apkopojušas 2009. gada 6. jūlijā Iestādei nosūtītā Valsts pārvaldes un reformu ministrijas elektroniskā pasta vēstulē (atsauces Nr. 523766) (11).

2.   IESPĒJAMĀ VALSTS ATBALSTA PASTĀVĒŠANAS PRIEKŠVĒSTURE

2.1.   SŪDZĪBA PAR IESPĒJAMU VALSTS ATBALSTA PIEŠĶIRŠANU

Norvēģijas Valsts autoceļu pārvalde atbild par valsts un grāfistu pašvaldību ceļu, tiltu un tuneļu būvniecību un uzturēšanu. Līdz 2003. gada 1. janvārim Norvēģijas Valsts autoceļu pārvaldei bija pašai savi ražošanas departamenti (turpmāk visi kopā “Ražošanas departaments”), ko tā pārvaldīja ar vietējo nodaļu starpniecību – tās veica būvdarbus Valsts autoceļu pārvaldes vārdā. Taču 2001.–2002. gadā Norvēģijas iestādes nolēma veikt iekšējo ražošanas darbību vispārēju pārstrukturēšanu. Tādēļ valdība ierosināja parlamentam atdalīt Valsts autoceļu pārvaldes ražošanas darbības un nodot tās valsts sabiedrībai ar ierobežotu atbildību (12). Administratīvās funkcijas, t. i., turpmāko būvniecības darbību plānošana, tostarp publisku konkursu rīkošana, palika valsts pārvaldes pārziņā.

Valsts autoceļu pārvaldes Ražošanas departamenta ražošanas darbības 2003. gada 1. janvārī atdalīja no valsts un nodeva jaunizveidotam uzņēmumam Mesta AS. Visus ar Ražošanas departamentu saistītos aktīvus, tiesības un pienākumus nodeva Mesta AS kā ieguldījumus natūrā (13). Aktīvus veidoja iekārtas un aprīkojums, kā arī Ražošanas departamenta un Valsts autoceļu pārvaldes starpā noslēgtie pakalpojumu līgumi. Kā atlīdzību valsts saņēma jaunā uzņēmuma akcijas. Pašlaik Mesta AS veic ceļu būvniecības un uzturēšanas darbības, konkurējot ar citiem šā tirgus dalībniekiem.

Sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka Mesta AS četros gadījumos ir saņēmis valsts atbalstu pretēji EEZ līguma 61. panta 1. punkta noteikumiem: i) valsts ir finansējusi pārstrukturēšanas izmaksas; ii) Mesta AS nodotie pamatlīdzekļi sākuma bilancē novērtēti zemāk par tirgus vērtību; iii) pārņemot Ražošanas departamenta agrāk noslēgto līgumu portfeli, Mesta AS ir saņēmis šķērssubsīdijas; iv) Mesta AS nav samaksājis dokumentu noformēšanas un reģistrācijas nodevas, kas parasti jāmaksā, pārņemot nekustamo īpašumu īpašumtiesības.

Turpmāk izklāstīti fakti, kas jāņem vērā, novērtējot katra šā iespējamā atbalsta pasākuma saistību ar valsts atbalstu.

2.2.   PĀRSTRUKTURĒŠANAS UN REORGANIZĀCIJAS PASĀKUMI

Saskaņā ar sagatavošanas juridiskajiem dokumentiem aptuveni 4 750 no visiem darbiniekiem (aptuveni 5 000 cilvēkiem), kas iepriekš bija nodarbināti Ražošanas departamentā, bija jāpārceļ darbā uz jaunizveidoto uzņēmumu Mesta AS
   (14). Pēc pārcelšanas uz Mesta AS darbinieki zaudētu civildienesta ierēdņu statusu. Tā kā darbiniekiem bija tiesības atteikties no pārcelšanas, vajadzēja stimulus, kas rosinātu darbiniekus piekrist pārcelšanai (15). Turklāt, lai nodrošinātu komerciāli dzīvotspējīga uzņēmuma izveidi, par aptuveni 1 700 cilvēkiem bija jāsamazina darbinieku skaits, atstājot aptuveni 3 050 darbinieku (16).

Sagatavošanas juridiskajos dokumentos ir izklāstīti dažādi Norvēģijas iestāžu ieplānoti pārstrukturēšanas pasākumi. Četri no šiem pasākumiem bija i) civildienesta ierēdņu pensiju tiesību īslaicīga saglabāšana (17); ii) tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu saglabāšana (18); iii) priekšlaicīgas pensionēšanās paketes; dažādi citi pasākumi, kas aptvēra iv) pārcelšanos, pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu, algas saglabāšanu un iekārtu atjaunošanu (19). Tie bija “pārstrukturēšanas pasākumi”, kuru finansēšanai izmantoja tiešas dotācijas. Sākotnēji bija paredzēts piešķirt tiešu finansējumu vēl vienam izmaksu postenim, proti, v) algu kompensācijām (20). Tomēr tieši pirms Mesta AS sākuma bilances apstiprināšanas Norvēģijas iestādes nolēma, ka attiecīgās izmaksas jāsedz, ieguldot Mesta AS pamatkapitālu.

Saskaņā ar sākotnējām aplēsēm ar tiešām dotācijām finansējamo četru pārstrukturēšanas pasākumu kopējās izmaksas bija NOK 1 468 miljoni (diskontētas līdz pašreizējai vērtībai), un bija paredzēts, ka valsts tās atlīdzinās Mesta AS, veicot iemaksas laikposmā no 2003. līdz 2005. gadam (21). Šīs pārstrukturēšanas izmaksas nebija iekļautas Mesta AS sākuma bilancē, jo tās bija jāsedz valstij no trīs gadu, t. i., 2003., 2004. un 2005. gada, valsts budžeta (22).

Saskaņā ar 2006. gada valsts budžeta datiem pārstrukturēšanas izmaksu segšanai Mesta AS no valsts kopsummā bija saņēmis NOK 993,6 miljonus (23). Līdz 2008. gada 30. jūnijamMesta AS no šīs summas bija iztērējis NOK 879,6 miljonus, bet kopējās pārstrukturēšanas izmaksas saskaņā ar aplēsēm bija NOK 1 097,8 miljoni (līdz 2013. gadam) (24). Norvēģijas iestādes skaidro, ka sākotnēji bija paredzēts, ka valsts segs visas pārstrukturēšanas izmaksas (t. i., ja pārstrukturēšanas izmaksu segšanai nepietiktu ar sākotnēji aplēstajiem NOK 1 468 miljoniem, valsts piešķirtu papildu līdzekļus), tomēr 2007. un 2008. gada valsts budžets skaidri liecina, ka valsts bija nolēmusi nepiešķirt Mesta AS pārstrukturēšanas līdzekļus papildus jau saņemtajai summai NOK 993,6 miljonu apmērā (25).

Piebilstot, ka tāda varbūtība ir gandrīz neiespējama, Norvēģijas iestādes skaidro, ka gadījumā, ja attiecīgā laikposma beigās izrādītos, ka pārstrukturēšanas izmaksas ir mazākas nekā Mesta AS saņemtā summa, Mesta AS nāktos pārpalikumu atmaksāt valstij.

Tiesiskajam regulējumam Norvēģijas iestādes pieņēma Likumu par Valsts autoceļu pārvaldes ražošanas darbību nodošanu valsts sabiedrībai ar ierobežotu atbildību, kas reglamentē dažas to darbinieku tiesības, kurus no Valsts autoceļu pārvaldes pārcēla darbā uz Mesta AS (turpmāk “Likums par Mesta izveidi”) (26).

2.2.1.   
  Vispārīga informācija

Norvēģijas iestādes skaidro, ka galvenais uzdevums saistībā ar darbinieku pārcelšanu no Ražošanas departamenta uz Mesta AS bija dot iespēju jaunajam uzņēmumam darboties tādos pašos apstākļos kā tā konkurentiem, tādējādi nodrošinot vienlīdzīgu darbības vidi. Norvēģijas iestādes nolēma pārcelt darbiniekus uz Mesta AS un uzticēt Mesta AS (nevis Autoceļu pārvaldei) ar darbinieku pārcelšanu un darbinieku skaita samazināšanu saistīto pasākumu īstenošanu. Šie jautājumi un to risinājumi bija valsts autoceļu tīkla apsaimniekošanas tirgus liberalizācijas un atvēršanas pasākumu daļa un priekšnoteikums. Norvēģijas valsts nebūtu atvērusi šo tirgu, ja nespētu izveidot jaunu uzņēmumu ar pietiekamu darbinieku skaitu. Norvēģijas iestādes skaidro, ka valsts sarunas ar arodbiedrībām par darbinieku pārcelšanu no Ražošanas departamenta uz Mesta AS risinājās šajā kontekstā. Sarunās puses 2002. gada 4. jūnijā panāca vienošanos par dažu civildienesta ierēdņu tiesību īslaicīgu saglabāšanu un iespēju darbinieku skaita samazināšanai piedāvāt tādus pasākumus kā, piemēram, priekšlaicīga pensionēšanās (27). Šīs vienošanās konkrētie aspekti izklāstīti turpmākajās apakšiedaļās (28).

Jaundibināmā uzņēmuma pārstāvībai pirms 2003. gada 1. janvāra izveidoja Mesta AS pagaidu direktoru valdi (turpmāk “Pagaidu valde”). Norvēģijas iestādes skaidro, ka Pagaidu valde nepiedalījās nekādās ar darbiniekiem saistītās sarunās. Tomēr Likumā par Mesta izveidi bija paredzētas tiesības uz algu kompensācijām (29). Taču nebija neviena likuma vai cita tiesību akta, kas reglamentētu pārējās civildienesta ierēdņu tiesības.

Pirms vienošanās noteikumu apraksta ir lietderīgi sniegt īsu Ražošanas departamenta darbinieku statusa raksturojumu pirms pārcelšanas uz Mesta AS. Norvēģijas iestādes skaidro, ka Ražošanas departamenta darbinieki bija valsts pārvaldes darbinieki. Saskaņā ar Norvēģijas tiesību aktiem valsts pārvaldes darbiniekiem ir civildienesta ierēdņu statuss (30) un šiem darbiniekiem obligāti jābūt valsts pensiju fonda (“Statens pensjonskasse” jeb “SPK”) dalībniekiem (31). Tādējādi dalība SPK nodrošina civildienesta ierēdņu pensiju tiesības. Turklāt, pamatojoties uz likumu, kurā izklāstīti noteikumi par civildienesta ierēdņu tiesībām uz īpašu (priekšlaicīgu) pensionēšanās vecumu, dažiem Ražošanas departamenta civildienesta ierēdņiem (piemēram, šoferiem un pavāriem) bija tiesības doties pensijā, sasniedzot īpašu vecumu (priekšlaicīgi) (32).

Tā kā civildienesta ierēdņa statuss ir saistīts ar darbu valsts pārvaldē, uz Mesta AS pārceltie darbinieki 2003. gada 1. janvārī zaudēja civildienesta ierēdņu statusu. Ja nebūtu pieņemti attiecīgie nodarbinātības pasākumi, šie darbinieki būtu zaudējuši ar civildienesta ierēdņu statusu saistītās tiesības (33). Norvēģijas iestādes skaidro, ka saskaņā ar Norvēģijas tiesību aktiem Ražošanas departamenta nodošana Mesta AS ir uzskatāma par “uzņēmuma nodošanu” (34). Saskaņā ar noteikumiem par uzņēmumu nodošanu pārcelto darbinieku darba līgumus, izņemot noteikumus par pensiju tiesībām, nodeva jaunajam uzņēmumam (35). Norvēģijas iestādes skaidro, ka Ražošanas departamentā nodarbinātajiem civildienesta ierēdņiem bija tiesības atteikties pāriet uz Mesta AS, jo jaunais darba devējs nebija valsts iestāde. Tomēr, atsakoties no pārcelšanas, viņiem draudētu atlaišana parastajā civildienesta ierēdņiem piemērojamajā kārtībā, ja neizdotos atrast citu piemērotu amatu – šādos apstākļos civildienesta ierēdņiem ir prioritāras tiesības uz brīvajām amata vietām valsts pārvaldē (bet nav tiesību uz algas kompensāciju) (36).

Tādējādi darbinieki varēja izvēlēties turpināt darbu valsts pārvaldē, bet Ražošanas departamenta darbinieku pārcelšana uz jauno uzņēmumu (Mesta AS) bija priekšnoteikums, lai tirgus liberalizācija vispār būtu iespējama. Tādēļ Norvēģijas iestādēm bija jāpiedāvā darbiniekiem papildu stimuli, lai rosinātu viņus labprātīgi piekrist pārcelšanai.

i)   Civildienesta ierēdņu pensiju tiesību īslaicīga saglabāšana

Kā minēts iepriekš, Valsts autoceļu pārvaldes darbiniekiem bija civildienesta ierēdņu statuss, ko tie zaudēja, pārejot darbā uz Mesta AS. Tomēr, pamatojoties uz iepriekš minēto arodbiedrību un valsts vienošanos, piecu gadu pārejas periodā (t. i., no 2003. gada 1. janvāra līdz 2007. gada beigām) darbinieki varēja turpināt izmantot civildienesta ierēdņu pensiju tiesību priekšrocības. Mesta AS piešķirtais valsts finansējums bija paredzēts papildu izmaksu segšanai, lai attiecīgajā laikposmā nodrošinātu darbiniekiem civildienesta ierēdņu pensiju iemaksām līdzvērtīgas pensiju iemaksas (37).

Kā minēts iepriekš, civildienesta ierēdņu pensiju tiesības nodrošina dalība SPK, un ar šīm tiesībām saistītās summas iemaksā SPK. Tādēļ, lai nodrošinātu piecu gadu pārejas režīmu, tika saglabāta darbinieku dalība SPK. Turklāt, lai Mesta AS varētu veikt iemaksas par saviem darbiniekiem, tas iesniedza pieteikumu un ieguva tiesības kļūt par SPK dalībnieku (38).

Mesta AS piešķirtais valsts finansējums ir ierobežots un sedz starpību starp parastas privātas pensiju shēmas vidējām izmaksām un SPK dalībnieka statusa saglabāšanas (augstākajām) izmaksām. Saskaņā ar sākotnējo izmaksu tāmi paredzētās izmaksas bija aptuveni NOK 395 miljoni (39), bet Norvēģijas iestādes ir paziņojušas, ka līdz 2007. gada 30. jūnijam uzkrāto izmaksu summa bija NOK 277,3 miljoni (neieskaitot administratīvās izmaksas) (40).

ii)   Tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu saglabāšana

Kā minēts iepriekš, dažiem civildienesta ierēdņiem, ko pārcēla darbā uz Mesta AS, bija tiesības doties pensijā agrāk (t. i., 65 gadu vecumā), nesagaidot parasto pensionēšanās vecumu, kas ir 67 gadi. Saskaņā ar arodbiedrību un valsts vienošanās noteikumiem Ražošanas departamenta darbinieki, kam Mesta AS izveides laikā (t. i., 2003. gada 1. janvārī) līdz pensijas vecumam bija palikuši 10 gadi vai mazāk (t. i., tie, kas bija 55 gadus veci vai vecāki), varēja saglabāt tiesības uz īpašo pensionēšanās vecumu, kas ir 65 gadi (41). Šāda kārtība bija iespējama, jo darbinieki joprojām bija SPK dalībnieki, kā norādīts iepriekš.

Mesta AS piešķirtais valsts finansējums sedz starpību starp parastas pensiju shēmas vidējām izmaksām un īpašā pensionēšanās vecuma saglabāšanas izmaksām. Sākotnējā izmaksu tāmē paredzētās izmaksas bija aptuveni NOK 85 miljoni (42) (ieskaitot administratīvās izmaksas, kas bija aptuveni 5 % no kopējās summas), bet līdz 2007. gada 30. jūnijam uzkrāto izmaksu kopējā summa bija NOK 26,5 miljoni (neieskaitot administratīvās izmaksas) (43).

iii)   Priekšlaicīgas pensionēšanās paketes

Arodbiedrību un valsts vienošanās paredzēja arī, ka Mesta AS trīs gadus (no 2003. gada 1. janvāra līdz 2005. gada beigām) var piedāvāt no Ražošanas departamenta pārceltajiem darbiniekiem režīmu, kas tiem ļautu doties pensijā 60 gadu vecumā, nesagaidot parasto pensionēšanās vecumu, kas ir 67 gadi (44). Priekšlaicīgas pensionēšanās iespēju darbiniekiem varēja piedāvāt pēc uzņēmuma ieskatiem, pamatojoties uz darbinieku individuālu novērtējumu (45).

Mesta AS piešķirtais valsts finansējums sedz starpību starp parastas privātas pensiju shēmas vidējām izmaksām un priekšlaicīgas pensionēšanās izmaksām. Sagatavošanas juridiskajos dokumentos valsts finansētās priekšlaicīgas pensionēšanās režīma izmaksas (ieskaitot administratīvās izmaksas, kas bija aptuveni 5 % no kopējās summas) bija lēstas NOK 911 miljonu apmērā (46). Norvēģijas iestādes skaidro, ka šo režīmu izmantoja aptuveni 470 darbinieku un līdz 2007. gada 30. jūnijam uzkrāto izmaksu kopējā summa bija NOK 691,9 miljoni (neieskaitot administratīvās izmaksas) (47).

iv)   Pārcelšanās, pārvietošanās no dzīvesvietas uz darbavietu, algu saglabāšana un iekārtu atjaunošana

Saskaņā ar sagatavošanas budžeta dokumentiem šis izmaksu postenis aptver izmaksas, kas bija saistītas ar darbinieku pārcelšanos (“flyttekostnader”), pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu (“pendlergodtgjørelse”), algu saglabāšanu (“bibehold av lønn”) un iekārtu atjaunošanu (“maskiner–sanering”) (48). Norvēģijas iestādes skaidro, ka tas aptver arī izmaksas, ko radīja pārcelšanās uz jauniem birojiem (“kontor–flyttekostnader”), pārcelšanās uz jauniem uzturēšanas un atbalsta birojiem (“støttepunkter–flyttekostnader”), kā arī arhīvu pārvietošana (“arkivoverføring”).

Visi pasākumi, izņemot ar algu saglabāšanu saistīto pasākumu (kas nav īstenots un tāpēc nav radījis nekādas izmaksas), ir īstenoti Mesta AS izveides laikā un ilguši līdz 2005. gada beigām. Saskaņā ar sākotnējām aplēsēm ar visiem pasākumiem saistītās kopējās izmaksas bija NOK 77 miljoni (49), bet Norvēģijas iestādes skaidro, ka līdz 2006. gada janvārim uzkrāto izmaksu kopējā summa bija aptuveni NOK 82,4 miljoni (neieskaitot administratīvās izmaksas). Izmaksas sedza valsts (50).

Šis izmaksu postenis aptver izmaksas, ko radīja vadošo un administratīvo darbinieku dzīvesvietas maiņa, lai tie varētu sākt darbu Mesta AS. Tā kā jaunās darbavietas neatradās turpat, kur šie darbinieki bija strādājuši iepriekš, būdami nodarbināti Valsts autoceļu pārvaldē, bet Mesta AS telpās, dažiem darbiniekiem nācās mainīt dzīvesvietu, lai varētu strādāt jaunajā darbavietā. Šeit ietilpst, piemēram, ar dokumentiem apliecinātas faktiskās pārcelšanās izmaksas (“faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp”), ar pārcelšanos saistītas apmaksātas brīvdienas (“flyttepermisjon”) un ar jaunu nekustamo īpašumu apskati saistīti ceļa izdevumi (“visningsreise”).

Šis izmaksu postenis arī aptver nepieciešamās izmaksas, lai vadošie un administratīvie darbinieki varētu sākt darbu Mesta AS telpās, kas atrodas tālu no šo darbinieku dzīvesvietas. Šeit ietilpst, piemēram, pārvietošanās izmaksas no dzīvesvietas uz darbavietu (“hjemreise”’), otra mitekļa īrēšanas izmaksas (“Dekning av husleie”) (51), piemaksa par automašīnas izmantošanu, lai pārvietotos starp dzīvesvietu un darbavietu (“kjøregodtgjørelse”) un uzturnauda (“kostgodtgjørelse”).

Šis izmaksu postenis aptver ar pārcelšanos no Valsts autoceļu pārvaldes birojiem uz Mesta AS galveno biroju un reģionālajiem birojiem saistītās izmaksas. Šeit ietilpst, piemēram, izmaksas, ko radīja izvākšanās no vecajiem birojiem (“Rydding og rengjøring av gamle kontorer”), biroja materiālu iepakošana (52) un pārvešana uz jaunajiem birojiem (“Pakking og transport”), Mesta AS jauno biroju sagatavošana, aprīkošana un labiekārtošana (“Klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer”), kā arī ar pārcelšanos saistītās administratīvās izmaksas (“administrasjon av flyttning”).

Šis izmaksu postenis aptver izmaksas, ko radīja pārcelšanās no vecajiem birojiem uz jauniem vietējiem uzturēšanas un atbalsta birojiem, kā arī agrāko ekspluatācijas un atbalsta biroju reorganizācija, pārveidojot tos par jauniem Mesta AS ekspluatācijas un atbalsta birojiem. Šeit ietilpst jaunas IT sistēmas izveide, ņemot vērā, ka Ražošanas departamentam un pārējiem Valsts autoceļu pārvaldes departamentiem bija kopēja IT sistēma. Konkrēti šeit ietilpst, piemēram, izmaksas, ko radīja izvākšanās no vecajiem ekspluatācijas un uzturēšanas atbalsta birojiem (“rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt”), biroja materiālu iepakošana un pārvešana uz jaunajiem birojiem (“pakking og transport”), jauno ekspluatācijas un uzturēšanas atbalsta biroju sagatavošana, aprīkošana un labiekārtošana (“Klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt”) un ar pārcelšanos saistītās administratīvās izmaksas (“administrasjon av flytting”).

Šis izmaksu postenis aptver izmaksas, ko radīja elektronisku un fizisku arhīvu izveidošana Mesta AS. Šeit ietilpst ar Valsts autoceļu pārvaldes būtisko un nebūtisko arhīvu nošķiršanu, kā arī ar jaunu arhīvu izveidi Mesta AS saistītās izmaksas. Pie izmaksām pieder, piemēram, katram arhīvam vajadzīgo līdzekļu daudzuma novērtēšanas izmaksas (“Ressursbehov pr. arkiv”), fotokopēšanas (“kopiering”), transportēšanas (“frakt”), sagatavošanas (“klargjøring”) un kvalitātes nodrošināšanas darba izmaksas (“kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid”).

Pretēji tā nosaukumam šis izmaksu postenis neaptver ar iekārtu remontu vai atjaunošanu saistītas izmaksas. Iestādes skaidro, ka pirms reformas Ražošanas departaments bija veicis darbus, atstājot būvlaukumos un rekonstrukcijas laukumos iekārtas un citu aprīkojumu (53). Šis izmaksu postenis aptver agrāk noslēgto darbu izpildes līgumu atlikušās saistības, un tajā ietilpst izmaksas, ko radīja būvlaukumu sakopšana (“opprydding”) un nevajadzīgo iekārtu aizvākšana, nodošana metāllūžņos un aizvešana (“fjerning, skroting, og fraktkostnader”). Aizvācamās iekārtas bija vecas, nolietotas un uzņēmumam nederīgas, līdz ar to tās neņēma vērā, nosakot iekārtu (un visa uzņēmuma) vērtību (54). Norvēģijas iestādes skaidro, ka Mesta AS ar komerciāliem noteikumiem uzticēja daļu šā darba apakšuzņēmējiem. Atlikušo darbu Mesta AS veica saviem spēkiem, piemērojot stundas izmaksu likmi (bez tīrās peļņas), kas tādējādi bija zemāka nekā līdzīgam darbam tolaik piemērojamā tirgus likme (55). Norvēģijas iestādes ir iesniegušas dokumentus, kuros norādīti no apakšuzņēmējiem saņemtie rēķini un Mesta AS likmes (56).

v)   Algu kompensācijas

Izmaksu postenis “algu kompensācijas” (“ventelønn”) nepieder pie Norvēģijas iestāžu norādītajām “pārstrukturēšanas izmaksām”. Tomēr algu kompensācijas bija viens no stimuliem, lai rosinātu darbiniekus pāriet darbā uz Mesta AS. Tas jāaplūko, ņemot vērā, ka bija jāsamazina darbinieku skaits.

Lai gan no Ražošanas departamenta pārceltie darbinieki zaudēja civildienesta ierēdņu statusu, tomēr tie uz ierobežotu laiku saglabāja dažas īpašas, ar šo statusu saistītas tiesības. Dažas no šīm tiesībām reglamentē Likums par Mesta izveidi (57). Likuma par Mesta izveidi 4. pants nosaka, ka trīs gadus no darba sākšanas Mesta AS, t. i., no 2003. gada 1. janvāra, darbiniekiem, ko vēlāk atlaiž un kas atbilst zināmiem nosacījumiem (piemēram, ir nostrādājuši vismaz gadu), ir tiesības pretendēt uz atbilstošiem amatiem valsts pārvaldē (“fortrinnsrett til annen statlig stilling”) vai, ja šādu amatu nav, tiesības saņemt algas kompensāciju (“ventelønn”).

Algu kompensāciju piešķiršanas kārtību reglamentē Likums par civildienesta ierēdņiem (58). Saskaņā ar šo kārtību civildienesta ierēdņiem, kas saņēmuši paziņojumu par atlaišanu un kam nav piedāvāts cits piemērots darbs, ir tiesības (saskaņā ar Likumā izklāstītajiem nosacījumiem un laika ierobežojumiem) no paziņojuma saņemšanas dienas saņemt divas trešdaļas algas.

Lai gan ar algu kompensācijām saistītās izmaksas sākotnēji bija iekļautas pārstrukturēšanas izmaksās, Darba ministrija vēlāk nolēma, ka aplēstās izmaksas drīzāk jāņem vērā, nosakot Mesta AS pamatkapitāla apjomu. Tātad attiecīgo izmaksu finansēšanai vajadzīgo kapitālu valsts ieguldītu Mesta AS kā pamatkapitālu (59). Šādas nostājas pamatā bija apsvērums, ka pamatkapitāla ieguldījums liktu jaunajam uzņēmumam rūpīgāk izvērtēt, vai darbinieku atlaišana ir piemērotākais reorganizācijas līdzeklis. Atlaišanas vietā uzņēmums varētu plašāk izmantot citus (lētākus) reorganizācijas līdzekļus, piemēram, atvaļinājumus, saglabājot samazinātu algu, pensiju paketes utt.

Lai gan sākotnēji bija paredzēts, ka algu kompensāciju shēma aptvers 450 darbiniekus un tās kopējās izmaksas būs aptuveni NOK 512 miljonu (60), 2002. gada oktobrī šīs aplēses precizēja, samazinot darbinieku skaitu līdz 150 cilvēkiem un kopējās izmaksas līdz aptuveni NOK 150 miljoniem (61). Līdz ar to, nosakot Mesta AS pamatkapitāla apjomu, ņēma vērā šo precizēto summu.

Lai samazinātu izmaksas, Mesta AS izmantoja turpmāk aprakstītos alternatīvos (lētākos) darbinieku skaita samazināšanas līdzekļus (62). Norvēģijas iestādes skaidro, ka šo pasākumu un algu kompensāciju kopējās izmaksas tomēr sasniedz NOK 359 miljonus (no kuriem līdz 2008. gada 21. decembrim bija iztērēts NOK 255,1 miljons), tādējādi ievērojami pārsniedzot šo izmaksu segšanai ieguldītos līdzekļus.

| | Darba attiecību izbeigšanas paketes ir pasākums, saskaņā ar kuru darbinieki izbeidz darba attiecības, nesaņemot algas kompensāciju – tās vietā izmaksā summu, kas var būt līdzvērtīga viena gada algai, kā arī sniedz finansiālu atbalstu jauna darba atrašanai. |
| --- | --- |

Darba attiecību izbeigšanas paketes ir pasākums, saskaņā ar kuru darbinieki izbeidz darba attiecības, nesaņemot algas kompensāciju – tās vietā izmaksā summu, kas var būt līdzvērtīga viena gada algai, kā arī sniedz finansiālu atbalstu jauna darba atrašanai.

| | Pensiju paketes ir pasākums, saskaņā ar kuru darbinieki izbeidz darba attiecības 62 gadu vecumā, pretī saņemot garantētus 66 % no algas līdz pensijas vecuma, t. i., 67 gadu, sasniegšanai, un šajā laikā tiem ir tiesības turpināt pelnīt parastās pensiju tiesības. |
| --- | --- |

Pensiju paketes ir pasākums, saskaņā ar kuru darbinieki izbeidz darba attiecības 62 gadu vecumā, pretī saņemot garantētus 66 % no algas līdz pensijas vecuma, t. i., 67 gadu, sasniegšanai, un šajā laikā tiem ir tiesības turpināt pelnīt parastās pensiju tiesības.

| | Atvaļinājumi, saglabājot samazinātu algu, ir pasākums, lai rosinātu darbiniekus, kas no 2003. līdz 2005. gadam iegūtu tiesības (60 gadu vecumā) saņemt priekšlaicīgu pensiju, izbeigt darba attiecības agrāk, piedāvājot aiziet no darba uzreiz, pretī saņemot 66 % no algas tik ilgi, kamēr darbinieki iegūst tiesības uz priekšlaicīgu pensiju. |
| --- | --- |

Atvaļinājumi, saglabājot samazinātu algu, ir pasākums, lai rosinātu darbiniekus, kas no 2003. līdz 2005. gadam iegūtu tiesības (60 gadu vecumā) saņemt priekšlaicīgu pensiju, izbeigt darba attiecības agrāk, piedāvājot aiziet no darba uzreiz, pretī saņemot 66 % no algas tik ilgi, kamēr darbinieki iegūst tiesības uz priekšlaicīgu pensiju.

2.3.   IEKĀRTU UN APRĪKOJUMA (TURPMĀK “IEKĀRTAS”) UN NEKUSTAMO ĪPAŠUMU UN ĒKU (TURPMĀK “NEKUSTAMIE ĪPAŠUMI”) VĒRTĪBA SĀKUMA BILANCĒ

Turpmākajās iedaļās sniegts pārskats par pamatlīdzekļu vērtības noteikšanu Mesta AS galīgajā sākuma bilancē. Novērtējuma veikšanai bija uzaicināti divi auditori – Valsts autoceļu pārvalde uzaicināja Ernst & Young noteikt jaunā uzņēmuma vērtību, bet Transporta un sakaru ministrija lūdza Deloitte & Touche veikt aktīvu novērtējuma un sākuma bilances projekta kvalitātes pārbaudi, kā arī verificēt šajā kontekstā izmantotās procedūras, metodes un principus. Vēlāk Ernst & Young kļuva par Mesta AS auditoru.

Auditori 2002. gada maijā sāka aktīvu novērtējumu, izmantojot modelētās nepārtrauktības principu (t. i., rekonstruētu uzskaites vērtību), bet 2002. gada augustā mainīja novērtēšanas metodi, piemērojot “faktiskās vērtības” principu. Auditori veica atsevišķu iekārtu un nekustamo īpašumu (vai to grupu) novērtējumu (sīkāku aprakstu sk. 2.3.1. iedaļā). Pamatojoties uz diskontētās naudas plūsmas metodi, 2002. gada oktobrī auditori noteica Mesta AS kā funkcionējoša uzņēmuma patieso kopējo vērtību (sīkāku aprakstu sk. 2.3.2. iedaļā). Izmantojot diskontētās naudas plūsmas metodi, atklājās, ka uzņēmuma kopējā vērtība (t. i., darbības kapitāls) ir mazāka nekā atsevišķu aktīvu novērtējumā iegūtā vērtība. Tā kā Norvēģijas Likums par sabiedrībām ar ierobežotu atbildību nosaka, ka pamatkapitāla vērtība nedrīkst pārsniegt uzņēmuma kopējo vērtību, atsevišķo aktīvu (vai aktīvu grupu) vērtību samazināja.

2.3.1.   
  Atsevišķs aktīvu novērtējums

vi)   Iekārtas

Lai noteiktu aktīvu vērtību, Valsts autoceļu pārvalde, Arthur Andersen & Co AS, Norvēģijas valdības pilnvarotais pārstāvis, ViaNova un Skagerak Forsikringsmegling AS sagatavoja 2002. GADA 10. MAIJĀ datētu ZIŅOJUMU “SĀKUMA BILANCE”

   (63). Novērtējuma pamatā principā bija aktīvu “uzskaites vērtība”. Tomēr, tā kā uz valsts pārvaldi neattiecas Grāmatvedības likums (64), bija jāveic Ražošanas departamenta uzskaitē norādītās aktīvu vērtības rekonstrukcija, t. i., jānosaka, aktīvu vērtība, pieņemot, ka uz Ražošanas departamentu attiecas vispārējais Grāmatvedības likums (65). Tādējādi novērtējuma pamatā drīzāk bija “uzskaites vērtības retrospektīva modelēšana” jeb t. s. “modelētās nepārtrauktības” princips. Pamatojoties uz šo metodi, Ražošanas departamenta iekārtu uzskaites vērtību, kas 2002. gada 1. janvārī bija NOK 1 111 miljonu, samazināja līdz NOK 866 miljoniem. Šo vērtību 2003. gada 1. janvārī papildus koriģēja, samazinot līdz NOK 747 miljoniem.

Tomēr Valsts autoceļu pārvaldes, Ernst & Young, ViaNova un Skagerak Forsikringsmegling AS sagatavotā vēlākā, 2002. gada augustā datētā ziņojumā “Sākuma bilance”

   (66) atklājas, ka 2002. gada jūlijā ir nolemts, ka Mesta AS nododamie Ražošanas departamenta aktīvi jāvērtē, pamatojoties nevis uz “modelētās nepārtrauktības” principu, bet uz pārredzamāko “faktiskās vērtības” principu.

Valsts autoceļu pārvaldes, Ernst & Young, ViaNova, OPAK un Skagerak Forsikringsmegling AS sagatavotajā 2002. gada decembra ziņojumā “Sākuma bilances papildinājums – aktīvu novērtējums”
  iekārtu vērtība noteikta, pamatojoties uz faktisko vērtību (67). Lai noteiktu faktisko vērtību, vērtētāji izmantoja divas pieejas. Dažām iekārtu grupām sākumpunkts bija valsts pārvaldē reģistrētā uzskaites vērtība, ko koriģēja, ņemot vērā pievienotās vērtības nodokli, amortizācijas periodus un dažus diskrecionārus novērtējumus. Citu iekārtu grupu vērtību noteica, pamatojoties uz ārējiem novērtējumiem un cenām (68). Saskaņā ar šo metodi aplēstā iekārtu faktiskā vērtība bija NOK 572 miljoni, bet visu aktīvu kopējā vērtība – NOK 1 162 miljoni (69).

Ernst & Young vēlāk paskaidroja, ka iepriekš minētajā ziņojumā redzamie aprēķini ir maldinoši – lai nonāktu pie faktiskās vērtības NOK 572 miljoniem, šajos aprēķinos kā sākumpunkts izmantota ar modelētās nepārtrauktības metodi iegūtā uzskaites vērtība NOK 747 miljoni. Ernst & Young apgalvo, ka Mesta AS nododamo iekārtu faktiskās vērtības noteikšanā šādi aprēķini nav izmantoti.

vii)   Nekustamie īpašumi

Saskaņā ar 2002. gada maija ziņojumu “Sākuma bilance” Valsts autoceļu pārvaldes reģistrēto nekustamo īpašumu uzskaites vērtība 2002. gada 1. janvārī bija NOK 596 miljoni. Pēc tam, kad no saraksta bija svītroti nekustamie īpašumi, ko nebija paredzēts nodot Mesta AS, un bija veiktas korekcijas saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu, aplēstā vērtība bija NOK 277 miljoni.

Pēc vērtēšanas principu maiņas no modelētās nepārtrauktības principa uz faktiskās vērtības principu nekustamos īpašumus novērtēja neatkarīgs nekustamo īpašumu eksperts OPAK. Norvēģijas iestādes ir iesniegušas 2002. gada 28. augustā datētu eksperta novērtējumu, kurā norādītā OPAK aplēstā 375 nekustamo īpašumu vērtība ir aptuveni NOK 336 miljoni (70). OPAK2002. gada 31. oktobra papildu ziņojumā atzīts, ka pēc (cita starpā) 16 nekustamo īpašumu pievienošanas nekustamo īpašumu aptuvenā vērtība ir NOK 395 miljoni. Ernst & Young skaidro, ka vēlāk, svītrojot no saraksta nekustamos īpašumus, ko nebija paredzēts nodot Mesta AS, un veicot korekcijas attiecībā uz iznomātiem īpašumiem (71), nekustamo īpašumu vērtība samazināta līdz NOK 331 miljonam (72).

Kā redzams 2002. gada decembra ziņojumā “Sākuma bilances papildinājums – aktīvu novērtējums”, nekustamo īpašumu vērtība saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu bija NOK 596 miljoni, bet saskaņā ar faktiskās vērtības principu – NOK 331 miljons.

2.3.2.   
  Novērtējums saskaņā ar diskontētās naudas plūsmas metodi

Vienlaikus ar atsevišķo aktīvu novērtējumu, bet neatkarīgi no tā auditori noteica Mesta AS kā funkcionējoša uzņēmuma patieso kopējo vērtību saskaņā ar diskontētās naudas plūsmas metodi; šā novērtējuma kopsavilkums sniegts Ernst & Young 2002. gada oktobra ziņojumā “Novērtējums”
   (73). Ziņojumā secināts, ka, piemērojot diskontētās naudas plūsmas metodi, uzņēmuma darbības kapitāla (74) vērtība ir aptuveni NOK 600 miljonu (+/– 25 % robežās). Analīzes pamatā bija naudas plūsmas izvērtējums laikposmā no 2003. līdz 2012. gadam – saskaņā ar aplēsēm šajā periodā uzņēmumam bija negatīva pašreizējā vērtība NOK 300 miljonu apmērā un pozitīva galīgā vērtība NOK 900 miljonu apmērā (75). Kā peļņas normu noteica nominālo kopējo aktīvu peļņas normu pēc nodokļiem 6,7 % apmērā (76).

Ernst & Young skaidro, ka darbības kapitālu (NOK 600 miljonu apmērā) veido aktīvi, no kuriem atņemts īstermiņa aizņemtais kapitāls. Salīdzinājumam – novērtējot atsevišķus aktīvus, iegūtais rezultāts bija NOK 1 162 miljoni. Ja no NOK 1 162 miljoniem atņem īstermiņa aizņemto kapitālu (NOK 464 miljonu apmērā), darbības kapitāls (77) ir NOK 698 miljoni. Tas ir lielāks nekā darbības kapitāls NOK 600 miljonu apmērā, ko iegūst, pamatojoties uz uzņēmuma patieso kopējo vērtību (t. i., piemērojot diskontētās naudas plūsmas metodi). Norvēģijas Likums par sabiedrībām ar ierobežotu atbildību nosaka, ka pamatkapitāla vērtība nedrīkst pārsniegt uzņēmuma kopējo vērtību, tāpēc aktīvu vērtība bija jāsamazina (78). Ernst & Young samazināja aktīvu vērtību, lai darbības kapitāla vērtība nepārsniegtu NOK 619 miljonu. Tas attēlots turpmākajā tabulā (79):

| Pamatlīdzekļi | 1 053 |
| --- | --- |
| Apgrozāmie līdzekļi | 109 |
| Īstermiņa aizņemtais kapitāls | (464) |
| Neto | 698 |
| Iekārtu vērtības negatīva korekcija | (25) |
| Nekustamo īpašumu vērtības negatīva korekcija | (54) |
| Kopējā negatīvā korekcija | (79) |
| Vērtība pēc negatīvās korekcijas | 619 |
| Aizņemtais kapitāls (pensijas) | 319 |
| Pamatkapitāls | 300 |
| Pamatkapitāls skaidrā naudā | 1 600 |
| Pamatkapitāla kopējā vērtība sākuma bilancē | 1 900 |

Pamatlīdzekļi

1 053

Apgrozāmie līdzekļi

109

Īstermiņa aizņemtais kapitāls

(464)

Neto

698

Iekārtu vērtības negatīva korekcija

(25)

Nekustamo īpašumu vērtības negatīva korekcija

(54)

Kopējā negatīvā korekcija

(79)

Vērtība pēc negatīvās korekcijas

619

Aizņemtais kapitāls (pensijas)

319

Pamatkapitāls

300

Pamatkapitāls skaidrā naudā

1 600

Pamatkapitāla kopējā vērtība sākuma bilancē

1 900

Kā redzams tabulā, auditori veikuši negatīvu korekciju NOK 79 miljonu apmērā. Ievērojot lielo neskaidrību attiecībā uz iekārtu un nekustamo īpašumu vērtību, negatīvā korekcija sadalīta šādi:

| Iekārtu aplēstā faktiskā vērtība | 572 |
| --- | --- |
| Iepirkumi | 44 |
| Negatīvā korekcija | (25) |
| Vērtība sākuma bilancē | 591 |
| Nekustamo īpašumu aplēstā faktiskā vērtība | 331 |
| Iepirkumi | 4 |
| Negatīvā korekcija | (54) |
| Vērtība sākuma bilancē | 281 |

Iekārtu aplēstā faktiskā vērtība

572

Iepirkumi

44

Negatīvā korekcija

(25)

Vērtība sākuma bilancē

591

Nekustamo īpašumu aplēstā faktiskā vērtība

331

Iepirkumi

4

Negatīvā korekcija

(54)

Vērtība sākuma bilancē

281

2.3.3.   
  Kvalitātes pārbaude

Vienlaikus ar faktiskās vērtības noteikšanas procesu Deloitte & Touche 2002. gada oktobrī bija sācis pārbaudi, lai salīdzinātu pirmā aktīvu novērtējuma (kura pamatā bija modelētās nepārtrauktības princips) rezultātus ar diskontētās naudas plūsmas analīzes rezultātiem. Šajā pārbaudē Deloitte & Touche secināja, ka (ar modelētās nepārtrauktības metodi iegūtā) pamatlīdzekļu vērtība NOK 1 137 miljoni (80) jāsamazina līdz NOK 937 miljoniem (t. i., par NOK 200 miljoniem) (81).

2.3.4.   
  Novērtējums galīgajā sākuma bilancē

Mesta AS ar Ernst & Young, ViaNova Plan un Trafikk AS atbalstu sagatavotajā 2003. gada 1. janvāra galīgajā sākuma bilancē (pievienota A pielikumā) norādītā kopējā pamatlīdzekļu vērtība ir NOK 977 miljoni (82).

Galīgajā sākuma bilancē apstiprināts, ka 2002. gada decembra ziņojumā “Sākuma bilances papildinājums – aktīvu novērtējums” noteiktajai iekārtu vērtībai NOK 572 miljonu apmērā piemērota negatīva korekcija NOK 25 miljonu apmērā, samazinot to līdz NOK 547 miljoniem. Papildu ieguldījumu un nelielu pielāgojumu dēļ iekārtu galīgo vērtību noteica NOK 594 miljonu apmērā.

Pēc dažiem NOK 4 miljonus vērtiem pirkumiem nekustamo īpašumu vērtība bija NOK 335 miljoni, bet negatīvā korekcija NOK 54 miljonu apmērā (kas bija jāveic saskaņā ar diskontētās naudas plūsmas analīzes rezultātiem) samazināja nekustamo īpašumu vērtību līdz NOK 281 miljonam.

2.4.   PĀREJAS LĪGUMU NODOŠANA UN TO VĒRTĪBA SĀKUMA BILANCĒ

2.4.1.   
  Būvniecības līgumi

Norvēģijas iestādes skaidro, ka no 2003. gada 1. janvāra uz visiem jaunajiem būvniecības līgumiem (piemēram, līgumiem par ceļu, tuneļu, doku un tiltu būvdarbiem) attiecās publiskā iepirkuma procedūra.

Taču, lai varētu turpināt un pabeigt sākto būvprojektu īstenošanu, pastāvošie būvprojekti bija jānodod Mesta AS. Pastāvošie līgumi atšķīrās sarežģītības un ilguma ziņā, bet to termiņš beidzās vienu vai divus gadus pēc Mesta AS izveides. Norvēģijas iestādes skaidro, ka būvniecības līgumus nodeva Mesta AS par šo līgumu sākotnēji noteiktajām cenām. Norvēģijas iestādes uzskata, ka šīs cenas atbilst tirgus cenām. Līdz 2003. gada 1. janvārim ievērojama daļa būvniecības līgumu bija noslēgti, izsludinot konkursus, tādējādi Valsts autoceļu pārvalde bija ieguvusi zināmu pieredzi attiecībā uz tirgus cenu līmeni. Turklāt iekšējie būvniecības līgumi Valsts autoceļu pārvaldes un Ražošanas departamenta starpā bija jāslēdz, ievērojot iekšējas pamatnostādnes (83), kurās bija iekļauti noteikumi par iekšējo līgumu cenām. Saskaņā ar iekšējām pamatnostādnēm, nosakot iekšējo līgumu cenas, jāpamatojas uz atklātajos konkursos iegūto cenu pieredzi. Šīs publisko konkursu cenas jāizmanto tieši vai iekšējo līgumu cenas jāpamato ar tirgū pārbaudītām tāmēm un (attiecīgos gadījumos) jāsamazina līdz tirgus cenu līmenim (84). Abos gadījumos vispārējs Valsts autoceļu pārvaldes nosacījums paredzēja, ka iekšējo līgumu cenām jāatspoguļo tirgus cenu līmenis (85). Visbeidzot, Norvēģijas iestādes skaidro, ka, izņemot visiem pakalpojumiem piemērojamos nodokļus un nodevas, cenas, par kādām līgumus nodeva Mesta AS, neietekmēja ne fiskālas, ne citas normatīvas prasības (86).

Cenas, par kurām būvniecības līgumus nodeva Mesta AS, bija tādas pašas kā cenas, ko izmantoja, lai ar diskontētās naudas plūsmas metodi noteiktu šo līgumu ieņēmumus.

2.4.2.   
  Ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi

Mesta AS pārņēma 102 pastāvošus ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus (“funksjonsavtaler”) (87). Šajos līgumos bija paredzēti tādi darbi kā ceļu seguma ierīkošana, ceļu marķēšana, drenēšana, grantēšana, kā arī aizsardzība pret plūdiem un lavīnām, un visu līgumu termiņš beidzās vēlākais pēc četriem gadiem, t. i., 2006. gada trešajā ceturksnī. Atkarībā no termiņa šie līgumi ir iedalīti turpmāk norādītajās četrās kategorijās. Pēc ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu termiņa beigām Valsts autoceļu pārvalde katru gadu 1. septembrī par aptuveni 25 % šo līgumu izsludināja šādus publiskus konkursus:

—   A kategorija: konkursi par 24 līgumiem, kuru termiņš beidzās 2003. gada rudenī,

—   B kategorija: konkursi par 25 līgumiem, kuru termiņš beidzās 2004. gada rudenī,

—   C kategorija: konkursi par 27 līgumiem, kuru termiņš beidzās 2005. gada rudenī,

—   D kategorija: konkursi par 26 līgumiem, kuru termiņš beidzās 2006. gada rudenī.

Katrā kategorijā ietilpst līgumi, kas vienmērīgi aptver ģeogrāfiskās teritorijas visā Norvēģijā (lai pastāvīgi nodrošinātu pakalpojumu sniegšanas nepārtrauktību), bet vienlaikus kategorijas atbilst veicamo darbu sarežģītības pakāpei. Tā A kategorijā ietilpst paši vienkāršākie līgumdarbi nelielās teritorijās (t. i., teritorijās, kur satiksme, laikapstākļi un ceļi rada vismazākās grūtības), savukārt D kategorijā ietilpst gan sarežģīti ceļi (piemēram, kalnu un klinšu ceļi), gan satiksmes un laikapstākļu ziņā sarežģīti līgumdarbi. B un C kategorijā ietilpst vidēji sarežģīti līgumdarbi.

Norvēģijas iestādes skaidro, ka pēc līgumu nodošanas Mesta AS tika saglabātas Ražošanas departamenta noslēgtajos ekspluatācijas un uzturēšanas līgumos paredzētās pakalpojumu cenas.

2.4.3.   
  Līgumu nodošanas vērtība

Līgumu nodošanas cenas norādītas Norvēģijas iestāžu iesniegtā Excel izklājlapā, kas ir līdzīga izklājlapai, ko iepriekš bija iesniedzis Veidekke ASA
   (88). Pēc Lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas Norvēģijas iestādes ir precizējušas aprēķināto kopējo cenu, par kādu uzņēmumam Mesta AS nodeva būvniecības līgumus, samazinot to no NOK 2 960 miljoniem līdz NOK 2 942 miljoniem (89). Norvēģijas iestādes ir precizējušas arī kopējo cenu, par kādu uzņēmumam Mesta AS nodeva ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus, palielinot to no NOK 5 750 miljoniem līdz NOK 5 866 miljoniem. Pārskatā nav norādīta atsevišķu līgumu cena.

2.4.4.   
  Cenu līmenis vēlāk izsludinātajos konkursos

Valsts autoceļu direktorāta, ViaNova Plan un Trafikk AS pasūtītā un publicētā ziņojumā (turpmāk “ViaNova ziņojums”) ir aplūkots līgumu cenu līmenis 2003. gada decembrī. ViaNova ziņojumā redzams, ka virkni Mesta AS nodoto ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumu 2003. gada janvārī izsludināja publiskos konkursos. Saskaņā ar vienu no ziņojuma secinājumiem to pārejas līgumu izmaksu līmenis, kurus izsludināja publiskos konkursos 2003. gadā, ir par aptuveni 32 % zemāks nekā Mesta AS nodotu salīdzināmu pārejas līgumu sākotnējais izmaksu līmenis. Komentējot šo faktu, Norvēģijas iestādes atzīst, ka Valsts autoceļu pārvalde nesāka atkārtotas sarunas, lai panāktu (atlikušo) pārejas līgumu cenas samazinājumu.

Norvēģijas iestādes ir iesniegušas pārskatu par cenām 2003.–2006. gadā izsludinātajos ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu konkursos. Norvēģijas iestāžu pārskatā norādītās summas (ar dažām neatbilstībām) saskan ar summām, kas redzamas Veidekke ASA iesniegtajā Excel izklājlapā, kur ir arī tabula, kurā katrā konkursa procedūrā uzvarējušā (t. i., lētākā) piedāvājuma cena salīdzināta ar līgumu nodošanas cenām. Veidekke ASA sniegtais salīdzinājums rāda, ka 2003.–2006. gadā izsludinātajos konkursos uzvarējušo piedāvājumu cenas parasti bija zemākas nekā cenas, par kurām līgumi iepriekš bija nodoti Mesta AS. Turklāt pārskatā redzams, ka cenas, ko uzņēmums Mesta AS (pats) piedāvāja vēlākos konkursos, ir zemākas nekā cenas, par kurām līgumus nodeva Mesta AS
   (90).

| (miljonos NOK) |
| --- |
| Konkursa rīkošanas gads | Uzvarējušā piedāvājuma cena | Summa, par kādu līgumu nodošanas cenas pārsniedz uzvarējušā piedāvājuma cenu | Summa, par kādu līgumu nodošanas cenas pārsniedz Mesta AS konkursā piedāvātās cenas |
| 2003. g. | 1 226,6 | 94 | 67 |
| 2004. g. | 1 605,2 | 328 | 282 |
| 2005. g. | 1 857,1 | 760 | 563 |
| 2006. g. | 7 455,5 | 948 | 900 |

(miljonos NOK)

Konkursa rīkošanas gads

Uzvarējušā piedāvājuma cena

Summa, par kādu līgumu nodošanas cenas pārsniedz uzvarējušā piedāvājuma cenu

Summa, par kādu līgumu nodošanas cenas pārsniedz Mesta AS konkursā piedāvātās cenas

2003. g.

1 226,6

94

67

2004. g.

1 605,2

328

282

2005. g.

1 857,1

760

563

2006. g.

7 455,5

948

900

Iestāžu pārskatā par 2003.–2006. gadā izsludinātajiem ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu publiskajiem konkursiem redzams, ka 2003. gadā Mesta AS ir ieguvis 14 no 24 konkursa kārtībā izsludinātajiem līgumiem. Nākamajā, 2004. gadā, Mesta AS ir ieguvis 13 no 25 līgumiem, bet 2005. gadā – 20 no 29 līgumiem. Visbeidzot, 2006. gadā Mesta AS ir ieguvis 21 no 30 līgumiem (91). Tas nozīmē, ka no kopumā izsludinātajiem 108 konkursiem Mesta AS ir uzvarējis 68 konkursos, kas atbilst aptuveni 62,7 %.

2.4.5.   
  Iepriekš veiktā cenu analīze un Valsts autoceļu pārvaldes pieredze

Norvēģijas iestādes skaidro, ka pirms Mesta AS izveides Norvēģijas parlaments atbalstīja piecus izmēģinājuma/eksperimentālus līgumus, ko Valsts autoceļu pārvalde bija plānojusi izsludināt publiskos konkursos. Iestādes skaidro, ka Valsts autoceļu pārvalde izmantoja šo konkursu cenas, lai veiktu šāda veida līgumu iekšēju novērtējumu (gan laikposmā pirms, gan pēc lēmuma pieņemšanas par Mesta AS izveidi 2001. gadā). Tomēr šīs cenas nav izmantotas pārejas līgumu cenu noteikšanā. Uz Iestādes jautājumiem par šādas rīcības iemesliem Norvēģijas iestādes ir paskaidrojušas, ka pārejas līgumu vērtību bija nolemts noteikt, pamatojoties uz līgumu izmaksu bāzi.

Iestādes norāda, ka piecu izmēģinājuma/eksperimentālo līgumu konkursos uzvarējušo piedāvājumu cenas bija šādas:

| — | Bærum līgums (1998. g.), uz pieciem gadiem: NOK 74 940 000, |
| --- | --- |

—

Bærum līgums (1998. g.), uz pieciem gadiem: NOK 74 940 000,

| — | Nedre Romerike līgums (1999. g.), uz pieciem gadiem: NOK 56 000 000, |
| --- | --- |

—

Nedre Romerike līgums (1999. g.), uz pieciem gadiem: NOK 56 000 000,

| — | Ibestad Dyrøy līgums (1999. g.), uz četriem gadiem: NOK 30 418 400, |
| --- | --- |

—

Ibestad Dyrøy līgums (1999. g.), uz četriem gadiem: NOK 30 418 400,

| — | Lågendalen līgums (2000. g.), uz četriem gadiem: NOK 45 706 323, |
| --- | --- |

—

Lågendalen līgums (2000. g.), uz četriem gadiem: NOK 45 706 323,

| — | Våler og Åsnes līgums (2001. g.), uz pieciem gadiem: NOK 39 018 023. |
| --- | --- |

—

Våler og Åsnes līgums (2001. g.), uz pieciem gadiem: NOK 39 018 023.

Valsts autoceļu pārvalde 2000. gada decembrī publicēja ziņojumu, kurā tā bija analizējusi Ražošanas departamenta ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu konkurētspēju (92). Ziņojumā iekļauti provizoriskie rezultāti līdz 2000. gada augustam un konkurētspēja novērtēta, noskaidrojot attiecību starp aprēķinātajām līgumu izmaksām un noteikto cenu. Ražošanas departamenta noslēgto līgumu izmaksas veidoja 94 % no cenas, bet privātu uzņēmēju noslēgto līgumu izmaksas bija 71 % no cenas. Šķiet, ka šā secinājuma pamatā ir izmēģinājuma/eksperimentālie līgumi. Ziņojuma 7. lappusē norādīts, ka publiskajā konkursā izsludinātā Bærum līguma vidējā vērtība ir NOK 15 miljonu gadā. Šī summa iegūta, reizinot cenu par kilometru ar ceļa kilometru skaitu, t. i., 125 000 × 120 km, un tādējādi iegūstot NOK 15 miljonus (vai NOK 75 miljonus piecos gados) (93). Ziņojumā minēts arī Nedre Romerike līgums, kura vērtība ir NOK 11,2 miljoni gadā. Reizinot cenu par kilometru ar ceļa kilometru skaitu, t. i., 50 000 × 198 km, rezultāts ir NOK 9,9 miljoni (vai NOK 49,5 miljoni piecos gados) (94).

Turklāt, kā liecina atbildes uz jautājumiem, ko parlamenta Transporta komiteja 1999.–2000. gadā uzdevusi Transporta ministrijai saistībā ar stāvokli Valsts autoceļu pārvaldē, Ākešhusā (Akershus) ir veikta analīze, kuras rezultāti rāda, ka ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu cenu līmenis par 20–25 % pārsniedz privāto līgumu cenu līmeni (95). Turklāt 2001. gada 17. aprīlī datētā paziņojumā presei Valsts autoceļu pārvalde norāda, ka, salīdzinot, no vienas puses, četrus līgumus, saskaņā ar kuriem ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumus sniedz privāti uzņēmumi, un, no otras puses, līgumus par atbilstošiem pakalpojumiem, ko sniedz Ražošanas departaments, ir atklājies, ka privāto pakalpojumu sniedzēju piedāvātā zemākā cena ir par aptuveni 15–20 % zemāka nekā Ražošanas departamenta cena.

2.4.6.   
  Pārejas līgumi un sākuma bilance

Norvēģijas iestādes skaidro, ka pārejas līgumi bija aktīvi, kas veidoja daļu no diskontētās naudas plūsmas, tāpēc tos ņēma vērā, nosakot Mesta AS kopējo vērtību. Tomēr ar diskontētās naudas plūsmas metodi noteiktā līgumu portfeļa (96) vērtība bija pārāk zema, lai to ņemtu vērā sākuma bilancē (97).

2.4.7.   
  Īslaicīgas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības

Norvēģijas iestādes skaidro, ka saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu Norvēģijas iestādes no 2003. gada 1. janvāra uzticēja Mesta AS sabiedriskos pakalpojumu saistības – pienākumu sniegt ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumus valsts autoceļu tīklā. Šo saistību apjomu pakāpeniski samazināja tā, lai 2006. gada 1. septembrī tās beigtos. Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākums sīki aprakstīts Valsts autoceļu pārvaldes 1999. gadā izdotā (2003. gadā atjauninātā) ziņojumā par ekspluatācijas un uzturēšanas standartiem (98). Ziņojumā paredzētas pamatprasības, lai garantētu ceļu drošības uzturēšanai pietiekamus ekspluatācijas un uzturēšanas darbu standartus, paredzot konkrētas normas un pasākumus attiecībā uz tuneļiem, drenāžu, ceļu klājumu, tiltiem, kuģu piestātnēm un ietvēm (turpmāk “Standartizācijas ziņojums”) (99). Standartizācijas ziņojums paredz arī īpašus standartus pastāvīgai ceļu drošības uzturēšanai ziemā. Pakalpojumu sniegšanas pienākums Mesta AS uzticēts, katra uzņēmumam nodotā līguma noteikumos iekļaujot īsu pārskatu par attiecīgajiem ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas standartiem un attiecīgas norādes uz Standartizācijas ziņojumu.

Norvēģijas iestādes skaidro, ka iepriekš minētais sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākums Mesta AS uzticēts, lai līdz 2006. gada septembrim garantētu pietiekamu ceļu drošības līmeni. Iestādes skaidro, ka Valsts autoceļu pārvalde atbild par ceļu drošību un obligāto standartu nodrošināšanu, pārraugot un uzraugot ceļu remonta un uzturēšanas darbus (100). Līdz 2003. gada 1. janvārim šajā pienākumā ietilpa galvenokārt viena pakalpojumu sniedzēja, proti, Ražošanas departamenta, darbības uzraudzība. Taču pēc šīs dienas šis pienākums kļūtu plašāks, jo par ceļu uzturēšanas darbiem izsludinātu publiskus konkursus un pakalpojumu sniedzēju loks paplašinātos. Spriežot pēc sagatavošanas juridiskajiem dokumentiem, var secināt, ka pakāpeniska tirgus atvēršana bija paredzēta, lai Valsts autoceļu pārvalde varētu turpināt veikt pienācīgu kontroli un garantēt ceļu uzturēšanas standartu un drošības saglabāšanu pietiekamā līmenī (101).

Norvēģijas iestādes turklāt skaidro, ka ar šo apsvērumu pamatojama arī konkursu izsludināšana par riskantākajiem un sarežģītākajiem līgumiem procesa beigās, sākumā rīkojot konkursus par vienkāršākajiem un apjomā mazākajiem līgumiem (102). Atstājot sarežģītākos līgumus kā pēdējos, Valsts autoceļu pārvalde jau būtu ieguvusi ievērojamu pieredzi, pēc pirmajiem konkursiem pārraugot un uzraugot vairākus pakalpojumu sniedzējus. Tādējādi līdz sarežģītāko līgumu izsludināšanai Valsts autoceļu pārvalde būtu nodrošinājusi iespējami labākos pastāvīgas ceļu drošības līmeņa kontroles nosacījumus (103).

Attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu Norvēģijas iestādes ir iesniegušas turpmākās tabulas, kurās redzams pārskats par izmaksām, ieņēmumiem un peļņas normu, kas attiecas uz Mesta AS pakalpojumiem saskaņā ar ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem (104). Šajā kontekstā Norvēģijas iestādes skaidro, ka 2003.–2006. gadā Mesta AS attiecībā uz katru pārejas līgumu veica atsevišķu uzskaiti. Tādējādi visi turpmākajās tabulās norādītie ieņēmumi (un izmaksas) tieši attiecas uz ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem.

Kā redzams 1. tabulā, ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem asignētā kapitāla proporcija attiecībā pret kopējo Mesta AS ieguldīto kapitālu ir tāda pati kā no pārejas līgumiem iegūtā ieņēmumu daļa kopējos ieņēmumos.

Mesta AS – kapitāla asignējumi

| (miljonos NOK) |
| --- |
| Kopējais kapitāls | 2003. g. | 2004. g. | 2005. g. | 2006. g. |
| Sākuma bilance | 2 686 | 3 989 | 4 291 | 4 643 |
| Beigu bilance | 3 989 | 4 291 | 4 643 | 4 340 |
| Vidēji | 3 338 | 4 140 | 4 467 | 4 492 |
| Mesta kopējais apgrozījums | 6 386 | 5 899 | 6 076 | 4 492 |
| Ekspluatācijas un uzturēšanas kopējais apgrozījums | 3 645 | 3 613 | 3 235 | 3 253 |
| Ekspluatācijas un uzturēšanas kopējā apgrozījuma daļa salīdzinājumā ar kopējo apgrozījumu | 57 % | 61 % | 53 % | 55 % |
| Ekspluatācijai un uzturēšanai asignētais kapitāls | 1 905 | 2 536 | 2 378 | 2 460 |
| Pārejas līgumiem asignētā ekspluatācijas un uzturēšanas kapitāla daļa (%) | 96 % | 81 % | 60 % | 30 % |
| Pārejas līgumiem asignētā ekspluatācijas un uzturēšanas kapitāla daļa (NOK) | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 |

(miljonos NOK)

Kopējais kapitāls

2003. g.

2004. g.

2005. g.

2006. g.

Sākuma bilance

2 686

3 989

4 291

4 643

Beigu bilance

3 989

4 291

4 643

4 340

Vidēji

3 338

4 140

4 467

4 492

Mesta kopējais apgrozījums

6 386

5 899

6 076

4 492

Ekspluatācijas un uzturēšanas kopējais apgrozījums

3 645

3 613

3 235

3 253

Ekspluatācijas un uzturēšanas kopējā apgrozījuma daļa salīdzinājumā ar kopējo apgrozījumu

57 %

61 %

53 %

55 %

Ekspluatācijai un uzturēšanai asignētais kapitāls

1 905

2 536

2 378

2 460

Pārejas līgumiem asignētā ekspluatācijas un uzturēšanas kapitāla daļa (%)

96 %

81 %

60 %

30 %

Pārejas līgumiem asignētā ekspluatācijas un uzturēšanas kapitāla daļa (NOK)

1 835

2 050

1 437

748

Turpmākajā tabulā sniegts pārskats par Mesta AS izmaksām, ieņēmumiem un faktisko peļņas normu, kas saistībā ar ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem iegūta 2003.–2006. gadā. Norvēģijas iestādes norāda, ka konkrēta peļņas norma ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem iepriekš nebija noteikta.

Mesta AS – ar ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem saistītie ieņēmumi, izmaksas un peļņas norma

| (miljonos NOK) |
| --- |
| | 2003. g. | 2004. g. | 2005. g. | 2006. g. | Kopā |
| Ieņēmumi | 2 116 | 1 871 | 1 293 | 586 | 5 866 |
| Peļņa pirms nodokļiem (105) | 277 | 175 | 199 | 151 | 802 |
| Peļņa pēc nodokļiem | 199 | 126 | 144 | 108 | 577 |
| Tīrā peļņa | 9 % | 7 % | 11 % | 18 % | |
| Pārejas līgumiem asignētais kapitāls | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 | 6 070 |
| Kapitāla faktiskā peļņas norma | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,50 % | |

(miljonos NOK)

2003. g.

2004. g.

2005. g.

2006. g.

Kopā

Ieņēmumi

2 116

1 871

1 293

586

5 866

Peļņa pirms nodokļiem (105)

277

175

199

151

802

Peļņa pēc nodokļiem

199

126

144

108

577

Tīrā peļņa

9 %

7 %

11 %

18 %

Pārejas līgumiem asignētais kapitāls

1 835

2 050

1 437

748

6 070

Kapitāla faktiskā peļņas norma

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,50 %

Norvēģijas iestādes skaidro, ka ekspluatācijas un uzturēšanas tirgū vidējā peļņas norma, t. i., “atsauces peļņas norma”, ir vidējā svērtā kapitāla cena (weighted average cost of capital – WACC) pēc nodokļiem, proti, 8,42 % (106).

Turpmākajā tabulā sniegts pārskats par atsauces peļņas normas struktūru.

Atsauces peļņas normas struktūra

| Vidējā svērtā kapitāla cena (WACC) | |
| --- | --- |
| Bezriska procentu likme (107) pirms nodokļiem | 3,85 % |
| Tirgus likmes riska prēmija (108) | 5,00 % |
| Kopējā kapitāla beta koeficients | 0,90 |
| Neto aizņemtais kapitāls/pamatkapitāls |
| Pamatkapitāla beta koeficients | 1 |
| Pamatkapitāla cena pēc nodokļiem | 8,85 % |
| Aizņemtā kapitāla cena |
| Bezriska procentu likme pirms nodokļiem | 3,85 % |
| Aizņēmuma prēmija | 2,50 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pirms nodokļiem | 6,35 % |
| Nodokļu likme | 28 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem | 4,57 % |
| Vidējā svērtā kapitāla cena (WACC) |
| Pamatkapitāla cena | 8,85 % |
| Pamatkapitāla daļa | 90 % |
| Pamatkapitāla svērtā cena pēc nodokļiem | 8,00 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem | 4,6 % |
| Aizņemtā kapitāla daļa | 10 % |
| Aizņemtā kapitāla svērtā cena pēc nodokļiem | 0,5 % |
| Kopējā kapitāla WAAC pēc nodokļiem | 8,42 % |

Vidējā svērtā kapitāla cena (WACC)

Bezriska procentu likme (107) pirms nodokļiem

3,85 %

Tirgus likmes riska prēmija (108)

5,00 %

Kopējā kapitāla beta koeficients

0,90

Neto aizņemtais kapitāls/pamatkapitāls

Pamatkapitāla beta koeficients

1

Pamatkapitāla cena pēc nodokļiem

8,85 %

Aizņemtā kapitāla cena

Bezriska procentu likme pirms nodokļiem

3,85 %

Aizņēmuma prēmija

2,50 %

Aizņemtā kapitāla cena pirms nodokļiem

6,35 %

Nodokļu likme

28 %

Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem

4,57 %

Vidējā svērtā kapitāla cena (WACC)

Pamatkapitāla cena

8,85 %

Pamatkapitāla daļa

90 %

Pamatkapitāla svērtā cena pēc nodokļiem

8,00 %

Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem

4,6 %

Aizņemtā kapitāla daļa

10 %

Aizņemtā kapitāla svērtā cena pēc nodokļiem

0,5 %

Kopējā kapitāla WAAC pēc nodokļiem

8,42 %

Atsauces peļņas norma 8,42 % ir aprēķināta, izmantojot beta koeficienta vērtību “1”, kas noteikta:

| — | atsaucoties uz beta koeficienta vērtības novērojumiem 40 mēnešu laikposmā (2002.–2007. g.) 15 salīdzināmos uzņēmumos (piemēram, Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109), |
| --- | --- |

—

atsaucoties uz beta koeficienta vērtības novērojumiem 40 mēnešu laikposmā (2002.–2007. g.) 15 salīdzināmos uzņēmumos (piemēram, Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109),

| — | korelējot peļņas normu saskaņā ar Morgan Stanley All Country World Index
   (110), |
| --- | --- |

—

korelējot peļņas normu saskaņā ar Morgan Stanley All Country World Index
   (110),

| — | uzskatot, ka pamatkapitāla daļa atbilst nozares vidējiem rādītājiem (pamatojoties uz 15 salīdzināmu uzņēmumu datiem) (111). |
| --- | --- |

—

uzskatot, ka pamatkapitāla daļa atbilst nozares vidējiem rādītājiem (pamatojoties uz 15 salīdzināmu uzņēmumu datiem) (111).

Visbeidzot, turpmākajā tabulā redzama starpība starp atsauces peļņas normu un faktisko peļņas normu, ko Mesta AS attiecīgajos gados ieguvis saistībā ar ekspluatācijas un uzturēšanas līgumiem.

Peļņas norma

| | 2003. g. | 2004. g. | 2005. g. | 2006. g. | Kopā |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta – peļņas norma | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Atsauces peļņas norma | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Peļņas normas pārpalikums | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Peļņas normas pārpalikums (miljonos NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003. g.

2004. g.

2005. g.

2006. g.

Kopā

Mesta – peļņas norma

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Atsauces peļņas norma

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Peļņas normas pārpalikums

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Peļņas normas pārpalikums (miljonos NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

2.5.   DOKUMENTU NOFORMĒŠANAS NODEVA UN REĢISTRĀCIJAS MAKSA

Saskaņā ar Likumu par Mesta izveidi Mesta AS nodotie nekustamie īpašumi bija jāreģistrē Norvēģijas nekustamo īpašumu reģistrā saskaņā ar nosaukuma maiņas procedūru (112). Tas nozīmēja Mesta nekustamo īpašumu reģistrēšanu nekustamo īpašumu reģistrā, neiekasējot dokumentu noformēšanas nodevu un reģistrācijas maksu, kas Norvēģijā parasti jāmaksā, nododot īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu (113)

Norvēģijā piemēro administratīvu praksi, t. s. “nepārtrauktības principu”, saskaņā ar kuru uzņēmumiem piešķir atbrīvojumu no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas, ja var uzskatīt, ka attiecīgais uzņēmums turpina darbību. Tieslietu ministrija ir publicējusi divus apkārtrakstus par nepārtrauktības principa piemērošanu. Saskaņā ar pirmo apkārtrakstu, kas bija piemērojams 2003. gada 1. janvārī, nepārtrauktības principa priekšrocības varēja izmantot tikai, apvienojot sabiedrības ar ierobežotu atbildību (114). Saskaņā ar otro apkārtrakstu šī prakse no 2005. gada 1. jūlija attiecās arī uz uzņēmumu sadalīšanu un pārveidošanu (115).

2.6.   PROCEDŪRAS SĀKŠANAS PAMATOJUMS

Iestāde 2007. gada 18. jūlijā pieņēma Lēmumu par oficiālas izmeklēšanas procedūras sākšanu, pamatojoties uz sākotnējo konstatējumu, ka Mesta AS izveides kontekstā veiktie pasākumi varētu būt saistīti ar valsts atbalstu, kas neatbilst nevienam no EEZ līgumā paredzētajiem izņēmumiem (116). Iestāde šaubījās, vai attiecīgos pasākumus var uzskatīt par saderīgiem ar EEZ līguma darbību. Attiecīgie pasākumi attiecas uz pārstrukturēšanas pasākumiem, aktīvu novērtējumu, Mesta AS nodotajiem pārejas līgumiem un atbrīvojumu no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas.

3.   TREŠO PUŠU PIEZĪMES

Pēc Lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas ir saņemtas piezīmes no četrām ieinteresētajām pusēm, un Iestāde un dažādas ieinteresētās puses ir vispusīgi apspriedušas attiecīgos jautājumus.

3.1.   ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Advokātu firma Arntzen de Besche (turpmāk “Arntzen”) ir iesniegusi piezīmes Mesta AS vārdā.

Attiecībā uz jautājumu par valsts kompensācijām pārstrukturēšanas pasākumu izmaksu segšanai Arntzen norāda, ka pirmām kārtām jānoskaidro, vai valstij ir pienākums segt šīs izmaksas. Tikai tad, ja valstij nav šāda pienākuma, var uzskatīt, ka pārstrukturēšanas izmaksas ir daļa no Mesta AS parastā budžeta, un tādā gadījumā šo izmaksu atlīdzināšana ir ekonomiska priekšrocība. Pamatojoties uz spriedumu “Combus” lietā, izšķiroša nozīme ir atbildei uz jautājumu, vai kompensācija “samazina uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamas izmaksas”, un tikai atbrīvojums no šādām izmaksām ir ekonomiska priekšrocība (117).

Jānošķir kompensācija i) par izmaksām, kas ir saistītas ar uzņēmuma parasto darbību, un ii) uzņēmumam uzliktām izmaksām, kuras nav saistītas ar uzņēmuma parasto darbību un neatbilst konkurentu izmaksu saistībām. Kompensāciju par otrā veida izmaksām var piešķirt – kā šajā gadījumā – vienīgi, lai kompensētu vai novērstu neizdevīgu strukturālu stāvokli, nodrošinot vienlīdzīgu darbības vidi, un tādējādi tā nav valsts atbalsts. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Arntzen norāda, ka valstij ir pienākums atlīdzināt Mesta AS pārstrukturēšanas pasākumu izmaksas, lai kompensētu neizdevīgu strukturālu stāvokli, tāpēc šīs kompensācijas nav saistītas ar valsts atbalstu.

Arntzen apgalvo, ka gadījumā, ja Iestāde atzītu, ka pārstrukturēšanas pasākumi tomēr ir saistīti ar valsts atbalstu, atbalsts būtu saderīgs, jo tas ļauj Mesta AS konkurēt vienlīdzīgā darbības vidē pavisam nesen konkurencei atvērtā tirgū. Tā kā Mesta AS ražošanas atzars iepriekš pildīja valsts iekšējā pakalpojumu sniedzēja funkcijas, jaunizveidotā uzņēmuma Mesta AS organizācija nebija piemērota konkurences apstākļiem. Izmaksu kompensācijas trūkums ietekmētu Mesta AS konkurētspēju. Lēmumā par “Destia” Komisija ir atzinusi, ka tirgus atvēršana ir Kopienas kopējo interešu mērķis (118). Turklāt pamatnostādnes par valsts atbalstu, kas saistīts ar neatgūstamajām izmaksām, paredz atvieglināt uzņēmumu pāreju uz konkurētspējīgu tirgu. (Laika un ietekmes ziņā ierobežots) atbalsts, lai sasniegtu kopēju mērķi, proti, atvieglinātu pāreju no slēgta tirgus uz (daļēji) liberalizētu tirgu, atbilst kopējām interesēm un palīdz novērst konkurences traucējumus. Šajā kontekstā jāievēro, ka Mesta AS ir pienākums atmaksāt valstij pārstrukturēšanas finansējuma pārpalikumu.

Attiecībā uz iekārtu novērtējumu Arntzen norāda, ka, mainot novērtēšanas principu no uzskaites vērtības uz faktisko vērtību, diskontētās naudas plūsmas analīzē noteiktā uzņēmuma vērtība bija NOK 600 miljonu. Vērtības piešķiršana aktīviem nemaina uzņēmuma kopējo vērtību, tāpēc šajā gadījumā valsts atbalsts nepastāv. Pamatojoties uz diskontētās naudas plūsmas analīzes rezultātiem, aktīvu (tostarp īstermiņa aizņemtā kapitāla) faktisko vērtību samazināja no NOK 698 miljoniem līdz NOK 619 miljoniem. Tādējādi korekcijas apmērs bija nevis NOK 200 miljonu, bet NOK 79 miljoni.

Attiecībā uz pārejas līgumiem Arntzen norāda, ka Mesta AS saņēma izmaksu kompensācijas tikai par pakalpojumiem, ko tas bija sniedzis saskaņā ar attiecīgajiem līgumiem, nesaņemot ekonomiskas priekšrocības valsts atbalsta noteikumu izpratnē. Arntzen turklāt norāda – lai konstatētu priekšrocības, Iestādei jānosaka atsauces cena, kas salīdzinājumā ar Mesta AS nodoto līgumu faktisko cenu būtu uzskatāma par ekonomisku priekšrocību. Cenas, par kurām līgumus nodeva Mesta AS, var uzskatīt par pārmērīgi augstām tikai tad, ja Iestāde var pierādīt, ka uzņēmumi, kas pastāvēja 2003. gada 1. janvārī, spēja sniegt līdzīgus pakalpojumus lētāk. Pierādīšanas pienākums jāuzņemas Iestādei.

Arntzen turklāt norāda, ka 2003. gada 1. janvārī tirgus cenas faktiski nebija, jo visi ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumi bija iekšēji pakalpojumi, un 2003. gada 1. janvārī ar Mesta AS izveidi tika radīts de facto monopoluzņēmums. Publiskos konkursos izsludināto eksperimentālo projektu cenas nevar izmantot kā atsauces cenas. Pirmkārt, Iestāde nav konstatējusi, ka citi uzņēmumi faktiski bija gatavi un spējīgi sniegt attiecīgos pakalpojumus par lētāku cenu. Ievērojot šīs lietas nozīmi, Iestādei būtu rūpīgi jāizvērtē, vai citi uzņēmumi faktiski bija gatavi sniegt attiecīgos pakalpojumus lētāk. Pasākums varētu būt saistīts ar valsts atbalstu tikai tad, ja atbilde uz šo jautājumu ir pozitīva. Otrkārt, lai gan publiskos konkursos izsludināto eksperimentālo līgumu cenas bija zemākas nekā Mesta AS nodoto līgumu cenas, abas līgumu grupas nav salīdzināmas. Tas nozīmē, ka eksperimentālo līgumu cenas nevar uzskatīt par tirgus cenām. Šajā sakarā jāatzīmē, ka viena eksperimentālā līguma, t. i., Bærum līguma, sākotnējo cenu papildu darbu dēļ paaugstināja par 25 %. Liela daļa šādu papildu darbu ir iekļauta Mesta AS nodoto pārejas līgumu bāzes cenā. Visbeidzot, Iestādes rīcībā nav informācijas, kas liecinātu, ka uzņēmumi, kuri uzvarēja eksperimentālo līgumu konkursos vai pēc 2003. gada izsludinātajos konkursos, faktiski sedz ar pakalpojumu sniegšanu saistītās izmaksas. Ja uzņēmumi nesedz savas izmaksas, nevar runāt par efektīvu tirgus atvēršanu.

3.2.   THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Advokātu firma Thommessen Krefting Greve Lund AS (turpmāk “Thommessen”) ir iesniegusi piezīmes Veidekke ASA vārdā.

Attiecībā uz pārstrukturēšanas pasākumiem Thommessen norāda, ka spriedumā Combus lietā ir atzīts, ka valsts finansējums ar agrāku darba tiesību aktu saistītas izmaksu neefektivitātes novēršanai nav uzskatāms par valsts atbalstu, ja tas ir proporcionāls neizdevīgajam strukturālajam stāvoklim. Kompensācijas, kas pārsniedz neizdevīga strukturāla stāvokļa novēršanas izmaksu un salīdzināma uzņēmuma attiecīgo darbaspēka izmaksu starpību, ir valsts atbalsts. Valstij nebūtu jāiesaistās, lai uzņēmumam Mesta AS atvieglinātu agrāk radušās pensiju saistības, vienīgi jāatvieglina neizdevīgs strukturāls stāvoklis nākotnē (t. i., 2003. gadā un turpmāk). Thommessen norāda, ka Mesta AS piešķirtā kompensācija neizdevīga strukturāla stāvokļa novēršanai bija pārmērīga. Tāpēc Iestādei būtu jāpārliecinās, vai pārāk lielais Mesta AS darbinieku skaits neradīja dažas priekšrocības, kas nozīmētu, ka neizdevīga strukturāla stāvokļa (pārāk liela darbinieku skaita) nozīme ir pārspīlēta. Tātad Iestādei jānoskaidro, vai pārāk lielo darbinieku skaitu nekompensēja papildu un lēta un darbaspēka pieejamība. Šajā sakarā jāievēro, ka Mesta AS rentabilitāte pirmajos trīs pastāvēšanas gados bija ievērojami augstāka nekā sākotnēji plānots. St.prp. nr 1 (2007–2008) liecina, ka katru gadu piešķirtais finansējums pārsniedza pārstrukturēšanas pasākumu izmaksu segšanai vajadzīgo summu, norādot uz pārmērīgu kompensāciju.

Jo īpaši Iestādei būtu jāpārbauda, vai valstij nebija iespējas priekšlaicīgas pensionēšanās piedāvājuma vietā dažus darbiniekus atkārtoti pārcelt, pārgrupēt vai aizstāt. Iestādei būtu jāpieprasa, lai Norvēģijas iestādes pierāda, ka priekšlaicīga pensionēšanās bija nepieciešama, lai atrisinātu personāla jautājumu. Iestādei būtu jāpārbauda, vai iestādes kompensēja tikai starpību starp parastas privātas pensiju shēmas vidējām izmaksām un dalību valsts pensiju fondā un vai kompensācijas piešķīra tikai civildienesta ierēdņiem. Iestādei jāpārbauda, vai ar īpašā pensionēšanās vecuma saglabāšanu saistītās izmaksas nav tādas, ko parasti iekļauj uzņēmuma budžetā, nevis izmanto neizdevīga strukturāla stāvokļa novēršanai – tādā gadījumā kompensācijas varētu būt saistītas ar valsts atbalstu. Iestādei šis darījums būtu jānovērtē arī saskaņā ar direktīvu par uzņēmumu nodošanu.

Thommessen turklāt norāda, ka “saskaņā ar valdības pamatnostādnēm darba devējs var iesniegt pieteikumu Darba ministrijai, lai turpinātu dalību [valsts pensiju fondā]. Atteikuma gadījumā attiecīgo indivīdu var piesaistīt pensiju shēmai saskaņā ar tā dēvētajiem slēgtās dalības pasākumiem”, un jautā, vai slēgtā dalība ir apsvērta kā alternatīva Mesta AS pārstrukturēšanas pasākumu kompensēšanai. Thommessen norāda, ka Mesta AS, iespējams, ir uzņēmies saistības, kas tam nebija jāuzņemas. Ja šīs Mesta AS pārstrukturēšanas izmaksas ir brīvprātīgas saistību pārņemšanas (vai saglabāšanas) sekas, par tām jāatbild Mesta AS. Kompensācija par izmaksām, kuras Mesta AS juridiski nebija jāuzņemas, sedz uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamas izmaksas, un valsts finansējums tādā gadījumā uzskatāms par valsts atbalstu.

Pārstrukturēšanas izmaksu kompensēšana var būt saderīga saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, ja ir ievērots nepieciešamības un samērīguma princips. Tāpēc mērķis uzlabot bijušā Ražošanas departamenta darbības efektivitāti jāsalīdzina ar tirgus konkurētspējas palielināšanas mērķi. Thommessen norāda, ka Mesta AS konkurētspēju nodrošināja liela daļa publiskā iepirkuma līgumu, ko uzņēmums ieguva par cenu, kuru noteica efektīva konkurence attiecīgajā tirgū. Mesta AS neapšaubāmi ir lielākais šā tirgus dalībnieks, kura tirgus daļa sasniedz 60 %. To apstiprina stabilais piedāvājumu skaita samazinājums publiskajos konkursos. Sarežģījumus rada tas, ka neizdevīga strukturāla stāvokļa novēršanai Mesta AS bija piešķirta pārmērīga kompensācija. Oligopols tirgus vienkārši bija kļuvis par duopolu tirgu, kurā Mesta AS ieņēma dominējošu stāvokli. Iestādei jāpārbauda, vai ar attiecīgajiem pasākumiem uzņēmumam nav piešķirta priekšrocība, kuras sekas ir tirgus darbības traucējumi.

Runājot par aktīvu novērtējumu, Thommessen norāda, ka Iestādei šis gadījums jāpārbauda neatkarīgi no tā, vai sākuma bilance atbilst Norvēģijas grāmatvedības un uzņēmumu noteikumiem. Šajā sakarā Thommessen norāda, ka Norvēģijas Likumā par sabiedrībām ar ierobežotu atbildību ir iekļauts noteikums, kas paredz, ka akciju kapitāla ieguldījuma novērtējums nedrīkst pārsniegt tā patieso vērtību. Tomēr, ja par pārmērīgi augstu novērtējumu Direktoru valdei var nākties atbildēt, par novērtējumu, kas ir zemāks par patieso vērtību, atbildība nav paredzēta. Tāpēc Thommessen uzskata, ka būtu jāveic atsevišķs neatkarīgs ekspertu novērtējums, lai noskaidrotu, vai noteiktā aktīvu vērtība atbilst tirgus vērtībai.

Thommessen piekrīt, ka aktīvu vērtība būtu jānosaka, pamatojoties uz funkcionējoša uzņēmuma patieso vērtību, un ka vērtēšanā varētu izmantot diskontētās naudas plūsmas analīzi. Saskaņā ar Norvēģijas Grāmatvedības likuma 4. panta 2. punktu analīze jāveic saskaņā ar “iespējami precīzākā novērtējuma” principu. Tomēr Thommessen norāda, ka Norvēģijas iestāžu iesniegtās aplēses nav veiktas saskaņā ar šo principu, bet pamatojas uz vienpusējiem argumentiem, lai samazinātu aktīvu vērtību. Pirmkārt, lai gan bija atzītas diskontētās naudas plūsmas analīzes iekšējās neskaidrības, nosakot atsevišķu aktīvu patieso vērtību, izrādījās, ka faktiskā vērtība ir ievērojami lielāka, tātad diskontētās naudas plūsmas analīzes rezultātiem vajadzēja piemērot pozitīvu korekciju. Otrkārt, ar diskontētās naudas plūsmas analīzi noteiktā uzņēmuma galīgā vērtība bija NOK 900 miljonu, bet tai piemēroja negatīvu korekciju, jo naudas plūsmai 2003.–2012. gadā bija noteikta negatīva vērtība NOK 300 miljonu apmērā. Thommessen apgalvo, ka ar Mesta AS izveidi un paredzamo darbību saistītās neskaidrības bija pārspīlētas un to mērķis bija aktīvu patiesās vērtības negatīva korekcija. Treškārt, saskaņā ar ārēju novērtējumu 18 iekārtu grupu vērtība bija NOK 424 miljoni. Šī summa ievērojami pārsniedz NOK 148 miljonus, kas bija iegūti, novērtējot daudz vairāk iekārtu – 37 iekārtu grupas. Thommessen norāda, ka nav skaidrs, kāpēc Mesta AS iekārtu (kuru skaits pārsniedz Veidekke ASA iekārtu skaitu) noteiktā tirgus cena ir zemāka nekā Veidekke ASA iekārtu cena. Iestādes uzdevums būtu to noskaidrot. Visbeidzot, Thommessen šķiet neparasti, ka funkcionējoša uzņēmuma patiesajā vērtībā nav iekļautas nekādas nemateriālās vērtības.

Papildinot iepriekš teikto, Thommessen norāda, ka negatīvās korekcijas, samazinot iekārtu vērtību par NOK 200 miljoniem un nekustamo īpašumu vērtību par NOK 50 miljoniem (t. i., starpību starp NOK 331 miljonu un NOK 281 miljonu), ir saistītas ar priekšrocībām, jo zemāks aktīvu novērtējums nozīmē zemāku amortizācijas vērtību, līdz ar to palielinās pamatdarbības ienākumi. Pamatdarbības papildu ienākumi ir valsts atbalsts. Turklāt, jo augstāks ir aktīvu novērtējums, jo augstākai vajadzētu būt peļņas normai. Tāpēc zemāks aktīvu novērtējums nozīmē, ka Norvēģijas iestāžu gada peļņa ir pārāk zema, un šīs peļņas un saskaņā ar pareizu novērtējumu gūtās peļņas starpība ir uzskatāma par valsts atbalstu.

Runājot par pārejas līgumiem, Thommessen atzinīgi vērtē to, ka Norvēģijas iestādes atzīst tirgus cenas (t. i., publisko konkursu cenas) un ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu nodošanas cenas starpību, kas ir aptuveni NOK 2 miljardi (119). Attiecībā uz Norvēģijas iestāžu apgalvojumu, ka aprēķinātie līgumu bruto ieņēmumi ir daļa no sākuma bilances un to tirgus vērtība nav jānosaka, Thommessen norāda, ka diskontētās naudas plūsmas analīzē ir nepareizi pieņemts, ka līgumi ir nodoti par tirgus vērtību (120). Apgalvojot, ka 2003. gada 1. janvārī nepastāvēja tirgus cena un ticami tirgus cenas rādītāji, Norvēģijas iestādes neņem vērā eksperimentālo līgumu cenas, tirgus cenas līdzīgos citu Ziemeļvalstu tirgos un 2003. gadā un turpmākajos gados izsludināto publisko konkursu tirgus cenas.

Tātad Mesta AS piešķirto kompensāciju neizdevīga strukturāla stāvokļa novēršanai veidoja pārstrukturēšanas finansējums NOK 993,6 miljonu apmērā, skaidras naudas ieguldījumi NOK 1 600 miljonu apmērā un pārmērīgas cenas par Mesta AS nodotajiem pārejas līgumiem. Mesta AS ir piešķirta divkārša kompensācija par vienām un tām pašām pārstrukturēšanas izmaksām. Norvēģijas iestādes bija informētas par to, ka tirgus cena ir par 25–30 % zemāka nekā Ražošanas departamenta un Valsts autoceļu pārvaldes saskaņotā iekšējā cena – tieši zemākas cenas ir tirgus liberalizācijas iemesls. Jāatceras, ka 2000. gada decembrī publicētā Valsts autoceļu pārvaldes ziņojumā ir konstatēts, ka Ražošanas departamenta cenas ir daudz augstākas nekā cenas līdzīgiem līgumiem, ko noslēguši privāti uzņēmēji. Tāpēc Thommessen uzskata, ka tirgus cena bija pienācīgi atspoguļota dokumentos. Visbeidzot, Thommessen norāda, ka gadījumā, ja tirgus cena būtu jānosaka, pamatojoties uz Mesta AS izmaksām, būtu jāņem vērā Mesta AS izmaksu bāze pēc pārstrukturēšanas pasākumu izmaksu segšanas, t. i., Mesta AS kā “konkurētspējīga” uzņēmuma izmaksu bāze atšķirībā no uzņēmuma, kas saņēmis (vai saņems) pārstrukturēšanas izmaksu kompensāciju. Thommessen norāda, ka, ņemot vērā Mesta AS kā konkurētspējīga uzņēmuma izmaksu bāzi, Mesta AS ir saņēmis pārmērīgu kompensāciju aptuveni NOK 181 miljona apmērā (tā ir līgumu nodošanas cenu un turpmāko konkursu cenu starpība).

3.3.   SCHJØDT

Advokātu firma Schjødt, kas iesniegusi piezīmes anonīma sūdzības iesniedzēja vārdā, attiecībā uz pārstrukturēšanas pasākumiem norāda, ka finansējums, kuru piešķir, lai saglabātu ar civildienesta ierēdņu statusu saistītas priekšrocības, nav uzskatāms par valsts atbalstu, ja to piešķir atsevišķām personām, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, un ja tas nerada priekšrocības dažiem uzņēmumiem. Turpretī finansējums, ko piešķir, lai nodrošinātu darbiniekiem priekšrocības, kas ir daļa no uzņēmumu parastā finanšu sloga, ir valsts atbalsts. Tātad jānoskaidro, ko var uzskatīt par uzņēmumu parasto finanšu slogu. Schjødt norāda, ka priekšrocības ir uzskatāmas par valsts atbalstu tikai tiktāl, ciktāl tās pārsniedz priekšrocības, kas darbiniekiem tiktu piedāvātas tirgus apstākļos. Saskaņā ar spriedumu Combus lietā (kas nav pārsūdzēts) tiešas kompensācijas darbiniekiem, kas piekrīt atteikties no civildienesta ierēdņu statusa, nav uzskatāmas par valsts atbalstu uzņēmumam (121). Tomēr Combus spriedumu pieņēma laikā, kad neizdevīga strukturāla stāvokļa jēdziens nebija skaidrs, turklāt nav zināms, vai situācija uzņēmumos Mesta AS un Combus bija līdzīga, tāpēc nevar apgalvot, ka Combus lieta šajā gadījumā ir ticams precedents.

Schjødt norāda, ka kompensācijas darbiniekiem par pārcelšanos, pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu, pārcelšanos uz jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem utt. ir uzskatāmas par valsts atbalstu, ko visticamāk nevar atzīt par saderīgu. Arī ar iekārtu atjaunošanu saistītas izmaksas nevar kompensēt un vienlaikus uzskatīt par aktīviem ar negatīvu vērtību.

Schjødt nepiekrīt viedoklim, ka pārstrukturēšanas atbalstu Mesta AS varētu uzskatīt par saderīgu, atsaucoties uz Pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai. Mesta AS un tā priekšgājējs nebija un nav grūtībās nonākuši uzņēmumi šo pamatnostādņu izpratnē, kuras turklāt nav piemērojamas jauniem uzņēmumiem, kas izveidoti reorganizācijas rezultātā.

Runājot par aktīvu novērtējumu, Schjødt norāda, ka būtu jāveic neatkarīgs novērtējums, lai pārliecinātos, vai apgalvojums, ka aktīvu vērtība ir pazemināta, atbilst patiesībai. Pazemināta aktīvu vērtība un skaidras naudas ieguldījums NOK 1 600 miljonu apmērā varētu radīt pamatkapitāla un aktīvu kopsummas attiecību, kas pārsniedz attiecību, kura būtu iegūta, pienācīgi piemērojot tirgus ekonomikas privātā ieguldītāja principu. Vienlaikus būtu jāpārbauda arī, vai Norvēģijas iestādes nav atteikušās no ieguldītajiem līdzekļiem atbilstošas peļņas normas.

Attiecībā uz pārejas līgumiem Schjødt norāda, ka saskaņā ar Norvēģijas iestāžu argumentiem i) līgumi bija jānodod par tirgus cenu, lai to nodošana nebūtu saistīta ar valsts atbalstu, un ii) iestāžu rīcība jāvērtē, pamatojoties uz konkrētajā laikā pieejamo informāciju, bet tas nozīmē, ka vēlāk iegūti pierādījumi (kas liecina, ka pārejas līgumu cenas pārsniedza tirgus cenas) nav ņemami vērā (122). Tomēr Schjødt norāda, ka post factum pierādījumus var ņemt vērā tiktāl, ciktāl tie tikai apstiprina konkrētajā laikā pieejamo informāciju. Norvēģijas iestādes bija informētas par to, ka Mesta AS nodoto līgumu cenas visticamāk pārsniedz tirgus cenas. Jāievēro, ka reorganizācijas mērķis bija palielināt uzņēmuma darbības efektivitāti un panākt vislabvēlīgāko izmaksu un kvalitātes apvienojumu (123). Saskaņā ar 2001. gadā publicētu Statskonsult ziņojumu Oslo pašvaldība no 1996. gada ir atvērusi ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas jomu konkurencei, kuras ietekmē ekspluatācijas un uzturēšanas cenas ir samazinājušās par 20 %. Visbeidzot, arī Valsts autoceļu pārvaldes 2001. gadā publicētajā ziņojumā ir konstatēts, ka privātiem uzņēmējiem piešķirtie ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi ir izrādījušies konkurētspējīgāki nekā Ražošanas departamenta līgumi.

Norvēģijas iestādes nerīkojās saskaņā ar to rīcībā esošo informāciju, tās neņēma vērā iepriekšējo pieredzi un nodeva līgumus par cenām, kas pārsniedza tirgus cenas. Schjødt norāda, ka Norvēģijas iestādes nedrīkstēja ignorēt šo informāciju. Iestādes bez grūtībām būtu varējušas piemērot līgumu portfelim vispārēju samazinājuma koeficientu. Schjødt turklāt norāda, ka pārmērīgi augstu cenu apstiprināšana nebija pieļaujama, jo Mesta AS jau bija saņēmis kompensācijas par pārstrukturēšanas pasākumiem un līgumu cenu pamatā nebija publisku konkursu cenas, turklāt nebija paredzētas korekcijas procedūras. Tāpēc Mesta AS un Destia lieta (124) nav salīdzināmas.

Norvēģijas iestādes atkārtoti apgalvo, ka ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas tirgū nebija privātu uzņēmumu, lai gan saskaņā ar St. prp. nr. 1 (2001–2002) 30 % ekspluatācijas un uzturēšanas darbu ir izsolīti konkurējošiem tirgus dalībniekiem. Turklāt iepriekš minētajā Statskonsult ziņojumā teikts, ka 2000. gadā lielāko daļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbu veica Valsts autoceļu pārvalde, tomēr 28 % darbu izsolīja tirgū. Runājot par prasmēm, kas Valsts autoceļu pārvaldei bija jāapgūst, lai tā varētu izsolīt darbus konkursos, Schjødt norāda, ka Valsts autoceļu pārvalde bija izmantojusi šīs prasmes ar Ražošanas departamentu noslēgto ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu (“funksjonsavtale”) kontekstā, tāpēc līdz 2003. gadam tās, jādomā, bija apgūtas. Iestādes nav paskaidrojušas, kā ar darbu izsolīšanu tirgus dalībniekiem saistītās prasmes atšķiras no prasmēm, ko Valsts autoceļu pārvalde izmantoja ar Ražošanas departamentu noslēgto līgumu kontekstā.

Visbeidzot, pievēršoties dokumentu noformēšanas nodevai, Schjødt norāda, ka atbrīvojums uzskatāms par ekonomisku priekšrocību uzņēmumam Mesta AS un ka nepārtrauktības princips nav piemērojams, jo nav notikusi faktiska īpašumtiesību nodošana. Fakti Mesta AS un Entra lietā ir līdzīgi, tāpēc – tāpat kā Entra lietā – Mesta AS piešķirtās priekšrocības ir valsts atbalsts. Tā kā nekustamo īpašumu vērtībai sākuma bilancē ir piemērota negatīva korekcija, to nevar izmantot par pamatu atbalsta summas aprēķināšanai; atbalsta summa jānosaka, pamatojoties uz nodoto nekustamo īpašumu tirgus vērtību.

3.4.   WIERSHOLM – SKANSKA

Advokātu firma Wiersholm ir iesniegusi piezīmes Skanska vārdā.

Wiersholm norāda, ka, nosakot peļņas normu, kuras pamatā ir zemāk par tirgus vērtību novērtēti aktīvi, nav ievērots tirgus ekonomikas privātā ieguldītāja princips. Wiersholm uzsver, ka – kā norādījusi Iestāde – attiecībā uz pamatlīdzekļu vērtību pastāv daudz neskaidrību, un uzskata, ka Norvēģijas iestādes nav ievērojušas tirgus ekonomikas privātā ieguldītāja principu. Norvēģijas iestādes nav paskaidrojušas ne to, kāpēc faktiskās vērtības ārējs novērtējums nav veikts visām (bet tikai 18 no 55) iekārtu grupām, ne arī to, kāpēc dažādu iekārtu grupu vērtēšanā izmantotas atšķirīgas metodes. Wiersholm uzskata, ka jāveic neatkarīgs novērtējums. Ņemot vērā šajā lietā iesaistītās summas, nevar tieši piemērot Komisijas lēmumā Destia lietā pieņemto doktrīnu, saskaņā ar kuru aktīvu nodošana pēc to uzskaites vērtības nav valsts atbalsts (t. s. “uzskaites vērtības doktrīnu”) (125). Wiersholm atsaucas uz Iestādes lēmumu Arcus lietā (126) par valsts monopoluzņēmuma ražošanas iekārtu un citu aktīvu nodošanu Arcus uzņēmumu grupai. Arcus lietā Iestāde konstatēja, ka nodotie aktīvi bija novērtēti par NOK 264 miljoniem zemāk par to tirgus vērtību un ka valsts nesaņēma tāda paša apmēra kompensāciju. Darījums nozīmēja, ka Arcus uzņēmumu grupa saņēma tāda paša apmēra valsts atbalstu. Šis lēmums liecina, ka Mesta AS lietā jāveic aktīvu novērtējuma rūpīga pārbaude.

Runājot par pārejas līgumiem, Wiersholm atsaucas uz Iestādes Lēmumu par procedūras sākšanu, saskaņā ar kuru par tirgus vērtību zemāka līgumu cena nozīmē, ka pakalpojumu sniedzējs bauda ekonomisku priekšrocību. Saskaņā ar Wiersholm teikto, Norvēģijas iestādes uzskata, ka nav tik būtiski, vai līgumus uzņēmumam Mesta AS nodeva par tirgus cenu. Galvenais ir tas, ka līgumu bruto ieņēmumi ir iekļauti naudas plūsmas analīzē un ņemti vērā Mesta AS sākuma bilancē kā ieguldījumi natūrā. Taču Norvēģijas iestādes apgalvo arī, ka pārejas līgumi veidoja tikai nelielu daļu no aktīvu vērtības. Wiersholm norāda, ka iestādes nevar neņemt vērā to, ka tirgus cena jānosaka, atsaucoties uz diskontētās naudas plūsmas analīzē iekļautajiem bruto ieņēmumiem. Komisija Lēmumā par procedūras sākšanu Destia lietā ir skaidri noteikusi, ka cenas palielinājums ir valsts atbalsts: “Tas sniedz Tieliikelaitos [Destia] ekonomisku priekšrocību, kas tiek finansēta no valsts līdzekļiem – Tieliikelaitos saņem no valsts vairāk naudas nekā par līdzvērtīgu pakalpojumu saņemtu parasts tirgus uzņēmums” (127).

Skanska nepiekrīt Norvēģijas iestāžu apgalvojumam, ka Mesta AS izveides laikā tirgus cenas nebija. Tirgus cena pastāvēja jau eksperimentālo līgumu izsoles laikā, un Lēmumā par procedūras sākšanu minētajā Veidekke ASA analīzē ir skaidri norādīta līgumu nodošanas cenu un to pašu līgumu konkursa kārtībā noteikto cenu starpība. Prognozētais turpmākais cenu samazinājums nenozīmē, ka cenas, par kurām līgumus nodeva Mesta AS, nebija saistītas ar ekonomisku priekšrocību. Iestādes cenšas pamatot cenu politiku, apgalvojot, ka 2003.–2006. gadā tirgus nebija pilnīgi atvērts konkurencei. Tomēr Mesta AS guva labumu no pārmērīgi augstu novērtētajiem līgumiem, kas tirgus atvēršanas laikā joprojām bija spēkā. Pārejas periodā Mesta AS vidējais cenu līmenis ir paaugstinājies, kamēr Skanska vidējais cenu līmenis ir bijis stabils. To rāda analīze, kurā aplūkoti gan būvniecības, gan ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi laikposmā no 2002. gada 1. augusta līdz 2008. gada 1. februārim. Cenu attīstības analīze liecina, ka Mesta AS vidējās cenas, kas bija par 20 % zemākas nekā Skanska cenas, ir palielinājušās, pārsniedzot Skanska cenu līmeni. Tas liecina, ka Mesta AS nodotie līgumi bija saistīti ar ekonomisku priekšrocību, kas uzskatāma par valsts atbalstu.

4.   NORVĒĢIJAS IESTĀŽU PIEZĪMES

4.1.   PĀRSTRUKTURĒŠANAS UN REORGANIZĀCIJAS PASĀKUMI

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka pārstrukturēšanas pasākumu valsts finansējums nav saistīts ar valsts atbalstu.

Norvēģijas iestādes norāda, ka 2003. gada 1. janvārī izveidotais uzņēmums Mesta AS daudzējādā ziņā atradās neizdevīgā stāvoklī, jo Ražošanas departaments bija valsts pārvaldes struktūra un tā darbiniekiem bija civildienesta ierēdņu statuss. Neizdevīgo stāvokli radīja tas, ka darbā uz Mesta AS pārcēla pārmērīgi lielu skaitu darbinieku (1 700), kuriem pārejas periodā saglabāja civildienesta ierēdņu pensiju tiesības (vai alternatīvas tiesības). Pārejas periodā Mesta AS sedza ar šo tiesību saglabāšanu saistītās papildu izmaksas (128). Finansējumu Mesta AS pārstrukturēšanas pasākumiem valsts piešķīra, lai jaunizveidotajam uzņēmumam kompensētu ar komercdarbību nesaistītas izmaksas, kādu nav tā konkurentiem, piemēram, ar civildienesta ierēdņu pensiju tiesībām saistītās papildu izmaksas. Norvēģijas iestādes uzskata, ka šīs (kompensējamās) izmaksas izriet no saistībām, kas radušās tāpēc, ka Ražošanas departaments bija valsts pārvaldes struktūra, līdz ar to tās ir valsts saistības. Tātad šo izmaksu kompensēšana nav uzskatāma par ekonomisku priekšrocību uzņēmumam Mesta AS.

Norvēģijas iestādes turklāt norāda, ka tāds pats rezultāts būtu sasniegts, ja attiecīgie pārstrukturēšanas pasākumi būtu veikti pirms Ražošanas departamenta pārveidošanas par Mesta AS. Taču tas būtu prasījis vairāk laika un līdzekļu un aizkavējis tirgus liberalizācijas procesu. Šajā kontekstā Norvēģijas iestādes atzīmē, ka gadījumā, ja pārstrukturēšanas pasākumi būtu veikti pirms Ražošanas departamenta pārveidošanas, tie nebūtu saistīti ar valsts atbalstu un neatkarīgi no pasākumu veikšanas laika – pirms vai pēc pārveidošanas – to summārā ietekme uz Mesta AS būtu vienāda. Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli tas, ka alternatīvo pieeju nevarētu uzskatīt par valsts atbalstu, apliecina, ka pārstrukturēšanas izmaksu kompensēšana nerada Mesta AS ekonomisku priekšrocību.

Lai pamatotu savu viedokli, Norvēģijas iestādes atsaucas uz Pirmās instances tiesas spriedumu Combus lietā, kurā atzīts, ka kompensācija par pasākumiem, lai novērstu neizdevīgu strukturālu stāvokli, nav uzskatāma par valsts atbalstu (129). Toreiz Dānijas valdība bija samaksājusi DKK 100 miljonu civildienesta ierēdņiem, kas, pārejot darbā uz Combus, piekrita atteikties no civildienesta ierēdņa statusa (un ar to saistītajām tiesībām). Norvēģijas iestādes turklāt norāda, ka saskaņā ar Pirmās instances tiesas spriedumu Dānijas valdība varēja iegūt to pašu rezultātu, nepārceļot ierēdņus darbā uz Combus:“... Dānijas valdība būtu varējusi panākt tādu pašu rezultātu, norīkojot ierēdņus darbā citā valsts budžeta iestādē un nemaksājot īpašu atlīdzību, tādējādi dodot Combus iespēju uzreiz pieņemt citus darbiniekus uz līguma pamata atbilstoši privāttiesībām” (130).

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka saskaņā ar spriedumu Combus lietā izšķiroša nozīme ir atbildei uz jautājumu, vai kompensācija “samazina uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamas izmaksas. Šāda kompensācija ir uzskatāma par ekonomisku priekšrocību, ko saņemošais uzņēmums nebūtu ieguvis parastos tirgus apstākļos”. Iestādes uzskata, ka, pamatojoties uz šo formulējumu, var piemērot pieeju, saskaņā ar kuru jānošķir “izmaksas, kas radušās saistībā ar uzņēmuma parasto darbību, un uzņēmumam uzliktas izmaksas, kuras nav radušās saistībā ar uzņēmuma parasto budžetu”. Iestādes uzskata, ka uzņēmumam uzliktu izmaksu atlīdzināšana nav uzskatāma par ekonomisku priekšrocību, jo tā vienkārši palīdz kompensēt neizdevīgu strukturālu stāvokli, kādā neatrodas uzņēmuma konkurenti.

Neatkarīgi no iepriekš teiktā, Norvēģijas iestādes norāda – ja ieguldījumam natūrā pieskaita finanšu saistības, uzņēmuma kopējā neto vērtība samazinās, un īpašumtiesību nodevējs tādējādi var kompensēt šīs finanšu saistības, lai tās neitralizētu. Mesta AS piešķirtajā ieguldījumā natūrā ietilpa virkne komercdarbībai nepiemērotu elementu, kas radīja uzņēmumam neizdevīgu stāvokli. Iestādes nav samazinājušas vērtību ieguldījumam natūrā; tās ir saglabājušas tā sākotnējo vērtību un kompensējušas pārstrukturēšanas pasākumu dēļ radušos neizdevīgo stāvokli.

Lai pamatotu apgalvojumu, ka finanšu saistības neietekmēja vērtību ieguldījumam natūrā (un ka tāpēc iestādēm bija jākompensē šo saistību negatīvā ietekme), Norvēģijas iestādes atsaucas uz Mesta AS pašreizējās neto vērtības aprēķinu un pamatkapitālu. Tās norāda, ka Deloitte & Touche2002. gada 12. decembra ziņojumā (131) ir teikts: “[Pārstrukturēšanas] izmaksas aprēķina, ņemot vērā pastāvošos darbinieku skaita samazināšanas plānus un pastāvošās algu saistības. Uzņēmums pārņem pastāvošos darba līgumus, un tam jāsedz attiecīgās izmaksas, bet šīs izmaksas izriet no valsts saistībām, tāpēc tās sedz, izmantojot 2003., 2004. un 2005. gada budžeta apropriācijas.” Un: “Uzņēmuma pārstrukturēšana ir saistīta ar izmaksām, kuras jāuzlūko kā neatbilstība laikā, kas nāk līdzi bijušajai valsts struktūrai, un kuras uzņēmuma izveides laikā jau ir radušās. Uzņēmums pārņem pastāvošos darba līgumus, un tam jāsedz attiecīgās izmaksas, bet šīs izmaksas ir radījušas valsts saistības, tāpēc tās sedz, izmantojot 2003., 2004. un 2005. gada budžeta apropriācijas”. Deloitte & Touche arī norāda, ka šā iemesla dēļ valsts piešķīra finansējumu Mesta AS, lai trīs gados, veicot regulāras iemaksas, segtu pārstrukturēšanas izmaksas (kas nebija iekļautas sākuma bilancē).

Norvēģijas iestādes uzskata, ka uzņēmuma īpašniekam jāspēj kompensēt neizdevīgu stāvokli tādā pašā mērā, kā to būtu vēlējies privāts pircējs, ja Ražošanas departamenta pārdošanā nebūtu jāievēro valsts atbalsta noteikumi. Ja Ražošanas departaments būtu pārdots, tā pircējs būtu konstatējis, ka uzņēmuma struktūra nav piemērota komercdarbībai, un būtu i) pieprasījis neizdevīgajam stāvoklim atbilstošu pirkuma cenas samazinājumu vai ii) pieprasījis, lai pārdevējs (t. i., iestādes) sedz izmaksas, ko radītu uzņēmuma sakārtošana komercdarbības veikšanai.

a)   Priekšlaicīga pensionēšanās, civildienesta ierēdņu pensiju tiesību saglabāšana un tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu saglabāšana

Norvēģijas iestādes atgādina, ka Mesta AS piedāvāja darbiniekiem priekšlaicīgas pensionēšanās iespēju, lai samazinātu civildienesta ierēdņu skaitu. Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli apgalvojums, ka tādējādi Mesta AS guva labumu no šo darbinieku nodarbināšanas, nesedzot visas viņu darba līgumos paredzētās izmaksas, ir kļūdains. Šo darbinieku turpmāka nodarbināšana valstij būtu izmaksājusi dārgāk nekā pārcelšana darbā uz Mesta AS, atlīdzinot uzņēmumam ar priekšlaicīgas pensionēšanās shēmu saistītās izmaksas (132). Tāpēc ar priekšlaicīgu pensionēšanos saistītās kompensācijas neietilpst EEZ līguma 61. panta 1. punkta darbības jomā.

Norvēģijas iestādes norāda, ka kompensācijas civildienesta ierēdņu pensiju tiesību saglabāšanai ir tieši saistītas ar šo darbinieku agrāko civildienesta ierēdņu statusu, tāpēc to nodrošināšana jāuzskata par Norvēģijas iestāžu pienākumu. Tas pats attiecas uz īpaša pensionēšanās vecuma shēmas saglabāšanu (Ražošanas departamentā dažiem darbiniekiem bija tiesības izmantot šo shēmu). Abos gadījumos kompensācija ir segusi tikai starpību starp civildienesta ierēdņu pensiju vai īpaša pensionēšanās vecuma shēmas papildu izmaksām, no vienas puses, un parastas pensiju shēmas izmaksām, no otras puses. Mesta AS konkurentiem attiecībā uz saviem darbiniekiem nav bijis uzlikts šāds pienākums, tāpēc šo pasākumu kompensēšana nav saistīta ar valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē.

b)   Pārcelšanās uz jauniem birojiem, pārcelšanās uz jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem, arhīvu pārvietošana, pārcelšanās

Ar pārcelšanos uz jauniem birojiem saistītās izmaksas radās nevis Mesta AS darbību dēļ, bet Ražošanas departamenta ģeogrāfiskās atrašanās vietas dēļ. Arī ar pārcelšanos uz jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem saistītās izmaksas bija radušās pirms Mesta AS izveides veiktu darbību dēļ, tāpēc tās nevar uzskatīt par uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamām izmaksām, bet drīzāk par izmaksām, kas izriet no valsts saistībām. To pašu var teikt par arhīvu pārvietošanas izmaksām. Pretēji Lēmumā par procedūras sākšanu paustajam Iestādes viedoklim, tas pats attiecas arī uz to Ražošanas departamenta darbinieku pārcelšanās izmaksām, kuriem bija jāmaina dzīvesvieta, lai varētu sākt darbu Mesta AS jaunajās telpās. Šajā sakarā Norvēģijas iestādes turklāt norāda, ka uzņēmumam bija jāstimulē galvenie darbinieki, lai mazinātu risku, ka šie darbinieki iesniegs atlūgumu. Visbeidzot, ar pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistītās izmaksas, ko galvenajiem darbiniekiem atlīdzināja divus gadus (t. i., līdz 2005. gada 1. janvārim), lai šie darbinieki neaizietu no Mesta AS, arī bija radušās Ražošanas departamenta darbību dēļ.

c)   Secinājumi un argumenti attiecībā uz saderību

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Norvēģijas iestādes secina, ka neviens no pasākumiem, kuriem piešķirts pārstrukturēšanas finansējums, nav saistīts ar ekonomiskām priekšrocībām uzņēmumam Mesta AS. Ņemot vērā, ka pārstrukturēšanas izmaksu segšanai valsts Mesta AS ir piešķīrusi tikai NOK 993,6 miljonus (lai gan aplēstās kopējās pārstrukturēšanas izmaksas sasniedz NOK 1 097,8 miljonus), Mesta AS faktiski nav saņēmis kompensāciju par izmaksām aptuveni NOK 104,2 miljonu apmērā (133).

Ja Iestāde tomēr secinātu, ka pārstrukturēšanas pasākumi ir saistīti ar valsts atbalstu, Norvēģijas iestādes uzskata, ka atbalsts būtu saderīgs saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu, jo i) pasākumu mērķis atbilst visas Eiropas interesēm, ii) Mesta AS pārstrukturēšana bija jāveic, lai sasniegtu šo mērķi, un iii) atbalsts nepasliktina tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā kopējām interesēm.

Runājot par visas Eiropas interesēm, Norvēģijas iestādes norāda, ka tirgus atvēršana konkurencei ir Kopienas mērķis visas Eiropas interesēs (134). Šajā gadījumā valsts uzņēmums, kas vienlīdzīgā darbības vidē varētu konkurēt ar tirgus jaunpienācējiem, bija jāizveido, lai attiecīgo tirgu atvērtu konkurencei. Norvēģijas iestādes atgādina, ka valstu iestādes var brīvi lemt par tirgus atvēršanas veidu. Iestādes turklāt norāda, ka ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas tirgus atvēršana konkurencei ietekmē konkurenci labvēlīgāk nekā alternatīvi risinājumi – piemēram, šo pakalpojumu atstāšana valsts pārziņā vai daļēja tirgus atvēršana.

Visbeidzot, novērtējot ietekmi uz konkurenci, jāņem vērā ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbību vispārējā ekonomiskā ietekme. Salīdzinājumā ar tā konkurentiem jaunizveidotajam uzņēmumam Mesta AS bija neizdevīgs strukturāls stāvoklis. Mesta AS ekonomiskais stāvoklis nebija salīdzināms ar konkurējošo uzņēmumu stāvokli, jo Mesta AS bija jāpārņem agrākā valsts Ražošanas departamenta finanšu slogs. Tāpēc, analizējot ietekmi uz konkurenci, jāņem vērā EEZ 125. pantā minētais neitralitātes princips. Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli tas nozīmē, ka Mesta AS neizdevīgā strukturālā stāvokļa kompensēšana, lai izveidotu komerciāli pielāgotu uzņēmumu, jāatzīst par pieņemamu. Iestādes piebilst, ka atbalsts pārstrukturēšanas pasākumiem bija ierobežots līdz tirgus atvēršanai vajadzīgajam apmēram. Visbeidzot, šis process nav pasliktinājis tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā kopējām interesēm.

4.2.   PĀREJAS LĪGUMI

Norvēģijas iestādes norāda, ka cenas, par kurām būvniecības un ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus nodeva Mesta AS, bija tādas pašas kā cenas, ko izmantoja, lai ar diskontētās naudas plūsmas metodi noteiktu šo līgumu ieņēmumus. Tātad līgumi kā aktīvi ietilpa uzņēmuma kopējā vērtībā, kas savukārt veidoja daļu no ieguldījumiem natūrā. Tāpēc līgumi kā daļa no ieguldījumiem natūrā nav uzskatāmi par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē. Līdz ar to nav jāvērtē, vai līgumus uzņēmumam Mesta AS nodeva par tirgus cenu.

Katrā ziņā Norvēģijas iestādes vērš uzmanību uz to, ka saskaņā ar iekšējām pamatnostādnēm būvniecības līgumu nodošanas cenas atbilst publisku konkursu cenu līmenim.

Ekspluatācijas un uzturēšanas līgumiem 2003. gada 1. janvārī nebija tirgus cenas vai ticama avota, kurā būtu norādīta tirgus cena, jo visus ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumus sniedza Ražošanas departaments (135). Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli ekspluatācijas un uzturēšanas darbu tirgu konkurencei atvēra nevis 2003. gada 1. janvārī, bet tikai 2003. gada 1. septembrī (un tikai daļēji) (136). Līdz 2003. gada 1. janvārim visi valsts autoceļu tīkla ekspluatācijas un uzturēšanas darbi bija Valsts autoceļu pārvaldes pārziņā. Tā kā 2003. gada 1. janvārī nepastāvēja attiecīgo pakalpojumu tirgus, vienīgā iespēja bija nodot pārejas līgumus par Ražošanas departamenta agrāk noteiktajām izmaksu cenām. Nekādi trešo pušu apsvērumi šo viedokli neietekmē.

Turklāt Norvēģijas iestādes apgalvo, ka (attīstīts) tirgus nepastāvēja, jo 2003. gada 1. janvārī privāti uzņēmumi nebija gatavi sniegt attiecīgos ceļu drošības uzturēšanas pakalpojumus (137). Tāpēc vispārējās interesēs bija labāk ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgu atvērt pakāpeniski. Pakāpeniska tirgus atvēršana ļautu racionāli sadalīt līgumus, jo uzņēmumiem nebūtu jāgatavo priekšlikumi visa līgumu portfeļa izsolei vienā dienā. Pakāpeniska tirgus atvēršana turklāt ļautu uzņēmumiem pārejas periodā pakāpeniski apgūt pakalpojumu sniegšanai vajadzīgās prasmes un līdz ar to attīstīt tirgu (138). Visbeidzot, pakāpeniska tirgus atvēršana būtu vieglāk administrējama un ļautu Valsts autoceļu pārvaldei apgūt ar attiecīgo pakalpojumu iepirkšanu saistītās prasmes (139). Norvēģijas iestādes norāda, ka šo pieeju apstiprina sagatavošanas juridiskie dokumenti, kuros uzsvērts, ka minēto faktoru dēļ tirgus 2003. gada 1. janvārī vēl nebija gatavs konkurencei (140).

Ja Iestāde secinātu, ka tirgus dalībnieki spēja nodrošināt attiecīgos pakalpojumus, Norvēģijas iestādes apgalvo, ka nebija ticamu avotu, kuros būtu norādītas zemākas cenas, nekā pārejas līgumos noteiktās cenas. Piecu eksperimentālo līgumu cenas nevarēja izmantot kā atsauces cenas, jo šos līgumus izmantoja Valsts autoceļu pārvaldes “profesionālisma” paaugstināšanai. Šajā procesā ietilpa ekspluatācijas un uzturēšanas parauglīguma sagatavošana, kurš bija jāpārbauda praksē, izmantojot iekšējus ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus (141), un pieci eksperimentālie līgumi (142), kas ļāva Valsts autoceļu pārvaldei iegūt “līgumslēdzējas iestādes” pieredzi. Tādējādi eksperimentālo līgumu mērķis nebija tirgus pārbaude, lai noteiktu līgumu tirgus cenu.

Turklāt saistībā ar eksperimentālajiem līgumiem iesniegtie cenu piedāvājumi ievērojami atšķīrās (piemēram, par Våler/Åsnes līgumu augstākā piedāvātā cena bija NOK 63 miljoni, bet zemākā – NOK 30,4 miljoni). Šādas atšķirības liecina par to, ka tirgus nebija attīstīts un tāpēc piedāvātās cenas nevarēja būt ticams cenu līmeņa rādītājs (143). Turklāt, tā kā eksperimentālie līgumi aptver mazāk nekā 2 % no kopējā autoceļu tīkla (1 000 no kopumā 54 000 kilometru), tie attiecas uz nelielu ģeogrāfisku teritoriju. Turklāt eksperimentālajos līgumos paredzētajos pienākumos ietilpa papildu darbi (144). Kā piemēru var minēt Bærum līgumu, ko par sākotnējo līgumcenu NOK 74 940 323 ieguva Selmer ASA. Taču papildu darbi nozīmēja, ka šai cenai jāpieskaita NOK 18 726 793, tādējādi līgumcena pieauga par 25 %. Papildu darbu apjoms eksperimentālajā posmā liecina, ka Valsts autoceļu pārvalde bija kļūdaini aprēķinājusi ekspluatācijas un uzturēšanas līgumdarbu apjomu. Tomēr šādi papildu darbi bija iekļauti Mesta AS nodotajos pārejas līgumos. Šajā sakarā iestādes atgādina Ziņojumu Nr. 118, kura autori neiesaka salīdzināt Bærum līguma kontekstā iegūto pieredzi ar citiem līgumiem (145). Tāpēc saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli eksperimentālo līgumu cenas nevarēja izmantot kā ticamus tirgus cenu rādītājus.

Neatkarīgi no iepriekš teiktā, Norvēģijas iestādes iebilst pret Lēmumā par procedūras sākšanu minēto domu (ko atkārto Veidekke ASA), ka 2003. gadā publiskos konkursos piedāvātās pirmās ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu grupas cenu līmeni varētu uzskatīt par reprezentatīvu, nosakot pārējo ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumu cenas. Norvēģijas iestādes uzskata, ka šis cenu līmenis nav ticams, jo ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu tirgus arī pašlaik nav attīstīts tādā ziņā, ka nav iespējams paredzēt publiskā iepirkuma procedūru rezultātus. To apliecina līgumu izsolēs piedāvāto augstāko un zemāko cenu ievērojamās atšķirības. Mazākā cenu starpība ir bijusi 2 %, bet lielākā –113 %. Tas nav pietiekams pamats, lai noteiktu tirgus cenas. Norvēģijas iestādes šaubās, vai tirgus cenu var noteikt, pamatojoties uz neattīstītā tirgū piedāvāto zemāko cenu. Norvēģijas iestādes uzskata, ka pārejas līgumu cenu līmenis nepārsniedza “cenas, kas pārejas līgumu nodošanas laikā bija uzskatāmas par ilgtspējīgām tirgus cenām ...”. Katrā ziņā novērtējuma pamatā jābūt faktiem, kas bija pieejami uzņēmuma izveides laikā.

Ja Iestāde secinātu, ka Mesta AS nodoto līgumu cenas tomēr ir saistītas ar valsts atbalstu, Norvēģijas iestādes uzskata, ka atbalsts būtu saderīgs ar EEZ līguma darbību saskaņā ar 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu vai 59. panta 2. punktu.

Attiecībā uz 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu Norvēģijas iestādes norāda, ka Mesta AS izveidoja, lai monopolizētu tirgu atvērtu brīvai konkurencei un četru gadu pārejas periodā izveidotu ilgtspējīgu tirgu (146). Pakāpeniska tirgus atvēršana bija nepieciešama, lai garantētu valsts ceļu drošu ekspluatāciju un uzturēšanu. Kā jau teikts, sagatavošanas juridiskie dokumenti apstiprina, ka bija jāuzlabo Valsts autoceļu pārvaldes prasmes (jo tās pieredze pakalpojumu iepirkšanas un attiecīgu līgumpamatotu saistību kontroles jomā bija ierobežota) (147). Arī tirgus dalībniekiem vajadzēja laiku, lai pielāgotos un spētu pildīt attiecīgos pienākumus. Publisko konkursu skaita pakāpeniska palielināšana ļautu uzņēmumiem iegūt kompetenci un pareizi ieguldīt ar ceļu ekspluatāciju un uzturēšanu saistītos līdzekļus. Kā jau teikts, pakāpeniska tirgus atvēršana ļauj racionāli sadalīt līgumus, bet tas nebūtu iespējams, ja visus līgumus izsolītu vienlaikus (148). Par ceļu drošības uzturēšanu bija paredzēts gādāt, sākumā rīkojot konkursus par vienkāršākajiem līgumiem un kā pēdējos atstājot sarežģītākos līgumus (kas aptvēra teritorijas ar bargu klimatu un mainīgiem laikapstākļiem). Visbeidzot, Norvēģijas iestādes norāda, ka finansējuma piešķiršana Mesta AS, lai segtu pārejas līgumu izmaksas, bija likumīga. Būtu nepamatoti uzlikt Mesta AS pienākumu sniegt pakalpojumus saskaņā ar pārejas līgumiem, nesedzot izmaksas, kas Mesta AS bija augstākas nekā konkurentiem (149).

Ar pārejas līgumiem saistītais atbalsts bija samērīgs, jo tā ilgums bija ierobežots līdz četriem gadiem un līgumus nodeva par fiksētu cenu, kas rosina palielināt ražīgumu. Turklāt, ievērojot, ka Mesta AS rentabilitāte pirmajos trīs darbības gados bija ievērojami augstāka, nekā plānots, Norvēģijas iestādes 2007. gadā lika skaidri saprast, ka nepiešķirs papildu finansējumu Mesta AS pārstrukturēšanas pasākumiem. Tas apliecina, ka iestādes uzraudzīja Mesta AS darbību, lai nepieļautu pārmērīgu kompensāciju.

Pamatojoties uz iepriekš teikto, iestādes norāda, ka ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumi bija nepieciešami, lai “panāktu pilnvērtīgu tirgus atvēršanu un godīgu konkurenci”. Iestādes atsaucas uz Komisijas lēmumu Destia lietā, kurā Komisija ir atzinusi, ka Somijas ceļu pakalpojumu tirgus atvēršana konkurencei ir pozitīvs attīstības mērķis un svarīgs Kopienas politikas mērķis (150). Ievērojot, ka Mesta AS reorganizācijai ir tāds pats mērķis, Norvēģijas iestādes norāda, ka apsvērumi Destia lietā ir attiecināmi arī uz šo lietu. Pārejas līgumi nav nepamatoti nostiprinājuši Mesta AS stāvokli. Izvēlētā pieeja bija nepieciešama un samērīga, lai panāktu tirgus atvēršanu.

Attiecībā uz 59. panta 2. punktu Norvēģijas iestādes norāda, ka, pārņemot ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumus, Mesta AS bija jāpilda līgumos paredzētās sabiedrisko pakalpojumu saistības (līgumos bija norādīti sniedzamie pakalpojumi, to ģeogrāfiskais pārklājums, biežums un ilgums). Saskaņā ar Valsts atbalsta pamatnostādnēm attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, valsts īpašumtiesībām uz uzņēmumiem un atbalstu publiskiem uzņēmumiem (turpmāk “Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu”) kompensācijas apmērs nepārsniedz izmaksu segšanai vajadzīgo summu, ņemot vērā saprātīgu peļņu (151). Saskaņā ar 8. punktu Pamatnostādnēs attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu valsts iestādēm ir plaša rīcības brīvība, lai noteiktu, kādus pakalpojumus tās uzskata par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem.

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Norvēģijas iestādes norāda, ka ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumos bija iekļauti pienākumi, kurus tirgus tolaik nespēja pietiekami nodrošināt, lai garantētu pienācīgu ceļu drošību, tāpēc tos uzticēja Mesta AS. Sagatavošanas juridiskajos dokumentos noteikts, ka ceļu drošība jāgarantē gan tirgus atvēršanas laikā, gan vēlāk. Mesta AS bija labākais veids, lai nodrošinātu ceļu drošības uzturēšanu, par ko atbild valsts iestādes. Mesta AS nevarēja atteikties no iestāžu uzliktā pienākuma – uzņēmumam bija jāpilda pārejas līgumos paredzētās pakalpojumu sniegšanas juridiskās saistības.

4.3.   ATBRĪVOJUMS NO DOKUMENTU NOFORMĒŠANAS NODEVAS

Norvēģijas iestādes norāda, ka atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas nav uzskatāms par ekonomisku priekšrocību uzņēmumam Mesta AS, jo ieguldījumu natūrā (sākuma bilancē) novērtēja, pamatojoties uz pieņēmumu, ka Mesta AS šos maksājumus neveiks. Tāpēc atbrīvojums neietekmēja ne Mesta AS stabilitāti, ne kapitāla struktūru, ne novērtējuma kopējos rezultātus. Ja atbrīvojumu nevarētu piešķirt, nodevu maksājumi būtu kompensēti ar atbilstošu skaidras naudas ieguldījumu, kas veidotu daļu no Mesta AS pamatkapitāla. Rezultāts būtu tāds pats kā tad, ja atbrīvojums nebūtu piešķirts. Iestādēm turklāt šķiet, ka Lēmuma Nr. 318/05/COL pamatā ir saistības trūkums starp atbrīvojumu un uzņēmuma Entra pamatkapitāla apjomu (sal. ar Lēmuma 26. lappusi) (152). Norvēģijas iestādes apgalvo, ka šoreiz saistība pastāv, proti, nav šaubu, ka gadījumā, ja atbrīvojuma nebūtu, nodeva būtu kompensēta ar atbilstošu skaidras naudas ieguldījumu. Saskaņā ar sagatavošanas dokumentiem pamatkapitāla apmēru noteica, ņemot vērā Mesta AS īstermiņa likviditātes stāvokli. Norvēģijas iestādes piebilst, ka atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas nav selektīvs pasākums saskaņā ar nepārtrauktības principu, kura mērķis ir atvieglināt sociāli un ekonomiski vēlamu pasākumu īstenošanu.

II.   NOVĒRTĒJUMS

1.   VALSTS ATBALSTA PASTĀVĒŠANA

1.1.   VALSTS ATBALSTS EEZ LĪGUMA 61. PANTA 1. PUNKTA IZPRATNĒ

EEZ līguma 61. panta 1. punktā noteikts: “Ja vien šajā līgumā nav paredzēts citādi, ar līgumu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir EK dalībvalsts vai EBTA valsts, vai jebkādā veidā sniedz no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts ietekmē tirdzniecību starp Līgumslēdzējām Pusēm.”

Pasākumu uzskata par valsts atbalstu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē, ja tas atbilst šādiem četriem kumulatīviem kritērijiem: i) pasākums tā saņēmējiem rada ekonomisku priekšrocību, ko tie nesaņemtu parastā uzņēmējdarbības gaitā; ii) priekšrocību piešķīrusi valsts vai tā piešķirta no valsts līdzekļiem; iii) tā ir selektīva, jo rada labvēlīgākus apstākļus atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai; iv) tā rada konkurences traucējumus un ietekmē tirdzniecību starp līgumslēdzējām pusēm. Turpmākajās iedaļās skaidrots, vai šajā gadījumā pasākumi atbilst visiem četriem minētajiem kritērijiem.

1.2.   EKONOMISKA PRIEKŠROCĪBA

1.2.1.   
  Pārstrukturēšanas un reorganizācijas pasākumi

Mesta AS ir saņēmis valsts finansējumu, lai segtu izmaksas attiecībā uz trīs veidu pensiju paketēm, kas piedāvātas darbā uz Mesta AS pārceltajiem bijušajiem valsts pārvaldes darbiniekiem. Finansējums aptver: i) izmaksas, lai no 2003. gada 1. janvāra līdz 2007. gada beigām nodrošinātu civildienesta ierēdņu pensiju iemaksām atbilstošas pensiju iemaksas; ii) izmaksas, ko rada darbinieku tiesību uz īpašu (priekšlaicīgas) pensionēšanās vecumu saglabāšana; iii) ar laikposmā no 2003. gada 1. janvāra līdz 2005. gada beigām piedāvātajām priekšlaicīgas pensionēšanās paketēm saistītās izmaksas.

Vispirms jāaplūko daži konkrēti Norvēģijas iestāžu argumenti. Pirmkārt, saskaņā ar Norvēģijas iestāžu viedokli potenciāls Ražošanas departamenta pircējs būtu pieprasījis pārstrukturēšanas pasākumu radītajam neizdevīgajam stāvoklim proporcionālu pirkuma cenas samazinājumu, tāpēc neizdevīgā stāvokļa kompensēšanai piešķirtais valsts finansējums nav uzskatāms par valsts atbalstu. Iestāde atzīmē, ka aplūkojamais darījums ir saistīts nevis ar pārdošanu, bet ar finansējuma piešķiršanu (ieguldījumu kontekstā), tāpēc valsts atbalsta pastāvēšanas novērtējumā jāņem vērā nevis potenciāla pircēja iespējamā rīcība, bet tas, vai šis finansējums ir radījis Mesta AS ekonomisku priekšrocību.

Norvēģijas iestādes arī norāda, ka tās ir nevis samazinājušas vērtību ieguldījumam natūrā, bet izvēlējušās kompensēt Mesta AS ar pārstrukturēšanas pasākumu radīto neizdevīgo stāvokli saistītās izmaksas. Tā kā aktīvu vērtības samazināšana nebūtu radījusi priekšrocību, to pašu var teikt par izmaksu kompensēšanu. Iestāde atzīmē, ka šāda izvēles iespēja nenozīmē, ka piešķirtais finansējums nesniedza Mesta AS ekonomisku priekšrocību.

Aplūkojot šos jautājumus pēc būtības, Norvēģijas iestādes apstrīd faktu, ka iepriekš minētie pasākumi rada ekonomisku priekšrocību. Iestādes apgalvo, ka pasākumi pieņemti, lai kompensētu Mesta AS uzspiesto neizdevīgo strukturālo stāvokli un segtu ar civildienesta ierēdņu statusu saistīto nodarbinātības nosacījumu augstās izmaksas. Šajā sakarā Norvēģijas iestādes atsaucas uz spriedumu Combus lietā (153).

Saistībā ar iepriekš teikto Norvēģijas iestādes norāda, ka jāņem vērā nodarbinātības nosacījumi, ar kādiem iepriekšējais darba devējs, t. i., valsts, nodarbināja attiecīgos darbiniekus, un no tiem izrietošās valsts saistības. Izmaksas, ko radīja papildu maksājumi, lai (īslaicīgi) kompensētu civildienesta ierēdņu pensiju tiesības, jāuzskata par valsts saistībām, jo šīs izmaksas bija tieši saistītas ar valsts pārvaldes darbinieku civildienesta ierēdņu statusu. Tā kā šiem papildu maksājumiem piešķirtais valsts finansējums ir ierobežots un sedz tikai starpību starp parastas privātas pensiju shēmas un civildienesta ierēdņu pensiju shēmas (vai alternatīva pasākuma) izmaksām, valsts sedz vienīgi ar iepriekšējām darba attiecībām saistītās papildu izmaksas. Atsaucoties uz spriedumu Combus lietā, Norvēģijas iestādes norāda – ja attiecīgās izmaksas uzskata par valsts saistībām, valsts finansējums šo izmaksu segšanai visdrīzāk nerada ekonomisku priekšrocību.

Spriedumā Combus lietā Pirmās instances tiesa ir atzinusi, ka attiecīgais pasākums “īstenots, lai privileģēto un ar augstām izmaksām saistīto Combus nodarbināto ierēdņu statusa vietā ieviestu uz līgumu pamata nodarbinātu darbinieku statusu, kas būtu salīdzināms ar darbinieku statusu citos, ar Combus konkurējošos autobusu transporta uzņēmumos. Pasākuma mērķis bija novērst Combus neizdevīgo strukturālo stāvokli salīdzinājumā ar tā privātā sektora konkurentiem” (154).

Arī tad, ja šajā lietā – tāpat kā Combus lietā – valsts ir piešķīrusi kompensāciju, lai novērstu uzņēmuma (Mesta AS) neizdevīgu strukturālu stāvokli salīdzinājumā ar tā privātā sektora konkurentiem, daži no materiālajiem faktiem šajā un Combus lietā atšķiras. Iestāde uzskata, ka, izvērtējot valsts atbalsta klātbūtni, būtiska nozīme ir apstāklim, ka Combus gadījumā tiešas kompensācijas izmaksāja darbiniekiem, bet šajā gadījumā Norvēģijas valsts maksā tiešas kompensācijas uzņēmumam Mesta AS. Turklāt Combus gadījumā kompensācijas saņēma darbinieki, kas, pārejot uz jauno uzņēmumu, piekrita atteikties no priviliģētā civildienesta ierēdņu statusa. Tādējādi iepriekšējais darbinieku statuss pēc pārcelšanas neietekmēja darbinieku un uzņēmuma darba attiecības. Taču šajā gadījumā ar Mesta AS noslēgtie darba līgumi pārceltajiem bijušajiem civildienesta ierēdņiem ļāva īslaicīgi turpināt izmantot dažas civildienesta ierēdņu tiesības.

Ņemot vērā iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka šīs lietas apstākļi atšķiras no Pirmās instances tiesas spriedumā izvērtētajiem apstākļiem Combus lietā (155).

Savukārt Tiesa konsekventi ir lēmusi, ka atbalsta pastāvēšana jāvērtē, ņemot vērā tā ietekmi, nevis valsts iesaistīšanās iemeslus un mērķus (156). Tāpēc, lai noteiktu, vai trīs iepriekš minētie pasākumi rada ekonomisku priekšrocību, pēc Iestādes uzskatiem, vispirms jāizvērtē, vai šo pasākumu izmaksu finansēšana no valsts līdzekļiem atbrīvo Mesta AS no izmaksām, ko varētu uzskatīt par uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamām izmaksām (157).

Visi pasākumi ir ieviesti, lai Ražošanas departamenta darbības varētu pārcelt uz Mesta AS. Kā jau teikts, pasākumi bija jāveic, lai i) rosinātu darbiniekus pāriet uz jauno uzņēmumu un ii) samazinātu darbinieku skaitu.

Šajā gadījumā, lai (īslaicīgi) saglabātu civildienesta ierēdņu pensiju tiesības un tiesības uz īpašu pensionēšanās vecumu, Mesta AS faktiski bija jākļūst par SPK dalībnieku. Kā SPK dalībniekam Mesta AS bija juridisks pienākums par pārceltajiem darbiniekiem veikt pensiju iemaksas SPK. Mesta AS bija gatavs uzņemties šo pienākumu, jo valsts tam atlīdzinātu saistītās izmaksas. Tādējādi Mesta AS faktiski bija uzlikts pienākums segt ar dalību SPK saistīto pensiju tiesību izmaksas (civildienesta ierēdņu pensiju tiesību un īpaša pensionēšanās vecuma īslaicīgas saglabāšanas izmaksas) (158). Iestāde turklāt atzīmē, ka sagatavošanas juridiskajos dokumentos (t. i., valdības priekšlikumā parlamentam) bija skaidri norādīts, ka finansējumu attiecīgajiem pensiju pasākumiem piešķir, pamatojoties uz vienošanos, ka attiecīgās darbinieku izmaksas sedz Mesta AS
   (159). Tādējādi Norvēģijas valsts vispārējās koncepcijas (t. i., parlamenta vēlāk apstiprinātā valdības priekšlikuma) pamatā bija priekšnosacījums, ka pensiju izmaksas sedz Mesta AS. Šie apstākļi varētu norādīt uz to, ka Mesta AS bija juridisks pienākums segt attiecīgās pensiju izmaksas, ko tādējādi varētu uzskatīt par uzņēmuma budžetā parasti iekļaujamām izmaksām.

Turklāt, lai samazinātu pārāk lielo darbinieku skaitu, uzņēmumam pēc saviem ieskatiem bija jāpiemēro pasākums, kas paredzēja tiesības uz priekšlaicīgu pensionēšanos. Taču alternatīvais darbinieku skaita samazināšanas pasākums nodrošināja arī atlaižamo darbinieku aizsardzību. Ar darbinieku skaita samazināšanas vai uzņēmuma reorganizācijas pasākumiem saistītas izmaksas jāuzskata par parastām izmaksām arī tad, ja izvēlētie pasākumi izmaksā dārgāk nekā pasākumi, kas uzņēmumam būtu jāveic saskaņā ar spēkā esošajiem darba tiesību aktiem vai kolektīvo līgumu (160). Tas, ka Mesta AS izmantoja tikai dārgākos pasākumus, jo tiem bija garantēts valsts finansējums, nemaina izmaksu būtību. Tāpēc arī priekšlaicīgas pensionēšanās pasākumam piešķirto valsts finansējumu varētu uzskatīt par Mesta AS atbrīvojumu no izmaksām, kas rodas parastā uzņēmējdarbības gaitā.

Turklāt plašākā izpratnē finanšu saistības, kas attiecas uz darbaspēka izmaksām, pieder pie uzņēmuma ražošanas izmaksām, tāpēc tās būtu jāuzskata par parastām uzņēmuma izmaksām neatkarīgi no tā, vai saistības uzņēmumam uzliktas saskaņā ar likumu vai kolektīvo līgumu, vai uzņēmums tās uzņemas brīvprātīgi. Tāpēc šādu saistību atvieglojumus parasti uzskata par valsts atbalstu (161).

Uzņēmuma darbaspēka izmaksas veido ne vien alga, bet atlīdzība plašākā izpratnē, tostarp pensiju izmaksas un citas ar darbaspēku saistītas izmaksas, piemēram, iemaksas bezdarba gadījumam (162). Tas, ka šajā gadījumā pasākumus finansē ar valsts dotācijām, nenozīmē, ka darbiniekiem piešķirto pārejas tiesību izmaksas nebūtu uzskatāmas par darbaspēka izmaksām, kas radušās parastā uzņēmējdarbības gaitā (163).

Turklāt pensiju saistību valsts finansējums radīja uzņēmumam papildu priekšrocības. Lai gan visu Ražošanas departamenta darbinieku pārņemšana varbūt tieši neskāra Mesta AS komerciālās intereses, tomēr pietiekams darbinieku – tostarp galveno darbinieku – skaits uzņēmumam bija ļoti būtisks, lai tā darbība jau sākumā būtu efektīva. Valsts finansējums to garantēja. Turklāt Iestāde uzskata, ka īpašo pensiju tiesību valsts finansējums, iespējams, atbrīvoja Mesta AS no cita veida papildu pensiju izmaksām. Jo vismaz zināms skaits bijušo darbinieku, jādomā, būtu spējuši panākt vienošanos par citām papildu pensijām, kas būtu izdevīgākas nekā parasta privāta pensiju shēma.

Tā kā darbinieki, kas guva labumu no attiecīgajiem pensiju pasākumiem, izmaksu uzkrāšanas laikā bija daļa no Mesta AS darbaspēka, Iestāde uzskata, ka apstrīdētie pasākumi mazināja Mesta AS parasto budžeta slogu. Tāpēc Iestāde uzskata, ka iepriekš minēto pasākumu valsts finansējumā bija elementi, kas radīja uzņēmumam Mesta AS ekonomiskas priekšrocības.

Attiecībā uz Mesta AS piešķirto valsts finansējumu, lai segtu ar darbinieku pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistītās izmaksas, Iestāde atzīmē, ka pienākumu segt šīs izmaksas noteica dažādie stimuli, kas tika piedāvāti bijušajiem Valsts autoceļu pārvaldes vadošajiem un administratīvajiem darbiniekiem, lai rosinātu tos pāriet darbā uz Mesta AS (tie paredzēja kompensēt, piemēram, pārcelšanās izmaksas, ar pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistītās izmaksas, divkāršu dzīvesvietas īres maksu, ceļa izdevumus utt.).

Kā minēts iepriekš, uzņēmuma parastās finanšu saistības vispirms ir ar darbinieku nodarbināšanu vai piesaistīšanu saistītās darbaspēka izmaksas. Visplašāk izmantotais stimuls ir alga, tomēr, lai piesaistītu un materiāli motivētu vēlamos darbiniekus, gandrīz tikpat bieži uzņēmumi izmanto citus stimulus, piemēram, atlīdzina ar dzīvesvietas neizdevīgu ģeogrāfisko stāvokli saistītas izmaksas (pārcelšanās izmaksas, ar pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistītās izmaksas). Tāpēc Iestāde uzskata, ka valsts kompensācijas uzņēmumam Mesta AS darbinieku pārcelšanās izmaksu un ar pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistīto izmaksu segšanai ir ekonomiska priekšrocība, ko Mesta AS nesaņemtu parastā uzņēmējdarbības gaitā.

Attiecībā uz Mesta AS piešķirto valsts finansējumu (kopsummā NOK 50,2 miljoniem), lai segtu izmaksas, ko radīja pārcelšanās no Valsts autoceļu pārvaldes birojiem un atbalsta un uzturēšanas birojiem uz jaunajiem Mesta AS birojiem, kā arī bijušo biroju reorganizācija, veco arhīvu sakārtošana un jaunu arhīvu izveide, jāievēro, ka pie šīm izmaksām pieder ne vien izmaksas, kas saistītas ar Valsts ceļu pārvaldes izvākšanos no vecajiem birojiem, bet arī Mesta AS jauno biroju sagatavošanas un labiekārtošanas, kā arī Mesta AS elektronisko un fizisko arhīvu izveidošanas izmaksas.

Iestāde varētu piekrist, ka izmaksas, kādas Valsts autoceļu pārvaldei rada izvākšanās no vecajiem birojiem, ir saistītas ar tās iepriekšējo darbību, bet Mesta AS jauno biroju sagatavošanas un labiekārtošanas izmaksas ir pielīdzināmas ar jauna uzņēmuma izveidi saistītām izmaksām. Tāpēc tās būtu jāsedz jaunajam uzņēmumam. Tomēr izmaksu posteņos iekļautos darbus ir grūti nodalīt, ņemot vērā, ka šeit ietilpst tādi darbi kā Valsts autoceļu pārvaldes veco biroju izvākšana, lai tos varētu izmantot jaunais uzņēmums, un Autoceļu pārvaldes arhīvu sakārtošana, lai noskaidrotu, kuri dokumenti attiecas uz jauno uzņēmumu. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Iestāde uzskata, ka ar pārcelšanos uz jauniem birojiem (tostarp atbalsta un uzturēšanas birojiem) un arhīvu pārvietošanu saistītās izmaksas daļēji būtu jāsedz valstij un daļēji jaunajam uzņēmumam. Tā kā jauno uzņēmumu Mesta AS izveidoja 2003. gada 1. janvārī, pirms šīs dienas radušās izmaksas jāsedz valstij, bet vēlākās izmaksas – Mesta AS. Tātad dažādie izmaksu posteņi jāsadala (valsts un Mesta AS starpā) atkarībā no izmaksu rašanās dienas.

Visbeidzot, saistībā ar izmaksu posteni, kurā uzrādītas iekārtu atjaunošanas izmaksas, Mesta AS ir saņēmis kompensāciju par Ražošanas departamenta agrāko būvlaukumu sakopšanu. Tātad Mesta AS ir sniedzis pakalpojumu Valsts autoceļu pārvaldei (164). Atliek noskaidrot, vai Valsts autoceļu pārvaldei sniegto Mesta AS pakalpojumu cena atbilst šādu pakalpojumu tirgus cenai. Iestāde atzīmē, ka daļu šā darba ar komerciāliem noteikumiem ir veikuši apakšuzņēmēji, bet daļu – Mesta AS saviem spēkiem, piemērojot stundas izmaksu likmi (165). Iestāde uzskata, ka vairāku apakšuzņēmēju piesaiste ar komerciāliem noteikumiem pierāda, ka ir piemērotas tirgus cenas un ka Mesta AS piešķirtā valsts kompensācija šajā gadījumā nav saistīta ar ekonomisku priekšrocību. Turklāt, tā kā Mesta AS pašu spēkiem veiktajiem darbiem piemēroja izmaksu cenas, izslēdzot peļņu, Iestāde uzskata, ka nav pamata apšaubīt Norvēģijas iestāžu teikto, proti, ka šīs cenas bija zemākas par tirgus cenām. Pamatojoties uz iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka cenas, ko Autoceļu pārvalde maksāja Mesta AS par būvlaukumu sakopšanas pakalpojumiem, nav radījušas Mesta AS ekonomisku priekšrocību.

i)   Citi pārstrukturēšanas un reorganizācijas pasākumi – algu kompensācijas

Lai finansētu ar algu kompensācijām saistītās izmaksas, valsts ir veikusi kapitāla ieguldījumu, palielinot Mesta AS pamatkapitālu.

Vispirms jāatzīmē, ka no valsts atbalsta noteikumu piemērošanas viedokļa izmaksu finansēšanas veidam nav nozīmes. Tāpēc Norvēģijas iestāžu izvēle algu kompensāciju izmaksu segšanai izmantot pamatkapitāla ieguldījumu neietekmē atbildi uz jautājumu, vai attiecīgo izmaksu valsts finansējums varētu būt saistīts ar valsts atbalstu. Jāatceras, ka Norvēģijas iestādes izvēlējās finansējumam izmantot pamatkapitālu (nevis dotācijas) tikai tādēļ, lai rosinātu uzņēmumu algu kompensāciju vietā meklēt alternatīvus darbinieku skaita samazināšanas līdzekļus.

Saskaņā ar Iestādes viedokli fakts, ka Mesta AS izmantoja algu kompensēšanai paredzēto finansējumu alternatīviem darbinieku skaita samazināšanas pasākumiem, proti, darba attiecību izbeigšanas, pensiju un atvaļinājumu paketēm, liecina vienīgi par to, ka uzņēmums izmantoja vispāratzītas algu kompensāciju alternatīvas. Ja uzņēmums izmanto algu kompensācijām paredzētus valsts līdzekļus, lai segtu izmaksas, ko rada alternatīvi darbinieku skaita samazināšanas pasākumi, kuru mērķis ir tāds pats kā algu kompensāciju mērķis, tas neietekmē atbildi uz jautājumu, vai uzņēmums ir guvis ekonomisku priekšrocību, saņemot algu kompensācijām paredzētu finansējumu. Šajā sakarā jāatceras, ka valsts nolūks, algu kompensāciju finansējumam izmantojot pamatkapitālu, bija kopējo izmaksu samazināšana, rosinot uzņēmumu izmantot lētākus darbinieku skaita samazināšanas līdzekļus.

Attiecībā uz to, vai valsts finansējums algu kompensāciju izmaksu segšanai ir ekonomiska priekšrocība, Iestāde atgādina, ka (kā teikts iepriekš) no darba tiesību aktiem izrietošās uzņēmumu izmaksas ir iekļaujamas uzņēmumu budžetos. Tā kā algu kompensāciju radītās finanšu saistības Mesta AS bija uzliktas likumīgi saskaņā ar Likumu par Mesta izveidi (166), ar tām saistītās izmaksas ir parastās uzņēmuma izmaksas. Tāpēc, saņemot finansējumu ar algu kompensācijām saistīto izmaksu segšanai, Mesta AS ir guvis ekonomisku priekšrocību.

ii)   Finansējuma pārpalikums

Norvēģijas iestādes ir noteikušas, ka Mesta AS jāatmaksā valstij visi līdzekļi, kas pārsniedz pārstrukturēšanas izmaksu segšanai vajadzīgo summu. Tāpēc Lēmumā par procedūras sākšanu izvirzītie jautājumi par finansējuma pārpalikuma izlietošanu vairs nav aktuāli.

1.2.2.   
  Aktīvu ieguldījums

Mesta AS uzskatāms par publisku uzņēmumu Pārredzamības direktīvas izpratnē (167). Lai noteiktu, vai publiska uzņēmuma īpašnieka finanšu darījums ir saistīts ar ekonomisku priekšrocību, Iestāde piemēro Tiesas vairākkārt apstiprināto tirgus ekonomikas ieguldītāja principu (168). Saskaņā ar šo principu darījums nerada ekonomisku priekšrocību, ja valsts iestādes kādā no saviem uzņēmumiem iegulda kapitālu vai veic ieguldījumu natūrā (piemēram, aktīvu ieguldījumu) ar nosacījumiem, kas būtu pieņemami tirgus ekonomikas privātam ieguldītājam (169). Un pretēji – darījums rada ekonomisku priekšrocību, ja naudu vai citus aktīvus publiskā uzņēmumā iegulda ar nosacījumiem, kas nebūtu pieņemami tirgus ekonomikas privātam ieguldītājam (170). Parasti uzskata, ka darījums rada ekonomisku priekšrocību, ja ir skaidrs, ka uzņēmuma struktūra un nākotnes izredzes pieņemamā laikposmā neļauj cerēt uz normālu peļņas normu (t. i., dividenžu maksājumiem vai kapitāla vērtības pieaugumu), salīdzinot ar atbilstošu privātu uzņēmumu (171). Piemēram, ja peļņas norma noteikta, pamatojoties uz aktīvu vērtību, kas ir zemāka par to tirgus vērtību, peļņas norma var nebūt līdzvērtīga peļņas normai, kādu privāts ieguldītājs līdzīgos apstākļos atzītu par pieņemamu.

Iestāde ir analizējusi Mesta AS izveides kontekstā veikto aktīvu novērtējumu, ņemot vērā šos apsvērumus.

Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru ar lietas faktu noskaidrošanu saistītajos Iestādes pienākumos attiecīgos gadījumos ietilpst pienākums analizēt ekspertu novērtējumus, lai noteiktu, vai tos var izmantot kā pierādījumus (172). Turklāt judikatūra skaidri nosaka, ka neskaidrību gadījumā Iestādei ir tiesības (bet ne pienākums) lietas faktu noskaidrošanai pieaicināt ārējus konsultantus (173). Visbeidzot, Pirmās instances tiesa ir noteikusi, ka attiecībā uz EEZ līguma 61. panta izpildes nodrošināšanu ekskluzīva kompetence ir Iestādei, nevis ekspertiem (174).

Šajā gadījumā Mesta AS izveides procesā ieguldīto aktīvu vērtību noteica Ernst & Young un Deloitte & Touche. Pamatojoties uz auditoru ziņojumiem, Lēmumā par procedūras sākšanu Iestāde atzina, ka attiecībā uz aktīvu novērtējumu un vērtēšanas metožu piemērošanu pastāv neskaidrības. Pēc Lēmuma par procedūras sākšanu pieņemšanas Norvēģijas iestādes ir iesniegušas audita uzņēmuma Ernst & Young paskaidrojumus. Iestāde atzīst, ka paskaidrojumi ir kliedējuši turpmāk norādītās, Lēmumā par procedūras sākšanu sākotnēji konstatētās neskaidrības.

| | Pirmkārt, Ernst & Young paskaidro, ka no 2002. gada oktobra aktīvu vērtēšanā ir piemērots faktiskās vērtības princips, tāpēc sākotnējie novērtējumi, kuru pamatā bija aktīvu uzskaites vērtība vai modelētā uzskaites vērtība, vairs nebija aktuāli. |
| --- | --- |

Pirmkārt, Ernst & Young paskaidro, ka no 2002. gada oktobra aktīvu vērtēšanā ir piemērots faktiskās vērtības princips, tāpēc sākotnējie novērtējumi, kuru pamatā bija aktīvu uzskaites vērtība vai modelētā uzskaites vērtība, vairs nebija aktuāli.

| | Otrkārt, lai noteiktu aktīvu faktisko vērtību, auditori apkopoja rezultātus, kas bija iegūti, i) nosakot uzņēmuma kopējo vērtību (t. i., izmantojot diskontētās naudas plūsmas metodi) un ii) atsevišķi novērtējot atsevišķus aktīvus (vai aktīvu grupas). |
| --- | --- |

Otrkārt, lai noteiktu aktīvu faktisko vērtību, auditori apkopoja rezultātus, kas bija iegūti, i) nosakot uzņēmuma kopējo vērtību (t. i., izmantojot diskontētās naudas plūsmas metodi) un ii) atsevišķi novērtējot atsevišķus aktīvus (vai aktīvu grupas).

| | Treškārt, tā kā uzņēmuma kopējā vērtība (ko noteica, izmantojot diskontētās naudas plūsmas analīzi) bija mazāka nekā aktīvu kopējā vērtība (ko noteica saskaņā ar aktīvu atsevišķo novērtējumu) un tā kā Norvēģijas Likums par sabiedrībām ar ierobežotu atbildību nosaka, ka pamatkapitāla vērtība nedrīkst pārsniegt uzņēmuma kopējo vērtību, dažu aktīvu vērtība bija jāsamazina.
  Ievērojot iepriekš teikto, aktīvu faktisko vērtību samazināja par NOK 79 miljoniem, sadalot šo summu starp i) nekustamajiem īpašumiem (kuru vērtību samazināja par NOK 54 miljoniem, t. i., no NOK 335 miljoniem līdz NOK 281 miljonam) un ii) iekārtām (kuru vērtību samazināja par NOK 25 miljoniem, t. i., no NOK 572 miljoniem līdz NOK 547 miljoniem) (175). Tas nozīmē arī, ka iekārtām nepiemēroja negatīvu korekciju NOK 200 miljonu apmērā (no NOK 747 miljoniem līdz NOK 547 miljoniem), kā apgalvo sūdzības iesniedzēji. Negatīvās korekcijas sākumpunkts nebija NOK 747 miljoni, jo šī summa bija iegūta saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu, ko vairs nepiemēroja (176). Ernst & Young ir apstiprinājis, ka sākotnējie aprēķini, kas veikti, lai noskaidrotu saistību starp iekārtu vērtību saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu (NOK 747 miljoniem) un faktisko vērtību (NOK 572 miljoniem), ir maldinoši un aktīvu faktiskās vērtības noteikšanā nav izmantoti. |
| --- | --- |

Treškārt, tā kā uzņēmuma kopējā vērtība (ko noteica, izmantojot diskontētās naudas plūsmas analīzi) bija mazāka nekā aktīvu kopējā vērtība (ko noteica saskaņā ar aktīvu atsevišķo novērtējumu) un tā kā Norvēģijas Likums par sabiedrībām ar ierobežotu atbildību nosaka, ka pamatkapitāla vērtība nedrīkst pārsniegt uzņēmuma kopējo vērtību, dažu aktīvu vērtība bija jāsamazina.

Ievērojot iepriekš teikto, aktīvu faktisko vērtību samazināja par NOK 79 miljoniem, sadalot šo summu starp i) nekustamajiem īpašumiem (kuru vērtību samazināja par NOK 54 miljoniem, t. i., no NOK 335 miljoniem līdz NOK 281 miljonam) un ii) iekārtām (kuru vērtību samazināja par NOK 25 miljoniem, t. i., no NOK 572 miljoniem līdz NOK 547 miljoniem) (175). Tas nozīmē arī, ka iekārtām nepiemēroja negatīvu korekciju NOK 200 miljonu apmērā (no NOK 747 miljoniem līdz NOK 547 miljoniem), kā apgalvo sūdzības iesniedzēji. Negatīvās korekcijas sākumpunkts nebija NOK 747 miljoni, jo šī summa bija iegūta saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu, ko vairs nepiemēroja (176). Ernst & Young ir apstiprinājis, ka sākotnējie aprēķini, kas veikti, lai noskaidrotu saistību starp iekārtu vērtību saskaņā ar modelētās nepārtrauktības principu (NOK 747 miljoniem) un faktisko vērtību (NOK 572 miljoniem), ir maldinoši un aktīvu faktiskās vērtības noteikšanā nav izmantoti.

| | Ceturtkārt, attiecībā uz pārejas līgumiem piešķirto vērtību auditori ir paskaidrojuši, ka pārejas līgumi veidoja daļu no diskontētās naudas plūsmas (tāpēc tos ņēma vērā, nosakot uzņēmuma kopējo vērtību), tomēr līgumu portfeļa vērtība bija pārāk zema, lai to uzskatītu par vērā ņemamu, tāpēc līgumus neiekļāva sākuma bilancē (177).
  Procedūra apliecina, ka Iestāde ir rūpīgi analizējusi auditoru ziņojumos atrodamo informāciju, ievācot ziņas un pieprasot papildu informāciju, un tādējādi kliedējusi sākotnējās šaubas un neskaidrības. Tā kā no iepriekš teiktā izriet, ka šaubas un neskaidrības ir novērstas, un, ņemot vērā, ka novērtējumi ir veikti saskaņā ar vispāratzītām vērtēšanas metodēm, Iestādei nav iemesla šaubīties, ka auditoru ziņojumus var izmantot kā pierādījumus attiecībā uz Mesta AS galīgajā sākuma bilancē noteikto pamatlīdzekļu vērtību. Tāpēc Iestāde nav uzskatījusi par vajadzīgu uzklausīt citu ekspertu viedokli. |
| --- | --- |

Ceturtkārt, attiecībā uz pārejas līgumiem piešķirto vērtību auditori ir paskaidrojuši, ka pārejas līgumi veidoja daļu no diskontētās naudas plūsmas (tāpēc tos ņēma vērā, nosakot uzņēmuma kopējo vērtību), tomēr līgumu portfeļa vērtība bija pārāk zema, lai to uzskatītu par vērā ņemamu, tāpēc līgumus neiekļāva sākuma bilancē (177).

Procedūra apliecina, ka Iestāde ir rūpīgi analizējusi auditoru ziņojumos atrodamo informāciju, ievācot ziņas un pieprasot papildu informāciju, un tādējādi kliedējusi sākotnējās šaubas un neskaidrības. Tā kā no iepriekš teiktā izriet, ka šaubas un neskaidrības ir novērstas, un, ņemot vērā, ka novērtējumi ir veikti saskaņā ar vispāratzītām vērtēšanas metodēm, Iestādei nav iemesla šaubīties, ka auditoru ziņojumus var izmantot kā pierādījumus attiecībā uz Mesta AS galīgajā sākuma bilancē noteikto pamatlīdzekļu vērtību. Tāpēc Iestāde nav uzskatījusi par vajadzīgu uzklausīt citu ekspertu viedokli.

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka nav iemesla apšaubīt Mesta AS galīgajā sākuma bilancē noteikto aktīvu vērtību.

1.2.3.   
  Pārejas līgumu nodošana

Ja valsts pārdod zemi un ēkas par tirgus cenu, saskaņā ar tirgus ekonomikas privātā ieguldītāja principu uzskata, ka šādi darījumi nav saistīti ar valsts atbalstu, jo valsts ir rīkojusies kā tirgus ekonomikas privāts ieguldītājs (178). Taču tirgus ekonomikas privātā ieguldītāja principu piemēro arī gadījumos, kad valsts pērk preces un pakalpojumus (179). Tādējādi, ja valsts slēdz pakalpojumu līgumu ar tirgus uzņēmumu, darījums nav saistīts ar valsts atbalstu, ja valsts rīkojas kā tirgus ekonomikas privāts ieguldītājs, par pakalpojumiem maksājot tirgus cenu. Turpretī, ja cena pārsniedz tirgus cenu, līgums pakalpojumu sniedzējam var radīt ekonomisku priekšrocību, kuras apmērs atbilst līdzvērtīgu pakalpojumu tirgus cenas un līgumā noteiktās pakalpojumu cenas starpībai (180). Valsts var noskaidrot tirgus cenu, piemēram, izsludinot nediskriminējošus publiskus konkursus. Cits tirgus cenas noskaidrošanas veids ir ekspertu novērtējums. Katrā ziņā, lai noteiktu, vai ir piemērota tirgus cena, jāņem vērā visi darījuma apstākļi.

Šajā gadījumā vairākus Valsts autoceļu pārvaldes un Ražošanas departamenta pakalpojumu līgumus, saskaņā ar kuriem Ražošanas departaments sniedza pakalpojumus Valsts autoceļu pārvaldei, Ražošanas departaments nodeva Mesta AS tādā ziņā, ka Mesta AS pārņēma Ražošanas departamenta pakalpojumu sniedzēja funkcijas. Tāpēc Iestādei bija jāpārliecinās, vai cenas, par kādām līgumus “noslēdza” Valsts autoceļu pārvalde un Mesta AS, atspoguļo tirgus cenas.

Skaidrības labad jānorāda – tas, ka Iestāde ir novērtējusi elementus, kas jāņem vērā, lai noteiktu, vai valsts ir rīkojusies kā tirgus ekonomikas privāts ieguldītājs attiecībā pret tās 100 % īpašumā esošu uzņēmumu (piešķirot tam pārejas līgumus), nenozīmē, ka Iestāde nevar vērtēt valsts atbalsta klātbūtni citos darījumos starp valsti (181) un šo uzņēmumu. Gluži pretēji, šāds vērtējums ir vēl lietderīgāks gadījumos, kad valsts ir kāda tās īpašumā esoša uzņēmuma pasūtītājs. Kā paskaidrots iepriekš, ja valsts iepērk pakalpojumus no kāda uzņēmuma (tostarp tās 100 % īpašumā esoša uzņēmuma), tai jārīkojas kā tirgus ekonomikas privātam ieguldītājam un jāmaksā tirgus cena.

i)   Būvniecības līgumi

Pēc Lēmuma par procedūras sākšanu Norvēģijas iestādes ir izskaidrojušas, kā tika noteiktas cenas, par kurām esošos būvniecības līgumus nodeva Mesta AS.

Līgumus nodeva Mesta AS par atsevišķo līgumu sākotnēji noteiktajām cenām. Iestāde ir ņēmusi vērā visu tai sniegto informāciju, jo īpaši Valsts autoceļu pārvaldes iekšējās pamatnostādnes par iekšējo līgumu cenām. Saskaņā ar pamatnostādnēm līgumu cenas noteica, tieši pamatojoties uz tirgus cenām (t. i., publisku konkursu cenām), vai ar nosacījumiem, kam bija jānodrošina cenu atbilstība tirgus cenām (t. i., saskaņā ar aplēsēm, kas bija pielāgotas, ievērojot tirgus cenas). Iestāde ir ņēmusi vērā arī to, ka Valsts autoceļu pārvaldes vispārējs nosacījums paredzēja, ka ar Ražošanas departamentu noslēgto līgumu cenām jāatspoguļo tirgus cenas un ka tādēļ Valsts autoceļu pārvalde publiskos konkursos bija ieguvusi pieredzi attiecībā uz cenu līmeni būvniecības tirgū, kas bija labi funkcionējošs un attīstīts tirgus. Norvēģijas iestādes turklāt skaidro, ka cenas, par kādām līgumus nodeva Mesta AS, neietekmēja ne ex-post pielāgošanas procedūra, ne normatīvas prasības.

Ņemot vērā visus apstākļus, Iestāde uzskata, ka Autoceļu pārvalde būvniecības līgumus nodeva par tirgus cenu. Iestāde uzskata, ka ar iekšējām pamatnostādnēm Autoceļu pārvalde bija izveidojusi līgumu cenu noteikšanas sistēmu, kas kopā ar tās tirgus situācijas izpratni bija pietiekama tirgus cenu piemērošanas garantija. Tomēr, lai pārliecinātos, vai atsevišķo būvniecības līgumu cenas nedaudz neatšķīrās no tirgus cenām, būtu jāveic visu līgumu padziļināta pārbaude. Tāpēc nevar izslēgt iespēju, ka ar (dažu) līgumu cenām Mesta AS tika radīta zināma ekonomiska priekšrocība. Tomēr turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ iespējama valsts atbalsta pastāvēšana šajā gadījumā būtu uzskatāma par saderīgu ar EEZ līguma darbību.

ii)   Ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi

a)   Īslaicīgas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības

Vispirms Iestāde atgādina Norvēģijas iestāžu apgalvojumu, ka Mesta AS labā veiktie pasākumi saistībā ar ekspluatācijas un uzturēšanas līgumiem ir kompensācija par izmaksām, ko radīja Mesta AS uzliktās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Lai gan šis arguments ir izvirzīts, lai pamatotu viedokli, ka pasākumus var atzīt par saderīgiem saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu, skaidrības labad Iestāde ir izvērtējusi, vai sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības pilnīgi izslēdz valsts atbalsta pastāvēšanu, pamatojoties uz Altmark judikatūrā noteiktajiem kritērijiem (182).

Spriedumā Altmark lietā Tiesa ir noteikusi, ka kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nav uzskatāma par valsts atbalstu, ja ir ievēroti četri kumulatīvi kritēriji. Pirmkārt, saņemošajam uzņēmumam jābūt faktiskām sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām un tām jābūt skaidri noteiktām. Otrkārt, parametri, pēc kuriem aprēķina kompensāciju, jānosaka iepriekš objektīvā un pārredzamā veidā. Treškārt, kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, ko vajag, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu. Visbeidzot, ja uzņēmumu, kuram jāpilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, neizraugās saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, kas ļautu izvēlēties pretendentu, kurš ir spējīgs sniegt šos pakalpojumus par zemāko cenu, kompensācijas līmenis jānosaka, pamatojoties uz izmaksu analīzi, kuras rastos tipiskam uzņēmumam, kas veiksmīgi darbojas un ir atbilstoši aprīkots. Ja ir izpildīti visi četri kritēriji, valsts finansējums nerada uzņēmumam priekšrocības.

Iestāde atzīmē, ka šajā gadījumā Mesta AS nav izraudzīts saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru. Turklāt Norvēģijas iestādes nav apgalvojušas (un nav arī sniegušas Iestādei informāciju, kas ļautu to pārbaudīt), ka Mesta AS izmaksas atbilst izmaksām, kādas rastos tipiskam uzņēmumam, kurš veiksmīgi darbojas un ir atbilstoši aprīkots. Tāpēc Mesta AS sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildē nav ievērots rentabilitātes kritērijs, t. i., Altmark sprieduma ceturtais kritērijs. Ar to pietiek, lai valsts atbalsta pastāvēšanu nevarētu izslēgt, atsaucoties uz spriedumu Altmark lietā.

b)   Vispārīgi apsvērumi

Iestāde atzīmē, ka Autoceļu pārvalde 2003. gada 1. janvārī nodeva visus ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus Mesta AS par cenām, kas bija noteiktas, pamatojoties uz Ražošanas departamenta izmaksām. Tātad cenu pamatā nebija ne publisku līgumu cenas, ne ekspertu novērtējums.

Norvēģijas iestādes un Mesta AS apgalvo, ka, 2003. gada 1. janvārī izveidojot Mesta AS un piešķirot tam visus valsts autoceļu tīkla ekspluatācijas un uzturēšanas līgumus, iestādes izveidoja de facto monopoluzņēmumu. Tas nozīmē, ka tolaik vēl nepastāvēja ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgus, tātad nebija arī tirgus cenas. Šo tirgu atvēra pakāpeniski, katru gadu piedāvājot 25 % no līgumu portfeļa publiskos konkursos. Tā kā nepastāvēja tirgus cena, vienīgā iespēja bija nodot līgumus par izmaksu cenām.

Šā argumenta pamatā ir apgalvojums, ka ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbu joma 2003. gada 1. janvārī nebija atvērta konkurencei. Taču Iestāde atzīmē, ka dažus Valsts autoceļu pārvaldes pārziņā esošos ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbus jau pirms 2003. gada veica apakšuzņēmēji (183), turklāt pašvaldības jau ilgi pirms 2003. gada janvāra rīkoja publiskus konkursus par pašvaldību ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbiem (184). Tātad ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbu joma bija atvērta konkurencei pirms 2003. gada janvāra, un Mesta AS izveide šajā ziņā neko nemainīja. Gluži pretēji – Norvēģijas iestāžu izveidotais uzņēmums Mesta AS kļuva par ekspluatācijas un uzturēšanas darbu tirgus dalībnieku, kas no tā izveides dienas ir konkurējis ar citiem uzņēmumiem, bez ierobežojumiem piedaloties publiskos konkursos un uzņemoties ekspluatācijas un uzturēšanas darbus, kuru pasūtītājs ir nevis Valsts autoceļu pārvalde, bet citas līgumslēdzējas iestādes (185).

Tātad ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgus 2003. gada 1. janvārī bija atvērts konkurencei, tāpēc nevar apgalvot, ka nepastāvēja tirgus cena, jo nebija tirgus. Nav noliedzams, ka ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbi vienā šā tirgus daļā, proti, valsts autoceļu tīklā, bija rezervēti Ražošanas departamentam, bet tas nemaina secinājumu par ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgu kopumā.

Tomēr Norvēģijas iestādes jau pirms 2003. gada 1. janvāra bija ieguvušas informāciju par ekspluatācijas un uzturēšanas darbu tirgus cenām arī valsts autoceļu tīklā, 1998.–2001. gadā rīkojot publiskus konkursus par pieciem izmēģinājuma/eksperimentālajiem projektiem. Šīs cenas bija iekļautas 2000. gadā veiktā salīdzinošā konkurētspējas analīzē (ko veica pati Valsts autoceļu pārvalde), kuras rezultāti liecina, ka Ražošanas departamenta noslēgto līgumu cenas izmaksu daļa par 23 procentu punktiem pārsniedz ar tirgus uzņēmumiem noslēgto izmēģinājuma/eksperimentālo līgumu izmaksu daļu. Turklāt Akershusā (pirms 2000. gada) veiktas cenu analīzes rezultāti rāda, ka ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu cenu līmenis par 20–25 % pārsniedz ar tirgus uzņēmumiem noslēgto līgumu cenu līmeni.

Iestāde atzīmē, ka izmēģinājuma/eksperimentālo projektu cenas tiešām bija publisku konkursu cenas, turklāt šie publiskos konkursos izsludinātie līgumi aptvēra ne vien valsts autoceļu tīklu, bet arī tos pašus ceļu posmus, ko Ražošanas departamenta noslēgtie ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi (186). Iestāde uzskata, ka tādējādi ar izmēģinājuma/eksperimentālo projektu konkursu cenām jau pirms 2003. gada 1. janvāra bija noskaidrots salīdzināmu līgumu tirgus cenu līmenis.

Attiecībā uz Norvēģijas iestāžu argumentu, ka izmēģinājuma/eksperimentālo projektu konkursu cenas nebija ticamas, jo augstākās un zemākās piedāvātās cenas ievērojami atšķīrās, Iestāde norāda, ka publiskā konkursā tirgus cenu atspoguļo uzvarējušā piedāvājuma cena, nevis piedāvāto cenu diapazons. Ja tā nebūtu, tirgus cenu publiskos konkursos vispār nebūtu iespējams noskaidrot. Apgalvojums, ka (publiskos konkursos izsludināto) izmēģinājuma/eksperimentālo projektu cenas neatspoguļoja tirgus vērtību, būtu līdzvērtīgs apgalvojumam, ka publisku konkursu cenas nav tirgus cenas. Turklāt pretēji Norvēģijas iestāžu apgalvojumiem ne tas, ka izmēģinājuma/eksperimentālo projektu konkursu mērķis nebija tirgus cenu noskaidrošana (bet Valsts autoceļu pārvaldes kā līgumslēdzējas iestādes “izglītošana”), ne tas, ka konkursos izsludinātie līgumi aptvēra tikai nelielu valsts autoceļu tīkla daļu, nenozīmē, ka konkursu cenas neatspoguļoja tirgus cenas. Šajā sakarā Iestāde atgādina, ka Komisija nesen ir nosaukusi publisku konkursu cenas ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas tirgū par tirgus cenām (187).

Iestāde arī atgādina Norvēģijas iestāžu teikto, ka izmēģinājuma/eksperimentālajos līgumos vēlāk iekļāva papildu darbus. Šos papildu darbus iekļāva pārejas līgumu cenā, tāpēc pārejas līgumu cena pieauga. Iestāde norāda, ka publiskajos konkursos – tātad konkurences apstākļos – izsludinātajos darbos papildu darbi neietilpa un tirgus cenu atspoguļo tikai publiskajos konkursos piedāvātie darbi. Tiesības veikt papildu darbus piešķir publisko konkursu uzvarētājiem, nerīkojot jaunus konkursus. Tādējādi, arī pieļaujot, ka papildu darbi zināmā mērā varētu būt Mesta AS nodoto līgumu paaugstinātās cenas iemesls, tas nemaina atzinumu, ka līgumu cena, neierēķinot papildu darbus, atspoguļo tirgus cenu.

Kā norādīts iepriekš, Iestāde uzskata, ka salīdzināmu līgumu tirgus cenu līmenis bija noskaidrots pirms 2003. gada 1. janvāra, izsludinot konkursus par izmēģinājuma/eksperimentālajiem līgumiem, un ka Norvēģijas iestādēm nebija noslēpums, ka noskaidrotās tirgus cenas ir zemākas nekā līgumu nodošanas cenas. Bet arī pēc pirmo publisko konkursu izsludināšanas, kad informācija par cenu starpību iestādēm jau bija zināma (188), tās necentās atkārtoti apspriest pārejas līgumu cenas.

Neatkarīgi no tā, vai pārejas līgumi radīja vai neradīja Mesta AS ekonomisku priekšrocību, līgumi ir uzskatāmi par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām EEZ līguma 59. panta 2. punkta izpratnē. Tāpēc par pakalpojumiem saņemtā atlīdzība ir novērtēta saskaņā ar šo pantu, lai noteiktu, vai Mesta AS nav saņēmis pārmērīgu kompensāciju.

1.2.4.   
  Dokumentu noformēšanas nodeva un reģistrācijas maksa

Ekonomisku priekšrocību uzņēmumam var nodrošināt, dažādi samazinot tā nodokļu slogu, tostarp samazinot nodokļu bāzi vai pilnīgi vai daļēji samazinot nodokļu summu, atliekot vai dzēšot nodokļu parādu, vai pat īpaši pārskatot nodokļu parāda atmaksas grafiku (189). Mesta AS nodotos Ražošanas departamenta nekustamos īpašumus reģistrēja saskaņā ar nosaukuma maiņas procedūru, kas nozīmēja, ka Mesta AS var baudīt aizsardzību, ko nodrošina reģistrācija nekustamo īpašumu reģistrā, un vienlaikus iegūst atbrīvojumu no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas, kas parasti jāmaksā, nododot īpašumtiesības uz nekustamo īpašumu. Tāpēc Iestāde uzskata, ka Mesta AS saņēma ekonomisku priekšrocību, ko tas nesaņemtu parastā uzņēmējdarbības gaitā. Šajā sakarā Iestāde atzīmē – tas, ka atbrīvojuma trūkuma gadījumā Norvēģijas iestādes būtu palielinājušas sākotnējo skaidras naudas ieguldījumu (atbilstoši nodevu apmēram), nemaina atzinumu, ka atbrīvojuma piešķiršana ir saistīta ar ekonomisku priekšrocību uzņēmumam Mesta AS. Šī nostāja ir saskaņā ar Iestādes secinājumiem 2005. gada 14. decembrī pieņemtajā lēmumā Entra lietā (190).

1.3.   VALSTS LĪDZEKĻI

i)   Pārstrukturēšanas un reorganizācijas pasākumi

Šie pasākumi atbilst nosacījumam par atbalstu, ko piešķir no valsts līdzekļiem, jo aplēsto pārstrukturēšanas izmaksu kopējo summu NOK 1 468 miljonu apmērā no 2003. līdz 2005. gadam bija paredzēts segt ar Norvēģijas valsts dotācijām (no kurām Mesta AS ir saņēmis NOK 993,6 miljonus). Turklāt kapitāls ar īslaicīgajām algu kompensācijām saistīto izmaksu segšanai, ko Norvēģijas iestādes ieguldīja Mesta AS kā pamatkapitālu, arī ir valsts finansējums.

ii)   Kapitāla un aktīvu ieguldījums (t. i., iekārtas, nekustamie īpašumi un līgumi)

Saskaņā ar Pārredzamības direktīvu (191) un Valsts atbalsta pamatnostādnēm attiecībā uz valsts kontrolakciju sabiedrībām kapitāla ieguldījumiem publiskos uzņēmumos izmanto valsts līdzekļus. Ievērojot Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi, Iestāde uzskata, ka arī valsts ieguldījums natūrā (piemēram, iekārtas, nekustamie īpašumi un līgumi) ir piešķirts, nododot uzņēmumam valsts līdzekļus (192).

iii)   Pārejas līgumu nodošana

Ja līgumu, saskaņā ar kuru integrēta valsts struktūra sniedz pakalpojumus, pretī saņemot ieņēmumus no valsts, valsts iestādes nodod uzņēmumam, kas pārņem pakalpojumu sniedzēja funkcijas, tas nozīmē, ka šim uzņēmumam ir piešķirti valsts līdzekļi – valsts maksājumi par pakalpojumu sniegšanu.

iv)   Dokumentu noformēšanas nodeva un reģistrācijas maksa

Nodokļu ieņēmumu zaudējums ir līdzvērtīgs valsts līdzekļu patēriņam fiskālo izdevumu formā. Šādu valsts atbalstu var nodrošināt gan normatīvi nodokļu noteikumi, gan nodokļu iestāžu prakse. Atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas ir ļāvis Mesta AS paturēt attiecīgajai nodevai un maksai līdzvērtīgas summas, ko tam citādi nāktos samaksāt Norvēģijas iestādēm. Tā kā valsts līdz ar to atsakās no ieņēmumiem, atbrīvojums ir uzskatāms par valsts līdzekļu nodošanu uzņēmumam. Šī nostāja ir saskaņā ar Iestādes secinājumiem 2005. gada 14. decembrī pieņemtajā lēmumā Entra lietā (193).

1.4.   LABVĒLĪGĀKU APSTĀKĻU RADĪŠANA ATSEVIŠĶIEM UZŅĒMUMIEM VAI ATSEVIŠĶU PREČU RAŽOŠANAI

Valsts finansējuma piešķiršana pārstrukturēšanas izmaksu segšanai, kā arī valsts ieguldījumi zemāk par tirgus vērtību novērtētu aktīvu, tostarp līgumu, formā rada labvēlīgākus apstākļus vienam uzņēmumam, proti, Mesta AS. Tāpēc pasākumi pēc būtības ir selektīvi.

Attiecībā uz dokumentu noformēšanas nodevu un reģistrācijas maksu Iestāde uzskata, ka Tieslietu ministrijas izdotie apkārtraksti apstiprina, ka Mesta AS izveides laikā (2003. gada 1. janvārī) administratīvo praksi, saskaņā ar kuru uzņēmumiem piešķir atbrīvojumu no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas, jeb t. s. “nepārtrauktības principu” varēja piemērot tikai uzņēmumu apvienošanas gadījumos. Iestāde atgādina, ka saskaņā ar pirmo apkārtrakstu nepārtrauktības principu līdz 2005. gada jūnija beigām varēja piemērot tikai, nododot īpašumtiesības sabiedrību ar ierobežotu atbildību apvienošanas gadījumos. Otrais apkārtraksts paplašināja šo praksi, no 2005. gada 1. jūlija attiecinot to arī uz uzņēmumu sadalīšanu un pārveidošanu; tādējādi netieši var secināt, ka iepriekš uz šādiem darījumiem neattiecās nekādi atbrīvojumi. Tā kā Mesta AS izveidoja 2003. gada 1. janvārī un ar uzņēmuma izveidi saistīto darījumu nevar uzskatīt par uzņēmumu apvienošanu, nevienā no apkārtrakstiem minētie atbrīvojumi Mesta AS gadījumā nav piemērojami.

Tādējādi Mesta AS atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas ir selektīvs pasākums, ko nevar pamatot ar sistēmas būtību vai loģiku. Arī šī nostāja ir saskaņā ar Iestādes secinājumiem 2005. gada 14. decembrī pieņemtajā lēmumā Entra lietā (194).

1.5.   KONKURENCES TRAUCĒJUMI UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU STARP LĪGUMSLĒDZĒJĀM PUSĒM

To, ka ceļu būvniecības, ekspluatācijas un uzturēšanas tirgus EEZ ir starptautisks, apliecina gan tas, ka Norvēģijas uzņēmumi (piemēram, Veidekke ASA), darbojas citās EEZ valstīs, gan tas, ka Norvēģijas tirgū darbojas starptautiski izņēmumi (piemēram, Lemminkäinen Norge AS, Skanska Norge AS, NCC Construction AS), kas nav dibināti Norvēģijā. Šādos apstākļos finansējuma piešķiršana vienam šajā tirgū aktīvam uzņēmumam, t. i., Mesta AS, stiprina un nostiprina tā stāvokli salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas atrodas Norvēģijā vai citās EEZ valstīs un konkurē ceļu būvniecības, ekspluatācijas un uzturēšanas tirgū (195). Sacenšoties ar konkurentiem, lai iegūtu būvniecības līgumus, šis finansējums cita starpā ļauj Mesta AS piedāvāt zemākas cenas.

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka Mesta AS sniegtais finansiālais atbalsts (piešķirot dotācijas, nosakot pārmērīgi augstas pakalpojumu cenas vai atbrīvojot no nodevām) rada konkurences traucējumus un ietekmē tirdzniecību.

1.6.   SECINĀJUMS

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Iestāde secina, ka nosacījumiem par valsts atbalsta pastāvēšanu EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē atbilst visi valsts finansētie darbinieku skaita samazināšanas pasākumi (t. i., priekšlaicīgas pensionēšanās režīms, civildienesta ierēdņu pensiju tiesību un tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu īslaicīga saglabāšana, kā arī algu kompensācijas (vai alternatīvi pasākumi)). Nosacījumiem par valsts atbalsta pastāvēšanu atbilst arī valsts finansējuma piešķiršana, lai pēc 2003. gada 1. janvāra segtu izmaksas, kas saistītas ar i) pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu, ii) pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu, un iii) Mesta AS atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas. Visbeidzot, Iestāde uzskata, ka neatkarīgi no tā, vai pārejas līgumi radīja Mesta AS ekonomisku priekšrocību, līgumi ir uzskatāmi par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām EEZ līguma 59. panta 2. punkta izpratnē.

2.   PROCEDŪRAS PRASĪBAS

Saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktu “visus plānus piešķirt vai grozīt atbalstu dara zināmus EBTA Uzraudzības iestādei pietiekami laicīgi, lai tā varētu iesniegt savus apsvērumus (...). Attiecīgā valsts nesāk īstenot pašas ierosinātos pasākumus, kamēr šī procedūra nav beigusies ar galīgu lēmumu.”

Norvēģijas iestādes ir īstenojušas ar Ražošanas departamenta darbību nodošanu Mesta AS saistītos pasākumus, iepriekš neinformējot Iestādi. Tātad Norvēģijas iestādes nav ievērojušas Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola I daļas 1. panta 3. punktā minēto paziņošanas pienākumu. Tāpēc ar Ražošanas departamenta darbību nodošanu Mesta AS saistīto pasākumu kontekstā piešķirtais atbalsts uzskatāms par nelikumīgu atbalstu Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. panta f) apakšpunkta izpratnē.

3.   ATBALSTA SADERĪBA

3.1.   PĀRSTRUKTURĒŠANAS UN REORGANIZĀCIJAS PASĀKUMI

Attiecībā uz pārstrukturēšanas un reorganizācijas pasākumiem, kas bija vajadzīgi, lai izveidotu Mesta AS kā funkcionējošu uzņēmumu, proti, priekšlaicīgas pensionēšanās režīmu, civildienesta ierēdņu pensiju tiesību un tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu īslaicīgu saglabāšanu, kā arī algu kompensācijām (vai alternatīviem pasākumiem), jāņem vērā EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētais izņēmums, saskaņā ar kuru saderīgs ir atbalsts, kas sekmē atsevišķu saimniecisko darbību vai atsevišķu tautsaimniecības jomu attīstību.

Pieņemot lēmumus, Komisija konsekventi ir paudusi viedokli, ka ar uzņēmuma agrāko valsts iestādes statusu saistīta neizdevīga strukturāla stāvokļa radīta finanšu sloga atvieglošanu – tostarp ar pensiju tiesībām un darbinieku skaita samazināšanu saistītus pasākumus – var atzīt par saderīgu, ja šīs izmaksas rodas saistībā ar nozares liberalizāciju un atvēršanu konkurencei (196). Pie šādiem secinājumiem Komisija nonākusi, ņemot vērā, ka pārstrukturēšanas un reorganizācijas pasākumiem atvēlētais valsts finansējums ir bijis saistīts ar tirgus piekļuves šķēršļu likvidēšanu, un, ņemot vērā, ka uzņēmuma iekšējā neizdevīgā strukturālā stāvokļa radītais finanšu slogs pēc tirgus atvēršanas konkurencei ietekmētu uzņēmuma konkurētspēju.

Iestāde atzīmē, ka šajā gadījumā agrākās valsts iestādes Ražošanas departamenta reforma un pārveidošana par rentablu uzņēmumu nozīmēja, ka Ražošanas departamenta darbinieku pārcelšana uz jauno uzņēmumu bija cieši saistīta ar valsts autoceļu apsaimniekošanas tirgus liberalizāciju. Bez pietiekama darbinieku skaita jaunajā uzņēmumā tirgus liberalizācija faktiski nebūtu iespējama. Aplūkojamie pasākumi pēc būtības ir pārejas pasākumi, kas ieviesti daļēji tādēļ, lai rosinātu darbiniekus pāriet darbā uz Mesta AS, atsakoties no civildienesta ierēdņu statusa, un daļēji tādēļ, lai palīdzētu samazināt darbinieku skaitu līdz dzīvotspējīga komerciāla uzņēmuma pastāvēšanai vajadzīgajam skaitam.

Lai gan ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgus bija atvērts konkurencei (piemēram, attiecībā uz pašvaldību ceļiem), Ražošanas departaments nebija tirgus uzņēmums, jo tas sniedza valstij tikai iekšējus, ar valsts autoceļu tīkla apsaimniekošanu saistītus pakalpojumus. Tādējādi īpašais statuss Valsts autoceļu pārvaldes darbiniekiem bija piešķirts struktūrā, kas nebija pakļauta konkurencei (197).

Iestāde uzskata, ka valsts finansējuma piešķiršana attiecīgajiem pasākumiem atbilst kopējām interesēm. Pārejas pasākumi ļāva atvērt konkurencei autoceļu pakalpojumu tirgus valsts segmentu. Atbrīvojums no papildu izmaksām, ko radīja bijušā integrētā valsts pārvaldes departamenta pārņemšana, ļauj Mesta AS brīvi sniegt ceļu būvniecības, ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumus un pielāgoties tirgus situācijai. Tādējādi ir likvidēts tirgus piekļuves šķērslis. Kopumā valsts autoceļu tīkla apsaimniekošanas pakalpojumu monopolstruktūras (t. i., Ražošanas departamenta) pārveidošana par privātu uzņēmumu (Mesta AS), uz kuru attiecas tas pats tiesiskais regulējums, ko Norvēģijā piemēro pārējiem privātajiem uzņēmumiem, ilgtermiņā atstās labvēlīgu ietekmi uz galapatērētājiem. Norvēģijas iestāžu iesniegtā informācija liecina, ka konkurence konkrētajā tirgū ir palielinājusies – tās rezultātā samazinājušās ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu cenas, un tā ir devusi labumu nodokļu maksātājiem un tautsaimniecībai kopumā.

Iestāde arī uzskata, ka valsts atbalsts ir piemērotākais instruments. Tā kā Ražošanas departaments nebija izveidots kā komerciāla struktūra, kas darbojas atvērtā tirgū, augstākās civildienesta ierēdņu pensiju izmaksas jūtami neietekmēja tā ekonomisko stāvokli. Tomēr, atverot valsts autoceļu tīkla apsaimniekošanas pakalpojumu tirgu un šajā kontekstā pārveidojot bijušo integrēto valsts pārvaldes departamentu par komerciālu uzņēmumu, tā darbaspēka izmaksas bija jāpielīdzina konkurējošo uzņēmumu izmaksām. Ievērojot šos apstākļus, valsts atbalsts ir piemērots instruments, lai atbrīvotu komerciālo uzņēmumu no izmaksām, kas radušās, reorganizējot bijušo valsts pārvaldes departamentu. Attiecībā uz atbalsta stimulējošo ietekmi un nepieciešamību Iestāde atzīmē, ka bez valsts finansējuma Mesta AS izmaksas nebūtu pielīdzinātas konkurējošo uzņēmumu izmaksām un uzņēmumam būtu grūti konkurēt pēc būtības. Tāpēc valsts finansējums bija nepieciešams, un ir ievērots nosacījums par atbalsta stimulējošo ietekmi.

Šajā sakarā Iestāde atzīmē, ka salīdzinājumā ar 2003. gadā sākotnēji pārcelto darbinieku skaitu (4 750 darbiniekiem) darbinieku skaits ir pakāpeniski samazināts līdz 3 296 cilvēkiem 2005. gadā un līdz 3 237 cilvēkiem 2006. gadā tā, lai 2007. gadā uzņēmumā būtu nodarbināti 3 032 darbinieki (198). Tas nozīmē, ka pasākumi ir devuši vēlamo rezultātu.

Visbeidzot, attiecīgajiem pasākumiem piešķirtais valsts finansējums ir samērīgs, jo tas sedz tikai papildu izmaksas, kas pārsniedz tās Mesta AS izmaksas, kuras uzņēmumam būtu jāsedz (vidēji), ja tas nodarbinātu darbiniekus saskaņā ar privātā tirgus nosacījumiem.

Taču attiecībā uz valsts finansējumu, lai segtu pārējās pārstrukturēšanas un organizatoriskās izmaksas, t. i., ar darbinieku pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu, pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu saistītās izmaksas no Mesta AS darbības sākuma dienas, Iestāde nav spējusi atklāt neko, kas liecinātu, ka pasākumi ir saistīti ar finanšu slogu, kurš radies laikā, kad tirgus vēl nebija atvērts konkurencei. Gluži pretēji – pasākumi ir saistīti ar izmaksām, kas parasti rodas jauna uzņēmuma darbības sākumā, tāpēc šādu izmaksu uzņemšanās neietekmētu Mesta AS konkurētspēju salīdzinājumā ar citiem tirgus uzņēmumiem. Tā kā nav citu noteikumu, kas ļautu Iestādei atzīt par saderīgiem šos, ar darbības atbalstu saistītos pasākumus, Iestāde ir secinājusi, ka šie pasākumi (t. i., ar pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu, pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu saistīto izmaksu kompensācijas pasākumi) nav saderīgi ar EEZ līguma darbību.

3.2.   PĀREJAS LĪGUMI

i)   Būvniecības līgumi

Iestāde uzskata, ka tiktāl, ciktāl cenas, par kurām būvniecības līgumus nodeva Mesta AS, pārsniedza tirgus cenas un tātad bija saistītas ar valsts atbalstu, šis atbalsts ir saderīgs ar EEZ līguma darbību. Pie šāda secinājuma Iestāde nonākusi, ņemot vērā, ka alternatīva, t. i., tirgus cenu noskaidrošana, izsludinot konkursus par nepabeigtiem būvprojektiem, nebūtu lietderīgs risinājums. Iesāktie darbi būtu jāpārtrauc, varbūt tos nāktos nodot citiem darbuzņēmējiem, un tas ne vien ievērojami sadārdzinātu projektu kopējās izmaksas, bet varētu radīt ievērojamu aizkavēšanos. Otrkārt, Autoceļu pārvalde bija noslēgusi līgumus ar vairākiem apakšuzņēmējiem, kas veica dažādus ar iesāktajiem būvprojektiem saistītus darbus. Izsludinot publiskus konkursus, šie apakšlīgumi būtu jālauž, bet tas nozīmētu vēl lielākas izmaksas. Treškārt, visiem būvniecības līgumiem bija samērā īsi termiņi, kas nepārsniedza divus gadus.

Ņemot vērā visus šos iemeslus, Iestāde uzskata, ka ierobežotais valsts atbalsts, kas varētu būt saistīts ar Mesta AS nodoto būvniecības līgumu cenām, ir saderīgs ar EEZ līguma darbību saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

ii)   Ekspluatācijas un uzturēšanas līgumi

Norvēģijas iestādes apgalvo, ka Mesta AS labā veiktie pasākumi ir kompensācija par izmaksām, kas Mesta AS bija jāsedz, pildot saskaņā ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu uzliktās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības.

No Valsts atbalsta pamatnostādnēm attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, valsts īpašumtiesībām uz uzņēmumiem un atbalstu publiskiem uzņēmumiem (turpmāk “Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu”) izriet, ka kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu var atzīt par saderīgu ar EEZ līgumu, ja ir ievēroti šādi nosacījumi: sabiedrisko pakalpojumu saistībām jābūt i) patiesām un skaidri noteiktām, ii) uzticētām saskaņā ar pilnvarojumu, kurā ir precizētas sabiedrisko pakalpojumu saistības, un iii) kompensācijas apmērs nedrīkst pārsniegt summu, ko vajag, lai segtu ar sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi saistītās izmaksas (t. i., kompensācijai jābūt samērīgai), ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības (199).

Kā norādīts arī Pamatnostādnēs attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, Iestāde atgādina, ka EBTA valstīm ir plaša rīcības brīvība, lai noteiktu, kādus pakalpojumus var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (200).

Iestāde uzskata, ka Mesta AS uzliktās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības ir patiesas un skaidri noteiktas un uzticētas saskaņā ar pilnvarojumu, kurā ir precizētas attiecīgās saistības.

Iestāde atzīmē, ka ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumu saistības Mesta AS bija jāpilda ierobežotu laiku, lai garantētu, ka, atverot ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas pakalpojumu tirgu (attiecībā uz valsts autoceļu tīklu) konkurencei, attiecīgās darbības tiks veiktas pienācīgi un Valsts autoceļu pārvalde spēs saglabāt pietiekamu ceļu un satiksmes drošības kontroles līmeni. Mesta AS uzliktie pienākumi ir skaidri noteikti un aprakstīti Valsts autoceļu pārvaldes Standartizācijas ziņojumā, kurā ir iekļautas konkrētas prasības attiecībā uz standartu līmeni un/vai darbībām, kas jāveic, pildot sabiedrisko pakalpojumu saistības. Valsts autoceļu tīkla ekspluatācija un uzturēšana ir valstij uzticēts juridisks sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākums arī atbilstoši Komisijas pieņemtajiem lēmumiem par autoceļu tuneļu uzturēšanu, kas ietilpst sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumos (201). Turklāt šajā gadījumā sabiedrisko pakalpojumu saistības uzņēmumam ir uzliktas tikai pārejas periodā (līdz 2006. gadam), lai Valsts autoceļu pārvalde varētu saglabāt vajadzīgo ceļu un satiksmes drošības kontroles līmeni, tādējādi apstiprinot saistību starp sabiedrisko pakalpojumu saistībām un Valsts autoceļu pārvaldes kontrolējošo funkciju. Visbeidzot, attiecībā uz pilnvarojumu jānorāda, ka pienākums veikt standartiem atbilstošus ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas darbus Mesta AS ir uzticēts, paredzot attiecīgus noteikumus katrā Mesta AS un valsts (ko pārstāv Valsts autoceļu pārvalde) noslēgtajā līgumā (202).

Attiecībā uz kompensācijas apmēru vispārējs noteikums Pamatnostādnēs attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu paredz, ka kompensācijas apmērs nedrīkst pārsniegt summu, ko vajag, lai segtu ar sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi saistītās izmaksas, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus un saprātīgu peļņu, kas gūta, pildot šīs saistības.

Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nosaka, ka vērā ņem tikai izmaksas, kas attiecas uz sabiedrisko pakalpojumu saistībām, paredzot nodalīt ar vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem un citiem pakalpojumiem saistītās izmaksas. Turklāt var ņemt vērā ar ieguldījumiem saistītas izmaksas, ja tās palīdz nodrošināt sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi.

Pamatojoties uz iesniegto informāciju, Iestāde uzskata, ka ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu saistītās izmaksas bija nodalītas pareizi, ņemot vērā, ka Mesta AS bija atsevišķa ar ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem saistīta uzskaite. Turklāt tas, ka Mesta AS asignēja kapitāla ieguldījumus proporcionāli no līgumiem gūtajiem ieņēmumiem, arī atbilst Pamatnostādnēm attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu. Ņemot vērā iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka finansējums, lai segtu izmaksas, ko Mesta AS radīja sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākums saskaņā ar ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem, pilnīgi atbilst Pamatnostādnēm attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu.

Attiecībā uz saprātīgas peļņas noteikšanu Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nosaka, ka sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja faktiski iegūtā peļņas norma nedrīkst pārsniegt attiecīgās nozares pēdējo gadu vidējo peļņas normu. Tātad Mesta AS faktiski iegūtā peļņas norma jāsalīdzina ar atsauces vērtību vai nozares kopsaucēju.

Iestāde ir izvērtējusi Norvēģijas iestāžu iesniegto atsauces peļņas normu 8,42 % apmērā (sk. tabulu), kas izmantojama kā peļņas normas kritērijs ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas nozarē. Saskaņā ar Iestādes viedokli atsauces peļņas normas komponentu pamatā ir tirgus orientēti elementi. Pirmkārt, Iestāde ir ņēmusi vērā, ka beta koeficienta vērtība “1” ir 15 citu ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas nozares uzņēmumu vidējā beta koeficienta vērtība. Otrkārt, tirgus likmes riska prēmija 5 % apmērā atbilst citu šā tirgus dalībnieku riska prēmijas amplitūdai (3–6 %) un PWC 2008. gada ziņojumā par Mesta AS izmantotajai riska prēmijas amplitūdai. Treškārt, atsauces peļņas norma un peļņas norma 6,7 % apmērā, ko valsts vēlas iegūt no tās kopējiem ieguldījumiem uzņēmumā Mesta AS (ieskaitot būvniecības un ekspluatācijas un uzturēšanas darbības) ir aprēķināta saskaņā ar vienām un tām pašām metodēm. Ceturtkārt, beta koeficienta vērtība ir vidējā vērtība, kas aprēķināta 2002.–2007. gadā, t. i., laikposmā, kad Mesta AS sniedza sabiedriskos pakalpojumus.

Atsauces peļņas normas struktūra

Vidējā svērtā kapitāla cena (WAAC)

| Bezriska procentu likme (203) pirms nodokļiem | 3,85 % |
| --- | --- |
| Tirgus likmes riska prēmija (204) | 5,00 % |
| Kopējā kapitāla beta koeficients | 0,90 |
| Neto aizņemtais kapitāls/pamatkapitāls |
| Pamatkapitāla beta koeficients | 1 |
| Pamatkapitāla cena pēc nodokļiem | 8,85 % |
| Aizņemtā kapitāla cena |
| Bezriska procentu likme pirms nodokļiem | 3,85 % |
| Aizņēmuma prēmija | 2,50 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pirms nodokļiem | 6,35 % |
| Nodokļu likme | 28 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem | 4,57 % |
| Vidējā svērtā kapitāla cena (WAAC) |
| Pamatkapitāla cena | 8,85 % |
| Pamatkapitāla daļa | 90 % |
| Pamatkapitāla svērtā cena pēc nodokļiem | 8,00 % |
| Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem | 4,6 % |
| Aizņemtā kapitāla daļa | 10 % |
| Aizņemtā kapitāla svērtā cena pēc nodokļiem | 0,5 % |
| Kopējā kapitāla WAAC pēc nodokļiem | 8,42 % |

Bezriska procentu likme (203) pirms nodokļiem

3,85 %

Tirgus likmes riska prēmija (204)

5,00 %

Kopējā kapitāla beta koeficients

0,90

Neto aizņemtais kapitāls/pamatkapitāls

Pamatkapitāla beta koeficients

1

Pamatkapitāla cena pēc nodokļiem

8,85 %

Aizņemtā kapitāla cena

Bezriska procentu likme pirms nodokļiem

3,85 %

Aizņēmuma prēmija

2,50 %

Aizņemtā kapitāla cena pirms nodokļiem

6,35 %

Nodokļu likme

28 %

Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem

4,57 %

Vidējā svērtā kapitāla cena (WAAC)

Pamatkapitāla cena

8,85 %

Pamatkapitāla daļa

90 %

Pamatkapitāla svērtā cena pēc nodokļiem

8,00 %

Aizņemtā kapitāla cena pēc nodokļiem

4,6 %

Aizņemtā kapitāla daļa

10 %

Aizņemtā kapitāla svērtā cena pēc nodokļiem

0,5 %

Kopējā kapitāla WAAC pēc nodokļiem

8,42 %

Atsauces peļņas norma 8,42 % ir aprēķināta, izmantojot beta koeficienta vērtību “1”, kas noteikta:

| — | atsaucoties uz beta koeficienta vērtības novērojumiem 40 mēnešu laikposmā (2002.–2007. g.) 15 salīdzināmos uzņēmumos (piemēram, Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205), |
| --- | --- |

—

atsaucoties uz beta koeficienta vērtības novērojumiem 40 mēnešu laikposmā (2002.–2007. g.) 15 salīdzināmos uzņēmumos (piemēram, Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205),

| — | korelējot peļņas normu saskaņā ar Morgan Stanley All Country World Index
   (206), |
| --- | --- |

—

korelējot peļņas normu saskaņā ar Morgan Stanley All Country World Index
   (206),

| — | uzskatot, ka pamatkapitāla daļa atbilst nozares vidējiem rādītājiem (pamatojoties uz 15 salīdzināmu uzņēmumu datiem) (207). |
| --- | --- |

—

uzskatot, ka pamatkapitāla daļa atbilst nozares vidējiem rādītājiem (pamatojoties uz 15 salīdzināmu uzņēmumu datiem) (207).

Salīdzinot Mesta AS faktiski iegūto peļņas normu 2003.–2006. gadā un atsauces peļņas normu (8,42 %) (sk. tabulu), atklājas kompensācijas pārpalikums NOK 66,4 miljonu apmērā. Saskaņā ar Iestādes viedokli šī summa jāuzskata par pārmērīgu kompensāciju Pamatnostādņu attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu izpratnē. Iestāde atzīmē, ka šīs pārmērīgas kompensācijas summas aprēķinā ir ņemts vērā, ka Mesta AS (saskaņā ar Pamatnostādnēm attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu) var pārnest vienā gadā iegūto pārmērīgo kompensāciju uz nākamo gadu (208).

Peļņas norma

| | 2003. g. | 2004. g. | 2005. g. | 2006. g. | Kopā |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta – peļņas norma | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Atsauces peļņas norma | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Peļņas normas pārpalikums | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Peļņas normas pārpalikums, (miljonos NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003. g.

2004. g.

2005. g.

2006. g.

Kopā

Mesta – peļņas norma

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Atsauces peļņas norma

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Peļņas normas pārpalikums

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Peļņas normas pārpalikums, (miljonos NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

Pamatojoties uz iepriekš teikto, Iestāde uzskata, ka attiecībā uz ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumiem ir izpildīti EEZ līguma 59. panta 2. punkta nosacījumi par sabiedrisko pakalpojumu saistībām un to uzticēšanu uzņēmumiem. Taču, tā kā Mesta AS ir saņēmis pārmērīgu kompensāciju NOK 66,4 miljonu apmērā, Iestāde ir secinājusi, ka Mesta AS piešķirtā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nav samērīga un summa, kas veido pārmērīgo kompensāciju, nav saderīga ar EEZ līguma 59. panta 2. punktu.

3.3.   DOKUMENTU NOFORMĒŠANAS NODEVA UN REĢISTRĀCIJAS MAKSA

Attiecībā uz valsts atbalstu, kas Mesta AS piešķirts kā atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas, Norvēģijas iestādes nav apgalvojušas, ka šis atbalsts ir saderīgs ar EEZ līguma darbību. Tomēr Iestāde ir novērtējusi, vai šo atbalstu varētu atzīt par saderīgu. Pirmkārt, Iestāde atzīmē, ka nav piemērojams neviens no EEZ līguma 61. panta 2. punktā noteiktajiem izņēmumiem, jo attiecīgais atbalsts neatbilst nevienam no šajā punktā minētajiem mērķiem. Atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas nav ne sociāls atbalsts, ko piešķir individuāliem patērētājiem, ne atbalsts, kuru sniedz, lai atlīdzinātu dabas katastrofu vai ārkārtēju notikumu izraisītus zaudējumus. Otrkārt, atbalsta pasākumu var atzīt par saderīgu saskaņā EEZ līguma 61. panta 3. punkta a) apakšpunktu, ja tas veicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs. Tomēr, tā kā Norvēģijas reģionālā atbalsta kartē šādi apgabali nav norādīti, šis noteikums nav piemērojams. Treškārt, nav piemērojams EEZ līguma 61. panta 3. punkta b) apakšpunkts, jo attiecīgais atbalsts neveicina svarīgu projektu īstenošanu visas Eiropas interesēs un nenovērš nopietnus traucējumus Norvēģijas tautsaimniecībā. Visbeidzot, Iestāde nav konstatējusi pamatu uzskatīt, ka attiecīgajam atbalstam ir piemērojams izņēmums, kas paredzēts EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktā, kurā noteikts, ka valsts atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar EEZ līguma darbību, ja minētais atbalsts sekmē atsevišķu saimniecisko darbību vai atsevišķu tautsaimniecības jomu attīstību, nepasliktinot tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā vispārējām interesēm.

Tā kā neviens no izņēmumiem nav piemērojams, Iestāde uzskata, ka atbalsts, kas piešķirts kā atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas, nav saderīgs ar EEZ līguma darbību. Šis secinājums ir saskaņā ar Iestādes nostāju 2005. gada 14. decembrī pieņemtajā lēmumā, kurā Iestāde arī ir atzinusi, ka atbrīvojumi no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas nav saderīgi ar EEZ līguma darbību (209).

4.   SECINĀJUMS

Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto novērtējumu, Iestāde uzskata, ka pārstrukturēšanas pasākumi – priekšlaicīgas pensionēšanās režīms, civildienesta ierēdņu pensiju tiesību un tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu īslaicīga saglabāšana, kā arī algu kompensācijas (vai alternatīvi pasākumi) – ir saistīti ar EEZ līguma 61. panta 1. punkta izpratnē piešķirtu valsts atbalstu, kas ir saderīgs saskaņā ar EEZ līguma 61. panta 3. punkta c) apakšpunktu.

Iestāde uzskata, ka iepriekš minēto iemeslu dēļ ar EEZ līgumu nav saderīgs Mesta AS piešķirtais valsts atbalsts šādiem pasākumiem:

| i) | ar pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistīto izmaksu segšana; |
| --- | --- |

i)

ar pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistīto izmaksu segšana;

| ii) | ar pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu saistīto, pēc 2003. gada 1. janvāra radušos izmaksu segšana; |
| --- | --- |

ii)

ar pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu saistīto, pēc 2003. gada 1. janvāra radušos izmaksu segšana;

| iii) | Mesta AS atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas; |
| --- | --- |

iii)

Mesta AS atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas;

| iv) | pārmērīga kompensācija NOK 66,4 miljonu apmērā, kas Mesta AS piešķirta par ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumos paredzēto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu. |
| --- | --- |

iv)

pārmērīga kompensācija NOK 66,4 miljonu apmērā, kas Mesta AS piešķirta par ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumos paredzēto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu.

Tā kā Iestādei par šiem pasākumiem nav paziņots, atbalsts uzskatāms par nelikumīgu atbalstu Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 1. panta f) apakšpunkta izpratnē. Saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola II daļas 14. pantu gadījumos, kad nelikumīgs atbalsts nav saderīgs ar valsts atbalsta noteikumiem saskaņā ar EEZ līgumu, Iestāde liek atgūt šo atbalstu no tā saņēmējiem,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Ar EEZ līguma darbību ir saderīgs valsts atbalsts, kas Mesta AS piešķirts saistībā ar priekšlaicīgas pensionēšanās režīmu, civildienesta ierēdņu pensiju tiesību un tiesību uz īpašu pensionēšanās vecumu īslaicīgu saglabāšanu, kā arī algu kompensācijām (vai alternatīviem pasākumiem).

Ar EEZ līguma darbību nav saderīgs valsts atbalsts, kas Mesta AS piešķirts i) ar pārcelšanos un pārvietošanos no dzīvesvietas uz darbavietu saistīto izmaksu segšanai; ii) ar pārcelšanos uz jauniem birojiem/jauniem atbalsta un uzturēšanas birojiem un arhīvu pārvietošanu saistīto, pēc 2003. gada 1. janvāra radušos izmaksu segšanai; iii) kā Mesta AS atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas; iv) kā pārmērīga kompensācija NOK 66,4 miljonu apmērā, kura Mesta AS piešķirta par ekspluatācijas un uzturēšanas pārejas līgumos paredzēto sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu.

2. pants

Norvēģijas iestādes veic visus vajadzīgos pasākumus, lai no Mesta AS atgūtu atbalstu, kas minēts 1. panta otrajā daļā un nelikumīgi nodots Mesta AS rīcībā.

3. pants

Atbalstu atgūst nekavējoties un saskaņā ar valsts tiesību aktos paredzētajām procedūrām, ja tās nodrošina tūlītēju un efektīvu šā lēmuma izpildi. Atgūstamajā atbalstā ietilpst procenti un saliktie procenti no dienas, kad atbalsts nodots Mesta AS rīcībā, līdz tā atgūšanas dienai. Procentus aprēķina saskaņā ar EBTA Uzraudzības iestādes Lēmuma Nr. 195/04/COL 9. pantu.

4. pants

Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Norvēģijas iestādes informē EBTA Uzraudzības iestādi par šā lēmuma izpildei veiktajiem pasākumiem.

5. pants

Šis lēmums ir adresēts Norvēģijas Karalistei.

6. pants

Šis lēmums ir autentisks angļu valodā.

Briselē, 2009. gada 7. oktobrī

EBTA Uzraudzības iestādes vārdā –

Kolēģijas locekle

Rakel SURLIEN

Kolēģijas loceklis

Kurt JAEGER

---

(1)  Turpmāk “Iestāde”.

1

(2)  Turpmāk “EEZ līgums”.

2

(3)  Turpmāk “Uzraudzības un Tiesas nolīgums”.

3

(4)  Turpmāk “3. protokols”.

4

(5)  Iestādes 1994. gada 19. janvārī pieņemtās un izdotās Pamatnostādnes par EEZ līguma 61. un 62. panta un Uzraudzības un Tiesas nolīguma 3. protokola 1. panta piemērošanu un interpretāciju, publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (turpmāk “OV”) L 231, 3.9.1994., 1. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 32, 3.9.1994., 1. lpp. Turpmāk “Valsts atbalsta pamatnostādnes”. Valsts atbalsta pamatnostādņu jaunākais variants pieejams Iestādes tīmekļa vietnē: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines.

5

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(6)  Iestādes 2004. gada 14. jūlija Lēmums Nr. 195/04/COL, publicēts OV L 139, 25.5.2006., 37. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 26, 25.5.2006., 1. lpp. Šā lēmuma konsolidētais variants pieejams Iestādes tīmekļa vietnē: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltexts.

6

(7)  Publicēts OV C 310, 20.12.2007., 5. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 61, 20.12.2007.

7

(8)  Norvēģiski “Statens vegvesen”.

8

Statens vegvesen

(9)  Plašāka informācija par šo saraksti atrodama Lēmumā Nr. 350/07/COL par oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšanu, kura kopsavilkums publicēts OV C 310, 20.12.2007., 5. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 61, 20.12.2007. Lēmuma pilns teksts pieejams Iestādes tīmekļa vietnē: www.eftasurv.int.

9

(10)  Informāciju par publikāciju sk. iepriekšējā zemsvītras piezīmē.

10

(11)  Vēstules pielikumi: atsauces Nr. 523838–523841.

11

(12)  Pirmais attiecīgais priekšlikums bija iekļauts St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 (2001–2002). Sīkāk izstrādāts priekšlikums ar nosaukumu “Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap” (Par Valsts autoceļu pārvaldes ražošanas darbību nodošanu valsts uzņēmumam) bija iekļauts St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

12

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 (2001–2002).

Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(13)  Ot.prp. nr. 6 (2002–2003) 2. iedaļa “Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap” (par Valsts autoceļu pārvaldes ražošanas darbību nodošanu valsts uzņēmumam).

13

Ot.prp. nr. 6 (2002–2003)

Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(14)  Aptuveni 250 darbiniekiem bija jāpaliek valsts pārvaldē, sal., ar. St. prp. nr. 1 Tillegg nr, 1 (2002–2003) 4.2. iedaļu.

14

St. prp. nr. 1 Tillegg nr, 1 (2002–2003)

(15)  Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas vēstule, 28.8.2009. (atsauces Nr. 528656).

15

(16)  St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.2. iedaļa, kurā norādīts, ka jau 2003. gadā darbinieku skaits jāsamazina līdz 3 600 cilvēkiem, bet kopumā par aptuveni 1 700 cilvēkiem (aptuveni 1 000 cilvēkiem piemērojot priekšlaicīgas pensionēšanās režīmu, saglabājot aptuveni 275 cilvēku tiesības uz īpašu pensionēšanās vecumu un aptuveni 450 cilvēkiem piedāvājot algas kompensāciju).

16

St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(17)  Norvēģiski “tjenestepensjonsordning” (civildienesta ierēdņu pensijas).

17

tjenestepensjonsordning

(18)  Norvēģiski “Opprettholdelse av særaldersgrense”.

18

Opprettholdelse av særaldersgrense

(19)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5. iedaļa.

19

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(20)  Norvēģiski “Ventelønn”.

20

Ventelønn

(21)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5.1. iedaļa.

21

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(22)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5. iedaļa.

22

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(23)  Mesta AS saņēma NOK 357 miljonus 2003. gadā, NOK 356,5 miljonus 2004. gadā un NOK 280 miljonu 2005. gadā, sal., ar St.prp. nr. 1 (2005–2006). Visas atsauces uz NOK 993,5 miljoniem Norvēģijas iestādes ir izlabojušas uz NOK 993,6 miljoniem.

23

Mesta AS

St.prp. nr. 1 (2005–2006).

(24)  St.prp. nr. 1 (2008–2009).

24

St.prp. nr. 1 (2008–2009).

(25)  Iestādes norāda, ka pirmajos trīs gados no tā izveides Mesta AS ir izrādījies ienesīgāks, nekā paredzēts, sal., ar Parlamenta Balto grāmatu “Stortingsmelding nr. 13 (2006–2007)”.

25

Mesta AS

Stortingsmelding nr. 13 (2006–2007)

(26)  Likums Nr. 84, 13.12.2002. (“Lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

26

Lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(27)  Norvēģijas iestāžu un arodbiedrību tikšanās kopsavilkums, 4.6.2002. (atsauces Nr. 455878).

27

(28)  Tie atrodami arī St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

28

St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

(29)  Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas vēstule, 28.8.2009., 1.4. iedaļa (atsauces Nr. 528656).

29

(30)  Civildienesta ierēdņu tiesības ir izklāstītas Likumā par civildienesta ierēdņiem “Lov4. mars 1983om statens tjenestemenn”.

30

Lov

om statens tjenestemenn

(31)  Likums par Valsts pensiju fondu “Lov28. juli 1949nr. 26 om Statens Pensjonskasse”.

31

Lov

nr. 26 om Statens Pensjonskasse

(32)  Likums par īpašu pensionēšanās vecumu “Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl.”, ko piemēro tikai SPK dalībniekiem. Likumu attiecināja uz dažām Ražošanas departamenta amatu kategorijām (“1 116 Spesialarbeider, 1 117 Fagarbeider, 1 119 Formann, 1 122 Førstekokk, 1 130 Renholdsbetjent, 1 203 Fagarbeider med fagbrev and 1 081 Sjåfør”), St.prp. nr. 38 (1994–95) apspriešanas laikā pieņemot Parlamenta lēmumu (14.12.1995.).

32

Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl

SPK

1 116 Spesialarbeider, 1 117 Fagarbeider, 1 119 Formann, 1 122 Førstekokk, 1 130 Renholdsbetjent, 1 203 Fagarbeider med fagbrev and 1 081 Sjåfør

St.prp. nr. 38 (1994–95)

(33)  Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas vēstule, 28.8.2009., 1.3. iedaļa (atsauces Nr. 528656).

33

(34)  Lai gan šo tiesību darbības joma tomēr nav pilnīgi skaidra;, sal., ar tolaik spēkā esošo iepriekšējo Likumu par darbinieku aizsardzību “Lov4. februar 1977nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”.

34

Lov

nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø

(35)  Likums par darbinieku aizsardzību “Lov4. februar 1977nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”, 73.B pants.

35

Lov

nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø

(36)  St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.1. iedaļa un atkārtojums arī Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas vēstulē, 28.8.2009., 1.3. iedaļā (atsauces Nr. 528656).

36

St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(37)  Norvēģijas iestādes skaidro, ka gadījumā, ja Mesta AS nolemtu saglabāt civildienesta ierēdņu pensiju tiesības ilgāk par 2007. gadu, uzņēmumam pašam būtu jāsedz attiecīgās izmaksas, ko valsts neatlīdzinātu.

37

Mesta AS

(38)  Lai gan darbinieki, kas nestrādā valsts iestādēs, parasti nevar kļūt par SPK dalībniekiem, saskaņā ar Norvēģijas iestāžu norādījumiem SPK bija jāatkāpjas no šā principa, pamatojoties uz noteikumu Likumā par valsts pensiju fondu (“Lov28. juli 1949nr. 26 om Statens Pensjonskasse”). Mesta dalības pieteikumā nebija norādīts iepriekš minētais laika ierobežojums.

38

SPK

SPK

Lov

nr. 26 om Statens Pensjonskasse

Mesta

(39)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5. iedaļa. Sākotnējā summa nebija paredzēta kā fiksēta summa, jo iemaksājamās pensiju gada prēmijas (SPK to novērtē kā ar pensijām saistīto ienākumu procentuālu daļu) parametri ir mainīgi. Prēmijas apmēru ietekmē prēmijas koeficients un darba devēju valsts sociālās apdrošināšanas iemaksas.

39

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

SPK

(40)  St.prp. nr. 1 (2007–2008), 161. lpp.

40

St.prp. nr. 1 (2007–2008)

(41)  Tādējādi īpašā pensionēšanās vecuma režīms būtu piemērojams līdz 2012. gada beigām.

41

(42)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5. iedaļa.

42

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(43)  St.prp. nr. 1 (2007–2008), 161. lpp.

43

St.prp. nr. 1 (2007–2008)

(44)  St.prp. nr 1 (2002–2003).

44

St.prp. nr 1 (2002–2003)

(45)  St.prp. nr 1 (2002–2003), 4.3. iedaļa.

45

St.prp. nr 1 (2002–2003),

(46)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003), 5. iedaļa.

46

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003),

(47)  St.prp. nr. 1 (2007–2008), 161. lpp.

47

St.prp. nr. 1 (2007–2008),

(48)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

48

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

(49)  St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003), 5. iedaļa.

49

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003),

(50)  St.prp. nr. 1 (2007–2008), 161. lpp.

50

St.prp. nr. 1 (2007–2008),

(51)  Piemēram, ja darba nedēļā nākas īrēt istabu.

51

(52)  Izņemot arhīvus, kas uzrādīti atsevišķā, turpmāk aprakstītā izmaksu postenī.

52

(53)  Norvēģijas iestādes ir precizējušas skaidrojumu, kas šajā sakarā sniegts Lēmumā par procedūras sākšanu. Pretēji Lēmumā par procedūras sākšanu teiktajam, šis izmaksu postenis neaptver Ražošanas departamenta īpašumā esošos Mesta AS nodotos būvlaukumus, bet tikai valsts autoceļu tīkla būvlaukumos atstāto darba aprīkojumu.

53

Mesta AS

(54)  Neizmantojamās iekārtas un citu aprīkojumu apzināja Mesta AS Iekārtu departaments loģistikas un iepirkumu direktora uzraudzībā. Mesta revidents pārbaudīja, vai līdzekļu izlietojums atbilst iekšējiem norādījumiem (kuru pamatā ir sagatavošanas juridiskie dokumenti, piemēram, St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)).

54

Mesta AS

Mesta

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(55)  Sal. ar Norvēģijas iestāžu 2009. gada 6. jūlija vēstules 3. pielikumu (atsauces Nr. 523766).

55

(56)  Sal. ar Norvēģijas iestāžu 2006. gada 6. oktobra vēstules 3. pielikumu (atsauces Nr. 392699 un 392700).

56

(57)  Likums, kas pieņemts 13.12.2002. (“Lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

57

Lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(58)  Likums par civildienesta ierēdņiem (“Lov4. mars 1983om statens tjenestemenn”).

58

Lov

om statens tjenestemenn

(59)  Sal. ar St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.4. iedaļu. Norvēģijas iestādes skaidro, ka valsts atbild par tiešu algu kompensāciju izmaksu personām, kam ir tiesības tās saņemt, tomēr pieprasa atlīdzinātās summas no Mesta AS, kurš savukārt šādu izmaksu segšanai ir saņēmis valsts finansējumu pamatkapitāla veidā.

59

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

Mesta AS

(60)  Norvēģijas iestādes skaidro, ka tās sākotnēji kļūdījās, norādot, ka izmaksu segšanai ieguldītā summa ir NOK 512 miljonu, sal., ar Lēmuma par procedūras sākšanu I daļas 2.2.v) punktu.

60

(61)  Norvēģijas iestāžu 2002. gada oktobrī iesniegtā Ernst & Young sagatavotā ziņojuma “Novērtējums” 3.2.2.8. iedaļa.

61

Ernst & Young

(62)  Alternatīvo pasākumu īstenošana bija saistīta arī ar dažādām administratīvām izmaksām.

62

(63)  Norvēģiski “Åpningsbalanse”.

63

Åpningsbalanse

(64)  “Regnskapsloven”.

64

Regnskapsloven

(65)  Tas nozīmē, ka jāņem vērā atšķirības attiecībā uz amortizācijas periodiem un pievienotās vērtības nodokļa režīmu.

65

(66)  Norvēģiski “Åpningsbalanse”.

66

Åpningsbalanse

(67)  Ziņojuma 11. lpp.

67

Norvēģiski “Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler”.

Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler

(68)  Tādējādi šīs pieejas pamatā bija atsevišķu aktīvu novērtējums.

68

(69)  Pamatojoties uz Ernst & Young sniegtajiem paskaidrojumiem 11.11.2008. datētā e-pasta vēstulē (atsauces Nr. 512771).

69

Ernst & Young

(70)  Šajā summā ņemta vērā plānotā īpašumu pārdošana. Neņemot vērā plānoto pārdošanu, vērtība būtu NOK 420 miljonu, 486 miljoni un 240 miljonu. Pārbaudīja 100 no 375 nekustamajiem īpašumiem.

70

(71)  Korekcijas veica attiecībā uz īpašumiem, kurus sākotnēji uzskatīja par Valsts autoceļu pārvaldes īpašumiem, bet izrādījās, ka tie ir nomas īpašumi – un otrādi.

71

(72)  Ernst & Young ir apstiprinājis, ka nodošanai izvēlēto īpašumu vērtība ir NOK 331 miljons.

72

Ernst & Young

(73)  Norvēģiski “Verdivurdering”.

73

Verdivurdering

(74)  “Sysselsatt kapital”.

74

“Sysselsatt kapital

(75)  Ziņojumā par novērtējumu saskaņā ar diskontētās naudas plūsmas metodi pieņemts, ka tiks samazināts darbinieku skaits.

75

(76)  To veido bezriska procentu likme 6 % apmērā pirms nodokļiem vai 4,2 % apmērā pēc nodokļiem (28 %), riska prēmija 2,1 % apmērā pēc nodokļiem (0,35 % no 6 %) un korekcija, piemērojot zaudējumu prēmijas koeficientu aizņemtajam kapitālam 0,4 % apmērā. Tā aprēķināta, pamatojoties uz “kapitāla aktīvu cenu noteikšanas modeli” (capital asset pricing model – CAPM), pēc šādas formulas: gaidāmā aktīvu peļņas norma (R) = bezriska procentu likme (r) + aktīva beta koeficients (b) × {gaidāmā tirgus portfeļa peļņas norma – bezriska procentu likme (r)}.

76

capital asset pricing model – CAPM

(77)  T. i., aktīvu neto vērtība.

77

(78)  “Lov13. juni 1997nr. 44 om aksjeselskaper”, 2.–6. pants, 1. un 4. punkts. Ernst & Young ir paziņojis: “Da samlet verdi var estimert til NOK 600 million, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler” (atsauces Nr. 512771).

78

Lov

nr. 44 om aksjeselskaper

Ernst & Young

Da samlet verdi var estimert til NOK 600 million, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler

(79)  Ernst & Young uzskata, ka 619 un 600 nav vērā ņemama atšķirība (atsauces Nr. 512771).

79

Ernst & Young

(80)  To veidoja iekārtu vērtība NOK 747 miljonu, nekustamo īpašumu vērtība NOK 331 miljona un citu aktīvu vērtība NOK 59 miljonu apmērā.

80

(81)  Ziņojums “Novērtējuma un sākuma bilances projekta vērtējums”, kas datēts 2002. gada 12. decembrī. Lai gan Deloitte & Touche pauda zināmas bažas par novērtējumu, izmantojot diskontētās naudas plūsmas metodi, audita uzņēmums secināja, ka tā ir labākā iespējamā aktīvu vērtības aplēse, ko var izmantot darbības aktīvu negatīvai korekcijai.

81

Deloitte & Touche

(82)  Citu aktīvu vērtība – papildus iekārtām un nekustamajiem īpašumiem – sasniedza NOK 102 miljonus.

82

(83)  Nosaukums norvēģiski “Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon”.

83

Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon

(84)  Saskaņā ar Norvēģijas iestāžu skaidrojumiem par iekšējo pamatnostādņu 2. un 5. iedaļas interpretāciju.

84

(85)  Tas uzsvērts (cita starpā) iekšējo pamatnostādņu 3.3. un 8. iedaļā.

85

(86)  Turklāt, pretēji Lēmumā par procedūras sākšanu teiktajam, nepiemēroja ex-post pielāgošanas procedūru.

86

ex-post

(87)  Šie 102 līgumi bija izveidoti, pamatojoties uz Ražošanas departamentu un Valsts autoceļu pārvaldes noslēgtajiem 67 ekspluatācijas un uzturēšanas līgumiem.

87

(88)  Sk. Lēmuma par procedūras sākšanu 2.4. punkta C apakšpunktu.

88

(89)  Atšķirību iemesls ir decimāldaļskaitļu skaita palielināšana precizētajā summā. Summas atspoguļo atlikušo vērtību laikā, kad Ražošanas departamenta līgumus nodeva Mesta AS.

89

Mesta AS

(90)  Veidekke ASA ir pārrēķinājis Excel lapā norādītās cenas gada cenās, lai tās varētu salīdzināt ar konkursos piedāvātajām cenām.

90

Veidekke ASA

Excel

(91)  Šie skaitļi nedaudz atšķiras no Veidekke ASA iesniegtajiem skaitļiem.

91

Veidekke ASA

(92)  “Rapport nr. 110 “Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus””.

92

Rapport nr. 110 “Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus”

(93)  Informācija par ceļu garumu un cenu par kilometru ņemta no 2000. gada 19. oktobrī datēta ziņojuma par parlamenta Transporta komitejas un asfalta nozares uzņēmēju apvienības tikšanos.

93

(94)  Starp ziņojumā atspoguļoto Nedre Romerike līguma cenu un Norvēģijas iestāžu norādīto cenu ir dažas neatbilstības.

94

Nedre Romerike

(95)  “Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011”; “Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen”. Jautājums (Nr. 28) un atbilde atrodami Innst.S. nr. 119 (2000–2001),9.2.2001., 183. lpp. Jautājumu uzdeva sakarā ar Transporta komitejas ieteikumu attiecībā uz St.meld. Nr. 46 (1999–2000), ko apstiprināja 29.9.2000.

95

Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011

; “Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen”

Innst.S. nr. 119 (2000–2001),

St.meld. Nr. 46 (1999–2000),

(96)  Tajā ietilpa gan pastāvoši, gan nākotnē plānoti līgumi 10 gadu laikposmā, ko aptvēra diskontētās naudas plūsmas metode.

96

(97)  Ernst & Young apgalvo: “Ņemot vērā, ka apzināto aktīvu un saistību neto vērtība pārsniedza darbības neto vērtību, netika apzināta sākuma bilancē iekļaujama līgumu papildu vērtība” (atsauces Nr. 523923).

97

Ernst & Young

(98)  T. s. “Håndbok 111”.

98

Håndbok 111

(99)  Ziņojums “Standard for drift og vedlikehold”, kas publicēts 1999. gadā un atjaunināts 2003. gadā. Dažās grāfistēs (aptuveni 20 %) vietējās ceļu pārvaldes ir nedaudz atkāpušās no Standartizācijas ziņojuma, lai pielāgotos vietējiem apstākļiem.

99

Standard for drift og vedlikehold

(100)  Sk. 27.5.2005.“Instruks for Statens vegvesen”.

100

Instruks for Statens vegvesen

(101)  Sal. ar Valsts autoceļu pārvaldes 4.12.2002. vēstuli, kurā teikts: “Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse.” Sk. arī St.prp. nr. 60 (2001–2002), kurā teikts: “Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver.”

101

Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse

St.prp. nr. 60 (2001–2002),

Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver

(102)  Skaidrojumu par kategorijām sk. iepriekš 2.4.1. iedaļā.

102

(103)  Norvēģijas iestādes apgalvo, ka šāda pieeja dod iespēju iegūt pieredzi un veikt ieguldījumus uzņēmumiem, kas jau darbojas ceļu ekspluatācijas un uzturēšanas tirgū.

103

(104)  Tabulu iesniegšanas atsauces Nr. 523924.

104

(105)  Izmaksas ir starpība starp ieņēmumiem un peļņu pirms nodokļiem.

105

(106)  WACC pamatā ir CAPM modelis, kas ir līdzīgs modelim, kuru izmanto peļņas normas aprēķināšanai, piemērojot diskontētās naudas plūsmas metodi (sal. ar 76. zemsvītras piezīmi). WACC ir uzņēmumā izmantoto finansēšanas komponentu izmaksas, svērtas atbilstoši to tirgus vērtības proporcijām. CAPM modeli izmanto, lai aplēstu pamatkapitāla cenu, bet aizņemtā kapitāla cenu aprēķina, ņemot par pamatu bezriska aktīva cenu, kam pieskaita aizņēmuma prēmiju, ņemot vērā nodokļu atskaitījumus.

106

WACC

CAPM

WACC

CAPM

(107)  Bezriska procentu likmes 3,85 % apmērā pamatā ir piecu gadu (2003.–2007. g.) valsts obligāciju peļņas norma;, sal., ar Norvēģijas Centrālās bankas informāciju.

107

(108)  Tirgus likmes riska prēmija rāda peļņas normu, ko tirgus dalībnieki pieprasa par vērtspapīriem, salīdzinot ar bezriska ieguldījumiem. Tirgus likmes riska prēmija 5 % apmērā noteikta, ņemot vērā, ka tirgus dalībnieki parasti pieprasa 3–6 %. Tā par 0,5 % pārsniedz likmi, kas noteikta PricewaterhouseCoopers 2008. gada ziņojumā “Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” (turpmāk “PWC 2008. gada ziņojums”). PWC ziņojumu publicēja sakarā ar Mesta uzņēmumu grupas izveidi, un to verificēja audita uzņēmums BDO Noraudit.

108

PricewaterhouseCoopers

Mesta AS – Entrepriseverdi pr

PWC

PWC

Mesta

BDO Noraudit

(109)  Tas ir saskaņā ar PriceWaterhouseCoopers novērtēšanas paraugpraksi;, sal., ar PWC 2008. gada ziņojumu.

109

PriceWaterhouseCoopers

PWC

(110)  Sal. ar PWC 2008. gada ziņojumu.

110

PWC

(111)  Sal. ar PWC 2008. gada ziņojumu.

111

PWC

(112)  Tā 3. iedaļu.

112

(113)  Saskaņā ar 1935. gada Likumu Nr. 2 (“Lov om tinglysing”) un 1975. gada Likumu Nr. 59 (“Lov om dokumentavgift”).

113

Lov om tinglysing

Lov om dokumentavgift

(114)  Pirmais apkārtraksts publicēts 21.5.1990. (“Rundskriv G-37/90 av21.5.1990.”).

114

Rundskriv G-37/90 av

(115)  Otrais apkārtraksts publicēts 27.6.2005. (“Rundskriv G-6/2005 av27.6.2005.”) un stājies spēkā 1.7.2005.

115

Rundskriv G-6/2005 av

(116)  Lēmums Nr. 350/07/COL, OV C 310, 20.12.2007., 5. lpp., un EEZ papildinājums Nr. 61, 20.12.2007.

116

(117)  2004. gada spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd pret Komisiju, Recueil, II-917. lpp.

117

Danske Busvognmænd

Recueil,

(118)  OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp., 307. un 308. apsvērums.

118

(119)  Saskaņā ar Thommessen iespējami precīzākajām aplēsēm starpība ir NOK 2,1 miljards, bet būvniecības līgumiem NOK 0,4 miljardi.

119

Thommessen

(120)  Atsauce uz lēmumu Destia lietā (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.).

120

Destia

(121)  Tāds pats lēmums pieņemts lietā N 483/2000 Nederland.

121

Nederland

(122)  ViaNova ziņojumā secināts, ka konkursa kārtībā nodoto līgumu izmaksu līmenis bija par aptuveni 32 % zemāks nekā salīdzināmu pārejas līgumu izmaksu līmenis.

122

ViaNova

(123)  Sal. ar St.prp. nr. 1 (2001–2002), kurā teikts, ka “Valsts autoceļu pārvaldes pieredze liecina, ka konkurence ļaus palielināt peļņu ekspluatācijas un uzturēšanas jomā no 1 līdz 15 %, bet būvniecībā – no 5 līdz 10 %”.

123

St.prp. nr. 1 (2001–2002),

(124)  OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp., 125. apsvērums.

124

(125)  OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.

125

(126)  339/98/COL, 1998. gada 3. decembris.

126

(127)  OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp., 234. apsvērums.

127

(128)  Par civildienesta ierēdņu tiesību saglabāšanu pārejas periodā vienojās valdība un darba ņēmēju organizācijas, kas pārstāvēja Ražošanas departamenta darbiniekus.

128

(129)  2004. gada spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd pret Komisiju, Recueil, II-917. lpp.

129

Danske Busvognmænd

Recueil,

(130)  Norvēģijas iestādes atsaucas arī uz Iestādes lēmumu Arcus lietā, kurā Iestāde ir atzinusi, ka tādu izmaksu atlīdzināšana, kuras rodas, ja iepriekšējais īpašnieks (valsts) pārņem darbinieku līgumpamatotās saistības (kā arī dažu ar uzņēmuma Arcus pielāgošanu tirgus apstākļiem saistītu sākuma izmaksu atlīdzināšana), nav uzskatāma par valsts atbalstu;, sal., ar 1998. gada 3. decembra Lēmumu Nr. 339/98/COL.

130

Arcus

Arcus

(131)  “Novērtējuma un sākuma bilances projekta vērtējums”.

131

(132)  Atsauce uz spriedumu Combus lietā un uz Iestādes 1998. gada 3. decembra Lēmumu Nr. 339/98/COL Arcus lietā. Norvēģijas iestādes norāda, ka Arcus lietā Iestāde ir atzinusi, ka ar darbinieku skaita samazināšanu un priekšlaicīgu pensionēšanos saistītu izmaksu kompensācija nav uzskatāma par valsts atbalstu, jo šīs izmaksas attiecas uz A/S Vinmonopolet izdevumiem, kuri saistīti ar tā līgumpamatotajiem pienākumiem pret bijušajiem darbiniekiem.

132

Combus

Arcus

Arcus

A/S Vinmonopolet

(133)  Sal. ar St. prp. nr. 1 (2008–2009).

133

St. prp. nr. 1 (2008–2009).

(134)  Atsauce uz Destia lietu par Somijas Ceļu pakalpojumu aģentūras pārstrukturēšanu (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.).

134

Destia

(135)  Schjødt apgalvojums, ka 30 % darbu saskaņā ar šiem līgumiem jau veica privāti uzņēmumi, neatbilst patiesībai. Lai gan Ražošanas departaments ar Autoceļu pārvaldes starpniecību (īpašos gadījumos) atsevišķiem darbiem, piemēram, sniega tīrīšanai, piesaistīja apakšuzņēmējus, tiem nebija pilnīgi uzticētas konkrētas valsts autoceļu tīkla daļas.

135

Schjødt

(136)  Tirgu pilnīgi atvēra 2006. gada 1. septembrī. Tirgu atvēra pakāpeniski, lai uzturētu ceļu drošību un izveidotu ilgtspējīgu tirgu.

136

(137)  Turklāt ekspluatācijas un uzturēšanas līgumu konkursus nevarēja rīkot 2003. gada 1. janvārī ziemas sezonas vidū.

137

(138)  Norvēģijas iestādes piebilst, ka privātie uzņēmumi neiebilda pret pakāpenisku tirgus atvēršanu. Gluži pretēji – šķita, ka uzņēmumi, piemēram, Veidekke KOLO, atbalsta šādu rīcību;, sal., ar minētā uzņēmuma 2007. gada 7. novembrī rīkoto prezentāciju.

138

Veidekke KOLO

(139)  St.prp. nr. 60 (2001–2002).

139

St.prp. nr. 60 (2001–2002).

(140)  St.prp. nr. 60 (2001–2002, kurā teikts: i) 1–5 gadi ir piemērotākais ekspluatācijas un uzturēšanas darbu līgumu termiņš; ii) ceļu ekspluatācija ir svarīgs ceļu drošības faktors, tāpēc pirms tirgus atvēršanas konkurencei vispirms jāizstrādā kontroles sistēmas; iii) atverot tirgu pakāpeniski, uzņēmējiem būs laiks iegūt kompetenci un veikt ar iekārtām un personālu saistītus ieguldījumus, līdz ar to tie spēs nodrošināt pienācīgu valsts ceļu ekspluatāciju un uzturēšanu.

140

St.prp. nr. 60 (2001–2002,

(141)  Tie bija grāfistu līgumi, kas bija jāīsteno līdz 1998. gada beigām.

141

(142)  1998.–2001. g.

142

(143)  Pārējo līgumu izsoles augstākās un zemākās cenas bija šādas: i) Bærum līgumam – NOK 212 miljonu un NOK 73 miljoni; ii) Nedre Romerike līgumam – NOK 72 miljoni un NOK 56 miljoni; iii) Ibestad/Dyrøy līgumam – NOK 63 miljoni un NOK 30 miljonu; iv) Lågendalen līgumam – NOK 59 miljoni un NOK 46 miljoni.

143

Bærum

Nedre Romerike

Ibestad/Dyrøy

Lågendalen

(144)  Atšķīrās arī līgumos paredzētie pienākumi. Piemēram, dažos līgumos bija iekļauti tuneļu un ceļu klājuma ekspluatācijas un uzturēšanas darbi, bet citos paredzēta tikai daļa šo darbu.

144

(145)  “Rapport nr. 118 “Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998–2003”, Statens vegvesen Region øst”.

145

Rapport nr. 118 “Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998–2003”, Statens vegvesen Region øst

(146)  Pieņemams pārejas periods būtu arī pieci gadi, tomēr, lai nodrošinātu ātru tirgus atvēršanu, Norvēģijas iestādes nolēma, ka pārejas periods nedrīkst pārsniegt četrus gadus;, sal., ar St.prp. nr. 60 (2001–2002).

146

St.prp. nr. 60 (2001–2002).

(147)  St.prp nr. 60 (2001–2002).

147

St.prp nr. 60 (2001–2002).

(148)  Nekas neliecināja, ka tirgus dalībniekiem būtu iebildumi pret pakāpenisku tirgus atvēršanu.

148

(149)  Atsauce uz Komisijas pieeju Destia lietā par Somijas Ceļu pakalpojumu aģentūras pārstrukturēšanu (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.).

149

Destia

(150)  Destia lieta par Somijas Ceļu pakalpojumu aģentūras pārstrukturēšanu (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.), 307.–309. apsvērums.

150

Destia

(151)  Lai gan Pamatnostādņu 25. punkts paredz, ka nepaziņota atbalsta gadījumā Iestāde piemēro noteikumus, kas ir spēkā atbalsta piešķiršanas laikā (tas nozīmē, ka Pamatnostādnes nav tieši piemērojamas), tās var piemērot pēc analoģijas.

151

(152)  T. i., nav noteikts, ka (atbrīvojuma radītajai) priekšrocībai būtu jāpalielina uzņēmuma vērtība.

152

(153)  2004. gada spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd pret Komisiju, Recueil, II-917. lpp.

153

Danske Busvognmænd

Recueil,

(154)  Iepriekš minētais 2004. gada spriedums lietā T-157/01 Danske Busvognmænd pret Komisiju, Recueil, II-917. lpp., 57. punkts.

154

Danske Busvognmænd

Recueil,

(155)  Sk. arī Eiropas Komisijas argumentācijā pausto viedokli Destia lietā par Somijas Ceļu pakalpojumu aģentūras pārstrukturēšanu (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.).

155

Destia

(156)  1974. gada spriedums lietā 173/73 Itālija pret Komisiju, Recueil, 709. lpp., 13. punkts; 1987. gada spriedums lietā C-310/85 Deufil, Recueil, 901. lpp., 8. punkts; 1996. gada spriedums lietā C-241/94 Francija pret Komisiju, Recueil, I-4551. lpp., 20. punkts.

156

Recueil,

Deufil

Recueil

Recueil,

(157)  1994. gada spriedums lietā C-387/92 Banco Exterior de España, Recueil, I-877. lpp., 13. un 14. punkts; 2006. gada spriedums lietā 222/04 Cassa di Risparmio di Firenze u. c., Recueil, I-289. lpp., 131. punkts.

157

Banco Exterior de España

Recueil,

Cassa di Risparmio di Firenze

Recueil

(158)  Sk., piemēram, La Poste (OV L 63, 7.3.2008., 16. lpp.) un France Télécom, C 25/2008, 2008. gada 20. augusts.

158

La Poste

France Télécom

(159)  St.prp.nr. 1, Tillegg nr. 1 (2002–2003).

159

St.prp.nr. 1, Tillegg nr. 1 (2002–2003).

(160)  Iepriekš minētais spriedums lietā C-5/01 Beļģija pret Komisiju, 40. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā C-241/94 Francija pret Komisiju, 12. punkts.

160

(161)  Sk., piemēram, 3.2.6. iedaļu Pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai un 40. punktu 1999. gada spriedumā lietā C-251/97 Francija pret Komisiju, Recueil, I-6639. lpp. Sk. arī Komisijas lēmumus OTE (OV L 243, 11.9.2008., 7. lpp.), La Poste (OV L 63, 7.3.2008., 16. lpp.) un France Télécom C 25/2008 (2008. gada 20. augusts).

161

Recueil

OTE

La Poste

France Télécom

(162)  1996. gada spriedums lietā C-241/94 Francija pret Komisiju, Recueil, I-4551. lpp.

162

Recueil

(163)  2002. gada spriedums lietā C-5/01 Beļģija pret Komisiju, Recueil, I-11991. lpp., 40. punkts.

163

Recueil,

(164)  Neizmantojamās iekārtas un citu aprīkojumu apzināja Mesta AS Iekārtu departaments loģistikas un iepirkumu direktora uzraudzībā. Mesta revidents pārbaudīja, vai līdzekļu izlietojums atbilst iekšējiem norādījumiem (kuru pamatā ir sagatavošanas juridiskie dokumenti, piemēram, St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)).

164

Mesta AS

Mesta

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(165)  Sal. ar Norvēģijas iestāžu 2009. gada 6. jūlija vēstules 3. pielikumu (atsauces Nr. 523766).

165

(166)  Sal. ar Likuma par Mesta izveidi 4. pantu.

166

Mesta

(167)  Komisijas Direktīva 2006/111/EK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību (“Pārredzamības direktīva”) (OV L 195, 29.7.1980., 35. lpp.; grozījumi publicēti OV L 229, 28.8.1985., 20. lpp., OV L 254, 12.10.1993., 16. lpp., un OV L 193, 29.7.2000., 75. lpp.). Direktīva iekļauta EEZ līgumā saskaņā ar XV pielikuma 1.a punktu.

167

(168)  Piemēram, 2003. gada spriedumā apvienotajās lietās T-228/99 un T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen pret Komisiju, Recueil, II-435. lpp.

168

Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen

Recueil

(169)  Sk. Valsts atbalsta pamatnostādnes par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu publiskiem ražošanas nozares uzņēmumiem. Pamatnostādnes attiecas arī uz citām nozarēm. Princips izskaidrots 3. iedaļā, kurā teikts: “Lai nodrošinātu neitralitātes principa ievērošanu, atbalsts jāvērtē kā atšķirība starp noteikumiem, ar kuriem valsts piešķīrusi finansējumu publiskajam uzņēmumam, un noteikumiem, kurus privāts ieguldītājs atzītu par pieņemamiem, piešķirot līdzekļus salīdzināmam privātam uzņēmumam, ja privāts ieguldītājs darbojas parastos tirgus ekonomikas apstākļos (turpmāk “tirgus ekonomikas ieguldītāja princips”).”

169

(170)  Sk. 6. punkta c) apakšpunkta pirmo ievilkumu Valsts atbalsta pamatnostādnēs attiecībā uz valsts īpašumtiesībām uz uzņēmumiem un atbalstu publiskiem uzņēmumiem.

170

(171)  Valsts atbalsta pamatnostādnes par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu publiskiem ražošanas nozares uzņēmumiem, 7.1. iedaļa. Šādu tirgus ekonomikas ieguldītāja principa piemērošanu apstiprinājusi Pirmās instances tiesa; sk. 254. un 258. punktu 2003. gada spriedumā apvienotajās lietās T-228/99 un T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen pret Komisiju, Recueil, II-435. lpp.

171

Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen

Recueil,

(172)  2005. gada spriedums lietā T-17/02 Olsen pret Komisiju, Recueil, II-2031. lpp., 264. punkts (apelācijas lieta C-320/05 P (OV C 271, 29.10.2005.,14. lpp.)), un 2007. gada spriedums lietā T-366/00 Scott pret Komisiju, Recueil, 2007-II-797. lpp., 134. punkts (apelācijas lieta C-290/07 P (OV C 183, 4.8.2007., 25. lpp.)).

172

Olsen

Recueil

Scott

Recueil

(173)  Iepriekš minētais spriedums lietā T-366/00 Scott pret Komisiju, 137. punkts.

173

Scott

(174)  2004. gada spriedums lietā T-274/01 Valmont pret Komisiju, Recueil, II-3145, 72. punkts.

174

Valmont

Recueil

(175)  Neņemot vērā turpmākos iepirkumus NOK 44 miljonu vērtībā.

175

(176)  Deloitte & Touche uzdevums šajā sakarā bija pabeigt darbu, kas bija sākts pirms vērtēšanas principu maiņas.

176

Deloitte & Touche

(177)  Kā norādīts I daļas 2.4.6. iedaļā, diskontētās naudas plūsmas metode aptvēra gan pastāvošus, gan nākotnē plānotus līgumus diskontētās naudas plūsmas 10 gadu laikposmā.

177

(178)  Valsts atbalsta pamatnostādnes par valsts atbalsta elementiem zemes un ēku pārdošanas darījumos, ko veic valsts iestādes.

178

(179)  Sk., piemēram, 1999. gada spriedumu lietā T-14/96 Bretagne Angleterre Irlande pret Komisiju, Recueil, II-319. lpp.

179

Bretagne Angleterre Irlande

Recueil

(180)  Iepriekš minētais 2002. gada spriedums lietā T-14/96 Bretagne Angleterre Irlande pret Komisiju un spriedums lietā T-98/00 Linde pret Komisiju, Recueil, II-3961. lpp. Sk. arī 33. punktu Komisijas 2004. gada 12. augusta Lēmumā N 44/04 (Apvienotā Karaliste) Valsts mehānisms attiecībā uz kritušajiem mājlopiem un 75.–80. punktu Lēmumā N 110/08 (Vācija) Ostu infrastruktūra – publiskais finansējums JadeWeserPort ostas projektam.

180

Bretagne Angleterre Irlande

Linde

Recueil,

JadeWeserPort

(181)  T. i., Valsts autoceļu pārvaldi.

181

(182)  2003. gada spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans un Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, I-7747. lpp. Sk. arī 2008. gada spriedumu lietā T-289/03 BUPA un citi pret Komisiju, Recueil, II-81. lpp.

182

Altmark Trans

Regierungspräsidium Magdeburg

Recueil

BUPA

Recueil

(183)  Norvēģijas iestādes jau pirms 2003. gada 1. janvāra ir atzinušas, ka “Valsts autoceļu pārvaldes Ražošanas departaments ir uzticējis dažus pienākumus, piemēram, sniega tīrīšanu atsevišķās teritorijās, dažiem privātiem uzņēmumiem”. Šie privātie uzņēmumi bija tikai apakšuzņēmēji.

183

(184)  Piemēram, Oslo pašvaldība ar Autoceļu un transporta aģentūras (“Samferdselsetaten”) starpniecību – šī aģentūra atbild par ceļu uzturēšanu ziemā (sniega novākšanu un sāls kaisīšanu uz 1 240 km pašvaldības ceļu un ielu un gar tiem esošo ietvju) – ir piešķīrusi darbu izpildes līgumus tādiem uzņēmumiem kā Oslo Vei, ISS Landscaping un Mesta AS: http://www.samferdselsetaten.oslo.kommune.no/article4242-8963.html

184

Samferdselsetaten

Oslo Vei

ISS Landscaping

Mesta AS

(185)  Piemēram, Mesta AS ir noslēdzis līgumu ar Oslo pašvaldību par ceļu uzturēšanu ziemā.

185

Mesta AS

(186)  To ilustrē, piemēram, Bærum līgumam noteiktā cena (līguma vērtība bija aptuveni NOK 75 miljoni).

186

Bærum

(187)  Destia lieta par Somijas Ceļu pakalpojumu aģentūras pārstrukturēšanu (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.), 234. apsvērums.

187

Destia

(188)  Sal. ar ViaNova ziņojumu, kurā atklājas, ka vēlāk, 2003. gadā, publiskos konkursos izsludināto pārejas līgumu izmaksu līmenis bija par aptuveni 32 % zemāks nekā Mesta AS nodotu salīdzināmu pārejas līgumu sākotnējais izmaksu līmenis.

188

ViaNova

Mesta AS

(189)  Sk. 3. iedaļas 2. punktu Valsts atbalsta pamatnostādnēs par valsts atbalsta pasākumiem, kas attiecas uz uzņēmējdarbības aplikšanu ar tiešajiem nodokļiem.

189

(190)  Iestāde 2005. gada 14. decembrī pieņēma negatīvu lēmumu (318/05/COL), kurā tā atzina, ka uzņēmumam Entra AS 2000. gada jūlijā piešķirtais atbrīvojums no dokumentu noformēšanas nodevas un reģistrācijas maksas (kontekstā ar valsts nekustamā īpašuma nodošanu Entra) ir saistīts ar valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar EEZ līguma darbību. Šajā lēmumā Iestāde atzina, ka atbrīvojums nav daļa no administratīvas prakses, bet ir uzskatāms par vispārēju pasākumu, jo administratīvas prakses (“nepārtrauktības principa”) piemērošana uzņēmumu reorganizācijai Entra izveides laikā nebija administratīva prakse.

190

Entra AS

Entra

Entra

(191)  Komisijas Direktīva 2006/111/EK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību (“Pārredzamības direktīva”).

191

(192)  Sk., piemēram, Komisijas 2004. gada 20. oktobra Lēmumu 2006/741/EK par Vācijas piešķirto atbalstu Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale ar tagadējo nosaukumu HSH Nordbank AG (OV L 307, 7.11.2006., 134. lpp.).

192

Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale

HSH Nordbank AG

(193)  Lēmums Nr. 318/05/COL.

193

(194)  Lēmuma Nr. 318/05/COL II daļas 1.2.1. iedaļa.

194

(195)  Šajā sakarā sk. 11. punktu 1980. gada spriedumā lietā 730/79 Philip Morris pret Komisiju, Recueil, 2671. lpp., kur teikts: “Ja atbalsts stiprina uzņēmuma stāvokli salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas konkurē Kopienas iekšējā tirdzniecībā, tad šis uzņēmums uzskatāms par tādu, kuru attiecīgais atbalsts ir ietekmējis.”

195

Philip Morris

Recueil

(196)  Sk., piemēram, apsvērumus šādos lēmumos: EDF (Francija) (OV L 49, 22.2.2005., 9. lpp.); Destia (Somija) (OV L 270 10.10.2008., 1. lpp.); OTE (Grieķija) (OV L 243, 11.9.2008., 7. lpp.); La Poste (Francija) (OV L 63, 7.3.2008., 16. lpp.); Royal Mail (Apvienotā Karaliste) C/2007, 2009. gada 8. aprīlis .

196

EDF

Destia

OTE

La Poste

Royal Mail

(197)  Šādu secinājumu Iestāde ir paudusi 2007. gada 18. jūlija Lēmumā Nr. 349/07/COL par sūdzību saistībā ar Norvēģijas ceļu administrāciju, Møre un Romsdal apgabala nodaļu.

197

Møre

Romsdal

(198)  Sal. ar informāciju Mesta tīmekļa vietnē www.mesta.no un Mesta AS 2008. gada ziņojuma 2. lappusē.

198

Mesta

Mesta AS

(199)  Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu stājās spēkā 2005. gada 20. decembrī. Pamatnostādņu 25. punkts paredz, ka nepaziņota atbalsta gadījumā Iestāde piemēro noteikumus, kas ir spēkā atbalsta piešķiršanas laikā, ja atbalsts nav piešķirts pēc Pamatnostādņu pieņemšanas – tādā gadījumā jāpiemēro Pamatnostādnes. Tā kā pakalpojumi, ko Mesta AS sniedza saskaņā ar pārejas līgumiem, ilga no 2003. līdz 2006. gadam un aptvēra laikposmu gan pirms, gan pēc 2005. gada, Pamatnostādnes attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu piemēro pēc analoģijas.

199

Mesta AS

(200)  2006. gada spriedums lietā E-9/04, Īslandes Baņķieru un vērtspapīru tirgotāju asociācija pret EBTA Uzraudzības iestādi, EBTA Tiesas pārskats, 42. lpp., 65. punkts.

200

(201)  Komisijas lēmumi, kas attiecas uz ceļu un savienojošo tuneļu uzturēšanu: N 562/05 (Itālija) Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB), 16.5.2006.; N 420/05 (Francija) Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire, 22.2.2006.; N 321/01 (Francija) Tunnel Routière du Fréjus, 20.6.2001. Sk. arī lēmumu Destia lietā (OV L 270, 10.10.2008., 1. lpp.), 214.–216. apsvērumu.

201

Società Italiana del Traforo del Monte Bianco

SITMB

Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire

Tunnel Routière du Fréjus

Destia

(202)  Tādā pašā veidā sabiedrisko pakalpojumu saistības ir uzticētas uzņēmumiem iepriekšējā zemsvītras piezīmē minētajos lēmumos.

202

(203)  Bezriska procentu likmes 3,85 % apmērā pamatā ir piecu gadu (2003.–2007. g.) valsts obligāciju peļņas norma;, sal., ar Norvēģijas Centrālās bankas informāciju.

203

(204)  Tirgus likmes riska prēmija rāda peļņas normu, ko tirgus dalībnieki pieprasa par vērtspapīriem, salīdzinot ar bezriska ieguldījumiem. Tirgus likmes riska prēmija 5 % apmērā noteikta, ņemot vērā, ka tirgus dalībnieki parasti pieprasa 3–6 %. Tā par 0,5 % pārsniedz likmi, kas noteikta PricewaterhouseCoopers 2008. gada ziņojumā “Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” (turpmāk “PWC 2008. gada ziņojums”). PWC ziņojumu publicēja sakarā ar Mesta uzņēmumu grupas izveidi, un to verificēja audita uzņēmums BDO Noraudit.

204

PricewaterhouseCoopers

Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008

PWC

PWC

Mesta

BDO Noraudit

(205)  Tas ir saskaņā ar PriceWaterhouseCoopers novērtēšanas paraugpraksi;, sal., ar PWC 2008. gada ziņojumu.

205

PriceWaterhouseCoopers

PWC

(206)  Sal. ar PWC 2008. gada ziņojumu.

206

PWC

(207)  Sal. ar PWC 2008. gada ziņojumu.

207

PWC

(208)  Saskaņā ar 20. iedaļu Pamatnostādnēs attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu no 2003. uz 2004. gadu pārnestā summa nepārsniedz 10 % no ikgadējās kompensācijas.

208

(209)  Lēmums Nr. 318/05/COL.

209

---