# Den Europæiske Unions L 300/2011

| | ISSN 1977-0634
  doi:10.3000/19770634.L_2011.300.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 300 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 54. årgang17. november 2011 |

ISSN 1977-0634

doi:10.3000/19770634.L_2011.300.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

L 300

Dansk udgave

Retsforskrifter

54. årgang17. november 2011

---

| Indhold | | IV   Retsakter vedtaget inden den 1. december 2009 i henhold til EF-traktaten, EU-traktaten og Euratomtraktaten | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 390/09/KOL af 7. oktober 2009 om etableringen af Mesta AS (Norge) | 1 |

Indhold

IV   Retsakter vedtaget inden den 1. december 2009 i henhold til EF-traktaten, EU-traktaten og Euratomtraktaten

Side

*

EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 390/09/KOL af 7. oktober 2009 om etableringen af Mesta AS (Norge)

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

IV Retsakter vedtaget inden den 1. december 2009 i henhold til EF-traktaten, EU-traktaten og Euratomtraktaten

| 17.11.2011 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 300/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.11.2011

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 300/1

---

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDENS BESLUTNING

Nr. 390/09/KOL

af 7. oktober 2009

om etableringen af Mesta AS (Norge)

EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN (1) HAR —

UNDER HENVISNING TIL aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 61 til 63 og protokol 26,

UNDER HENVISNING TIL aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (3), særlig artikel 24,

UNDER HENVISNING TIL artikel 1, stk. 2, i del I og artikel 4, stk. 4, artikel 6 og artikel 7, stk. 3, i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen (4),

UNDER HENVISNING TIL Tilsynsmyndighedens retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og artikel 62 i EØS-aftalen (5), særlig kapitlet om statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste,

UNDER HENVISNING TIL Tilsynsmyndighedens beslutning af 14. juli 2004 om gennemførelse af de bestemmelser, der henvises til i artikel 27 i del II i protokol 3 (6),

EFTER AT HAVE OPFORDRET interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser (7) og under hensyntagen til deres bemærkninger, og

UD FRA FØLGENDE BETRAGTNINGER:

I.   DE FAKTISKE OMSTÆNDIGHEDER

1.   SAGSFORLØB

Ved brev af 30. august 2004 modtog Tilsynsmyndigheden en klage over de norske myndigheder vedrørende etableringen af Mesta AS, som blev stiftet med henblik på at overtage produktionsaktiviteterne varetaget af den norske stats vejvæsen (8). Brevet blev modtaget og registreret af Tilsynsmyndigheden den 2. september 2004 (løbenr. 291537).

Efter flere brevvekslinger (9) meddelte Tilsynsmyndigheden ved brev dateret 18. juli 2007 de norske myndigheder, at den havde vedtaget beslutning nr. 350/07/KOL om at indlede proceduren efter artikel 1, stk. 2, i del I i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, for så vidt angår de foranstaltninger, der blev truffet i forbindelse med etableringen af Mesta AS (»beslutningen om at indlede proceduren«).

Ved brev dateret 7. december 2007 fremsendte de norske myndigheder deres bemærkninger (løbenr. 456844). Beslutningen om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende samt i EØS-tillægget. Tilsynsmyndigheden opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i denne sag (10). Tilsynsmyndigheden modtog bemærkninger fra fire interesserede parter den 29. januar samt den 4., 21. og 27. februar 2008 (løbenr. 461463, 463234, 466015 og 467170). Tilsynsmyndigheden modtog yderligere bemærkninger den 4. april 2008 (løbenr. 472381). Ved brev dateret 21. februar og 7. april 2008 (løbenr. 463245 og 472529) fremsendte Tilsynsmyndigheden disse til de norske myndigheder, som fik mulighed for at svare på de fremsendte bemærkninger. De norske myndigheder fremsendte deres bemærkninger ved brev dateret 23. maj 2008 (løbenr. 478082).

I løbet af efteråret 2008 og foråret 2009 har Tilsynsmyndigheden og de norske myndigheder haft uformel kontakt om sagen både pr. telefon og e-mail. De norske myndigheder samlede de oplysninger, som Tilsynsmyndigheden har modtaget i denne forbindelse, i et brev fremsendt elektronisk den 6. juli 2009 af det norske ministerium for fornyelse og administration (løbenr. 523766) (11).

2.   BAGGRUND FOR PÅSTANDEN OM STATSSTØTTE

2.1.   KLAGE MED PÅSTAND OM STATSSTØTTE

Statens vegvesen i Norge er ansvarlig for anlæg og vedligeholdelse af de nationale og amtslige veje, broer og tunneller. Før den 1. januar 2003 drev Statens vegvesen interne produktionsafdelinger (i det følgende samlet benævnt »produktionsafdelingen«) gennem distriktskontorer, som udførte anlægsarbejdet på vegne af Statens vegvesen. I 2001-2002 besluttede de norske myndigheder imidlertid at gennemføre en generel omstrukturering af de interne produktionsaktiviteter. I den forbindelse foreslog den norske regering, at Stortinget skulle udskille produktionsaktiviteterne fra Statens vegvesen og overføre dem til et statsejet aktieselskab (12). De administrative funktioner, der omfattede planlægning af fremtidige anlægsaktiviteter, herunder tilrettelæggelse af offentlige udbud, forblev under den offentlige forvaltning.

Følgelig blev produktionsaktiviteterne i Statens vegvesens produktionsafdeling den 1. januar 2003 udskilt fra staten og overført til en nystiftet virksomhed, Mesta AS. Alle aktiver, rettigheder og forpligtelser relateret til produktionsafdelingen blev overdraget til Mesta AS som indskud i naturalier (13). Aktiverne omfattede maskiner og produktionsudstyr samt serviceaftaler indgået mellem produktionsafdelingen og Statens vegvesen. Som modydelse modtog staten aktier i det nye selskab. Mesta AS udfører nu anlægs- og vedligeholdelsesaktiviteterne i konkurrence med andre operatører på dette marked.

Klageren gjorde gældende, at Mesta AS har modtaget statsstøtte i strid med artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen på fire punkter: i) staten har finansieret omstruktureringsomkostningerne, ii) de faste aktiver, der blev overført til Mesta AS, er blevet værdiansat til under markedsprisen i åbningsbalancen, iii) Mesta AS er blevet krydssubsidieret i forbindelse med selskabets overtagelse af produktionsafdelingens tidligere kontraktportefølje, og iv) Mesta AS har ikke betalt de stempelafgifter og tinglysningsgebyrer, der ellers normalt skal erlægges ved ejerskifte for fast ejendom.

I det følgende beskrives de faktiske omstændigheder, der er relevante for vurderingen af, hvorvidt disse påståede foranstaltninger indebærer statsstøtte.

2.2.   OMSTRUKTURERINGS- OG ANDRE OMLÆGNINGSFORANSTALTNINGER

Det fremgår af forarbejderne til lovgivningen, at omkring 4 750 af alle de medarbejdere (i alt ca. 5 000), som tidligere var ansat i produktionsafdelingen, skulle overflyttes til det nyetablerede selskab, Mesta AS (14). Når medarbejderne blev overflyttet til Mesta AS, ville de miste deres tjenestemandsstatus. Da medarbejderne kunne nægte at blive overflyttet, var det nødvendigt at skabe et incitament for at tilskynde dem til at acceptere overflytning (15). Endvidere var det nødvendigt at reducere antallet af medarbejdere med ca. 1 700 til ca. 3 050 for at sikre, at selskabet blev rentabelt (16).

Forarbejderne omtaler forskellige »omstruktureringsforanstaltninger«, som de norske myndigheder havde fastlagt. Fire foranstaltninger bestod i i) midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension (17), ii) bevarelse af retten til en særlig pensionsalder (18), iii) tilbud om førtidspensionering og forskellige andre foranstaltninger omfattende iv) flytning, transport, opretholdelse af løn og fornyelse af maskiner (19). Disse benævnes »omstruktureringsforanstaltninger« og finansieres ved direkte tilskud. Oprindeligt var det hensigten, at endnu en udgiftspost v) lønkompensation, skulle finansieres ved direkte tilskud (20). Lige før fastsættelsen af åbningsbalancen for Mesta AS besluttede de norske myndigheder imidlertid, at de relevante omkostninger i stedet skulle finansieres ved et kapitalindskud i Mesta AS i form af egenkapital.

De samlede omkostninger til de fire omstruktureringsforanstaltninger, som blev finansieret ved direkte tilskud, blev oprindeligt anslået til 1 468 mio. NOK (diskonteret til nutidsværdi), og det blev vedtaget, at staten skulle refundere dem til Mesta AS i rater over en periode på tre år fra 2003 til 2005 (21). Disse omstruktureringsomkostninger var ikke medtaget i Mesta AS' åbningsbalance, eftersom de skulle finansieres af staten over statsbudgettet for årene 2003, 2004 og 2005 (22).

Det fremgår af statsbudgettet for 2006, at Mesta AS har modtaget i alt 993,6 mio. NOK fra staten til dækning af omstruktureringsomkostningerne (23). Den 30. juni 2008 havde Mesta AS brugt 879,6 mio. NOK af dette beløb, mens de samlede omstruktureringsomkostninger blev anslået til at være 1 097,8 mio. NOK (frem til 2013) (24). De norske myndigheder har forklaret, at selv om det oprindeligt var planen, at den norske stat skulle dække alle omstruktureringsomkostningerne (hvilket betød, at hvis det oprindelige overslag over omstruktureringsomkostningerne på 1 468 mio. NOK ikke var tilstrækkeligt, ville staten bevillige flere midler), fremgår det af statsbudgettet for 2007 og 2008, at der ikke vil blive bevilget yderligere omstruktureringsmidler til Mesta AS end de 993,6 mio. NOK, selskabet allerede havde modtaget (25).

De norske myndigheder har forklaret, at selv om det er meget usandsynligt, at omstruktureringsomkostningerne ved periodens udgang viser sig at være mindre end det beløb, som Mesta AS har modtaget, skal det eventuelt overskydende beløb tilbagebetales til staten.

Hvad angår lovgivning vedtog de norske myndigheder en lov om omdannelse af Statens vegvesens produktionsaktiviteter til et statsejet aktieselskab, som regulerer nogle af rettighederne for de medarbejdere, der blev overflyttet fra Statens vegvesen til Mesta AS (i det følgende benævnt »Mesta-loven«) (26).

2.2.1.   
  Generelt

De norske myndigheder har forklaret, at den største udfordring ved at overflytte medarbejdere fra produktionsafdelingen til Mesta AS var at sikre, at det nye selskab kunne drives på de samme betingelser som konkurrenterne og dermed skabe lige konkurrencevilkår. De norske myndigheder besluttede at overflytte medarbejderne til Mesta AS og lade Mesta AS (i stedet for Statens vegvesen) stå for at gennemføre de nødvendige tiltag i forbindelse med overflytningen og personalenedskæringerne. Disse udfordringer og deres løsning var en del af og nødvendige for liberaliseringen og åbningen af det nationale marked for anlæg og vedligeholdelse af vejnettet. Den norske stat ville ikke have åbnet markedet uden at kunne etablere et nyt selskab med tilstrækkelige medarbejdere. De norske myndigheder har forklaret, at dette var grundlaget for statens forhandlinger med fagforeningerne om overflytning af medarbejderne fra produktionsafdelingen til Mesta AS. Forhandlingerne mundede ud i en aftale mellem parterne den 4. juni 2002 om midlertidig opretholdelse af visse tjenestemandsrettigheder og muligheden for at tilbyde foranstaltninger, som f.eks. førtidspensionering, med henblik på at reducere antallet af medarbejdere (27). Det nærmere indhold i denne aftale er beskrevet i nedenstående afsnit (28).

Før den 1. januar 2003 blev der nedsat en midlertidig bestyrelse for Mesta AS (»den midlertidige bestyrelse«), som skulle repræsentere det fremtidige selskab. De norske myndigheder har forklaret, at den midlertidige bestyrelse ikke deltog i nogen af forhandlingerne om medarbejderne. Retten til lønkompensation var imidlertid knæsat i Mesta-loven (29). Der var derimod ingen love eller andre retsakter om andre tjenestemandsrettigheder.

Før aftalens vilkår beskrives nærmere, vil det være hensigtsmæssigt kort at forklare, hvilken status medarbejderne i produktionsafdelingen havde, før de blev overflyttet til Mesta AS: De norske myndigheder har forklaret, at medarbejderne i produktionsafdelingen var ansat af staten. I henhold til den norske lovgivning har statsansatte status som tjenestemænd (30), og det er obligatorisk, at sådanne ansatte er medlem af den statslige pensionskasse (»Statens pensjonskasse« eller »SPK«) (31). Derfor sikrer medlemskab af SPK ret til tjenestemandspension. Endvidere havde visse tjenestemænd i produktionsafdelingen (f.eks. chauffører og kokke) ret til pension, når de nåede en bestemt (tidlig) alder, i henhold til en lov om betingelserne for retten til en særlig (tidlig) pensionsalder (32).

Eftersom tjenestemandsstatus er knyttet til ansættelse i staten, ophørte medarbejderne i Mesta AS med at være tjenestemænd den 1. januar 2003. Hvis de omhandlede ansættelsesforanstaltninger ikke var blevet truffet, ville disse medarbejdere have fortabt de rettigheder, der er knyttet til deres tjenestemandsstatus (33). De norske myndigheder har forklaret, at overførslen af produktionsafdelingen til Mesta AS kan betragtes som en »virksomhedsoverdragelse« (34). I overensstemmelse med reglerne om virksomhedsoverdragelse blev de overflyttede medarbejderes ansættelseskontrakter overført til det nye selskab, bortset fra pensionsrettighederne (35). De norske myndigheder har forklaret, at da den nye arbejdsgiver ikke var statslig, var tjenestemændene i produktionsafdelingen berettiget til at nægte at blive overflyttet til Mesta AS. Hvis de gjorde det, ville de imidlertid risikere at blive fritstillet i overensstemmelse med de generelle regler for tjenestemænd, medmindre der kunne tilbydes en anden passende stilling. I sådanne tilfælde har tjenestemænd fortrinsret til ledige stillinger i centraladministrationen (men ikke til lønkompensation) (36).

Medarbejderne kunne derfor vælge at forblive ansat i staten, men overflytning af medarbejderne i produktionsafdelingen til den nye enhed (Mesta AS) var et krav for, at liberaliseringen overhovedet kunne gennemføres. Derfor var de norske myndigheder nødt til at tilbyde medarbejderne yderligere incitamenter for at tilskynde dem til at indvillige i at blive overflyttet.

i)   Midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension

Som beskrevet ovenfor havde medarbejderne i Statens vegvesen tjenestemandsstatus, men mistede denne status, da de blev overflyttet til Mesta AS. Ikke desto mindre ville medarbejderne bevare deres tjenestemandspension i en overgangsperiode på fem år (dvs. fra 1. januar 2003 til udgangen af 2007) i henhold til ovennævnte aftale mellem fagforeningerne og staten. De statslige midler, som Mesta AS fik tildelt, skulle dække de yderligere omkostninger ved at sikre, at medarbejderne fik de samme pensionsbidrag som tjenestemænd i den pågældende periode (37).

Som anført ovenfor giver medlemskab af SPK ret til tjenestemandspension, og alle omkostninger relateret til sådanne rettigheder betales til SPK. Derfor blev medlemskabet af SPK for medarbejderne opretholdt for at muliggøre overgangsordningen på fem år. For at give Mesta AS mulighed for at indbetale bidrag for sine medarbejdere ansøgte Mesta AS desuden om medlemskab af SPK, hvilket selskabet fik bevilliget (38).

Statens støtte til Mesta AS er begrænset til differencen mellem de gennemsnitlige omkostninger til en almindelig privat pensionsordning og de (højere) omkostninger til opretholdelse af medlemskab af SPK. Oprindeligt blev omkostningerne anslået til 395 mio. NOK (39), men de norske myndigheder har meddelt, at omkostningerne den 30. juni 2007 havde beløbet sig til 277,3 mio. NOK (ekskl. administrationsomkostninger) (40).

ii)   Opretholdelse af retten til en særlig pensionsalder

Som beskrevet ovenfor var visse af de tjenestemænd, der blev overflyttet til Mesta AS, berettiget til at gå på pension tidligere (dvs. når de fyldte 65 år) end den normale pensionsalder på 67 år. I henhold til betingelserne i aftalen mellem fagforeningerne og staten fik de medarbejdere i produktionsafdelingen, som på tidspunktet for Mesta AS' etablering (dvs. den 1. januar 2003) havde 10 år eller mindre tilbage før deres pensionering (dvs. medarbejdere på 55 år eller derover), ret til at opretholde deres særlige pensionsalder på 65 år (41). Denne ordning var mulig, fordi medarbejderne stadig var medlemmer af SPK som beskrevet ovenfor.

Statens støtte til Mesta AS dækker differencen mellem de gennemsnitlige omkostninger til en almindelig pensionsordning og omkostningerne ved at opretholde den særlige pensionsalder. Det oprindelige overslag lød på ca. 85 mio. NOK (42) (inkl. administrationsomkostninger på ca. 5 % af det samlede beløb), men de faktiske omkostninger havde den 30. juni 2007 beløbet sig til 26,5 mio. NOK (ekskl. administrationsomkostninger) (43).

iii)   Tilbud om førtidspensionering

I aftalen mellem fagforeningerne og staten fastlægges det også, at Mesta AS i en treårig periode (fra den 1. januar 2003 til udgangen af 2005) kunne tilbyde de medarbejdere, der blev overflyttet fra produktionsafdelingen, en ordning, hvor de kunne gå på pension i en alder af 60 i stedet for 67 som normalt (44). Selskabet kunne beslutte at tilbyde førtidspension på grundlag af en individuel bedømmelse af hver enkelt medarbejder (45).

Statens støtte til Mesta AS dækker differencen mellem de gennemsnitlige omkostninger til en almindelig privat pensionsordning og omkostningerne ved at tilbyde førtidspensionering. I forarbejderne til lovgivningen blev de statsfinansierede omkostninger til denne førtidspensionsordning (inkl. administrationsomkostninger på ca. 5 % af de samlede omkostninger) anslået til 911 mio. NOK (46). De norske myndigheder har forklaret, at omkring 470 medarbejdere benyttede sig af denne ordning, og den 30. juni 2007 havde de samlede omkostninger beløbet sig til 691,9 mio. NOK (ekskl. administrationsomkostninger) (47).

iv)   Flytning, transport, opretholdelse af løn og fornyelse af maskiner

Ifølge de forberedende budgetdokumenter omfatter denne udgiftspost omkostninger til flytning (»flyttekostnader«), transport (»pendlergodtgjørelse«), opretholdelse af løn (»bibehold av lønn«) og fornyelse af maskiner (»maskiner-sanering«) (48). De norske myndigheder har forklaret, at den også omfatter omkostninger til flytning af kontorerne (»kontor-flyttekostnader«), flytning af støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger (»støttepunkter-flyttekostnader«) samt overførsel af arkiver (»arkivoverføring«).

Med undtagelse af foranstaltningen vedrørende opretholdelse af løn (som ikke er trådt i kraft, og som der derfor ikke er afholdt nogen omkostninger til) blev alle foranstaltninger gennemført på tidspunktet for etableringen af Mesta AS og løb frem til udgangen af 2005. De samlede udgifter til alle foranstaltningerne blev oprindeligt anslået til 77 mio. NOK (49), men de norske myndigheder har forklaret, at de pr. januar 2006 havde beløbet sig til ca. 82,4 mio. NOK (ekskl. administrationsomkostninger). Staten betalte omkostningerne (50).

Denne udgiftspost omfatter omkostningerne til flytning af de ledende eller administrative medarbejdere med henblik på ansættelse i Mesta AS. Eftersom personalet arbejdede andre steder i Mesta AS end de steder, hvor de pågældende medarbejdere tidligere arbejdede i Statens vegvesen, var nogle medarbejdere nødt til at flytte for deres nye arbejde. Eksempler på sådanne omkostninger er dokumenterede flytteomkostninger (»faktiske legitimerte kostnader ved boligkjøp«), betalt fravær i forbindelse med flytning (»flyttepermisjon«) og rejseomkostninger i forbindelse med fremvisning af ny bolig (»visningsreise«).

Denne udgiftspost omfatter også de omkostninger, der betragtes som nødvendige for, at de ledende eller administrative medarbejdere accepterede at skulle arbejde i Mesta AS langt fra deres hjem. Eksempler herpå er transportomkostninger mellem hjem og arbejde (»hjemreise«), omkostninger til dobbelt husleje (»dekning av husleie«) (51), kørselsgodtgørelse mellem hjem og arbejde (»kjøregodtgjørelse«) samt diæter (»kostgodtgjørelse«).

Denne udgiftspost omfatter omkostninger til flytning fra Statens vegvesens kontorer til det centrale hovedkontor og de regionale kontorer i Mesta AS. Eksempler på disse omkostninger er rydning og rengøring af gamle kontorer (»rydding og rengjøring av gamle kontorer«), pakning af kontorudstyr (52) og transport til de nye kontorer (»pakking og transport«), klargøring, indretning og opgradering af nye kontorer i Mesta AS (»klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer«) samt omkostninger til administration af flytningen (»administrasjon av flytting«).

Denne udgiftspost omfatter omkostninger i forbindelse med flytning fra de gamle kontorer til nye lokale vedligeholdelsesafdelinger og støttefunktioner samt omlægning af de tidligere drifts- og støttefunktioner til nye funktioner i Mesta AS. Dette indbefatter etablering af et nyt it-system, fordi produktionsafdelingen havde et fælles it-system med andre afdelinger i Statens vegvesen. Specifikke eksempler på disse omkostninger omfatter rengøring af de gamle støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger (»rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt«), pakning af kontorudstyr og transport til de nye kontorer (»pakking og transport«), klargøring, indretning og opgradering af støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger (»klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt«) samt administration af flytningen (»administrasjon av flytting«).

Denne udgiftspost omfatter omkostninger til installation af elektroniske og fysiske arkiver i Mesta AS. Her ligger omkostningerne til udskillelse af de relevante arkiver fra andre irrelevante arkiver i Statens vegvesen samt omkostningerne til etablering af nye arkiver i Mesta AS. Eksempler på sådanne omkostninger er omkostninger til vurdering af ressourcebehovet for de enkelte arkiver (»ressursbehov pr. arkiv«), fotokopiering (»kopiering«), fragt (»frakt«), klargøring (»klargjøring«) og kvalitetssikring (»kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid«).

Selv om denne udgiftspost synes at omfatte omkostninger relateret til reparation eller renovering af maskiner, er dette ikke tilfældet. Myndighederne har forklaret, at produktionsafdelingen før reformen havde udført arbejde, hvor maskiner og andet udstyr var blevet efterladt på bygge- og anlægspladser (53). Derfor bestod denne udgiftspost af opfyldelse af de resterende forpligtelser i tidligere arbejdskontrakter og omfattede oprydning af byggepladser (»opprydding«) samt fjernelse, bortskaffelse og transport af unødvendige maskiner (»fjerning, skroting og fraktkostnader«). De maskiner, der skulle fjernes, var gamle, ødelagte og ikke brugbare for forretningen, hvorfor de ikke indgik i værdiansættelsen af maskinerne (eller virksomheden som helhed) (54). De norske myndigheder har forklaret, at Mesta AS overdrog en del af arbejdet til underentreprenører på kommercielle vilkår. Den resterende del af arbejdet blev udført af Mesta AS selv til timepris (ekskl. avance), som derfor var lavere end markedsprisen for lignende arbejde på det pågældende tidspunkt (55). De norske myndigheder har fremsendt dokumentation i form af lister over regninger fra underentreprenører og de priser, som Mesta AS selv har opkrævet (56).

v)   Lønkompensation

Udgiftsposten lønkompensation (»ventelønn«) er ikke omfattet af det, som de norske myndigheder ville kalde »omstruktureringsomkostninger«. Ikke desto mindre indgik lønkompensation som et af de incitamenter, der blev tilbudt medarbejderne for at tilskynde dem til at acceptere overflytning til Mesta AS. Det skal sættes i forhold til behovet for at reducere antallet af medarbejdere.

De medarbejdere, der blev overflyttet fra produktionsafdelingen, mistede deres tjenestemandsstatus, men visse specifikke rettigheder, der er knyttet til denne status, blev ikke desto mindre opretholdt i en begrænset periode. Visse af disse rettigheder reguleres af Mesta-loven (57). I § 4 i Mesta-loven fastlægges det, at i en periode på tre år efter starten af deres ansættelse i Mesta AS den 1. januar 2003 har medarbejdere, som senere fritstilles og opfylder visse betingelser (f.eks. skal de mindst have været ansat i et år) ret til at få tilbudt en passende stilling i centraladministrationen (»fortrinnsrett til annen statlig stilling«) eller, hvis det ikke er muligt, ret til at modtage lønkompensation (»ventelønn«).

Lønkompensation er reguleret af tjenestemandsloven (58). Ifølge denne ordning er tjenestemænd, som er blevet afskediget på grund af personalenedskæringer, og som ikke har fået tilbudt et andet passende job (i overensstemmelse med vilkårene og tidsfristerne i loven), berettiget til 2/3 af deres løn fra den dato, hvor de modtog deres opsigelse.

Selv om omkostningerne til lønkompensation oprindeligt indgik i omstruktureringsomkostningerne, besluttede beskæftigelsesministeriet senere, at de anslåede omkostninger i stedet skulle indregnes i forbindelse med vurderingen af Mesta AS' egenkapital. Med andre ord ville midlerne til finansiering af de pågældende omkostninger blive indskudt af staten i Mesta AS som egenkapital (59). Begrundelsen for denne fremgangsmåde var, at finansiering i form af egenkapital skal sikre, at brugen af afskedigelser som et omstruktureringsmiddel begrænses i det nye selskab. I stedet skulle selskabet anvende andre (billigere) omstruktureringsmetoder, såsom orlov med nedsat løn og pensionsordninger osv.

Det var oprindeligt planen, at 450 medarbejdere skulle være omfattet af lønkompensationsordningen, og de samlede omkostninger blev vurderet til omkring 512 mio. NOK (60), men dette overslag blev opdateret i oktober 2002 og ændret til 150 medarbejdere og samlede omkostninger på ca. 150 mio. NOK (61). Derfor var det det sidstnævnte beløb, der blev brugt i ansættelsen af Mesta AS' egenkapital.

For at holde omkostningerne nede benyttede Mesta AS følgende (billigere) alternative metoder til personalenedskæringer (62). Ikke desto mindre har de norske myndigheder forklaret, at de samlede omkostninger til sådanne foranstaltninger og lønkompensation er 359 mio. NOK (hvoraf 255,1 mio. NOK var blevet brugt den 21. december 2008) og overstiger derfor langt det beløb, der blev indskudt til dækning af sådanne omkostninger:

| | Fratrædelsesordninger, hvor medarbejdere fratræder deres stilling uden at modtage lønkompensation mod at modtage op til et års løn samt økonomisk hjælp til at finde et andet arbejde. |
| --- | --- |

Fratrædelsesordninger, hvor medarbejdere fratræder deres stilling uden at modtage lønkompensation mod at modtage op til et års løn samt økonomisk hjælp til at finde et andet arbejde.

| | Pensionsordninger, hvor medarbejdere, når de fylder 62 år, fratræder deres stilling mod en garanteret pension på 66 % af deres løn, frem til de fylder 67 år, samt retten til fortsat at optjene normale pensionsrettigheder i denne periode. |
| --- | --- |

Pensionsordninger, hvor medarbejdere, når de fylder 62 år, fratræder deres stilling mod en garanteret pension på 66 % af deres løn, frem til de fylder 67 år, samt retten til fortsat at optjene normale pensionsrettigheder i denne periode.

| | Orlov med nedsat løn er en ordning, som tilskynder medarbejdere, der ellers ville få ret til førtidspension (når de fylder 60 år) mellem 2003 og 2005, til at fratræde deres stilling før ved at tilbyde dem at fratræde stillingen med det samme mod betaling af 66 % af deres løn indtil det tidspunkt, hvor de ville have erhvervet retten til førtidspension. |
| --- | --- |

Orlov med nedsat løn er en ordning, som tilskynder medarbejdere, der ellers ville få ret til førtidspension (når de fylder 60 år) mellem 2003 og 2005, til at fratræde deres stilling før ved at tilbyde dem at fratræde stillingen med det samme mod betaling af 66 % af deres løn indtil det tidspunkt, hvor de ville have erhvervet retten til førtidspension.

2.3.   VÆRDIEN AF MASKINER OG UDSTYR (»MASKINER«) SAMT FAST EJENDOM OG BYGNINGER (»FAST EJENDOM«) I ÅBNINGSBALANCEN

I det følgende beskrives processen med at fastsætte værdien af de faste aktiver i den endelige åbningsbalance for Mesta AS. To revisorer blev antaget til denne proces: Ernst & Young blev antaget af Statens vegvesen med henblik på etablering af det nye selskab, mens transport- og kommunikationsministeriet antog Deloitte & Touche til at foretage en kvalitetskontrol af værdiansættelsen af aktiverne og udkastet til en åbningsbalance samt kontrollere de processer, metoder og principper, der blev anvendt i denne forbindelse. Efterfølgende blev Ernst & Young Mesta AS' revisor.

Kort beskrevet begyndte revisorerne i maj 2002 værdiansættelsen af aktiverne på grundlag af det simulerede kontinuitetsprincip (dvs. den rekonstruerede bogførte værdi), men ændrede vurderingsprincippet til »nutidsværdi« i august 2002. Der blev udført vurderinger af både maskiner og fast ejendom enkeltvist (og i grupper) (dette er beskrevet nærmere i afsnit 2.3.1). I oktober 2002 foretog revisorerne en vurdering af dagsværdien af hele Mesta AS' virksomhed som en going concern på grundlag af metoden med tilbagediskonteret pengestrøm (dette er beskrevet nærmere i afsnit 2.3.2). Den tilbagediskonterede pengestrøm viste, at den samlede værdi af virksomheden (dvs. den anvendte kapital) var mindre end den værdi, der fremkom ved vurderingen af de enkelte aktiver. Eftersom egenkapital i henhold til den norske aktieselskabslov ikke må overstige den samlede værdi af virksomheden, blev værdien af de enkelte (eller grupper af) aktiver reduceret.

2.3.1.   
  Værdiansættelse af de enkelte aktiver

vi)   Maskiner

Med henblik på at vurdere værdien af aktiverne udarbejdede Statens vegvesen, Arthur Andersen & Co AS, den norske regerings advokat, Via Nova og Skagerak Forsikringsmegling AS en rapport af 10. MAJ 2002 MED TITLEN ÅBNINGSBALANCEN

   (63). Vurderingen var i princippet baseret på »bogført værdi«. Eftersom centraladministrationen ikke er underlagt den norske regnskabslov (64), skulle tallene i produktionsafdelingens regnskaber imidlertid rekonstrueres til den værdi, de ville have haft, hvis produktionsafdelingen havde været underlagt den almindelige regnskabslovgivning (65). Derfor var vurderingsprincippet nærmere »retroaktiv skabelse af bogført værdi« eller blot »simuleret kontinuitet«. På den baggrund blev værdien af maskiner i produktionsafdelingens regnskaber den 1. januar 2002 på 1 111 mio. NOK justeret til 866 mio. NOK. Den 1. januar 2003 blev værdien justeret igen til 747 mio. NOK.

En efterfølgende rapport fra august 2002 med titlen Åbningsbalancen

   (66) udarbejdet af Statens vegvesen, Ernst & Young, Via Nova og Skagerak Forsikringsmegling AS viser, at det i juli 2002 blev besluttet, at de af produktionsafdelingens aktiver, der skulle overføres til Mesta AS, skulle vurderes på grundlag af princippet om »nutidsværdi« i stedet for »simuleret kontinuitet«, idet dette er et mere gennemskueligt vurderingsprincip.

Rapporten fra december 2002 med titlen Åbningsbalance Tillæg: Værdiansættelse af aktiver
  udarbejdet af Statens vegvesen, Ernst & Young, Via Nova, OPAK og Skagerak Forsikringsmegling AS viser værdien af maskiner baseret på nutidsværdi (67). Der blev anvendt to metoder til ansættelse af nutidsværdien: For visse grupper af maskiner var udgangspunktet den bogførte værdi som registreret i centraladministrationen korrigeret for moms, afskrivningsperioder og nogle skønsmæssige vurderinger. For andre grupper af maskiner var værdien baseret på eksterne vurderinger og priser (68). På den baggrund blev nutidsværdien af maskinerne vurderet til 572 mio. NOK, mens den samlede værdi af alle aktiver blev vurderet til 1 162 mio. NOK (69).

Ernst & Young har senere forklaret, at beregningerne i ovennævnte rapport, som tager udgangspunkt i den bogførte værdi baseret på simuleret kontinuitet på 747 mio. NOK og giver en nutidsværdi på 572 mio. NOK, er vildledende. Ifølge Ernst & Young er sådanne beregninger ikke indgået i processen med at fastslå nutidsværdien af de maskiner, der skulle overføres til Mesta AS.

vii)   Fast ejendom

I rapporten »Åbningsbalance« fra maj 2002 var den bogførte værdi af fast ejendom registreret af centraladministrationen den 1. januar 2002 596 mio. NOK. Efter fratrækning af fast ejendom, der ikke skulle overføres til Mesta AS, og justeringer på grundlag af simuleret kontinuitet, blev værdien vurderet til 277 mio. NOK.

Da vurderingsprincippet blev ændret fra simuleret kontinuitet til nutidsværdi, blev værdien af fast ejendom vurderet af en uafhængig sagkyndig OPAK. De norske myndigheder har fremlagt en ekspertvurdering dateret den 28. august 2002, hvori OPAK har vurderet værdien af 375 ejendomme til ca. 336 mio. NOK (70). I en opfølgningsrapport fra OPAK dateret 31. oktober 2002 fremgik det, at efter bl.a. tilføjelse af 16 ejendomme var den omtrentlige værdi af fast ejendom 395 mio. NOK. Ernst & Young har forklaret, at udelukkelse af ejendomme, som ikke skulle overføres til Mesta AS, og korrektioner for lejede ejendomme (71) senere bragte værdien af fast ejendom ned på 331 mio. NOK (72).

Rapporten fra december 2002 med titlen »Åbningsbalance Tillæg: Værdiansættelse af aktiver« viser, at værdien af fast ejendom på grundlag af simuleret kontinuitet var 596 mio. NOK, mens nutidsværdiprincippet gav en værdi på 331 mio. NOK.

2.3.2.   
  Værdiansættelse baseret på tilbagediskonteret pengestrøm

Parallelt med vurderingen af de enkelte aktiver, blev der foretaget en særskilt værdiansættelse af nutidsværdien af hele virksomheden som en going concern på grundlag af metoden med tilbagediskonteret pengestrøm. Denne vurdering er kort beskrevet i en rapport af oktober 2002 med titlen »Værdiansættelse« udarbejdet af Ernst & Young (73). Rapporten konkluderer, at anvendelsen metoden med tilbagediskonteret pengestrøm betyder, at den anvendte kapital (74) beløber sig til ca. 600 mio. NOK (inden for et interval på +/– 25 %). Analysen var baseret på en pengestrømsvurdering for 2003-2012 og gav for denne periode en negativ nutidsværdi på 300 mio. NOK og en terminalværdi på plus 900 mio. NOK (75). Egenkapitalforrentningen blev fastsat til et nominelt afkast på 6,7 % af de samlede aktiver efter skat (76).

Ernst & Young har forklaret, at den anvendte kapital (på 600 mio. NOK) omfatter samlede aktiver minus kortfristet gæld. Til sammenligning var værdiansættelsen på grundlag af vurderingen af de enkelte aktiver 1 162 mio. NOK. Hvis kortfristet gæld (på 464 mio. NOK) trækkes ud af de 1 162 mio. NOK, er den anvendte kapital (77) 698 mio. NOK. Dette tal er højere end den anvendte kapital på 600 mio. NOK, som fremkommer ved en vurdering baseret på nutidsværdien af hele virksomheden (dvs. metoden med tilbagediskonteret pengestrøm). I henhold til den norske aktieselskabslov må egenkapitalen ikke overstige den samlede værdi af virksomheden, hvorfor det var nødvendigt at reducere værdien af aktiverne (78). Derfor reducerede Ernst & Young værdien af aktiverne for at få den anvendte kapital ned på 619 mio. NOK. Dette er vist i det følgende (79):

| Faste aktiver | 1 053 |
| --- | --- |
| Omsætningsaktiver | 109 |
| Kortfristet gæld | (464) |
| Netto | 698 |
| Nedjustering af maskiner | (25) |
| Nedjustering af fast ejendom | (54) |
| Nedjusteringer i alt | (79) |
| Værdi efter nedjusteringer | 619 |
| Gæld (pensioner) | 319 |
| Egenkapital | 300 |
| Kontant egenkapital | 1 600 |
| Egenkapital i åbningsbalance i alt | 1 900 |

Faste aktiver

1 053

Omsætningsaktiver

109

Kortfristet gæld

(464)

Netto

698

Nedjustering af maskiner

(25)

Nedjustering af fast ejendom

(54)

Nedjusteringer i alt

(79)

Værdi efter nedjusteringer

619

Gæld (pensioner)

319

Egenkapital

300

Kontant egenkapital

1 600

Egenkapital i åbningsbalance i alt

1 900

Som det fremgår, blev der foretaget en nedjustering på 79 mio. NOK. Som følge af den store usikkerhed forbundet med værdien af fast ejendom og maskiner blev nedjusteringen henført til disse aktiver som vist nedenfor:

| Anslået nutidsværdi af maskiner | 572 |
| --- | --- |
| Køb | 44 |
| Nedjustering | (25) |
| Værdi i åbningsbalance | 591 |
| Anslået nutidsværdi af fast ejendom | 331 |
| Køb | 4 |
| Nedjustering | (54) |
| Værdi i åbningsbalance | 281 |

Anslået nutidsværdi af maskiner

572

Køb

44

Nedjustering

(25)

Værdi i åbningsbalance

591

Anslået nutidsværdi af fast ejendom

331

Køb

4

Nedjustering

(54)

Værdi i åbningsbalance

281

2.3.3.   
  Kvalitetskontrol

Parallelt med processen med vurdering af nutidsværdien havde Deloitte & Touche (i oktober 2002) indledt en kontrol af de første værdiansættelser af aktiver (baseret på simuleret kontinuitet) i forhold til resultaterne med tilbagediskonteret pengestrøm. På dette grundlag fandt Deloitte & Touche, at værdien (baseret på simuleret kontinuitet) af de faste aktiver skulle reduceres fra 1 137 mio. NOK (80) til 937 mio. NOK (dvs. med 200 mio. NOK) (81).

2.3.4.   
  Værdiansættelse i den endelige åbningsbalance

Den endelige åbningsbalance af 1. januar 2003 udarbejdet af Mesta AS med assistance fra Ernst & Young, Via Nova Plan og Trafikk AS (vedhæftet som bilag A) viser en samlet værdi af faste aktiver på 977 mio. NOK (82).

Den endelige åbningsbalance bekræfter, at værdien af maskiner på 572 mio. NOK, som blev fastsat i rapporten fra december 2002 (med titlen »Åbningsbalance Tillæg: Værdiansættelse af aktiver«), blev nedjusteret med 25 mio. NOK til 547 mio. NOK. Efter tilføjelse af yderligere investeringer og en række mindre justeringer var maskinernes endelige værdi bragt op på 594 mio. NOK.

Efter visse køb på 4 mio. NOK var værdien af fast ejendom 335 mio. NOK, og nedjusteringen på 54 mio. NOK (som skyldtes resultatet af metoden med tilbagediskonteret pengestrøm) betød, at værdien af fast ejendom endte på 281 mio. NOK.

2.4.   OVERFØRSEL AF OVERGANGSKONTRAKTER OG DERES VÆRDI I ÅBNINGSBALANCEN

2.4.1.   
  Byggekontrakter

De norske myndigheder har forklaret, at alle nye byggekontrakter (for arbejde såsom veje, tunneller, kajer og broer) fra den 1. januar 2003 blev givet i offentligt udbud.

De eksisterende byggeprojekter skulle imidlertid overføres til Mesta AS for at kunne fortsætte arbejdet på dem. De eksisterende kontrakter var af varierende kompleksitet og havde forskellige løbetider, men de udløb alle et eller to år efter etableringen af Mesta AS. De norske myndigheder har forklaret, at byggekontrakterne blev overført til Mesta AS til de priser, der oprindeligt blev fastsat for sådanne kontrakter. De norske myndigheder er af den overbevisning, at disse priser afspejler markedspriserne. Før den 1. januar 2003 blev en stor del af byggekontrakterne givet i offentligt udbud, hvilket gav Statens vegvesen en vis viden om markedsprisniveauet. Desuden skulle priserne på de interne byggekontrakter mellem Statens vegvesen og produktionsafdelingen fastsættes i overensstemmelse med interne retningslinjer, der indeholdt regler om prisfastsættelsen for interne kontrakter (83). Ifølge de interne retningslinjer skulle de priser, der var opnået i forbindelse med offentlige udbud, danne grundlag for fastsættelsen af priser for interne kontrakter: Enten skulle priserne fra offentlige udbud anvendes direkte, eller så skulle priserne på de interne kontrakter baseres på vurderinger i forhold til markedsprisen og (hvor det var relevant) reduceres til markedsniveauet (84). Under alle omstændigheder var Statens vegvesens generelle betingelse, at de priser, der blev fastsat i interne kontrakter, skulle afspejle markedsprisniveauet (85). Endelig har de norske myndigheder også forklaret, at ud over de skatter og afgifter, som pålægges alle ydelser, var der ingen skattekrav eller andre lovgivningskrav, der påvirkede den pris, som kontrakterne blev overført til (86).

De priser, som byggekontrakterne blev overført til Mesta AS til, var de samme priser som dem, der blev brugt til at fastlægge indtægterne for kontrakterne i pengestrømsanalysen.

2.4.2.   
  Drifts- og vedligeholdelseskontrakterne

Mesta AS overtog 102 eksisterende drifts- og vedligeholdelseskontrakter (»funksjonsavtaler«) (87). Disse kontrakter, som omfattede arbejde som f.eks. asfaltering, vejafmærkning, dræning, grusning samt oversvømmelse og sneskred, ville alle udløbe inden for højst fire år, dvs. tredje kvartal 2006. De er inddelt i fire kategorier med hensyn til løbetid. Når drifts- og vedligeholdelseskontrakterne udløber, giver Statens vegvesen ca. 25 % af kontrakterne i offentligt udbud pr. 1. september hvert år på følgende måde:

—   Kategori A: 24 kontrakter, som udløb i løbet af efteråret 2003

—   Kategori B: 25 kontrakter, som udløb i løbet af efteråret 2004

—   Kategori C: 27 kontrakter, som udløb i løbet af efteråret 2005

—   Kategori D: 26 kontrakter, som udløb i løbet af efteråret 2006

De enkelte kategorier indeholder kontrakter, som dækker geografiske områder jævnt fordelt over hele Norge (for at sikre stabilitet i leveringen af ydelser), men de afspejler også sværhedsgraden af det arbejde, der skal udføres. Kategori A indeholder det mest enkle entreprisearbejde i små områder (dvs. områder, som ikke giver de store vanskeligheder med hensyn til trafik og vejrforhold samt vejtype), mens kategori D omfatter vanskeligt entreprisearbejde med hensyn til både vejtype (f.eks. bjerge og klipper), trafik og vejrforhold. Kategori B og C indeholder entreprisearbejde mellem disse to yderpunkter.

De norske myndigheder har forklaret, at priserne på ydelserne i de drifts- og vedligeholdelseskontrakter, som produktionsafdelingen havde indgået, blev fastholdt i forbindelse med overførslen af kontrakterne til Mesta AS.

2.4.3.   
  Overførselsværdi for kontrakterne

Overførselspriserne for kontrakterne fremgår af et Excel-ark fremlagt af de norske myndigheder, som ligner det ark, Veidekke ASA tidligere har fremsendt (88). Efter beslutningen om at indlede proceduren har de norske myndigheder opdateret overslaget over den samlede pris, som byggekontrakterne blev overført til Mesta AS til, fra 2 960 mio. NOK til 2 942 mio. NOK (89). De norske myndigheder har også opdateret overslaget over den samlede overførselspris for drifts- og vedligeholdelseskontrakterne fra 5 750 mio. NOK til 5 866 mio. NOK. Oversigten viser ikke prisen på de enkelte kontrakter.

2.4.4.   
  Prisniveau, der fremkom ved efterfølgende offentlige udbud

En rapport bestilt og offentliggjort af det norske vejdirektorat, Via Nova Plan og Trafikk AS indeholder en analyse over prisniveauet for kontrakter i december 2003 (»Via Nova-rapporten«). Via Nova-rapporten viser, at en række overgangskontrakter for drift og vedligeholdelse, som blev overført til Mesta AS, var genstand for offentligt udbud i januar 2003. En af konklusionerne i rapporten var, at omkostningsniveauet for overgangskontrakterne, som blev givet i offentligt udbud i 2003, synes at være ca. 32 % under det oprindelige omkostningsniveau for sammenlignelige overgangskontrakter overført til Mesta AS. De norske myndigheder har bemærket, at det er korrekt, at Statens vegvesen ikke gennemførte nye forhandlinger for at opnå en prisreduktion for overgangskontrakterne (de resterende).

De norske myndigheder har fremsendt en oversigt over de priser, der fremkom ved de offentlige udbud af drifts- og vedligeholdelseskontrakterne mellem 2003 og 2006. De beløb, der er vist i den oversigt, som de norske myndigheder har fremsendt, svarer (med visse uoverensstemmelser) til dem, der er angivet i Excel-arket fra Veidekke ASA, som også indeholder en tabel, der sammenligner det vindende (dvs. det laveste) bud i hver enkelt udbudsprocedure med de priser, som kontrakterne blev overført til. En sammenligning fremsendt af Veidekke ASA viser, at for kontrakter i udbud mellem 2003 og 2006 var tilslagspriserne generelt lavere end priserne for de kontrakter, der tidligere blev overført til Mesta AS. Oversigten viser også, at priserne i de tilbud, som Mesta AS (selv) indgav i efterfølgende udbud, er lavere end priserne for de kontrakter, der var overført til Mesta AS (90):

| (mio. NOK) |
| --- |
| Udbudsår | Tilslagspris | Difference mellem overførselspris og tilslagspris | Difference mellem overførselspris og Mesta AS' udbudspriser |
| 2003 | 1 226,6 | 94 | 67 |
| 2004 | 1 605,2 | 328 | 282 |
| 2005 | 1 857,1 | 760 | 563 |
| 2006 | 7 455,5 | 948 | 900 |

(mio. NOK)

Udbudsår

Tilslagspris

Difference mellem overførselspris og tilslagspris

Difference mellem overførselspris og Mesta AS' udbudspriser

2003

1 226,6

94

67

2004

1 605,2

328

282

2005

1 857,1

760

563

2006

7 455,5

948

900

Oversigten over de drifts- og vedligeholdelseskontrakter, der blev givet i offentligt udbud mellem 2003 og 2006, som myndighederne har fremsendt, viser, at Mesta AS vandt 14 ud af de 24 kontrakter, der blev udbudt i 2003. I 2004 vandt Mesta AS 13 ud af 25 kontrakter, mens Mesta AS i 2005 vandt 20 ud af 29 kontrakter. I 2006 vandt Mesta AS 21 ud af 30 kontrakter (91). Det betyder, at ud af et samlet antal på 108 kontrakter vandt Mesta AS 68 kontrakter, svarende til ca. 62,7 %.

2.4.5.   
  Statens vegvesens tidligere prisundersøgelser og erfaringer

De norske myndigheder har forklaret, at før etableringen af Mesta AS støttede Stortinget fem test/pilot-kontrakter, som Statens vegvesen havde planlagt at give i offentligt udbud. Myndighederne har forklaret, at de deraf følgende priser blev brugt til at evaluere denne kontrakttype internt (både i perioden før og efter beslutningen om at etablere Mesta AS i 2001). De deraf følgende priser er imidlertid ikke blevet benyttet som grundlag for prisfastsættelsen for overgangskontrakterne. Som svar på Tilsynsmyndighedens spørgsmål om årsagen dertil har de norske myndigheder forklaret, at det var blevet besluttet, at værdien af overgangskontrakterne skulle fastsættes baseret på omkostningsgrundlaget for kontrakterne.

Ifølge myndighederne var tilslagspriserne for de fem test/pilot-kontrakter følgende:

| — | Bærum (1998) fem år: 74 940 000 NOK |
| --- | --- |

—

Bærum (1998) fem år: 74 940 000 NOK

| — | Nedre Romerike (1999) fem år: 56 000 000 NOK |
| --- | --- |

—

Nedre Romerike (1999) fem år: 56 000 000 NOK

| — | Ibestad Dyrøy (1999) fire år: 30 418 400 NOK |
| --- | --- |

—

Ibestad Dyrøy (1999) fire år: 30 418 400 NOK

| — | Lågendalen (2000) fire år: 45 706 323 NOK |
| --- | --- |

—

Lågendalen (2000) fire år: 45 706 323 NOK

| — | Våler og Åsnes (2001) fem år: 39 018 023 NOK. |
| --- | --- |

—

Våler og Åsnes (2001) fem år: 39 018 023 NOK.

Statens vegvesen udgav i december 2000 en rapport, hvori det undersøgte konkurrenceevnen for produktionsafdelingens drifts- og vedligeholdelsesydelser (92). Rapporten indeholder de foreløbige resultater for august 2000, og konkurrenceevnen er blevet beregnet ved at finde forholdet mellem de beregnede omkostninger for en kontrakt og den aftalte pris. For produktionsafdelingens kontrakter udgjorde omkostningerne 94 % af prisen, hvorimod omkostningerne i private entreprenørers kontrakter udgjorde 71 % af prisen. Det fremgår, at en del af test/pilot-sagerne dannede grundlag for denne konklusion. På rapportens side 7 fremgår det, at Bærum-kontrakten har en gennemsnitlig årlig værdi på 15 mio. NOK som følge af det offentlige udbud. Dette tal er resultatet af en pris pr. km på 125 000 × 120 km vej, hvilket giver 15 mio. NOK (eller 75 mio. NOK over fem år) (93). Ifølge rapporten har Nedre Romerike-kontrakten en årlig værdi på 11,2 mio. NOK. Prisen pr. km er 50 000 × 198 km vej, svarende til 9,9 mio. NOK (eller 49,5 mio. NOK over fem år) (94).

Bortset fra dette fremgår det af spørgsmål stillet af Stortingets transportudvalg til transportministeriet i 1999-2000 vedrørende situationen i Statens vegvesen, at der var foretaget en analyse i Akershus, som viste, at prisniveauet i kontrakterne for drift og vedligeholdelse lå 20-25 % over prisniveauet i de private kontrakter (95). Endvidere henviser Statens vegvesen i en pressemeddelelse dateret den 17. april 2001 til, at en sammenligning mellem fire kontrakter om drifts- og vedligeholdelsesydelser fra private udbydere på den ene side og kontrakter om Statens vegvesens udførelse af tilsvarende ydelser på den anden side viste, at det laveste pristilbud blandt de private udbydere lå ca. 15-20 % lavere end produktionsafdelingens.

2.4.6.   
  Overgangskontrakterne og åbningsbalancen

De norske myndigheder har forklaret, at overgangskontrakter var aktiver, der indgik i den tilbagediskonterede pengestrøm, hvorfor de blev medtaget i vurderingen af Mesta AS' samlede værdi. Resultaterne af pengestrømsanalysen viser imidlertid, at værdien af kontraktporteføljen (96) var for lav til at få tildelt en værdi (97).

2.4.7.   
  Midlertidig forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse

De norske myndigheder har forklaret, at de i henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, fra den 1. januar 2003 overdrog Mesta AS at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i form af drift og vedligeholdelse af det nationale vejnet. Denne forpligtelse blev gradvist udfaset og ophørte den 1. september 2006. Disse tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse er beskrevet nærmere i en rapport om standarder for drift og vedligeholdelse udgivet af Statens vegvesen i 1999 (opdateret i 2003) (98). Rapporten indeholder de grundlæggende krav til sikring af, at drifts- og vedligeholdelsesarbejdets kvalitet er tilstrækkelig til at opretholde trafiksikkerheden, ved at fastsætte konkrete standarder eller foranstaltninger med hensyn til tunneller, dræning, asfaltering, broer, kaje og fortove (»standardiseringsrapporten«) (99). Standardiseringsrapporten indeholder også specifikke standarder for sikker vedligeholdelse om vinteren for at sikre opretholdelse af trafiksikkerheden. Tjenesteydelsen er overdraget til Mesta AS i medfør af en bestemmelse i hver enkelt kontrakt, der er tildelt Mesta AS, med en kort oversigt over de relevante standarder og en henvisning til standardiseringsrapporten om drift og vedligeholdelse.

De norske myndigheder har forklaret, at overdragelsen af ovennævnte tjenesteydelse til Mesta AS skete for at garantere en tilstrækkelig høj trafiksikkerhed frem til september 2006. I denne henseende har myndighederne forklaret, at Statens vegvesen har ansvaret for trafiksikkerheden og for at sikre en minimumsstandard ved at føre kontrol med og overvåge reparationer og vedligeholdelse (100). Frem til den 1. januar 2003 gik denne opgave primært ud på at overvåge én udbyders arbejde, nemlig produktionsafdelingen. Efter denne dato ville opgaven imidlertid blive udvidet, eftersom vejvedligeholdelsesarbejdet ville blive givet i offentligt udbud og dermed blive udført af en række forskellige udbydere. I denne sammenhæng fremgår det af forarbejderne til lovgivningen, at begrundelsen for at åbne markedet gradvist var at sikre, at Statens vegvesen fortsat kunne kontrollere og sikre, at vejnettets standard og trafiksikkerheden var tilfredsstillende (101).

De norske myndigheder har endvidere forklaret, at dette også er begrundelsen for at udbyde de mest risikable og krævende kontrakter i licitation i slutningen af processen, mens de enkleste og mindste blev udbudt først (102). Ved at gemme de mest krævende kontrakter til sidst ville Statens vegvesen have oparbejdet en del erfaring med at føre kontrol med og overvåge flere udbydere efter de første udbudsrunder. Statens vegvesen ville derfor have de bedst mulige betingelser for at bevare kontrollen med trafiksikkerheden, når de mere krævende kontrakter skulle udbydes (103).

Med hensyn til betaling af kompensation for offentlig tjeneste har de norske myndigheder fremsendt følgende tabeller med en oversigt over omkostninger, indtægter og forrentning for de tjenester, som Mesta AS udførte i henhold til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse (104). I denne forbindelse har de norske myndigheder forklaret, at Mesta AS førte separate regnskaber for hver overgangskontrakt i 2003-2006. Derfor kan alle indtægter (og alle omkostninger) i følgende tabeller direkte henføres til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse.

Tabel 1 viser, at i forhold til den samlede kapital, der blev investeret i Mesta AS, er der tilført kapital til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse i samme forhold som overgangskontrakternes andel af indtægterne i forhold til de samlede indtægter.

Mesta AS — fordeling af kapital

| (mio. NOK) |
| --- |
| Kapital i alt | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| Åbningsbalance | 2 686 | 3 989 | 4 291 | 4 643 |
| Ultimobalance | 3 989 | 4 291 | 4 643 | 4 340 |
| Gennemsnit | 3 338 | 4 140 | 4 467 | 4 492 |
| Omsætning i alt, Mesta | 6 386 | 5 899 | 6 076 | 4 492 |
| Omsætning i alt, drift og vedligeholdelse | 3 645 | 3 613 | 3 235 | 3 253 |
| Andel af omsætning fra drift og vedligeholdelse i forhold til omsætning i alt | 57 % | 61 % | 53 % | 55 % |
| Kapital til drift og vedligeholdelse | 1 905 | 2 536 | 2 378 | 2 460 |
| Andel af kapital til drift og vedligeholdelse tildelt til overgangskontrakter (%) | 96 % | 81 % | 60 % | 30 % |
| Andel af kapital til drift og vedligeholdelse tildelt til overgangskontrakter (NOK) | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 |

(mio. NOK)

Kapital i alt

2003

2004

2005

2006

Åbningsbalance

2 686

3 989

4 291

4 643

Ultimobalance

3 989

4 291

4 643

4 340

Gennemsnit

3 338

4 140

4 467

4 492

Omsætning i alt, Mesta

6 386

5 899

6 076

4 492

Omsætning i alt, drift og vedligeholdelse

3 645

3 613

3 235

3 253

Andel af omsætning fra drift og vedligeholdelse i forhold til omsætning i alt

57 %

61 %

53 %

55 %

Kapital til drift og vedligeholdelse

1 905

2 536

2 378

2 460

Andel af kapital til drift og vedligeholdelse tildelt til overgangskontrakter (%)

96 %

81 %

60 %

30 %

Andel af kapital til drift og vedligeholdelse tildelt til overgangskontrakter (NOK)

1 835

2 050

1 437

748

Følgende tabel giver en oversigt over omkostninger, indtægter og den faktiske forrentning for Mesta AS af overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse i 2003-2006. De norske myndigheder har præciseret, at der ikke blev fastsat nogen specifik forrentning på forhånd med hensyn til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse.

Mesta AS: indtægter, omkostninger og forrentning for overgangskontrakter for drift og vedligeholdelse

| (mio. NOK) |
| --- |
| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | I alt |
| Indtægter | 2 116 | 1 871 | 1 293 | 586 | 5 866 |
| Resultat før skat (105) | 277 | 175 | 199 | 151 | 802 |
| Resultat efter skat | 199 | 126 | 144 | 108 | 577 |
| Overskudsgrad | 9 % | 7 % | 11 % | 18 % | |
| Kapital til overgangskontrakter | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 | 6 070 |
| Faktisk forrentning af investeret kapital | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,50 % | |

(mio. NOK)

2003

2004

2005

2006

I alt

Indtægter

2 116

1 871

1 293

586

5 866

Resultat før skat (105)

277

175

199

151

802

Resultat efter skat

199

126

144

108

577

Overskudsgrad

9 %

7 %

11 %

18 %

Kapital til overgangskontrakter

1 835

2 050

1 437

748

6 070

Faktisk forrentning af investeret kapital

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,50 %

De norske myndigheder har forklaret, at den gennemsnitlige forrentning på drifts- og vedligeholdelsesmarkedet, dvs. »referencerenten« er de vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (»WACC«) efter skat på 8,42 % (106).

Følgende tabel viser en oversigt over sammensætningen af referencerenten.

Sammensætning af referencerente

| Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC) | |
| --- | --- |
| Risikofri rente (107) før skat | 3,85 % |
| Markedsrisikotillæg (108) | 5,00 % |
| Kapitalbetaværdi i alt | 0,90 |
| Nettogældsandel |
| Egenkapitalbetaværdi | 1 |
| Forrentning af egenkapital efter skat | 8,85 % |
| Forrentning af fremmedkapital |
| Risikofri rente før skat | 3,85 % |
| Lånetillæg | 2,50 % |
| Forrentning af fremmedkapital før skat | 6,35 % |
| Skatteprocent | 28 % |
| Forrentning af fremmedkapital efter skat | 4,57 % |
| Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC) |
| Forrentning af egenkapital | 8,85 % |
| Egenkapitalgrad | 90 % |
| Vægtet forrentning af egenkapital efter skat | 8,00 % |
| Forrentning af fremmedkapital efter skat | 4,6 % |
| Fremmedkapitalgrad | 10 % |
| Vægtet forrentning af fremmedkapital efter skat | 0,5 % |
| WACC kapitalomkostninger i alt efter skat | 8,42 % |

Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC)

Risikofri rente (107) før skat

3,85 %

Markedsrisikotillæg (108)

5,00 %

Kapitalbetaværdi i alt

0,90

Nettogældsandel

Egenkapitalbetaværdi

1

Forrentning af egenkapital efter skat

8,85 %

Forrentning af fremmedkapital

Risikofri rente før skat

3,85 %

Lånetillæg

2,50 %

Forrentning af fremmedkapital før skat

6,35 %

Skatteprocent

28 %

Forrentning af fremmedkapital efter skat

4,57 %

Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC)

Forrentning af egenkapital

8,85 %

Egenkapitalgrad

90 %

Vægtet forrentning af egenkapital efter skat

8,00 %

Forrentning af fremmedkapital efter skat

4,6 %

Fremmedkapitalgrad

10 %

Vægtet forrentning af fremmedkapital efter skat

0,5 %

WACC kapitalomkostninger i alt efter skat

8,42 %

Referencerenten på 8,42 % er baseret på en betaværdi på 1, som er blevet fastsat med henvisning til:

| — | Observationer af betaværdien over en periode på 40 måneder (2002-2007) for 15 sammenlignelige virksomheder (såsom Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109) |
| --- | --- |

—

Observationer af betaværdien over en periode på 40 måneder (2002-2007) for 15 sammenlignelige virksomheder (såsom Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109)

| — | forrentningen korreleres på grundlag af Morgan Stanleys »All Country World Index« (110) |
| --- | --- |

—

forrentningen korreleres på grundlag af Morgan Stanleys »All Country World Index« (110)

| — | egenkapitalgraden betragtes som værende på linje med gennemsnittet i sektoren (baseret på 15 sammenlignelige virksomheder) (111). |
| --- | --- |

—

egenkapitalgraden betragtes som værende på linje med gennemsnittet i sektoren (baseret på 15 sammenlignelige virksomheder) (111).

Endelig viser følgende tabel differencen mellem referencerenten og den faktiske forrentning, som Mesta AS opnåede for drifts- og vedligeholdelseskontrakterne i de relevante år.

Forrentning

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | I alt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta: forrentning | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Referencerente | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Ekstra forrentning i % | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Ekstra forrentning i mio. NOK | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

I alt

Mesta: forrentning

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Referencerente

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Ekstra forrentning i %

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Ekstra forrentning i mio. NOK

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

2.5.   STEMPELAFGIFT OG TINGLYSNINGSGEBYR

I henhold til Mesta-loven skulle fast ejendom, der overføres fra produktionsafdelingen til Mesta AS, registreres i det norske ejendomsregister som et »navneskifte« (112). Dette betød, at Mesta ville få sin faste ejendom registreret i ejendomsregistret uden at skulle betale stempelafgift og tinglysningsgebyr, som normalt opkræves i forbindelse med overdragelse af ejendomsret i Norge (113).

Norge har en administrativ praksis, »kontinuitetsprincippet«, hvor en virksomhed kan blive fritaget for stempelafgift og tinglysningsgebyr, hvis den betragtes som værende »fortsættende« i en eller anden form. Det norske justitsministerium har udsendt to cirkulærer om anvendelsen af kontinuitetsprincippet. I henhold til det første cirkulære, som var gældende den 1. januar 2003, kan kontinuitetsprincippet kun anvendes ved fusioner af aktieselskaber (114). Det andet cirkulære udvidede anvendelsen til at gælde både fusioner, opløsning af fusioner og omdannelser fra den 1. juli 2005 (115).

2.6.   BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN

Den 18. juli 2007 vedtog Tilsynsmyndigheden beslutningen om at indlede en formel undersøgelsesprocedure på grundlag af en foreløbig konklusion om, at de foranstaltninger, der blev truffet i forbindelse med etableringen af Mesta AS, kunne udgøre statsstøtte, som ikke hører under nogen af undtagelserne i EØS-aftalen (116). Tilsynsmyndigheden tvivlede derfor på, om de relevante foranstaltninger kunne betragtes som værende forenelige med EØS-aftalens funktion. De relevante foranstaltninger omhandler omstruktureringsforanstaltninger, værdiansættelse af aktiver, overgangskontrakter overført til Mesta AS og manglende betaling af stempelafgift og tinglysningsgebyr.

3.   BEMÆRKNINGER FRA TREDJEPARTER

Der er modtaget bemærkninger fra fire interesserede parter efter beslutningen om at indlede proceduren, hvorefter Tilsynsmyndigheden og forskellige interesserede parter har haft en omfattende dialog om de relevante spørgsmål.

3.1.   ARNTZEN DE BESCHE — MESTA AS

Advokatfirmaet Arntzen de Besche (»Arntzen«) har indsendt bemærkninger på vegne af Mesta AS.

Hvad angår statens kompensation for omstruktureringsforanstaltninger angiver Arntzen, at det primære spørgsmål er, hvorvidt omkostningerne udgør en forpligtelse for staten. Det er kun, hvis foranstaltningerne ikke udgør en forpligtelse for staten, at omstruktureringsomkostningerne kan betragtes som en del af Mesta AS' normale budget, og en refundering af sådanne omkostninger udgør en økonomisk fordel. I henhold til »Combus«-dommen er det afgørende, hvorvidt kompensationen »letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget«, og det er kun fritagelse for sådanne omkostninger, der må betragtes som en økonomisk fordel (117).

Der skal skelnes mellem kompensation for i) omkostninger, der afholdes i forbindelse med en virksomheds normale drift, og ii) pålagte omkostninger, der ikke afholdes i forbindelse med en virksomheds normale drift, og ikke svarer til konkurrenternes omkostningsforpligtelser. Kompensation for den sidstnævnte omkostningstype kan, som i denne sag, kun modvirke eller udligne en strukturel ulempe ved at sikre lige konkurrencevilkår og udgør derfor ikke statsstøtte. På denne baggrund gør Arntzen gældende, at kompensationen for omstruktureringsforanstaltninger til Mesta AS er baseret på en forpligtelse for staten, der har til formål at modvirke strukturelle ulemper, hvorfor denne kompensation ikke omfatter nogen statsstøtte.

Hvis Tilsynsmyndigheden når til det resultat, at omstruktureringsforanstaltningerne omfatter statsstøtte, gør Arntzen gældende, at støtten er forenelig, eftersom den giver Mesta AS mulighed for at konkurrere på lige konkurrencevilkår på et nyligt åbent marked. Eftersom Mesta AS' produktionsafdeling tidligere var statens interne tjenesteudbyder, blev Mesta AS etableret med en organisation, der ikke var gearet til konkurrence. Uden kompensation ville Mesta AS' konkurrencestilling blive berørt. Kommissionen gjorde i sin beslutning i »Destia-sagen« gældende, at åbning af markedet er i Fællesskabets interesse (118). Endvidere tager retningslinjerne vedrørende en analysemetode for statsstøtte i forbindelse med strandede omkostninger sigte på at lette virksomheders overgang til et konkurrencebetonet marked. Faktisk strider støtte (begrænset i tid og i sine konsekvenser), der udbetales for at opfylde et fælles mål om at lette overgangen fra et lukket marked til et (delvist) liberaliseret marked, ikke mod den fælles interesse, men bidrager til at opveje fordrejningen af konkurrencen. I denne forbindelse henledes opmærksomheden på, at Mesta AS skal tilbagebetale eventuelle overskydende omstruktureringsmidler.

Hvad angår vurderingen af maskineri gør Arntzen gældende, at den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse viste, at virksomheden havde en værdi på 600 mio. NOK, da vurderingsprincippet blev ændret fra bogført værdi til nutidsværdi. Fordelingen af værdien på aktiverne ændrer ikke den generelle værdi og rejser derfor ikke nogen statsstøttespørgsmål. På grundlag af resultatet af den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse blev værdien af aktiverne (herunder kortfristet gæld) reduceret fra en nutidsværdi på 698 mio. NOK til 619 mio. NOK. Derfor udgjorde justeringen 79 mio. NOK og ikke 200 mio. NOK.

Med hensyn til overgangskontrakterne anfører Arntzen, at Mesta AS kun modtog kompensation for omkostningerne ved at yde tjenester i henhold til de relevante kontrakter og fik derfor ikke nogen økonomisk fordel i den i statsstøttereglerne anførte forstand. Arntzen gør endvidere gældende, at hvis Tilsynsmyndigheden skal påvise, at selskabet fik en økonomisk fordel, skal den finde frem til en referencepris, som i forhold til den faktiske pris for de kontrakter, der blev overført til Mesta AS, udgør den økonomiske fordel. Det er kun, hvis Tilsynsmyndigheden kan påvise, at virksomheder, der eksisterede den 1. januar 2003, kunne tilbyde tilsvarende tjenester billigere, at de priser, som kontrakterne blev overført til Mesta AS til, kan betragtes som overpriser. Bevisbyrden ligger hos Tilsynsmyndigheden.

Arntzen gør også gældende, at der faktisk ikke var nogen markedspris den 1. januar 2003, eftersom alt drifts- og vedligeholdelsesarbejde blev udført internt, og at der den 1. januar 2003 i realiteten blev skabt et monopol med etableringen af Mesta AS. De priser, der fremkom ved de offentlige udbud af pilotprojekterne, kan ikke bruges som referencepriser: For det første har Tilsynsmyndigheden ikke påvist, at andre virksomheder rent faktisk var klar og i stand til at levere de relevante tjenester til en lavere pris. I lyset af sagens store betydning bør Tilsynsmyndigheden gennemføre en grundig undersøgelse af, hvorvidt andre virksomheder var klar til at levere de pågældende tjenester billigere. Kun hvis det er tilfældet, kan der være tale om statsstøtte. For det andet var prisniveauet i de udbudte pilotkontrakter lavere end de priser, som kontrakterne er blevet overført til Mesta AS til, men de to grupper af kontrakter er ikke ens. Det betyder, at pilotkontrakterne ikke kan siges at repræsentere markedsprisen. I denne forbindelse bemærkes det, at den oprindelige kontraktpris for en af pilotkontrakterne, nemlig Bærum-kontrakten, blev hævet med 25 % som følge af ekstra arbejde. En stor del af dette ekstra arbejde var inkluderet i grundprisen for de overgangskontrakter, der blev overført til Mesta AS. Endelig har Tilsynsmyndigheden ikke dokumentation for, at de virksomheder, der vandt pilotkontrakterne eller de kontrakter, der blev udbudt efter 2003, faktisk får dækket deres omkostninger ved at levere ydelserne. Hvis virksomhederne ikke får dækket deres omkostninger, er der ikke tale om en effektiv åbning af markedet.

3.2.   THOMMESSEN — VEIDEKKE ASA

Advokatfirmaet Thommessen Krefting Greve Lund AS (»Thommessen«) har indsendt bemærkninger på vegne af Veidekke ASA.

Med hensyn til omstruktureringsforanstaltningerne gør Thommessen gældende, at det i Combus-dommen anerkendes, at statens finansiering af omkostningsineffektive tiltag, der hidrører fra tidligere arbejdsret, ikke udgør statsstøtte, hvis det står i et rimeligt forhold til den strukturelle ulempe. Enhver kompensation, der strækker sig ud over differencen mellem omkostningerne ved den strukturelle ulempe og de relevante lønudgifter i en sammenlignelig virksomhed, udgør statsstøtte. Statens indgriben bør ikke fritage Mesta AS fra tidligere indgåede pensionsforpligtelser, kun fra fremtidige strukturelle ulemper (dvs. fra 2003). Thommessen gør gældende, at Mesta AS blev overkompenseret for de strukturelle ulemper. Tilsynsmyndigheden bør derfor få bekræftet, hvorvidt overbemandingen i Mesta AS gav virksomheden nogle fordele, som betød at den strukturelle ulempe (ved overbemandingen) blev overvurderet. Med andre ord skal Tilsynsmyndigheden undersøge, hvorvidt ulempen ved at være overbemandet blev udlignet ved, at selskabet havde adgang til ledig og billig arbejdskraft. I denne forbindelse henledes opmærksomheden på, at Mesta AS' rentabilitet var væsentligt bedre end først forventet i de første tre år. Det fremgår af forslag til Stortinget nr. 1 (2007-2008), at de midler, der blev tildelt hvert år, mere end dækkede den relevante forpligtelse ved omstruktureringsforanstaltningerne, hvilket tyder på overkompensation.

Tilsynsmyndigheden bør især undersøge, hvorvidt staten havde mulighed for at overflytte, omfordele eller omplacere nogle medarbejdere i stedet for at tilbyde dem førtidspension. Tilsynsmyndigheden bør bede de norske myndigheder om at bevise, at førtidspensioneringen var nødvendig for at løse personaleproblemet. Tilsynsmyndigheden bør få bekræftet, hvorvidt myndighederne kun kompenserede for differencen mellem de gennemsnitlige omkostninger til en almindelig privat pensionsordning og medlemskab af den statslige pensionskasse, og hvorvidt kompensationen var begrænset til tjenestemænd. Tilsynsmyndigheden bedes kontrollere, hvorvidt omkostningerne til opretholdelse af en særlig pensionsalder normalt indgår i en virksomheds budget og derfor ikke udgør en strukturel ulempe, hvilket betyder, at kompensationen kan udgøre statsstøtte. Tilsynsmyndigheden bør også vurdere transaktionen i forhold til direktivet om overførsel af virksomheder.

Thommessen gør også gældende, at »regeringens retningslinjer fastlægger, at arbejdsgiveren kan ansøge beskæftigelsesministeriet om fortsat medlemskab. Hvis dette nægtes, kan en person komme ind under pensionsordningen gennem en såkaldt »lukket medlemskabsordning«.« Thommessen spørger om lukket medlemskab er blevet overvejet som et alternativ til at kompensere Mesta AS for omstruktureringsforanstaltningerne. Thommesen gør gældende, at Mesta AS måske har påtaget sig en forpligtelse, som den ikke var forpligtet til at påtage sig. Hvis Mesta AS' omstruktureringsomkostninger i denne forbindelse er en konsekvens af, at selskabet frivilligt har overtaget (eller opretholdt) forpligtelser, er dette selskabets egen beslutning. Kompensation for omkostninger, som Mesta AS ikke var juridisk forpligtet til at afholde, er en byrde, der normalt belaster en virksomheds budget, og statens finansiering af sådanne omkostninger udgør statsstøtte.

Kompensation af omstruktureringsomkostninger kan være foreneligt med EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), hvis betingelserne om nødvendighed og proportionalitet er opfyldt. I denne forbindelse skal målet om at øge den tidligere produktionsafdelings effektivitet holdes op mod målet om at gøre markedet mere konkurrencepræget. Thommessen gør gældende, at Mesta AS' konkurrenceevne har vist sig i den høje andel af offentlige indkøbskontrakter, som selskabet har vundet på bekostning af effektiv konkurrence på markedet. Mesta AS er langt den største markedsaktør med en andel på 60 %. Det støt faldende antal bydende i offentlige udbud bekræfter dette. Problemet er, at Mesta AS blev overkompenseret for sine strukturelle ulemper. Markedet er blot gået fra at være et oligopolistisk marked til at være et duopolistisk marked med Mesta AS som den dominerende aktør. Tilsynsmyndigheden skal kontrollere, om de pågældende foranstaltninger ikke giver en fordel med fordrejning af markedet til følge.

Med hensyn til værdiansættelse af aktiver gør Thommessen gældende, at Tilsynsmyndigheden skal undersøge sagen uafhængigt af, om åbningsbalancen opfylder bestemmelserne i de norske regnskabs- og selskabslove. I denne forbindelse anfører Thommessen, at den norske aktieselskabslov indeholder en regel, der skal sikre, at aktiekapitalindskuddet ikke overstiger dagsværdien. Bestyrelsen kan stilles til ansvar for en værdiansættelse, der overstiger dagsværdien, mens det samme imidlertid ikke gælder for en værdiansættelse, der ligger under dagsværdien. Derfor forventer Thommessen en separat, uafhængig ekspertvurdering af, om aktiverne er blevet vurderet til dagsværdi.

Thommessen er enig i, at vurderingen af aktiverne skal baseres på dagsprisen som en going concern, som kunne tage udgangspunkt i en tilbagediskonteret pengestrømsanalyse. Ifølge § 4, stk. 2, i den norske regnskabslov skal analysen baseres på princippet om »bedste estimat«. Thommessen gør imidlertid gældende, at det estimat, som de norske myndigheder har fremsendt, ikke er i overensstemmelse med dette princip, men er baseret på ensidige argumenter med det formål at nedbringe aktivernes værdi. Selv om det blev anerkendt i den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse, at der er iboende usikkerheder, viste dagsværdivurderingen af de enkelte aktiver, at nutidsværdien var væsentligt højere, hvorfor den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse burde have været opjusteret. For det andet fremgår det af den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse, at terminalværdien var 900 mio. NOK, men at dette blev nedjusteret, fordi pengestrømmene i perioden 2003-2012 blev vurderet til -300 mio. NOK. Thommessen gør gældende, at usikkerhederne forbundet med etableringen af Mesta AS, og hvilke resultater selskabet ville opnå, var overdrevne og havde til formål at nedjustere aktivernes dagsværdi. For det tredje blev den eksterne vurdering af 18 maskingrupper anslået til 424 mio. NOK. Dette er væsentligt højere end de 148 mio. NOK, som var resultatet af vurderingen af et endnu større antal maskiner, nemlig 37 maskingrupper. Thommessen anfører, at det er uforståeligt, hvordan Mesta AS' maskiner kunne vurderes til en meget lavere markedspris end Veidekke ASA's, selv om Veidekke ASA havde meget færre maskiner. Tilsynsmyndigheden bør undersøge dette. Endelig gør Thommessen gældende, at det er usædvanligt, at dagsværdien af en going concern ikke omfatter nogen goodwill.

Bortset fra dette anfører Thommessen, at nedjusteringen på 200 mio. NOK for maskiner og 50 mio. NOK for fast ejendom (dvs. differencen mellem 331 mio. NOK og 281 mio. NOK) giver fordele, da en lavere vurdering af aktiver betyder, at afskrivningerne bliver lavere, hvorfor driftsindtægterne bliver højere. De ekstra driftsindtægter er statsstøtte. Endvidere skal den krævede forrentning være højere, jo højere vurderingen af aktiverne er. Derfor betyder en lavere vurdering, at de norske myndigheders årlige overskud er for lavt, og differencen mellem det og det overskud, der fremkommer ved en korrekt vurdering, udgør statsstøtte.

Hvad angår overgangskontrakterne glæder Thommessen sig over, at de norske myndigheder anerkender differencen mellem markedsprisen (fastsat ved offentlige udbud) og den pris, som overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse blev overført til, som var omkring 2 mia. NOK (119). Hvad angår de norske myndigheders argument om, at de anslåede bruttoindtægter fra kontrakterne indgår i åbningsbalancen, og at det ikke er nødvendigt at vurdere deres markedsværdi, angiver Thommessen, at det forkert antages i den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse, at kontrakterne er blevet overført til markedsværdi (120). Hvad angår argumentet om, at der ikke eksisterende nogen markedspris eller pålidelige indikatorer for en markedspris den 1. januar 2003, ser de norske myndigheder bort fra de priser, der kom ud af pilotkontrakterne, markedsprisen på lignende markeder i andre nordiske lande og den markedspris, der fremkom ved de offentlige udbud i 2003 og derefter.

Derfor blev Mesta AS kompenseret for strukturelle ulemper gennem omstruktureringsstøtte på 993,6 mio. NOK, et kontant indskud på 1 600 mio. NOK og overpriser på de overgangskontrakter, der blev overført til Mesta AS. Mesta AS har modtaget kompensation for samme omstruktureringsomkostninger to gange. De norske myndigheder er bekendt med, at markedsprisen var 25-30 % lavere end de interne priser mellem produktionsafdelingen og Statens vegvesen — hvilket netop var begrundelsen for at liberalisere markedet. Der henvises til rapporten af december 2000 fra Statens vegvesen, hvori det konkluderes, at produktionsafdelingens omkostninger var langt højere end omkostningerne ved lignende kontrakter indgået af private entreprenører. Thommessen gør derfor gældende, at markedsprisen var veldokumenteret. Endelig gør Thommessen gældende, at hvis markedsprisen skulle fastsættes på grundlag af Mesta AS' omkostninger, er selskabets relevante omkostningsgrundlag det omkostningsgrundlag, der eksisterede efter afbetaling af omstruktureringsforanstaltningerne, dvs. omkostningsgrundlaget for et »konkurrencepræget« Mesta AS sammenlignet med omkostningsgrundlaget for et Mesta AS, som har omstruktureringsomkostninger, der er blevet (eller vil blive) kompenseret. Hvis omkostningsgrundlaget for et konkurrencepræget Mesta AS anvendes, gør Thommessen gældende, at Mesta AS er blevet overkompenseret med ca. 1 81 mio. NOK (dvs. forskellen mellem de priser, kontrakterne blev overført til, og de priser, der fremkom ved de efterfølgende udbud).

3.3.   SCHJØDT

Med hensyn til omstruktureringsforanstaltninger påpeger advokatfirmaet Schjødt, som har fremsat bemærkninger på vegne af en anonym klager, at finansiering, der skal opretholde fordelene ved tjenestemandsstatus, ikke udgør statsstøtte, hvis sådan finansiering ydes til enkeltpersoner på grundlag af objektive kriterier og ikke giver fordele til bestemte virksomheder. Følgelig udgør støtte til medarbejdergoder, som udgør en del af virksomheders normale byrde, statsstøtte. Spørgsmålet er derfor, hvad der kan betragtes som virksomheders normale økonomiske byrde. Schjødt angiver, at der kun kan være tale om statsstøtte i det omfang, fordelen er større end det, medarbejdere rekrutteret på markedet ville få tilbudt. Combus-dommen (som aldrig er blevet anket) viste, at direkte betalinger til medarbejdere mod, at de opgiver deres tjenestemandsstatus, ikke omfatter nogen statsstøtte til virksomheden (121). Combus-dommen blev afsagt på et tidspunkt, hvor der herskede stor usikkerhed om strukturelle ulemper, og det står under alle omstændigheder ikke klart, hvorvidt de faktiske omstændigheder i Mesta AS svarer til dem i Combus-sagen, og dermed hvorvidt Combus-sagen kan danne præcedens for den foreliggende sag.

Schjødt angiver, at kompensation for flytning af medarbejdere, transport, flytning af kontorer, flytning af støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger osv. udgør statsstøtte, som ikke synes at være forenelig. Desuden kan udgifter til fornyelse af maskiner ikke kompenseres og samtidig indgå som et negativt aktiv.

Schjødt mener ikke, at omstruktureringsstøtten til Mesta AS kan betragtes som værende forenelig under henvisning til retningslinjerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Mesta AS og selskabets forgænger var og er ikke kriseramt i den i disse retningslinjer anførte forstand. Endvidere finder disse retningslinjer under alle omstændigheder ikke anvendelse på nye selskaber, der er stiftet ved omstrukturering.

Hvad angår værdiansættelsen af aktiver påpeger Schjødt, at en uafhængig vurdering kan være en rettesnor for undersøgelsen af den påståede undervurdering af aktiverne. Undervurderingen samt det kontante indskud på 1 600 mio. NOK kunne give en soliditetsgrad, der ligger ud over det tal, der ville fremkomme ved korrekt anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip. I forbindelse med denne kontrol bør det også undersøges, om de norske myndigheder har givet afkald på betaling af et passende investeringsafkast.

Med hensyn til overgangskontrakterne påpeger Schjødt, at de norske myndigheder i deres argumenter antager, at i) kontrakterne skal overføres til markedspris for ikke at udgøre statsstøtte, og ii) at deres handlinger skal vurderes på grundlag af de oplysninger, der var til rådighed på det pågældende tidspunkt, hvilket vil sige, at der ikke kan tages højde for senere beviser (som viser, at priserne på overgangskontrakterne lå over markedsprisen) (122). Schjødt gør imidlertid gældende, at efterfølgende beviser kan indgå i undersøgelsen, i det omfang de blot bekræfter de oplysninger, der var til rådighed på det pågældende tidspunkt. De norske myndigheder var bekendt med, at priserne på de kontrakter, der blev overført til Mesta AS, med al sandsynlighed lå over markedsprisen. Faktisk var drivkraften bag omstruktureringen effektivitetsforbedringer og »mere værdi for færre penge« (123). Det fremgår af en rapport udsendt i 2001 af Statskonsult, at Oslo kommune fra 1996 åbnede sine drifts- og vedligeholdelsesaktiviteter på vejnettet for konkurrence, hvilket gav omkostningsbesparelser inden for drift og vedligeholdelse på ca. 20 %. Endelig viste rapporten fra 2001 fra Statens vegvesen selv, at de drifts- og vedligeholdelseskontrakter, der blev tildelt private operatører, var mere konkurrencedygtige end dem, som produktionsafdelingen udførte.

I stedet for at handle ud fra de oplysninger, de havde til rådighed, ignorerede de norske myndigheder de tidligere erfaringer og overførte kontrakterne til priser, der lå over markedsprisen. Schjødt mener ikke, at de norske myndigheder kan se bort fra disse oplysninger. Myndighederne kunne nemt generelt have sænket prisen på kontraktporteføljen med en vis procentsats. Schjødt gør endvidere gældende, at en godkendelse af overpriser måske ikke er berettiget, eftersom Mesta AS allerede har modtaget kompensation for omstruktureringsforanstaltninger, og kontraktpriserne var hverken baseret på offentlige udbud eller omfattede en justeringsmekanisme. Mesta AS-sagen er derfor meget forskellig fra Destia-sagen (124).

De norske myndigheder har gentagne gange erklæret, at der ikke var nogen private operatører på markedet for drift og vedligeholdelse, selv om det fremgår af forslag til Stortinget nr. 1 (2001-2002), at 30 % af drifts- og vedligeholdelsesarbejdet blev udbudt blandt markedsoperatørerne. Endvidere anføres det i førnævnte Statskonsult-rapport, at selv om det meste drifts- og vedligeholdelsesarbejde blev udført af Statens vegvesen i 2000, var 28 % blevet lagt ud på markedet. Hvad angår Statens vegvesens opnåelse af de relevante kompetencer til at gennemføre udbud påpeger Schjødt, at Statens vegvesen havde gjort brug af sådanne kompetencer i forbindelse med drifts- og vedligeholdelsesaftalen (»funksjonsavtale«) med produktionsafdelingen, så det burde have erhvervet disse kompetencer i 2003. Myndighederne har ikke forklaret, hvordan kompetencerne til at udbyde arbejdet til markedsoperatører er anderledes end de kompetencer, der blev brugt i forbindelse med aftalerne med produktionsafdelingen.

Endelig anfører Schjødt om stempelafgift, at fritagelsen udgør en økonomisk fordel for Mesta AS, samt at kontinuitetsprincippet ikke finder anvendelse, da der ikke sker nogen faktisk overdragelse af ejendomsret. De faktiske omstændigheder i Mesta AS-sagen svarer til dem i Entra-sagen, hvorfor det som i Entra-sagen må konkluderes, at fordelene udgør statsstøtte. Eftersom værdien af fast ejendom er blevet nedjusteret i åbningsbalancen, kan støttebeløbet ikke beregnes på dette grundlag, men skal vurderes ud fra markedsværdien af den overførte faste ejendom.

3.4.   WIERSHOLM — SKANSKA

Advokatfirmaet Wiersholm fremsendte bemærkninger på vegne af Skanska.

Wiersholm gør gældende, at den forrentning, som er fastsat på grundlag af de aktiver, der blev vurderet til under markedsprisen, ikke opfylder det markedsøkonomiske investorprincip. Wiersholm påpeger, at der, som Tilsynsmyndigheden henviser til, hersker stor usikkerhed om værdien af faste aktiver, og kan ikke se, at de norske myndigheder skulle have opfyldt det markedsøkonomiske investorprincip. De norske myndigheder har ikke forklaret, hvorfor det ikke var alle grupper af maskiner, der blev underkastet en ekstern vurdering af nutidsværdien (det var kun 18 ud af 55), eller årsagerne til, at der blev brugt forskellige vurderingsmetoder til de forskellige grupper. Wiersholm gør gældende, at det er nødvendigt, at der bliver foretaget en uafhængig vurdering. I lyset af de tal, der er fremlagt i denne sag, finder den doktrin, som Kommissionen anvender i sin beslutning om Destia, ifølge hvilken overførslen af aktiver til den bogførte værdi ikke udgør statsstøtte, ikke direkte anvendelse (125). Der henvises til Tilsynsmyndighedens beslutning i Arcus-sagen (126), hvor produktionsfaciliteter og andre aktiver blev overført fra et statsligt monopol til Arcus-gruppen. I Arcus-sagen konkluderede Tilsynsmyndigheden, at værdien af de overførte aktiver var blevet ansat 264 mio. NOK for lavt i forhold til markedsværdien, og at de aktier, staten modtog som kompensation, tilsvarende blev undervurderet med samme beløb. Transaktionen betød, at Arcus-gruppen modtog statsstøtte i denne størrelsesorden. Beslutningen viser, at det er relevant at undersøge værdiansættelsen af aktiverne i Mesta AS-sagen.

Med hensyn til overgangskontrakterne henviser Wiersholm til Tilsynsmyndighedens erklæring i beslutningen om at indlede proceduren, hvoraf det fremgår, at en kontraktpris under markedsprisen udgør en økonomisk fordel for tjenesteudbyderen. Ifølge Wiersholm er de norske myndigheders holdning, at det ikke er så vigtigt, om kontrakterne blev overført til Mesta AS til markedspris. Det væsentlige er, at bruttoindtægterne for kontrakterne er medtaget i pengestrømsanalysen og er medtaget i åbningsbalancen for Mesta AS som indskud af naturalier. De norske myndigheder har imidlertid også anført, at overgangskontrakterne kun stod for en lille del af denne værdi. Wiersholm gør gældende, at myndighederne ikke kan ignorere, at det er nødvendigt at fastsætte en markedspris på grundlag af bruttoindtægter i den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse. Kommissionen anfører klart i sin beslutning om Destia, at denne forhøjelse udgør statsstøtte: »Dette giver Tieliikelaitos [Destia] en økonomisk fordel, som finansieres af statsmidler: Tieliikelaitos [Destia] får af staten flere penge, end en normal markedsaktør ville få for en lignende tjeneste.« (127)

Skanska er ikke enig i de norske myndigheders argument om, at der ikke fandtes nogen markedspris på det tidspunkt, hvor Mesta AS blev etableret. Der var allerede fastsat en markedspris gennem pilotkontrakterne, og Veidekke ASA’s analyse, som beslutningen om at indlede proceduren henviste til, viser klart, at der er en difference mellem de priser, som kontrakterne blev overført til, og de priser, der fremkom i de efterfølgende udbud af samme kontrakter. Forventninger om efterfølgende prisreduktioner betyder ikke, at der ikke var nogen økonomisk fordel forbundet med de priser, som kontrakterne blev overført til Mesta AS til. Myndighederne forsøger at retfærdiggøre prispolitikken ved at hævde, at markedet ikke var helt åbent for konkurrence i 2003-2006. Mesta AS drog imidlertid fordel af overpriserne i kontrakterne, som stadig var i kraft, da markedet blev åbnet. Mesta AS' gennemsnitlige priser er steget i overgangsperioden, mens Skanskas gennemsnitlige priser har været stabile. Dette er taget fra en analyse af udbud, som både omfattede byggekontrakter og drifts- og vedligeholdelseskontrakter i perioden mellem 1. august 2002 og 1. februar 2008. Det fremgår af denne analyse, at Mesta AS' gennemsnitlige priser er gået fra at ligge 20 % under Skanskas priser til at ligge højere end Skanskas. Dette viser, at de kontrakter, der blev overført til Mesta AS, gav en økonomisk fordel, som udgjorde statsstøtte.

4.   BEMÆRKNINGER FRA DE NORSKE MYNDIGHEDER

4.1.   OMSTRUKTURERINGS- OG OMLÆGNINGSFORANSTALTNINGER

De norske myndigheder har gjort gældende, at statens finansiering af omstruktureringsforanstaltninger ikke udgjorde statsstøtte.

I denne forbindelse har de norske myndigheder anført, at Mesta AS, da selskabet blev etableret den 1. januar 2003, havde en række ulemper som følge af, at produktionsafdelingen var en del af centraladministrationen, og at medarbejderne havde tjenestemandsstatus. Disse ulemper omfattede overførslen af et alt for stort antal medarbejdere (1 700), hvis tjenestemandsrettigheder (eller alternative rettigheder) blev opretholdt i en overgangsperiode. Mesta AS betalte meromkostningerne ved at opretholde sådanne rettigheder i overgangsperioden (128). Formålet med at yde støtte til Mesta AS til omstruktureringsforanstaltninger var at kompensere Mesta AS for, at selskabet blev etableret med høje omkostninger i forhold til at skulle operere på det åbne marked, som f.eks. ekstra pensionsomkostninger for tjenestemænd, som ingen konkurrenter har. De norske myndigheder mener, at sådanne omkostninger (som bliver kompenseret) er knyttet til forpligtelser, der er opstået som følge af, at produktionsafdelingen har været en del af centraladministrationen, hvorfor de udgør en forpligtelse for staten. Af denne grund udgør kompensation for sådanne omkostninger ikke en økonomisk fordel for Mesta AS.

Desuden har de norske myndigheder gjort gældende, at de kunne have opnået samme resultat ved at gennemføre de relevante omstruktureringsforanstaltninger før omdannelsen af produktionsafdelingen til Mesta AS. Dette ville imidlertid have været tidskrævende, mindre omkostningseffektivt og ville derfor have forsinket liberaliseringsprocessen. I denne forbindelse bemærker de norske myndigheder, at hvis omstruktureringsforanstaltningerne var blevet gennemført før omdannelsen, ville der ikke have været nogen støtte, og nettoresultatet for Mesta AS er det samme, uanset om foranstaltningerne blev gennemført før eller efter. De norske myndigheder mener, at det, at den alternative fremgangsmåde ikke ville rejse nogen spørgsmål om statsstøtte, viser, at kompensation for omstruktureringsomkostninger ikke udgør en økonomisk fordel for Mesta AS.

Til støtte for deres argumenter henviser de norske myndigheder til Combus-sagen, hvor Retten i Første Instans fandt, at kompensation for foranstaltninger, der har til formål at udligne en strukturel ulempe, ikke udgør statsstøtte (129). I denne sag betalte den danske stat 100 mio. DKK til tjenestemandsansatte for at opgive deres tjenestemandsstatus (og de dermed forbundne rettigheder) i forbindelse med overflytningen til Combus. De norske myndigheder påpeger også, at Retten i Første Instans anførte, at den danske stat kunne have opnået samme resultat ved ikke at overflytte tjenestemændene til Combus: »... ville den danske stat (...) have kunnet opnå samme resultat ved at genplacere de pågældende tjenestemænd andetsteds i den offentlige forvaltning uden særlig godtgørelse, hvorved Combus ville have haft mulighed for straks fra begyndelsen at rekruttere personale på overenskomstvilkår.« (130)

De norske myndigheder gør gældende, at det springende punkt i henhold til Combus-dommen er, hvorvidt kompensation »letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget. Sådan en kompensation som må betragtes som en økonomisk fordel, som den støttemodtagende virksomhed ikke ville have opnået på normale markedsvilkår«. Ifølge myndighederne åbner denne udtalelse op for, at der kan skelnes mellem »omkostninger, der afholdes i forbindelse med selskabets normale drift, og omkostninger, der er blevet pålagt selskabet, men som ikke er afholdt i forbindelse med selskabets normale drift«. Myndighederne mener ikke, at kompensation for sidstnævnte omkostninger udgør en økonomisk fordel, idet den blot opvejer en strukturel ulempe, som konkurrenterne ikke har.

I et andet spørgsmål har de norske myndigheder gjort gældende, at hvis den finansielle forpligtelse er »indregnet« i indskuddet af naturalier, vil dette reducere den samlede nettoværdi af virksomheden, hvorfor den overdragende part kan kompensere for sådanne finansielle forpligtelser for at holde dem neutrale. Indskuddet af naturalier i Mesta AS omfattede en række genstande, som gav ulemper, der ikke var egnet til kommerciel drift. I stedet for at reducere værdien af indskuddet af naturalier, bevarede myndighederne den oprindelige værdi og kompenserede i stedet for ulemperne ved omstruktureringsforanstaltningerne.

Til støtte for argumentet om, at værdien af indskuddet af naturalier ikke blev berørt af de finansielle forpligtelser (og at myndighederne derfor skulle kompensere for de negative følger af sådanne forpligtelser), har de norske myndigheder henvist til beregningen af Mesta AS' nettonutidsværdi og egenkapital. I denne forbindelse henviser de til Deloitte & Touche, som i sin rapport af 12. december 2002 (131) anfører, at »Omkostningerne [til omstrukturering] er anslået på grundlag af eksisterende planer om nedskæringer i arbejdsstyrken og de eksisterende lønaftaler. Selskabet vil overtage de eksisterende ansættelseskontrakter og skal betale disse omkostninger, men omkostningerne hidrører fra forpligtelser indgået af staten og vil derfor blive dækket af bevillinger i 2003, 2004 og 2005.« og »Omstruktureringen af selskabet kræver omkostninger, som må betragtes som et levn fra fortiden som en offentlig enhed og er derfor allerede afholdt på etableringstidspunktet. Selskabet vil overtage de eksisterende ansættelseskontrakter og skal betale disse omkostninger, men omkostningerne hidrører fra forpligtelser indgået af staten og vil derfor blive dækket af bevillinger i 2003, 2004 og 2005.« Deloitte & Touche anfører også, at dette var årsagen til, at Mesta AS fik bevilliget støtte til dækning af omstruktureringsomkostningerne (som ikke indgik i åbningsbalancen) løbende over tre år.

De norske myndigheder gør gældende, at ejeren skal kunne opveje samme ulemper, som en privat køber ville have krævet, hvis produktionsafdelingen var blevet solgt uden at være omfattet af statsstøttereglerne: Hvis produktionsafdelingen var blevet solgt, ville køberen opdage, at dens struktur var uegnet til kommerciel drift og kræve i) et nedslag i købsprisen svarende til værdien af ulemperne, eller ii) at sælger (dvs. myndighederne) betaler udgifterne til at gøre virksomheden klar til kommerciel drift.

a)   Førtidspensionering, opretholdelse af tjenestemandspension og opretholdelse af særlig pensionsalder

De norske myndigheder minder om, at førtidspensionering blev tilbudt for at reducere antallet af tjenestemandsansatte. Ifølge de norske myndigheder er det ikke korrekt, at en sådan ordning betød, at Mesta AS kunne udnytte disse medarbejderes arbejdskraft uden at betale de fulde omkostninger forbundet med deres ansættelse. Det ville have været dyrere for staten at beholde de ansatte i stedet for at overflytte dem til Mesta AS og refundere Mesta AS for udgifterne til førtidspensionsordninger (132). Derfor falder kompensation for førtidspensionering uden for EØS-aftalens artikel 61, stk. 1.

De norske myndigheder gør gældende, at kompensation for opretholdelse af tjenestemandspension er en direkte konsekvens af medarbejdernes tidligere tjenestemandsstatus, hvorfor det bør betragtes som en forpligtelse for de norske myndigheder. Det samme gælder for opretholdelse af den særlige pensionsalder (som visse medarbejdere fik tilbudt i forbindelse med deres ansættelse i produktionsafdelingen). I begge tilfælde har kompensationen kun dækket differencen mellem meromkostningerne til tjenestemandspensioner eller ordningen med den særlige pensionsalder på den ene side og en almindelig pensionsordning på den anden. Der er ingen af Mesta AS' konkurrenter, der har fået pålagt sådanne forpligtelser for deres medarbejdere, hvorfor kompensation for disse foranstaltninger ikke udgør statsstøtte i den i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, anførte forstand.

b)   Flytning af kontorer, flytning af støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger, overførsel af arkiver, flytning

Omkostningerne til flytning af kontorerne var ikke forbundet med aktiviteter udført i Mesta AS, men blev udløst af produktionsafdelingens geografiske placering. Endvidere stammer omkostningerne til flytning af støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger fra aktiviteter, der blev gennemført før Mesta AS' etablering, og kan derfor ikke betragtes som byrder, som normalt belaster en virksomheds budget, men må betragtes som omkostninger knyttet til statens forpligtelser. Det samme gælder omkostningerne til overførsel af arkiver. I modsætning til, hvad Tilsynsmyndigheden anfører i sin beslutning om at indlede proceduren, gælder dette også for flytteomkostningerne for personalet i produktionsafdelingen, der var nødt til at flytte for at arbejde på Mesta AS' nye adresse. I denne forbindelse har de norske myndigheder også påpeget, at det var nødvendigt at tilbyde nøglemedarbejderne incitamenter for at minimere risikoen for, at de ville tage deres afsked. Endelig var transportomkostninger i to år (dvs. frem til 1. januar 2005) for nøglemedarbejdere også resultatet af produktionsafdelingens forsøg på at afholde dem fra at forlade Mesta AS.

c)   Konklusion og argumenter om forenelighed

På grundlag af ovenstående konkluderer de norske myndigheder, at ingen af de foranstaltninger, der er ydet omstruktureringsstøtte til, indebærer en økonomisk fordel for Mesta AS. Eftersom staten kun har bevilliget 993,6 mio. NOK til Mesta AS til dækning af omstruktureringsomkostninger (selv om de anslåede samlede omstruktureringsomkostninger udgør 1 097,8 mio. NOK), blev Mesta AS faktisk underkompenseret med ca. 104,2 mio. NOK (133).

Hvis Tilsynsmyndigheden alligevel når til den konklusion, at omstruktureringsforanstaltningerne indebærer statsstøtte, har de norske myndigheder gjort gældende, at støtten i medfør af artikel 61, stk. 3, litra c), er forenelig, idet i) foranstaltningerne opfylder et mål af fælles økonomisk interesse, ii) Mesta AS' omstrukturering er nødvendig for opfyldelsen af dette mål, og iii) støtten ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

Hvad angår opfyldelsen af et mål af fælles europæisk interesse gør de norske myndigheder gældende, at åbning af markeder for konkurrence er et fællesskabsmål af fælles europæisk interesse (134). I den foreliggende sag var etableringen af en statsejet virksomhed, som skulle konkurrere på lige konkurrencevilkår med nye markedsaktører, et nødvendigt skridt i retning af et åbent marked. De norske myndigheder minder om, at de nationale myndigheder kan beslutte, hvordan en sådan åbning af markedet skal gennemføres. Myndighederne bemærker også, at åbningen af markederne for drift og vedligeholdelse af vejnettet for konkurrence er bedre for konkurrencen end nogen af alternativerne, som er at fortsætte med at udøve aktiviteterne i staten eller kun at åbne markedet delvist.

Endelig skal der i forbindelse med vurderingen af indvirkningen på konkurrencen tages højde for den generelle økonomiske virkning af omstruktureringen af vedligeholdelsen og driften af vejnettet: Mesta AS blev etableret med en strukturel ulempe i forhold til sine konkurrenter. Fra et økonomisk perspektiv var Mesta AS derfor ikke i samme situation som sine konkurrenter, da Mesta AS bar byrden fra den tidligere produktionsafdeling i staten. Derfor skal der i forbindelse med analysen af indvirkningen på konkurrencen tages højde for neutralitetsprincippet i EØS-aftalens artikel 125. De norske myndigheder mener, at dette betyder, at det må være acceptabelt at kompensere Mesta AS for strukturelle ulemper med henblik på at etablere et kommercielt levedygtigt selskab. Myndighederne bemærker også, at støtten til omstruktureringsforanstaltninger var begrænset til det, der var nødvendigt for at åbne markedet for konkurrence. Endelig har processen ikke ændret samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.

4.2.   OVERGANGSKONTRAKTER

De norske myndigheder påpeger, at de priser, som både byggekontrakterne og drifts- og vedligeholdelseskontrakterne blev overført til Mesta AS til, er de samme, som dem, der blev brugt til at vurdere indtægtsskabelsen i forbindelse med den tilbagediskonterede pengestrømsanalyse. Derfor udgjorde kontrakterne som aktiver en del af den samlede værdi af virksomheden, som dermed udgjorde en del af indskuddet af naturalier. Der er derfor ingen statsstøtte i den i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, anførte forstand i kontrakterne som indskud af naturalier. Derfor er det ikke nødvendigt at vurdere, hvorvidt kontrakterne blev overført til Mesta AS til markedspris.

Under alle omstændigheder påpeger de norske myndigheder med hensyn til byggekontrakterne, at de fulgte de interne retningslinjer, således at de priser, som byggekontrakterne blev overført til, svarer til prisniveauet i offentlige udbud.

Hvad angår drifts- og vedligeholdelseskontrakterne var der den 1. januar 2003 ikke nogen markedspris eller nogen pålidelig kilde, der kunne indikere markedsprisen, eftersom alle drifts- og vedligeholdelsestjenester blev udført af produktionsafdelingen (135). De norske myndigheder mener, at markedet for drifts- og vedligeholdelsesarbejde ikke var åbent for konkurrence den 1. januar 2003, men først blev det den 1. september 2003 (og kun delvist) (136). Frem til den 1. januar 2003 havde Statens vegvesen været ansvarlig for 100 % af drifts- og vedligeholdelsesarbejdet på det offentlige vejnet. Eftersom der ikke var noget marked for de relevante tjenester den 1. januar 2003, var der ikke et andet alternativ end at overføre overgangskontrakterne til de omkostningsbaserede priser, der tidligere var blevet fastsat i produktionsafdelingen. Ingen af bemærkningerne fra tredjeparter svækker dette synspunkt.

I denne henseende har de norske myndigheder også gjort gældende, at grunden til, at der ikke var noget (modent) marked, var, at de private operatører ikke var klar til at yde de relevante tjenester til opretholdelse af trafiksikkerheden den 1. januar 2003 (137). Det blev derfor besluttet, at det var i alles bedste interesse at åbne drifts- og vedligeholdelsesmarkedet gradvist: En gradvis åbning ville sikre en rationel tildeling af kontrakterne, fordi operatørerne ikke ville skulle udarbejde tilbud på den fulde kontraktportefølje på én og samme dag. En gradvis åbning ville også være i overensstemmelse med behovet for, at operatørerne gradvist skulle styrke deres kompetencer som tjenesteudbydere i overgangsperioden og dermed modning af markedet (138). Endelig ville en gradvis åbning være nemmere rent administrativt og give Statens vegvesen mulighed for at udvikle sine evner som køber af de relevante tjenester (139). Ifølge de norske myndigheder bekræfter forarbejderne til lovgivningen dette, idet det fremhæves, at disse faktorer var årsagen til, at markedet endnu ikke var modent til konkurrence den 1. januar 2003 (140).

I tilfælde af, at Tilsynsmyndigheden konkluderer, at markedsoperatørerne var i stand til at yde de relevante tjenester, gør de norske myndigheder gældende, at der ikke var nogen pålidelige kilder, som kunne oplyse om priser, der var lavere end dem, der blev fastsat gennem overgangskontrakterne. De fem pilotkontrakter kunne ikke være blevet brugt som referencepriser, da de indgik som en del af en proces, som skulle gøre Statens vegvesen mere professionel. Denne proces omfattede udarbejdelsen af en modelkontrakt om drift og vedligeholdelse, som skulle afprøves gennem nogle interne drifts- og vedligeholdelseskontrakter (141) og de fem pilotkontrakter (142), hvilket gav Statens vegvesen mulighed for at få erfaring som »ordregivende myndighed«. Formålet med pilotkontrakterne var derfor ikke at finde en markedspris på markedet.

Endvidere varierede buddene på pilotkontrakterne betydeligt (f.eks. for Våler/Åsnes-kontrakten var det højeste bud 63 mio. NOK, mens det laveste var 30,4 mio. NOK). Disse forskelle viser, at markedet var umodent, hvorfor priserne ikke kunne fungere som en pålidelig indikation for prisniveauet (143). Desuden udgør pilotkontrakterne mindre end 2 % af det samlede vejnet (1 000 ud af i alt 54 000 km), så de dækker et lille geografisk område. Endvidere omfattede opgaverne i pilotkontrakterne ekstra arbejde (144). Et illustrerende eksempel er Bærum-kontrakten, som blev vundet af Selmer ASA til en oprindelig kontraktpris på 74 940 323 NOK. Ekstra arbejde betød imidlertid, at der skulle lægges 18 726 793 NOK oveni, hvilket øgede kontraktprisen med 25 %. Mængden af ekstra arbejde i pilotfasen viser, at Statens vegvesen fejlbedømte arbejdsbyrden ved drifts- og vedligeholdelseskontrakterne. Dette ekstra arbejde blev imidlertid omfattet af de overgangskontrakter, der blev overført til Mesta AS. I denne forbindelse henleder myndighederne opmærksomheden på, at der i rapport 118 advares mod at sammenligne erfaringerne fra Bærum-kontrakten med andre kontrakter (145). De norske myndigheder mener derfor ikke, at pilotkontraktpriserne kunne bruges som pålidelige indikatorer for markedsprisen.

Bortset fra dette bestrider de norske myndigheder påstanden i beslutningen om at indlede proceduren (og som gentaget af Veidekke ASA) om, at prisniveauet i den første gruppe af kontrakter for drift og vedligeholdelse, som blev givet i offentligt udbud i 2003, kunne danne grundlag for at fastsætte et prisniveau for de resterende overgangskontrakter. De norske myndigheder gør gældende, at dette prisniveau ikke er pålideligt, eftersom markedet for drifts- og vedligeholdelsestjenester ikke er modent, heller ikke i dag, i den forstand, at det er umuligt at forudse resultatet af en offentlig indkøbsprocedure. Dette er illustreret ved den store forskel mellem de højeste og laveste bud i kontrakterne. Den laveste difference var 2 %, mens den højeste var 113 %. Dette er ikke et tilstrækkeligt grundlag for at fastsætte en markedspris. De norske myndigheder sætter spørgsmålstegn ved, om der kan fastsættes en markedspris på grundlag af det laveste bud på et umodent marked. De norske myndigheder mener ikke, at prisniveauet for overgangskontrakterne overstiger »det, der bør betragtes som en holdbar markedspris på det tidspunkt, hvor overgangskontrakterne blev overført ...«. Under alle omstændigheder skal vurderingen baseres på de oplysninger, der var tilgængelige på tidspunktet for etablering af selskabet.

Hvis Tilsynsmyndigheden imidlertid konkluderer, at der ikke desto mindre er tale om statsstøtte med hensyn til priserne på de kontrakter, der blev overført til Mesta AS, gør de norske myndigheder gældende, at en sådan støtte er forenelig med EØS-aftalens funktion i medfør af artikel 61, stk. 3, litra c), eller 59, stk. 2.

Hvad angår artikel 61, stk. 3, litra c), har de norske myndigheder gjort gældende, at Mesta AS blev etableret for at åbne et monopolmarked for fuld konkurrence og skabe et bæredygtigt marked over en overgangsperiode på fire år (146). En gradvis åbning var nødvendig for at sikre, at det nationale vejnet drives og vedligeholdes på en sikker måde. Som allerede anført bekræfter forarbejderne til lovgivningen, at Statens vegvesens kompetencer skulle forbedres (begrænset erfaring med at købe tjenester og kontrollere relevante kontraktlige forpligtelser) (147). Desuden skulle markedsoperatørerne have tid til at tilpasse sig for at kunne udføre de relevante opgaver. En gradvis stigning i antallet af offentlige udbud blev anset for at give virksomhederne mulighed for at erhverve kompetencer og foretage investeringer, så de kunne håndtere driften og vedligeholdelsen af vejene på en tilfredsstillende måde. Som anført ovenfor sikrer en gradvis åbning af markedet en rationel tildeling af kontrakterne i forhold til, hvis kontrakterne alle blev udbudt på samme tid (148). Trafiksikkerheden skulle opretholdes ved at udbyde de nemmeste kontrakter først og de mere udfordrende kontrakter (omfattende veje i områder med et hårdt klima og skiftende vejrforhold) sidst. Endelig anfører de norske myndigheder, at det var berettiget at dække Mesta AS' omkostninger til overgangskontrakterne. Det ville være urimeligt at påtvinge Mesta AS en forpligtelse til at yde tjenester i henhold til overgangskontrakterne uden at dække omkostningerne, da Mesta AS har højere omkostninger end sine konkurrenter (149).

Den støtte, der blev ydet i forbindelse med overgangskontrakterne, var berettiget, idet den højst ville løbe over fire år, og prisen var en fast pris, hvilket giver et incitament til at styrke effektiviteten. Endvidere gjorde de norske myndigheder i 2007 det klart, at der i lyset af, at indtjeningsevnen var meget større end forventet i løbet af de første tre år, ikke ville blive ydet mere støtte til Mesta AS til omstruktureringsforanstaltningerne. Dette viser, at Mesta AS' resultater blev overvåget for at sikre, at der ikke blev overkompenseret.

På dette grundlag gør myndighederne gældende, at overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse var nødvendige for »at sikre en fornuftig markedsåbning og lige konkurrence«. Der henvises til Kommissionens beslutning i Destia-sagen, hvori Kommissionen fandt, at åbningen af det finske marked for vejtjenester for konkurrence var en positiv udvikling og et vigtigt politisk mål for Fællesskabet (150). I lyset af, at formålet med omstruktureringen af Mesta AS er det samme, gør de norske myndigheder gældende, at betragtningerne i Destia-sagen også gælder i den foreliggende sag. Overgangskontrakterne har ikke styrket Mesta AS' stilling på en urimelig måde. Den anvendte fremgangsmåde var nødvendig og ikke urimelig for at kunne åbne markedet.

Hvad angår artikel 59, stk. 2, anfører de norske myndigheder, at overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse pålagde Mesta AS at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, som var specificeret i kontrakterne (i form af en beskrivelse af arten, den geografiske dækning, hyppigheden og varigheden af de tjenester, der skulle leveres). I overensstemmelse med retningslinjerne for statsstøtte om kompensation for offentlig tjeneste, statsejerskab af virksomheder og støtte til offentlige virksomheder (»retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste«) overstiger kompensationen ikke det, der var nødvendigt for at dække omkostningerne samt en rimelig fortjeneste (151). I henhold til punkt 8 i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste har de offentlige myndigheder vide skønsbeføjelser hvad angår arten af de tjenesteydelser, der kan betegnes som værende af almindelig økonomisk interesse.

På dette grundlag anfører de norske myndigheder, at overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse omfattede opgaver, som på det pågældende tidspunkt ikke kunne leveres af markedet og sikre tilstrækkelig trafiksikkerhed, hvorfor de blev pålagt Mesta AS. Ifølge forarbejderne til lovgivningen skulle trafiksikkerheden både sikres i løbet af og efter markedsåbningen. Mesta AS var den bedste måde at sikre, at de nationale myndigheders ansvar for at opretholde trafiksikkerheden blev opfyldt. Mesta AS kunne ikke nægte at påtage sig denne opgave, men havde en juridisk forpligtelse til at udføre de tjenester, der var fastlagt i overgangskontrakterne.

4.3.   FRITAGELSE FOR STEMPELAFGIFT

De norske myndigheder gør gældende, at eftersom vurderingen af indskuddet af naturalier (i åbningsbalancen) var baseret på den antagelse, at Mesta AS ikke skulle betale stempelafgift, udgør fritagelsen for stempelafgift og tinglysningsgebyr ikke en økonomisk fordel for Mesta AS. Fritagelsen havde derfor ikke nogen betydning for soliditeten eller kapitalstrukturen, ligesom det ikke påvirkede de samlede værdier i Mesta AS. Hvis der ikke kunne indrømmes en fritagelse, ville betalingen af afgiften være blevet kompenseret gennem et tilsvarende kontant indskud til Mesta AS' egenkapital. Dette ville have givet samme resultat som fritagelse for stempelafgiften. Myndighederne har endvidere anført, at beslutning nr. 318/05/KOL tilsyneladende var baseret på, at der ikke var nogen forbindelse mellem fritagelsen og Entras egenkapital (jf. side 26 i beslutningen) (152). De norske myndigheder gør gældende, at dette ikke er tilfældet i denne sag, eftersom der ikke var nogen tvivl om, at afgiften, hvis der ikke blev indrømmet en fritagelse, var blevet dækket af et kontant indskud af et tilsvarende beløb. Ifølge forarbejderne blev egenkapitalens størrelse fastsat under hensyntagen til Mesta AS' kortsigtede likviditetssituation. Bortset herfra gør de norske myndigheder gældende, at fritagelsen for stempelafgift ikke er selektiv, idet de henviser til kontinuitetsprincippet, som tager sigte på at fremme gennemførelsen af foranstaltninger, der er gunstige fra et socioøkonomisk perspektiv.

II.   VURDERING

1.   STATSSTØTTE

1.1.   STATSSTØTTE I DEN I EØS-AFTALENS ARTIKEL 61, STK. 1, ANFØRTE FORSTAND

EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, har følgende ordlyd: »Bortset fra de i denne aftale hjemlede undtagelser er støtte, som ydes af EF-medlemsstater, EFTA-stater eller ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med denne aftale i det omfang, den påvirker samhandelen mellem de kontraherende parter.«

For at kunne betragtes som statsstøtte efter EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, skal en foranstaltning opfylde følgende fire kumulative betingelser: i) Foranstaltningen skal give modtagerne en økonomisk fordel, som de ikke ville have opnået under normale omstændigheder, ii) fordelen skal sikres af staten eller ved hjælp af statsmidler, iii) foranstaltningen skal begunstige visse virksomheder eller visse produktioner og iv) fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem kontraherende parter. I det følgende tages der stilling til, om de fire kumulative betingelser er opfyldt i denne sag.

1.2.   ØKONOMISK FORDEL

1.2.1.   
  Omstrukturerings- og omlægningsforanstaltninger

Mesta AS har modtaget støtte fra staten til finansiering af omkostningerne ved tre former for pensionsordninger, som blev tilbudt de medarbejdere, der blev overflyttet fra deres stillinger i staten til Mesta AS. Støtten skulle finansiere i) omkostninger ved opretholdelsen af tjenestemandspensionerne (ud over den sædvanlige pensionsordning) mellem den 1. januar 2003 og udgangen af 2007, ii) omkostninger ved opretholdelsen af de ansattes ret til en særlig (tidlig) pensionsalder og iii) omkostninger ved tilbud om førtidspensionering i perioden mellem den 1. januar 2003 og udgangen af 2005.

Først vil Tilsynsmyndigheden kommentere på visse specifikke argumenter fra de norske myndigheder. For det første har de norske myndigheder gjort gældende, at eftersom en potentiel køber af produktionsafdelingen ville have krævet et nedslag i købsprisen svarende til ulemperne ved omstruktureringsforanstaltningerne, udgør den kompensation, som myndighederne har ydet for disse ulemper, ikke statsstøtte. Tilsynsmyndigheden bemærker, at den foreliggende transaktion omfatter ydelse af støtte (i form af en investering), og ikke et salg, og vurderingen af, hvorvidt der er tale om statsstøtte, afhænger derfor ikke af en potentiel købers adfærd, men af om støtten giver Mesta AS en økonomisk fordel.

De norske myndigheder har desuden anført, at myndighederne i stedet for at nedsætte værdien af indskuddet af naturalier valgte at kompensere Mesta AS for omkostningerne forbundet med ulempen ved omstruktureringsforanstaltningerne. Eftersom det ikke ville medføre en fordel at reducere aktivernes værdi, medfører kompensationen heller ikke en fordel. Tilsynsmyndigheden bemærker, at et sådant valg ikke nødvendigvis betyder, at Mesta AS ikke fik en økonomisk fordel gennem den ydede støtte.

Hvad angår spørgsmålenes indhold bestrider de norske myndigheder, at nogen af ovennævnte foranstaltninger indebærer en økonomisk fordel. De gør i stedet gældende, at foranstaltningerne blev anvendt for at kompensere for en strukturel ulempe, som Mesta AS var blevet pålagt, og udligne de omkostningstunge ansættelsesvilkår for tjenestemandsansatte. I denne forbindelse støtter de norske myndigheder sig til Combus-dommen (153).

I denne forbindelse har de norske myndigheder påpeget, at der bør tages højde for de vilkår, som de relevante medarbejdere var ansat på hos deres tidligere arbejdsgiver, dvs. staten, og de forpligtelser, som staten havde i forbindelse dermed. Omkostningerne ved at betale yderligere støtte for (midlertidigt) at kompensere for pensionsrettigheder til tjenestemænd bør betragtes som en forpligtelse for staten, idet det var en direkte konsekvens af medarbejdernes ansættelse i staten som tjenestemænd. Eftersom statens finansiering af sådanne yderligere omkostninger er begrænset til differencen mellem omkostningerne ved en almindelig pensionsordning og udgifterne til en tjenestemandspensionsordning (eller en alternativ foranstaltning), betaler staten kun de yderligere omkostninger, der er forbundet med det tidligere ansættelsesforhold. De norske myndigheder har med henvisning til Combus-dommen gjort gældende, at hvis de relevante omkostninger betragtes som en forpligtelse for staten, ville statens finansiering af sådanne omkostninger formentlig ikke udgøre en økonomisk fordel.

I Combus-sagen anførte Retten i Første Instans, at »formålet med den pågældende foranstaltning var at erstatte den gunstige og bekostelige ordning, som gjaldt for de tjenestemandsansatte, der var beskæftiget af Combus, med overenskomstvilkår svarende til dem, der gjaldt for ansatte i andre busselskaber, som var i konkurrence med Combus. Formålet var altså at frigøre Combus for en strukturel ulempe i forhold til dets private konkurrenter.« (154)

Selv om det er rigtigt, at den foreliggende sag som Combus-sagen omhandler kompensation ydet for at opveje en strukturel ulempe for en virksomhed (Mesta AS), som virksomheden ville have i forhold til sine konkurrenter i den private sektor, er nogle af de væsentlige faktiske omstændigheder i denne sag forskellige fra dem i Combus-sagen. Tilsynsmyndigheden mener, at en stor forskel med hensyn til statsstøttevurderingen er, at kompensationen i Combus-sagen blev betalt direkte til medarbejderne, hvorimod den norske stat i denne sag betaler Mesta AS direkte. Endvidere var det i Combus-sagen medarbejderne der modtog betaling som kompensation for at opgive deres privilegerede status, da de blev overflyttet til et nyt selskab. Da medarbejderne først var blevet overflyttet, var ansættelsesforholdet mellem dem og virksomheden derfor ikke påvirket af deres tidligere status. I den foreliggende sag beholdt de tjenestemænd, der blev overført til Mesta AS, visse tjenestemandsrettigheder midlertidigt gennem deres ansættelseskontrakt med Mesta AS.

Derfor mener Tilsynsmyndigheden, at dommen fra Retten i Første Instans i Combus-sagen omhandler en anden situation end den i den foreliggende sag (155).

Hvad angår Domstolen, er det fast retspraksis, at eksistensen af statsstøtte skal vurderes i kraft af dens virkninger og ikke under hensyn til grundene til eller hensigten med de statslige interventioner (156). Derfor mener Tilsynsmyndigheden, at vurderingen af, om de tre ovennævnte foranstaltninger omfatter en økonomisk fordel, må tage udgangspunkt i en undersøgelse af, hvorvidt den offentlige finansiering af omkostningerne ved sådanne foranstaltninger fritager Mesta AS for noget, der kan betragtes som en byrde, som normalt belaster en virksomheds budget (157).

Alle foranstaltningerne er blevet indført for at muliggøre overførslen af produktionsafdelingens aktiviteter til Mesta AS. Som det allerede er beskrevet, var foranstaltningerne nødvendige for i) at tilskynde medarbejderne til at blive overflyttet til det nye selskab, og ii) reducere antallet af medarbejdere.

I den foreliggende sag var det et krav, at Mesta AS blev medlem af SPK for (midlertidigt) at kunne opretholde rettighederne til tjenestemandspension og den særlige pensionsalder. I forbindelse med medlemskabet af SPK fik Mesta AS en juridisk forpligtelse til at betale pensionsbidrag til SPK for de overflyttede medarbejdere. Mesta AS var villig til at påtage sig denne forpligtelse, fordi selskabet ville få udgifterne refunderet af staten. Derfor blev omkostningerne til pensionsrettigheder knyttet til SPK-medlemskab (midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension og den særlige pensionsalder) i realiteten pålagt Mesta AS (158). Endvidere bemærker Tilsynsmyndigheden, at det i forarbejderne til lovgivningen (dvs. regeringens forslag til Stortinget) blev gjort klart, at finansieringen af de pågældende pensionsforanstaltninger ville blive ydet på grundlag af en aftale om, at Mesta AS skulle betale de relevante omkostninger til medarbejderne (159). Den overordnede ramme (dvs. forslaget og den efterfølgende vedtagelse deraf i Stortinget), som den norske stat fastlagde, var derfor baseret på den betingelse, at Mesta AS skulle betale pensionsomkostningerne. Disse omstændigheder kunne tyde på, at Mesta AS var underlagt en juridisk forpligtelse til at afholde de relevante pensionsomkostninger, som derfor kunne betragtes som en byrde, som normalt belaster en virksomheds budget.

Med hensyn til retten til førtidspensionering kunne denne foranstaltning endvidere bruges af selskabet til at gennemføre personalenedskæringer. Denne alternative metode sikrede imidlertid også, at medarbejderne var beskyttet i tilfælde af personalenedskæringer. Omkostninger afholdt i forbindelse med foranstaltninger til personalenedskæringer eller omstrukturering af et selskab bør betragtes som en udgift, som virksomheden normalt skal bære, uanset om de valgte foranstaltninger er dyrere end det, virksomheden er forpligtet til i henhold til den gældende arbejdsret eller overenskomst (160). Den kendsgerning, at Mesta AS kun anvender de dyrere foranstaltninger, fordi selskabet er garanteret støtte fra staten, ændrer ikke ved omkostningernes art. Den støtte, der blev ydet til Mesta AS i forbindelse med førtidspensioneringen, kan derfor også anses for at fritage selskabet for en byrde, der normalt belaster en virksomheds budget.

Endvidere udgør økonomiske forpligtelser knyttet til lønudgifter generelt en del af en virksomheds produktionsomkostninger og bør derfor betragtes som en virksomheds normale omkostninger, uanset om forpligtelserne er blevet pålagt i medfør af lovgivningen eller overenskomst eller er frivillige. Enhver fritagelse for sådanne forpligtelser betragtes derfor normalt som statsstøtte (161).

En virksomheds lønudgifter omfatter ikke kun løn, men også aflønning i bredere forstand, og dækker pensionsomkostninger og andre omkostninger knyttet til virksomhedens arbejdsstyrke, herunder arbejdsløshedsunderstøttelse (162). I den foreliggende sag fjerner den omstændighed, at foranstaltningerne skulle finansieres gennem statstilskud, ikke overgangsrettighedernes karakter af lønudgift, som virksomheden normalt skal bære (163).

Endvidere gav statens finansiering af pensionsforpligtelserne selskabet flere fordele. Selv om det måske ikke var i Mesta AS' direkte kommercielle interesse at overtage alle produktionsafdelingens medarbejdere, var det afgørende for selskabet at have tilstrækkeligt personale, herunder visse nøglemedarbejdere, for at sikre effektiv drift helt fra starten. Statens støtte sikrede, at dette mål blev opfyldt. Endvidere finder Tilsynsmyndigheden det sandsynligt, at statens finansiering af de særlige pensionsrettigheder betød, at Mesta AS blev fritaget for udgifterne til andre typer supplerende pensionsordninger. Dette er tilfældet, fordi i hvert fald et antal af de tidligere medarbejdere muligvis ville have kunnet forhandle sig frem til andre gunstigere supplerende pensionsordninger end en almindelig privat pensionsordning.

Da de medarbejdere, der var omfattet af de relevante pensionsforanstaltninger, var ansat i Mesta AS på det tidspunkt, hvor omkostningerne blev afholdt, finder Tilsynsmyndigheden, at virkningen af de pågældende foranstaltninger derfor var at lette Mesta AS' normale budgetbyrder. Derfor mener Tilsynsmyndigheden, at statens finansiering af ovennævnte foranstaltninger indeholdt elementer af økonomiske fordele for Mesta AS.

Med hensyn til den støtte, som staten ydede til Mesta AS til dækning af omkostningerne til »flytning« og »transport«, bemærker Tilsynsmyndigheden, at forpligtelsen til at dække sådanne omkostninger stammer fra en række incitamenter tilbudt til tidligere ledende eller administrative medarbejdere i Statens vegvesen (som f.eks. flytteomkostninger, transport, dobbelt husleje i privatbolig, rejseomkostninger osv.) med henblik på at tilskynde dem til at tage ansættelse i Mesta AS.

Som nævnt ovenfor omfatter en virksomheds normale økonomiske forpligtelser som udgangspunkt alle de lønudgifter, en virksomhed afholder i forbindelse med at ansætte eller tiltrække medarbejdere. Det mest almindelige incitament, der bruges til at tiltrække medarbejdere, er løn, men andre incitamenter, såsom kompensation for de ulemper, der er forbundet med, at medarbejderne bor langt væk (som f.eks. finansiering af flytning og transport), er hverken mere eller mindre et redskab, som en virksomhed bruger til at tiltrække og betale attraktive medarbejdere. Tilsynsmyndigheden har derfor antaget det synspunkt, at statens refundering af Mesta AS' omkostninger i forbindelse med posteringerne »flytning« og »transport« udgør en økonomisk fordel, som Mesta AS ikke ville have haft på sædvanlige forretningsvilkår.

Hvad angår de statslige midler, som Mesta AS modtog til dækning af omkostningerne til flytning af kontorer samt støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger fra Statens vegvesen til Mesta AS' nye kontorer samt omlægning af de tidligere kontorer og oprydning i de gamle arkiver med henblik på at etablere nye arkiver (til et samlet beløb på 50,2 mio. NOK), omfatter sådanne omkostninger ikke kun rydning af gamle kontorer i Statens vegvesen, men også klargøring og opgradering af nye kontorer til Mesta AS samt installation af elektroniske og fysiske arkiver hos Mesta AS.

Tilsynsmyndigheden mener, at selv om det kan anerkendes, at omkostningerne til rydning af Statens vegvesens gamle kontorer vedrører arbejde, som tidligere er blevet udført af Statens vegvesen, svarer arten af omkostningerne til klargøring og opgradering af de kontorer, Mesta AS skal bruge, til nye virksomheders etableringsomkostninger. Sådanne omkostninger bør derfor afholdes af den nye virksomhed. I lyset af at omkostningerne omfattede opgaver såsom rydning af Statens vegvesens gamle kontorer, som skulle bruges af den nye virksomhed, oprydning i Statens vegvesens arkiver for at finde ud af, hvilke dokumenter der var relevante for den nye virksomhed, er det vanskeligt at adskille opgaverne fra hinanden. Ud fra disse betragtninger finder Tilsynsmyndigheden, at omkostningerne i tilknytning til flytning af kontorerne (herunder støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger) samt overførsel af arkiver udgør omkostninger, som skulle bæres dels af staten, dels af den nye virksomhed. Eftersom den nye virksomhed, Mesta AS, blev etableret den 1. januar 2003, skal omkostninger afholdt før denne dato betales af staten, mens omkostninger afholdt efter denne dato skal betales af Mesta AS. På dette grundlag vil de forskellige udgiftsposter blive fordelt (til staten eller Mesta AS) i overensstemmelse med det tidspunkt, hvor omkostningerne blev afholdt.

Endelig med hensyn til omkostningerne til fornyelse af maskiner har Mesta AS modtaget kompensation for at rydde produktionsafdelingens byggepladser. Mesta AS har derfor udført en tjeneste for Statens vegvesen (164). Spørgsmålet er derfor, hvorvidt prisen for Mesta AS' tjeneste til Statens vegvesen svarer til markedsprisen for en sådan tjeneste. Tilsynsmyndigheden bemærker, at en del af arbejdet blev udført af underentreprenører på kommercielle vilkår, mens andet arbejde blev udført af Mesta AS selv til timepris (165). Tilsynsmyndigheden finder, at anvendelsen af forskellige underentreprenører på kommercielle vilkår viser, at der blev anvendt markedsbaserede priser, samt at statens kompensation til Mesta AS i dette tilfælde derfor ikke indebærer en økonomisk fordel. Endvidere mener Tilsynsmyndigheden, at fordi det arbejde, som Mesta AS selv udførte, var baseret på kostpris, eksklusiv fortjeneste, er der ingen grund til at betvivle de norske myndigheders udsagn om, at disse priser ligger under markedspriserne. På dette grundlag konkluderer Tilsynsmyndigheden, at Mesta AS ikke har fået en økonomisk fordel med hensyn til de priser, Statens vegvesen betalte for »oprydningsarbejde« udført af Mesta AS.

i)   Andre omstrukturerings- og omlægningsforanstaltninger — lønkompensation

Hvad angår lønkompensation har staten finansieret de pågældende omkostninger gennem et kapitalindskud i Mesta AS i form af egenkapital.

For det første bemærker Tilsynsmyndigheden, at det er irrelevant for anvendelsen af statsstøttereglerne, hvordan omkostningerne er blevet finansieret. Derfor påvirker det ikke vurderingen af, om statens finansiering af omkostningerne udgør statsstøtte, at de norske myndigheder har valgt at finansiere omkostningerne til lønkompensation i form af egenkapital. Det bør erindres, at årsagen til, at de norske myndigheder valgte finansiering via egenkapital (i stedet for tilskud), simpelthen var at tilskynde virksomheden til at bruge midlerne til alternative metoder til personalenedskæringer i stedet for lønkompensation.

Hvad angår den kendsgerning, at midlerne til lønkompensation i stedet blev brugt til alternative metoder til personalenedskæringer, nemlig fratrædelses- og pensionsordninger samt orlovsordninger, finder Tilsynsmyndigheden, at sådanne foranstaltninger blot udgør anerkendte alternativer til lønkompensation. Det, at statens midler til lønkompensation bruges til at dække omkostningerne ved alternative personalenedskæringsforanstaltninger, som har samme formål som lønkompensation, ændrer ikke vurderingen af, hvorvidt virksomheden har fået en økonomisk fordel i form af støtten til lønkompensation. I denne forbindelse minder Tilsynsmyndigheden om, at statens hensigt med at finansiere lønkompensation via egenkapital blot var at nedbringe de samlede omkostninger ved at tilskynde virksomheden til at benytte billigere alternative metoder til at reducere arbejdsstyrken.

I spørgsmålet om, hvorvidt statens finansiering af omkostninger afholdt for at tilbyde lønkompensation udgør en økonomisk fordel, minder Tilsynsmyndigheden om, at virksomheders omkostninger begrundet i arbejdsretlige bestemmelser er omkostninger, der normalt indgår i en virksomheds budget. Eftersom de finansielle forpligtelser, der er forbundet med lønkompensation, er blevet pålagt Mesta AS i medfør af Mesta-loven (166), udgør omkostningerne virksomhedens »normale omkostninger«. Mesta AS har derfor fået en økonomisk fordel i form af støtte til dækning af omkostningerne ved lønkompensation.

ii)   Overskydende støtte

De norske myndigheder har krævet, at Mesta AS skulle tilbagebetale de midler, som ikke blev brugt til dækning af omstruktureringsomkostninger. Derfor er henvisningerne i beslutningen om at indlede proceduren til brugen af de overskydende midler ikke længere relevante.

1.2.2.   
  Tilførsel af aktiver

Mesta AS er en offentlig virksomhed i den i direktivet om gennemskuelighed anførte forstand (167). Ved undersøgelsen af, om overdragelsen af statsmidler til en offentlig virksomhed begunstiger denne virksomhed, anvender Tilsynsmyndigheden »det markedsøkonomiske investorprincip«, hvilket Domstolen flere gange har anerkendt (168). Ifølge dette princip er der ikke nogen økonomisk fordel, hvis de offentlige myndigheder indskyder kapital eller aktiver i en af deres virksomheder på vilkår, som ville have været acceptable for en privat markedsinvestor (169). Derfor er der tale om en økonomisk fordel, hvis der indskydes penge eller andre aktiver i en offentlig virksomhed på vilkår, som er uacceptable for en privat markedsinvestor (170). Dette betragtes normalt som værende tilfældet, når virksomhedens struktur eller fremtidsperspektiver er af en sådan art, at der ikke inden for en rimelig tidsfrist kan forventes et normalt afkast af den investerede kapital, i forhold til en sammenlignelig privat virksomhed (i form af dividende eller forøgelse af kapitalværdien) (171). Hvis afkastet f.eks. er fastsat på grundlag af aktivernes værdi, som er blevet vurderet til under markedsværdi, svarer afkastet måske ikke til det, en privat investor ville betragte som acceptabelt under lignende omstændigheder.

Det er på grundlag af ovenstående betragtninger, at Tilsynsmyndigheden har undersøgt værdiansættelsen af aktiverne i forbindelse med Mesta AS' etablering.

For det første kan det udledes af retspraksis, at Tilsynsmyndighedens pligt til at undersøge sagens kendsgerninger omfatter, hvor det er relevant, en undersøgelse af indholdet af de foretagne ekspertvurderinger for at kunne efterprøve deres bevisværdi (172). Det fremgår også af denne retspraksis, at Tilsynsmyndigheden i tilfælde af usikkerhed kan, men ikke er forpligtet til at anmode om medvirken fra eksterne sagkyndige med henblik på at opnå de nødvendige oplysninger (173). Endelig har Retten i Første Instans udtalt, at det eksklusive ansvar for at sikre overholdelsen af artikel 61 påhviler Tilsynsmyndigheden, og ikke de sagkyndige (174).

I den foreliggende sag blev værdien af de aktiver, der blev indskudt i Mesta AS, vurderet af Ernst & Young og Deloitte & Touche. På grundlag af revisionsrapporterne fandt Tilsynsmyndigheden i sin beslutning om at indlede proceduren, at der var usikkerhed med hensyn til vurderingen af aktiverne og anvendelsen af vurderingsmetoderne. De norske myndigheder har efter beslutningen fremsendt forklaringer fra revisoren, Ernst & Young. Tilsynsmyndigheden mener, at disse forklaringer har opklaret følgende usikre punkter i beslutningen om at indlede proceduren:

| | For det første har Ernst & Young forklaret, at det princip, der blev anvendt til at vurdere aktivernes værdi fra oktober 2002, var »nutidsværdi«, hvorfor de første vurderinger, som tog udgangspunkt i bogført værdi eller simuleret bogført værdi, ikke længere var relevante. |
| --- | --- |

For det første har Ernst & Young forklaret, at det princip, der blev anvendt til at vurdere aktivernes værdi fra oktober 2002, var »nutidsværdi«, hvorfor de første vurderinger, som tog udgangspunkt i bogført værdi eller simuleret bogført værdi, ikke længere var relevante.

| | For det andet var fastsættelsen af aktivernes nutidsværdi baseret på en kombination af resultaterne af i) en vurdering af virksomhedens samlede værdi (dvs. metoden med tilbagediskonteret pengestrøm) og ii) en vurdering af de enkelte aktiver (eller grupper af aktiver) hver for sig. |
| --- | --- |

For det andet var fastsættelsen af aktivernes nutidsværdi baseret på en kombination af resultaterne af i) en vurdering af virksomhedens samlede værdi (dvs. metoden med tilbagediskonteret pengestrøm) og ii) en vurdering af de enkelte aktiver (eller grupper af aktiver) hver for sig.

| | For det tredje var det nødvendigt at reducere værdien af visse aktiver, fordi den samlede værdi af virksomheden (på grundlag af tilbagediskonteret pengestrøm) var mindre end den samlede værdi af aktiverne (på grundlag af vurderingen af de enkelte aktiver), og fordi egenkapitalen i henhold til norsk selskabsret ikke må overstige den samlede værdi af virksomheden.
  På dette grundlag blev værdien af aktiverne reduceret med 79 mio. NOK fordelt på i) fast ejendom (reduceret med 54 mio. NOK fra 335 mio. NOK til 281 mio. NOK) og ii) maskiner (reduceret med 25 mio. NOK fra 572 mio. NOK til 547 mio. NOK) (175). Dette betyder også, at værdien af maskiner ikke blev nedjusteret med 200 mio. NOK (fra 747 mio. NOK til 547 mio. NOK), som klagerne hævdede. Værdien på 747 mio. NOK udgjorde ikke grundlaget for nedjusteringen, da denne værdi var baseret på »simuleret kontinuitet«, hvilket princip ikke længere blev anvendt (176). Ernst & Young har bekræftet, at de første beregninger, som skulle forklare forbindelsen mellem værdien baseret på simuleret kontinuitet (747 mio. NOK) og nutidsværdien (572 mio. NOK) for maskiner, er vildledende og derfor ikke er blevet brugt i processen med vurdering af aktivernes nutidsværdi. |
| --- | --- |

For det tredje var det nødvendigt at reducere værdien af visse aktiver, fordi den samlede værdi af virksomheden (på grundlag af tilbagediskonteret pengestrøm) var mindre end den samlede værdi af aktiverne (på grundlag af vurderingen af de enkelte aktiver), og fordi egenkapitalen i henhold til norsk selskabsret ikke må overstige den samlede værdi af virksomheden.

På dette grundlag blev værdien af aktiverne reduceret med 79 mio. NOK fordelt på i) fast ejendom (reduceret med 54 mio. NOK fra 335 mio. NOK til 281 mio. NOK) og ii) maskiner (reduceret med 25 mio. NOK fra 572 mio. NOK til 547 mio. NOK) (175). Dette betyder også, at værdien af maskiner ikke blev nedjusteret med 200 mio. NOK (fra 747 mio. NOK til 547 mio. NOK), som klagerne hævdede. Værdien på 747 mio. NOK udgjorde ikke grundlaget for nedjusteringen, da denne værdi var baseret på »simuleret kontinuitet«, hvilket princip ikke længere blev anvendt (176). Ernst & Young har bekræftet, at de første beregninger, som skulle forklare forbindelsen mellem værdien baseret på simuleret kontinuitet (747 mio. NOK) og nutidsværdien (572 mio. NOK) for maskiner, er vildledende og derfor ikke er blevet brugt i processen med vurdering af aktivernes nutidsværdi.

| | For det fjerde er det med hensyn til tildeling af en værdi til overgangskontrakterne blevet præciseret, at overgangskontrakterne udgjorde en del af den tilbagediskonterede pengestrøm (og derfor blev medtaget i vurderingen af virksomhedens samlede værdi), men værdien af kontraktporteføljen var for lav til at få tildelt en værdi, hvorfor kontrakterne ikke blev medtaget i åbningsbalancen (177).
  Som det fremgår af processen, har Tilsynsmyndigheden foretaget en tilbundsgående undersøgelse af materialet i revisionsrapporterne ved at stille spørgsmål og anmode om mere materiale, og på den måde har Tilsynsmyndigheden fået afklaret nogle indledende tvivlsspørgsmål og usikkerheder. Eftersom, som det fremgår ovenfor, sådanne tvivlsspørgsmål og usikkerheder er blevet afklaret, og i betragtning af at vurderingerne er udført på grundlag af almindeligt accepterede vurderingsmetoder, har Tilsynsmyndigheden ikke fundet nogen grund til at anfægte bevisværdien af revisionsrapporterne med hensyn til værdiansættelsen af faste aktiver i Mesta AS' endelige åbningsbalance. Det vurderes derfor ikke at være nødvendigt at indhente en anden udtalelse fra en sagkyndig. |
| --- | --- |

For det fjerde er det med hensyn til tildeling af en værdi til overgangskontrakterne blevet præciseret, at overgangskontrakterne udgjorde en del af den tilbagediskonterede pengestrøm (og derfor blev medtaget i vurderingen af virksomhedens samlede værdi), men værdien af kontraktporteføljen var for lav til at få tildelt en værdi, hvorfor kontrakterne ikke blev medtaget i åbningsbalancen (177).

Som det fremgår af processen, har Tilsynsmyndigheden foretaget en tilbundsgående undersøgelse af materialet i revisionsrapporterne ved at stille spørgsmål og anmode om mere materiale, og på den måde har Tilsynsmyndigheden fået afklaret nogle indledende tvivlsspørgsmål og usikkerheder. Eftersom, som det fremgår ovenfor, sådanne tvivlsspørgsmål og usikkerheder er blevet afklaret, og i betragtning af at vurderingerne er udført på grundlag af almindeligt accepterede vurderingsmetoder, har Tilsynsmyndigheden ikke fundet nogen grund til at anfægte bevisværdien af revisionsrapporterne med hensyn til værdiansættelsen af faste aktiver i Mesta AS' endelige åbningsbalance. Det vurderes derfor ikke at være nødvendigt at indhente en anden udtalelse fra en sagkyndig.

På grundlag af ovenstående mener Tilsynsmyndigheden ikke, at der er grund til at anfægte værdiansættelsen af aktiver i Mesta AS' endelige åbningsbalance.

1.2.3.   
  Overførsel af overgangskontrakter

Ét eksempel på anvendelsen af det markedsøkonomiske investorprincip er, at hvis staten sælger jord og bygninger til markedspris, antages det ikke at omfatte statsstøtte, eftersom staten har handlet som en privat markedsinvestor (178). Det markedsøkonomiske investorprincip finder imidlertid også anvendelse, når staten køber varer og tjenesteydelser (179). Hvis staten derfor indgår en kontrakt om en markedsoperatørs levering af tjenester, omfatter det ikke statsstøtte, hvis staten handler som privat markedsinvestor ved at betale markedsprisen. Hvis prisen derimod er højere end markedsprisen, kan kontrakten give tjenesteudbyderen en økonomisk fordel, svarende til differencen mellem markedsprisen for tilsvarende tjenester og prisen for levering af de pågældende tjenester i henhold til kontrakten (180). Staten kan f.eks. få en indikation af markedsprisen ved at iværksætte et ikke-diskriminerende offentligt udbud. Den kan også indhente en vurdering fra en sagkyndig. Under alle omstændigheder skal der tages højde for alle aspekter ved transaktionen for at vurdere, om en markedspris er blevet anvendt.

I den foreliggende sag blev en række af de kontrakter, der var indgået, om produktionsafdelingens levering af tjenester til Statens vegvesen overført fra produktionsafdelingen til Mesta AS i den forstand, at Mesta AS erstattede produktionsafdelingen som tjenesteudbyder. Tilsynsmyndigheden skal derfor undersøge, om de priser, som kontrakterne mellem Statens vegvesen og Mesta AS blev »indgået« til, afspejler markedspriserne.

For fuldstændighedens skyld skal det bemærkes, at den kendsgerning, at Tilsynsmyndigheden har vurderet elementer, som er relevante for at kunne konstatere, om staten har handlet som en privat markedsinvestor (ved at overføre overgangskontrakterne) over for et 100 % ejet selskab, betyder ikke, at Tilsynsmyndigheden ikke også vurderer tilstedeværelsen af statsstøtte i andre transaktioner mellem staten (181) og det pågældende selskab. Tværtimod er en sådan vurdering endnu mere aktuel, når staten er kunde i et af sine egne selskaber. Som forklaret ovenfor skal staten, når den køber tjenester fra en virksomhed (også en af sine egne 100 % ejede virksomheder), handle som en »privat markedsinvestor« og betale markedsprisen.

i)   Byggekontrakter

Efter beslutningen om at indlede proceduren har de norske myndigheder præciseret de nærmere omstændigheder ved de priser, som de eksisterende byggekontrakter blev overført til Mesta AS til.

Kontrakterne blev overført til Mesta AS til de priser, der oprindeligt var fastsat for de enkelte kontrakter. Tilsynsmyndigheden har vurderet alle de forhåndenværende oplysninger, herunder især Statens vegvesens interne retningslinjer om prisfastsættelsen for interne kontrakter. Retningslinjerne viser, at kontrakternes pris blev fastsat direkte på grundlag af markedspriser (nemlig de priser, der fremkom i de offentlige udbud) eller på betingelser, der burde sikre, at priserne i sidste ende afspejler en markedspris (dvs. overslag justeret til at stemme overens med markedsprisen). Der er også taget højde for, at Statens vegvesen havde som generel betingelse for at indgå aftaler med produktionsafdelingen, at priserne skulle afspejle markedspriserne, og at produktionsafdelingen med dette for øje havde erhvervet kendskab til priserne gennem offentlige udbud på byggemarkedet — som var et velfungerende og udviklet marked. De norske myndigheder har endvidere forklaret, at der ikke var nogen ex-post tilpasningsmekanisme eller lovkrav, som påvirkede den pris, kontrakterne blev overført til.

På grundlag af alle disse oplysninger mener Tilsynsmyndigheden, at byggekontrakterne blev overført til markedspris. Tilsynsmyndigheden finder, at Statens vegvesen med sine interne retningslinjer havde iværksat et system til prisfastsættelse af kontrakter, som sammen med kendskabet til markedet sikrede, at markedspriser blev anvendt i tilstrækkelig grad. Det ville imidlertid kræve en dybtgående vurdering af alle kontrakterne at udelukke, at de priser, der blev fastsat i byggekontrakterne, i alle kontrakter afveg noget fra markedspriserne. Derfor kan det ikke udelukke, at Mesta AS kan have haft en begrænset økonomisk fordel i form af priserne på (nogle af) byggekontrakterne. Det vil imidlertid fremgå af nedenstående, at den potentielle statsstøtte, der måtte være involveret i denne forbindelse, ville blive betragtet som værende forenelig med EØS-aftalens funktion.

ii)   Drifts- og vedligeholdelseskontrakter

a)   Midlertidig forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse

Først minder Tilsynsmyndigheden om, at de norske myndigheder har gjort gældende, at foranstaltningerne til fordel for Mesta AS med hensyn til drifts- og vedligeholdelseskontrakterne udgør en kompensation for omkostninger, som Mesta AS skulle bære som følge af sin forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Selv om dette argument fremsættes til støtte for, at foranstaltningerne kan betragtes som værende forenelige i medfør af EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, har Tilsynsmyndigheden for fuldstændighedens skyld vurderet, hvorvidt tilstedeværelsen af en forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse helt udelukker, at der kan være tale om statsstøtte, på grundlag af de kriterier, der er fastsat i Altmark-dommen (182).

I Altmark-dommen konkluderede Domstolen, at kompensation for udførelse af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse ikke udgør statsstøtte, når fire kumulative kriterier er opfyldt. For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret. For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde. Kompensationen må for det tredje ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste. Når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som giver mulighed for at udvælge den ansøger, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation endelig fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret med transportmidler til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have ved at opfylde forpligtelserne. Når disse fire kriterier er opfyldt kumulativt, indebærer statens støtte ikke en fordel for virksomheden.

I den foreliggende sag bemærker Tilsynsmyndigheden, at Mesta AS ikke er blevet udvalgt i en procedure for tildeling af offentlige kontrakter. Endvidere har de norske myndigheder hverken gjort gældende, at (eller givet Tilsynsmyndigheden oplysninger, som giver mulighed for at bekræfte om) Mesta AS' omkostninger svarer til de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret, ville have. Forpligtelsen er i Mesta AS' tilfælde ikke blevet gennemført med den omkostningseffektivitet, der kræves i Altmark-dommens fjerde kriterium. Alene af den grund kan eksistensen af statsstøtte ikke udelukkes under henvisning til Altmark-dommen.

b)   Generelt

Tilsynsmyndigheden bemærker, at alle drifts- og vedligeholdelseskontrakter blev overført til Mesta AS den 1. januar 2003 til priser, der var blevet fastsat på grundlag af produktionsafdelingens omkostninger. Priserne stammede derfor ikke fra offentlige udbud og var ikke baseret på vurderinger fra sagkyndige.

De norske myndigheder og Mesta AS har anført, at myndighederne ved at etablere Mesta AS den 1. januar 2003 og give Mesta AS alle drifts- og vedligeholdelseskontrakterne vedrørende det nationale vejnet i realiteten skabte et monopol. Der var derfor endnu ikke noget »drifts- og vedligeholdelsesmarked« og derfor ingen markedspris. Markedet blev kun åbnet gradvist ved at give 25 % af kontraktporteføljen i offentligt udbud hvert år. Eftersom der ikke var nogen markedspris, var der ikke andet alternativ end at overføre kontrakterne til omkostningsbaserede priser.

Dette argument er baseret på påstanden om, at drift og vedligeholdelse af veje ikke var åbent for konkurrence den 1. januar 2003. Tilsynsmyndigheden bemærker imidlertid, at det ikke kun var noget af Statens vegvesens drifts- og vedligeholdelsesarbejde, som blev udført af underentreprenører før 2003 (183), men at kommunerne også udbød drifts- og vedligeholdelsesarbejde på de kommunale veje lang tid før januar 2003 (184). Med andre ord var aktiviteten »drift« og »vedligeholdelse af veje« allerede åben for konkurrence før januar 2003, og dette blev ikke ændret med etableringen af Mesta AS. Tværtimod placerede de norske myndigheder Mesta AS på drifts- og vedligeholdelsesmarkedet som en operatør, og virksomheden har siden sin etablering konkurreret med andre virksomheder, samtidig med at den kunne deltage i offentlige udbud eller påtage sig drifts- og vedligeholdelsesopgaver for andre ordregivende myndigheder end Statens vegvesen (185).

Derfor var drifts- og vedligeholdelsesmarkedet åbent for konkurrence den 1. januar 2003, og dette kan derfor ikke bruges til støtte for påstanden om, at der ikke var nogen markedspris. Det er rigtigt, at drifts- og vedligeholdelsesarbejde for én del af markedet, nemlig »det nationale vejnet«, blev reserveret til produktionsafdelingen, men dette ændrer ikke ved konklusionen med hensyn til drifts- og vedligeholdelsesmarkedet generelt.

Hvad angår drifts- og vedligeholdelsesarbejde på selve det nationale vejnet havde de norske myndigheder imidlertid — før den 1. januar 2003 — fået priser fra det offentlige udbud af fem test/pilot-projekter i 1998-2001. Disse priser indgik i en sammenlignende analyse i 2000 (udsendt af Statens vegvesen selv) af konkurrenceevnen, som viste, at omkostningsdelen af kontraktprisen var 23 procentpoint højere i produktionsafdelingens tilfælde end i forbindelse med de test/pilot-kontrakter, som markedsoperatører indgik. Endvidere viste en prisanalyse i Akershus (før 2000), at prisniveauet for drifts- og vedligeholdelseskontrakterne var ca. 20-25 % højere end for markedsoperatørernes kontrakter.

Tilsynsmyndigheden bemærker, at test/pilot-projekterne var priser, der var fremkommet ved offentlige udbud, og ikke alene dækkede disse udbudskontrakter det nationale vejarbejde, de omfattede også nøjagtigt de samme vejstrækninger som de drifts- og vedligeholdelseskontrakter, som produktionsafdelingen havde (186). Tilsynsmyndigheden mener, at der derfor var fastsat et markedsprisniveau i test/pilot-udbuddene for sammenlignelige kontrakter før den 1. januar 2003.

Hvad angår de norske myndigheders argument om, at de priser, der fremkom ved test/pilot-udbuddene ikke var pålidelige som følge af den store forskel mellem det højeste og det laveste bud, påpeger Tilsynsmyndigheden, at det i et offentligt udbud er det vindende bud, som repræsenterer markedsprisen, ikke hele rækkevidden af bud. Hvis det ikke var sådan, ville det aldrig være muligt at fastsætte en markedspris ved hjælp af offentlige udbud. At hævde, at test/pilot-kontrakterne (baseret på offentlige udbud) ikke er vejledende for markedsværdien, ville være det samme som at hævde, at offentlige udbud ikke resulterer i markedspriser. I modsætning til det, de norske myndigheder har gjort gældende, betyder den omstændighed, at test/pilot-udbuddene havde et andet formål end at få fastsat en markedspris (nemlig at »oplære« Statens vegvesen som ordregivende myndighed), eller at udbuddene kun repræsenterede en lille del af det nationale vejnet, ikke, at de resulterende udbudspriser ikke repræsenterer markedspriser. I denne henseende minder Tilsynsmyndigheden om, at Kommissionen for nyligt har udtalt, at priser fra offentlige udbud på drifts- og vedligeholdelsesmarkedet repræsenterer markedspriser (187).

Tilsynsmyndigheden minder også om, at de norske myndigheder har gjort gældende, at test/pilot-kontrakten, som var givet i offentligt udbud, senere blev udvidet med ekstra arbejde. Dette ekstra arbejde var indregnet i prisen på overgangskontrakterne og pressede derfor prisen på overgangskontrakterne op. Tilsynsmyndigheden bemærker, at det arbejde, der blev givet i offentligt udbud, og derfor var genstand for konkurrence, under alle omstændigheder ikke omfattede ekstra arbejde, hvorfor det er prisen for dette arbejde, der repræsenterer markedsprisen. Det ekstra arbejde gives til vinderen af det offentlige udbud, uden at der gennemføres en ny udbudsrunde. Så selv om det ekstra arbejde var en del af årsagen til, at prisen på de kontrakter, der blev overført til Mesta AS, var højere, ændrer det ikke ved vurderingen af, om prisen, uden det yderligere arbejde, repræsenterer markedsprisen.

Som anført ovenfor mener Tilsynsmyndigheden, at et markedsprisniveau var blevet fastsat ved hjælp af test/pilot-udbudspriserne for sammenlignelige kontrakter før den 1. januar 2003, og at de norske myndigheder vidste, at det prisniveau, der blev fastsat af markedet, var lavere end de priser, som kontrakterne blev overført til. Endvidere traf myndighederne efter iværksættelsen af de første offentlige udbud — hvorefter myndighederne måtte være blevet klar over prisforskellen (188) — ikke nogen foranstaltninger til at genforhandle overgangskontrakterne.

Uanset om overgangskontrakterne gav Mesta AS en økonomisk fordel, udgør kontrakterne en forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2. Det vederlag, der betales for tjenesterne, er derfor blevet vurderet i medfør af denne bestemmelse med henblik på at konstatere, om der er tale om overkompensation.

1.2.4.   
  Stempelafgift og tinglysningsgebyr

En økonomisk fordel kan bestå i en reduktion af virksomhedens skattebyrde på forskellig vis, herunder nedbringelse af beskatningsgrundlaget eller en fuldstændig eller delvis reducering af skattebeløbet eller en udsættelse eller eftergivelse eller endog en ekstraordinær omlægning af skattegæld (189). Den faste ejendom, der blev overført fra produktionsafdelingen til Mesta AS, blev registreret som et »navneskifte«, hvilket betyder, at Mesta AS er beskyttet via registreringen i ejendomsregistret uden at skulle betale stempelafgift og tinglysningsgebyr, som normalt opkræves i forbindelse med overdragelse af ejendomsret. Tilsynsmyndigheden mener derfor, at Mesta AS fik en økonomisk fordel, som selskabet ikke ville have haft på sædvanlige forretningsvilkår. I denne forbindelse bemærker Tilsynsmyndigheden, at det, at de norske myndigheder, hvis der ikke var givet nogen fritagelse, ville have øget deres første kontante indskud (svarende til beløbet for afgiften), ændrer ikke ved vurderingen af, om fritagelsen udgjorde en økonomisk fordel for Mesta AS. Denne holdning er også på linje med Tilsynsmyndighedens konklusion i Entra-sagen, som blev vedtaget den 14. december 2005 (190).

1.3.   ANVENDELSE AF STATSMIDLER

i)   Omstrukturerings- og andre omlægningsforanstaltninger

Betingelsen om anvendelse af statsmidler er opfyldt, fordi det var hensigten, at de samlede anslåede omstruktureringsomkostninger på 1 468 mio. NOK skulle dækkes af tilskud fra de norske myndigheder mellem 2003 og 2005 (hvoraf Mesta AS har modtaget et beløb på 993,6 mio. NOK). Endvidere udgør den kapital, som de norske myndigheder indskød som egenkapital i Mesta AS med henblik på at dække omkostningerne ved den midlertidige løn, også midler ydet af staten.

ii)   Tilførsel af kapital og aktiver (dvs. maskiner, fast ejendom og kontrakter)

I henhold til direktivet om gennemskuelighed (191) og retningslinjerne for statsstøtte om offentlige myndigheders kapitalinteresser omfatter kapitaltilførsel til offentlige virksomheder statsmidler. I overensstemmelse med Kommissionens beslutningspraksis finder Tilsynsmyndigheden, at statens investeringer i form af naturalier (såsom maskiner, fast ejendom og kontrakter) omfatter overdragelse af statsmidler (192).

iii)   Overførsel af overgangskontrakter

Offentlige myndigheders overførsel af en kontrakt med henblik på levering af tjenester fra en statslig enhed til gengæld for indtægter fra staten til en virksomhed, som overtager rollen som tjenesteudbyder, omfatter statsmidler i form af betalinger fra staten for levering af tjenesterne.

iv)   Stempelafgift og tinglysningsgebyr

Skatteprovenutab svarer til forbrug af statsmidler i form af skattemæssige udgifter. En sådan støtte fra staten kan både ydes i medfør af lovgivningsmæssige bestemmelser og som følge af skattemyndighedernes praksis. Eftersom Mesta AS var fritaget for stempelafgift og tinglysningsgebyr, har selskabet beholdt de beløb, der svarede til betalingen af de relevante afgifter og gebyrer, som ellers skulle betales til de norske myndigheder. Da staten derfor giver afkald på en indtægt, omfatter fritagelsen overdragelse af statsmidler. Dette er på linje med Tilsynsmyndighedens konklusion i Entra-sagen, som blev vedtaget den 14. december 2005 (193).

1.4.   BEGUNSTIGELSE AF VISSE VIRKSOMHEDER ELLER VISSE PRODUKTIONER

Statens ydelse af støtte til finansiering af omstruktureringsomkostningerne samt statens tilførsel af aktiver, herunder kontrakter, til en værdi, der ligger under markedsværdien, begunstiger kun én virksomhed, nemlig Mesta AS. Foranstaltningerne har derfor en selektiv karakter.

Hvad angår stempelafgift og tinglysningsgebyr, mener Tilsynsmyndigheden, at de cirkulærer, som det norske justitsministerium har udsendt, bekræfter, at det på tidspunktet for Mesta AS' etablering (den 1. januar 2003) kun var fusioner, der kunne drage fordel af den administrative praksis, »kontinuitetsprincippet«, ifølge hvilket der kunne indrømmes en fritagelse for stempelafgift og tinglysningsgebyr. I denne forbindelse minder Tilsynsmyndigheden om, at i henhold til det første cirkulære kunne kontinuitetsprincippet frem til udgangen af juni 2005 kun anvendes ved overførsel af ejendomsret i forbindelse med fusioner mellem aktieselskaber. Det andet cirkulære udvidede dette til at omfatte opløsninger af funktioner og omdannelser fra den 1. juli 2005, hvilket underforstået betød, at sådanne transaktioner ikke kunne indrømmes en sådan fritagelse før dette tidspunkt. Eftersom Mesta AS blev etableret den 1. januar 2003, og denne transaktion ikke kan betragtes som en fusion, finder de fritagelser, der kan gives i medfør af de to cirkulærer, ikke anvendelse på Mesta AS.

Derfor er den fritagelse for stempelafgift og tinglysningsgebyr, der blev indrømmet Mesta AS, selektiv og ikke begrundet i systemets karakter eller generelle forvaltning. Dette er også på linje med konklusionen i Entra-sagen af 14. december 2005 (194).

1.5.   KONKURRENCEFORDREJNING OG PÅVIRKNING AF SAMHANDELEN MELLEM KONTRAHERENDE PARTER

Den internationale karakter i EØS af markederne for anlæg, drift og vedligeholdelse af veje fremgår både af, at norske operatører er aktive i andre EØS-stater (f.eks. Veidekke ASA), mens internationale virksomheder fra andre EØS-stater end Norge er aktive på det norske marked (f.eks. Lemminkäinen Norge AS, Skanska Norge AS, NCC Construction AS). I sådanne tilfælde vil finansiel støtte til én operatør, som er aktiv på dette marked, dvs. Mesta AS, styrke virksomhedens position i forhold til andre virksomheder, som er beliggende i Norge eller andre EØS-stater, og som konkurrerer på anlægs-, drifts- og vedligeholdelsesmarkedet (195). Den finansielle støtte vil bl.a. give Mesta AS mulighed for at byde lavere for at vinde byggekontrakter i konkurrence med sine konkurrenter.

På dette grundlag finder Tilsynsmyndigheden, at tilførslen af økonomisk støtte til Mesta AS (enten i form af tilskud, overpriser for tjenester eller fritagelse for en afgift) vil fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen.

1.6.   KONKLUSION

På grundlag af ovenstående konkluderer Tilsynsmyndigheden, at betingelserne for, at der er tale om statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, er opfyldt med hensyn til statens finansiering af alle foranstaltningerne til personalenedskæringer (dvs. førtidspensionering, opretholdelse af tjenestemandspension og den særlige pensionsalder samt lønkompensation (eller alternative foranstaltninger)). Betingelserne for statsstøtte er også opfyldt med hensyn til statens midler til dækning af omkostningerne ved i) flytning og transport, ii) flytning af kontorer/støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger samt overførsel af arkiver afholdt efter den 1. januar 2003 og iii) Mesta AS' fritagelse for stempelafgift og tinglysningsgebyr. Endelig finder Tilsynsmyndigheden, at uanset om overgangskontrakterne gav Mesta AS en økonomisk fordel, udgør kontrakterne en forpligtelse til at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

2.   PROCEDUREKRAV

Under henvisning til artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen skal »EFTA-tilsynsmyndigheden underrettes i så god tid, at den kan fremsætte sine bemærkninger til eventuelle planer om tildeling eller ændring af støtte (...). Den pågældende medlemsstat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til endelig beslutning«.

De norske myndigheder underrettede ikke Tilsynsmyndigheden, før de traf foranstaltningerne til overdragelse af produktionsafdelingens aktiviteter til Mesta AS. De norske myndigheder har derfor ikke opfyldt deres underretningspligt i henhold til artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen. Den statsstøtte, der er ydet i forbindelse med de foranstaltninger, der blevet truffet ved overdragelsen af aktiviteter fra produktionsafdelingen til Mesta AS, udgør derfor »ulovlig statsstøtte« i medfør af artikel 1, litra f), i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen.

3.   STØTTENS FORENELIGHED

3.1.   OMSTRUKTURERINGS- OG OMLÆGNINGSFORANSTALTNINGER

Hvad angår de omstrukturerings- og omlægningsforanstaltninger, der var nødvendige for at etablere Mesta AS som en going concern, nemlig førtidspensionering, midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension og den særlige pensionsalder samt lønkompensation (eller alternative foranstaltninger), er undtagelsen i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), om støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner relevant.

Kommissionen har i sin beslutningspraksis gentagne gange konkluderet, at lempelse af de finansielle byrder, der skyldes en virksomheds strukturelle ulemper på grund af sin tidligere status som offentligretlig juridisk person, herunder pensionsrettigheder og foranstaltninger knyttet til personalenedskæringer, kan betragtes som værende forenelige, når sådanne omkostninger er afholdt i forbindelse med liberalisering af en sektor og åbning af en sektor for konkurrence (196). Kommissionens konklusioner i denne henseende har været baseret på den kendsgerning, at statens støtte til omstrukturerings- og omlægningsforanstaltninger er blevet knyttet til fjernelse af hindringerne for adgang til markedet, og at den finansielle byrde ved de iboende strukturelle ulemper ville påvirke en virksomheds konkurrenceevne, når først markedet var blevet åbnet for konkurrence.

Tilsynsmyndigheden bemærker, at i den foreliggende sag betød reformen af den tidligere offentligretlige juridiske person, produktionsafdelingen, og omdannelsen deraf til en effektiv virksomhed, at overførslen af medarbejderne til det nye selskab var en integreret del af liberaliseringen af det nationale vejmarked. Faktisk kunne markedet ikke liberaliseres, hvis ikke virksomheden havde det nødvendige personale. De anfægtede foranstaltninger er overgangsforanstaltninger og er til dels blevet indført for at tilskynde medarbejderne til at acceptere at blive overflyttet til Mesta AS og opgive deres tjenestemandsstatus og til dels for at fremme de personalenedskæringer, der var nødvendige for at skabe en rentabel erhvervsvirksomhed.

Selv om markedet for drift og vedligeholdelse af vejnettet er blevet åbnet for konkurrence (f.eks. med hensyn til de kommunale veje), var produktionsafdelingen ikke på markedet, idet den kun arbejdede internt for staten med hensyn til det nationale vejnet. Derfor fik Statens vegvesens medarbejdere tildelt en specifik status på et tidspunkt, hvor markedet ikke var åbnet for konkurrence (197).

Tilsynsmyndigheden finder, at statens tilskud til de relevante foranstaltninger er i den fælles interesse. Overgangsforanstaltningerne gav mulighed for, at statens segment af markedet for vejtjenester kunne åbnes for konkurrence. Ved at fritage Mesta AS for de omkostninger, selskabet havde som følge af overtagelsen af en tidligere statslig afdeling, ville Mesta AS frit kunne levere anlægs-, drifts- og vedligeholdelsestjenester og tilpasse sig markedet. Virksomheden ville derfor ikke blive underlagt en hindring for adgangen til markedet. Generelt er omdannelsen af et tidligere monopol, som leverer tjenester på det nationale vejnet (dvs. produktionsafdelingen), til et privat selskab (Mesta AS), som er underlagt de samme love og regler som andre private operatører i Norge, på lang sigt til slutbrugernes fordel. Oplysninger fra de norske myndigheder viser, at konkurrencen på det relevante marked er øget, hvilket har ført til lavere priser på både drift og vedligeholdelse af vejene og dermed er kommet både skatteyderne og økonomien som helhed til gode.

Tilsynsmyndigheden finder også, at statsstøtte er det rette instrument. Da det aldrig var meningen, at produktionsafdelingen skulle være en kommerciel enhed på det åbne marked, var den i stand til at afholde tjenestemændenes højere pensionsomkostninger uden at have nogen væsentlig økonomisk ulempe. Da markedet blev åbnet for tjenesteudbydere på det nationale vejnet, og den tidligere statslige afdeling blev omdannet til en erhvervsvirksomhed, skulle dens personaleomkostninger imidlertid justeres i overensstemmelse med konkurrenternes. På denne baggrund er statsstøtte et passende instrument til at fritage selskabet for omkostningerne til omstrukturering af en tidligere statslig afdeling. Hvad angår tilskyndelsesvirkning og nødvendighed bemærker Tilsynsmyndigheden, at Mesta AS' omkostninger ikke ville være på linje med konkurrenternes, og at selskabet ville have vanskeligt ved at konkurrere på markedet. Det er derfor nødvendigt med støtte fra staten, hvorfor tilskyndelsesvirkningen er opfyldt.

I denne forbindelse bemærker Tilsynsmyndigheden, at arbejdsstyrken i forhold til de medarbejdere, der oprindeligt blev overflyttet (4 750 medarbejdere) i 2003, er blevet reduceret gradvist til 3 296 i 2005 og yderligere til 3 237 i 2006 med henblik på at nå ned på 3 032 i 2007 (198). Dette betyder, at foranstaltningerne havde den ønskede virkning.

Endelig er statens støtte til de relevante foranstaltninger rimelig set i forhold til, at den er begrænset til de omkostninger, der ligger ud over de personaleudgifter, som Mesta AS ville skulle betale (i gennemsnit) på det private marked.

Med hensyn til statens finansiering af de resterende omstrukturerings- og omlægningsomkostninger, dvs. til flytning, transport, flytning af kontorer/støttefunktioner samt overførsel af arkiver fra datoen for Mesta AS' etablering, har Tilsynsmyndigheden imidlertid ikke kunnet finde noget, der peger på, at foranstaltningerne er knyttet til byrder, som selskabet fik pålagt, mens markedet stadig var lukket. Tværtimod er foranstaltningerne relateret til omkostninger, som virksomheder normalt afholder i opstarten, og det ville ikke påvirke Mesta AS' konkurrenceevne på markedet i forhold enhver anden virksomhed, hvis selskabet selv skulle betale disse omkostninger. Eftersom der ikke er andre bestemmelser, som kan danne grundlag for, at Tilsynsmyndigheden kan betragte disse foranstaltninger, som omfatter driftsstøtte, som værende forenelig, har Tilsynsmyndigheden derfor konkluderet, at foranstaltningerne (dvs. flytning, transport, flytning af kontorer/støttefunktioner og overførsel af arkiver) ikke er forenelige med EØS-aftalens funktion.

3.2.   OVERGANGSKONTRAKTER

i)   Byggekontrakter

Tilsynsmyndigheden finder, at i det omfang de priser, som byggekontrakterne blev overført til Mesta AS til, var højere end markedsprisen og derfor omfattede statsstøtte, er en sådan støtte forenelig med EØS-aftalens funktion. Denne konklusion er baseret på den kendsgerning, at alternativet med at finde frem til markedspriserne ved at iværksætte offentlige udbud for halvfærdige byggeprojekter ikke er en praktisk løsning. Det igangværende arbejde ville skulle stoppes og eventuelt overtages af nye entreprenører, hvilket ikke blot ville gøre det samlede projekt dyrere, men også potentielt skabe store forsinkelser i arbejdet. For det andet havde Statens vegvesen antaget en række underentreprenører til at udføre dele af de igangværende byggeprojekter. Hvis man havde iværksat offentlige udbud, ville disse underentreprenører skulle opsiges, hvilket ville have givet endnu højere omkostninger. For det tredje havde alle byggeprojekter en ret begrænset varighed og ville alle blive afsluttet inden for blot to år.

Af alle disse grunde finder Tilsynsmyndigheden, at den begrænsede statsstøtte, der er tale om i forbindelse med priserne på de byggekontrakter, der blev overført til Mesta AS, er forenelig med EØS-aftalens funktion i medfør af aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).

ii)   Drifts- og vedligeholdelseskontrakter

De norske myndigheder har gjort gældende, at foranstaltningerne til fordel for Mesta AS udgør kompensation for omkostninger, som Mesta AS havde som følge af, at selskabet havde fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, under henvisning til EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

Det fremgår af retningslinjerne for statsstøtte om kompensation for offentlig tjeneste, statsejerskab af virksomheder og støtte til offentlige virksomheder (»retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste«), at for at kompensation for offentlig tjeneste kan betragtes som værende forenelig med EØS-aftalen, skal følgende betingelser være opfyldt: i) tjenesteydelserne skal være ægte og klart defineret, ii) de skal være overdraget i et instrument, der præciserer forpligtelserne til offentlig tjeneste, og iii) kompensationen må ikke overstige, hvad der er nødvendigt til dækning af de omkostninger, der er forbundet med at opfylde forpligtelsen (dvs. den skal være stå i et rimeligt forhold til omkostningerne), idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne (199).

Som det også blev nævnt i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste, minder Tilsynsmyndigheden om, at EFTA-staterne har vide skønsbeføjelser hvad angår arten af de tjenesteydelser, der kan betegnes som værende af almindelig økonomisk interesse (200).

Tilsynsmyndigheden mener, at Mesta AS har været underlagt en forpligtelse til at levere ægte og klart definerede tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, som er overdraget i medfør af et instrument, der præciserer forpligtelserne til offentlig tjeneste.

Tilsynsmyndigheden bemærker, at overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse var blevet pålagt Mesta AS i en begrænset periode for at sikre, at disse aktiviteter i forbindelse med åbningen af drifts- og vedligeholdelsesmarkedet (for det nationale vejnet) for konkurrence, ville blive udført på en måde, som tillod Statens vegvesen at føre en passende kontrol med vej- og trafiksikkerheden. De forpligtelser, der blev pålagt Mesta AS, er klart definerede og beskrevet i standardiseringsrapporten fra Statens vegvesen gennem konkrete krav til standarder og/eller handlinger med hensyn til tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse. Driften og vedligeholdelsen af det nationale vejnet er en legitim tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i staten og i overensstemmelse med Kommissionens beslutningspraksis om vedligeholdelse af vejtunneler som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (201). Endvidere løb forpligtelsen til at levere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse kun i en overgangsperiode (frem til 2006) for at sikre, at Statens vegvesen kunne opretholde den nødvendige kontrol af vej- og trafiksikkerheden, hvilket bekræftede forbindelsen mellem den offentlige forpligtelse og Statens vegvesens kontrolansvar. Endelig fik Mesta AS overdraget forpligtelsen til at udføre drifts- og vedligeholdelsesarbejde i overensstemmelse med standarden i medfør af en bestemmelse i hver enkelt kontrakt mellem Mesta AS og staten (i Statens vegvesens kapacitet) (202).

Hvad angår kompensationens størrelse er hovedreglen i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste, at kompensationen ikke må overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.

I denne forbindelse kræves det i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste, at der kun tages hensyn til omkostningerne ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse, og at omkostninger og indtægter ved tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse og omkostninger og indtægter ved andre aktiviteter skal fremgå særskilt af de interne regnskaber. Endvidere kan omkostningerne ved investeringer medregnes, når de er nødvendige for udførelsen af tjenesteydelsen af almindelig økonomisk interesse.

På grundlag af de fremsendte oplysninger mener Tilsynsmyndigheden, at eftersom Mesta AS havde særskilte regnskaber for overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse, er de oplyste omkostninger til levering af tjenesteydelserne blevet fordelt korrekt. Endvidere er Mesta AS' fordeling af kapitalinvesteringer i forhold til indtægterne fra sådanne kontrakter også i overensstemmelse med reglerne i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste. På denne baggrund mener Tilsynsmyndigheden, at fuld finansiering af Mesta AS' omkostninger til levering af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse er i overensstemmelse med retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste.

Med hensyn til at bestemme en rimelig fortjeneste fastlægges det i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste, at den forrentning, som tjenesteudbyderen opnår, ikke må overstige den gennemsnitlige kapitalforrentning i den pågældende sektor i de senere år. Med andre ord skal den forrentning, som Mesta AS faktisk opnår, sammenlignes med et referencetal eller en fællesnævner i sektoren.

Tilsynsmyndigheden har undersøgt »referencerenten« på 8,42 %, som de norske myndigheder har oplyst (se tabellen nedenfor) til brug som målestok for afkastet i drifts- og vedligeholdelsessektoren. Tilsynsmyndigheden mener, at referencerentens komponenter er baseret på markedsorienterede elementer. For det første har Tilsynsmyndigheden taget højde for, at betaværdien på 1 er den gennemsnitlige betaværdi for 15 andre virksomheder i drifts- og vedligeholdelsessektoren. For det andet ligger markedsrisikotillægget på 5 % inden for det område, som andre operatører på dette marked bruger (3-6 %) og inden for det risikotillæg, der bruges af PWC i en rapport fra 2008 om Mesta AS. For det tredje er forrentningen baseret på samme metode som forrentningen på 6,7 %, som staten kræver for sine generelle investeringer i Mesta AS (herunder både bygge- og drifts- og vedligeholdelsesaktiviteter). For det fjerde er betaværdien et gennemsnit beregnet i 2002-2007, hvilket er den periode, hvor Mesta AS leverede tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.

Sammensætning af referencerente

Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC)

| Risikofri rente (203) før skat | 3,85 % |
| --- | --- |
| Markedsrisikotillæg (204) | 5,00 % |
| Kapitalbetaværdi i alt | 0,90 |
| Nettogældsandel |
| Egenkapitalbetaværdi | 1 |
| Forrentning af egenkapital efter skat | 8,85 % |
| Forrentning af fremmedkapital |
| Risikofri rente før skat | 3,85 % |
| Lånetillæg | 2,50 % |
| Forrentning af fremmedkapital før skat | 6,35 % |
| Skatteprocent | 28 % |
| Forrentning af fremmedkapital efter skat | 4,57 % |
| Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC) |
| Forrentning af egenkapital | 8,85 % |
| Egenkapitalgrad | 90 % |
| Vægtet forrentning af egenkapital efter skat | 8,00 % |
| Forrentning af fremmedkapital efter skat | 4,6 % |
| Fremmedkapitalgrad | 10 % |
| Vægtet forrentning af fremmedkapital efter skat | 0,5 % |
| WACC kapitalomkostninger i alt efter skat | 8,42 % |

Risikofri rente (203) før skat

3,85 %

Markedsrisikotillæg (204)

5,00 %

Kapitalbetaværdi i alt

0,90

Nettogældsandel

Egenkapitalbetaværdi

1

Forrentning af egenkapital efter skat

8,85 %

Forrentning af fremmedkapital

Risikofri rente før skat

3,85 %

Lånetillæg

2,50 %

Forrentning af fremmedkapital før skat

6,35 %

Skatteprocent

28 %

Forrentning af fremmedkapital efter skat

4,57 %

Vægtede gennemsnitlige kapitalomkostninger (WACC)

Forrentning af egenkapital

8,85 %

Egenkapitalgrad

90 %

Vægtet forrentning af egenkapital efter skat

8,00 %

Forrentning af fremmedkapital efter skat

4,6 %

Fremmedkapitalgrad

10 %

Vægtet forrentning af fremmedkapital efter skat

0,5 %

WACC kapitalomkostninger i alt efter skat

8,42 %

Referencerenten på 8,42 % er baseret på en betaværdi på 1, som er blevet fastsat med henvisning til:

| — | observationer af betaværdien over en periode på 40 måneder (2002-2007) for 15 sammenlignelige virksomheder (såsom Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205) |
| --- | --- |

—

observationer af betaværdien over en periode på 40 måneder (2002-2007) for 15 sammenlignelige virksomheder (såsom Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205)

| — | forrentningen korreleres på grundlag af Morgan Stanleys »All Country World Index« (206) |
| --- | --- |

—

forrentningen korreleres på grundlag af Morgan Stanleys »All Country World Index« (206)

| — | egenkapitalgraden betragtes som værende på linje med gennemsnittet i sektoren (baseret på 15 sammenlignelige virksomheder) (207). |
| --- | --- |

—

egenkapitalgraden betragtes som værende på linje med gennemsnittet i sektoren (baseret på 15 sammenlignelige virksomheder) (207).

En sammenligning mellem den faktiske forrentning, som Mesta AS opnåede, og referencerenten (på 8,42 %) i årene 2003-2006 (se tabellen nedenfor) viser, at Mesta AS fik 66,4 mio. NOK i overkompensation. Tilsynsmyndigheden finder derfor, at dette beløb skal betragtes som overkompensation i den i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste anførte forstand. Tilsynsmyndigheden bemærker, at der allerede i beregningen af denne overkompensation er taget højde for muligheden for, at Mesta AS (i overensstemmelse med retningslinjerne om kompensation for offentlige tjeneste) kan fremføre overkompensation (208) fra et år til det næste år.

Forrentning

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | I alt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta AS: forrentning | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Referencerente | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Ekstra forrentning | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Ekstra forrentning (mio. NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

I alt

Mesta AS: forrentning

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Referencerente

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Ekstra forrentning

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Ekstra forrentning (mio. NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

På grundlag af ovenstående finder Tilsynsmyndigheden, at betingelserne i EØS-aftalens artikel 59, stk. 2, er opfyldt med hensyn til eksistensen af en forpligtelse til at levere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og overdragelsen deraf i forbindelse med overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse. Eftersom Mesta AS er blevet overkompenseret med 66,4 mio. NOK, har Tilsynsmyndigheden konkluderet, at kompensationen til Mesta AS for forpligtelserne til at levere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse ikke er proportional, og at denne overkompensation derfor ikke er forenelig med EØS-aftalens artikel 59, stk. 2.

3.3.   STEMPELAFGIFT OG TINGLYSNINGSGEBYR

Hvad angår statsstøtte i form af en fritagelse for betaling af stempelafgift og tinglysningsgebyr til Mesta AS har de norske myndigheder ikke påstået, at denne støtte er forenelig med EØS-aftalen. Tilsynsmyndigheden har ikke desto mindre overvejet mulighederne for at betragte støtten som forenelig. Tilsynsmyndigheden bemærker for det første, at ingen af undtagelserne i EØS-aftalens artikel 61, stk. 2, finder anvendelse, da den pågældende statsstøtte ikke er rettet mod målene i disse bestemmelser: Fritagelsen for stempelafgift og tinglysningsgebyr er ikke støtte af social karakter til enkelte forbrugere eller støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder. For det andet kan en støtteforanstaltning betragtes som værende forenelig i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra a), hvis den er støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse. Da der imidlertid ikke er defineret sådanne områder på Norges regionale støttekort, er denne bestemmelse ikke relevant. For det tredje finder undtagelsen i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra b), ikke anvendelse, eftersom den pågældende støtte ikke har til formål at fremme virkeliggørelsen af vigtige projekter af fælles økonomisk interesse eller afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i Norges økonomi. Endelig har Tilsynsmyndigheden ikke fundet grundlag for, at undtagelsen i EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c), ifølge hvilken statsstøtte kan betragtes som værende forenelig med EØS-aftalens funktion, hvis den fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider imod den fælles interesse, finder anvendelse på den pågældende støtte.

Eftersom ingen af undtagelserne finder anvendelse, har Tilsynsmyndigheden fundet, at den støtte, der er ydet i form af fritagelse for stempelafgift og tinglysningsgebyr, ikke er forenelig med EØS-aftalens funktion. Denne konklusion er i overensstemmelse med holdningen i beslutningen af 14. december 2005, hvor Tilsynsmyndigheden også fandt, at fritagelser for stempelafgift og tinglysningsgebyr ikke var forenelige med EØS-aftalens funktion (209).

4.   KONKLUSION

Tilsynsmyndigheden finder på grundlag af ovenstående vurdering, at omstruktureringsforanstaltningerne i form af førtidspensionering, midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension og særlig pensionsalder samt lønkompensation (eller alternative foranstaltninger) omfatter ydelse af statsstøtte i den i EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, anførte forstand, som er forenelig i medfør af EØS-aftalens artikel 61, stk. 3, litra c).

Af ovenstående grunde finder Tilsynsmyndigheden, at statsstøtten til Mesta AS til følgende foranstaltninger ikke er forenelig med EØS-aftalen:

| i) | flytte- og transportomkostninger |
| --- | --- |

i)

flytte- og transportomkostninger

| ii) | omkostninger til flytning af kontorer/støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger samt overførsel af arkiver afholdt efter den 1. januar 2003 |
| --- | --- |

ii)

omkostninger til flytning af kontorer/støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger samt overførsel af arkiver afholdt efter den 1. januar 2003

| iii) | fritagelse til Mesta AS for stempelafgift og tinglysningsgebyr og |
| --- | --- |

iii)

fritagelse til Mesta AS for stempelafgift og tinglysningsgebyr og

| iv) | overkompensation med hensyn til Mesta AS' levering af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse til et beløb på 66,4 mio. NOK. |
| --- | --- |

iv)

overkompensation med hensyn til Mesta AS' levering af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse til et beløb på 66,4 mio. NOK.

Da disse foranstaltninger ikke blev anmeldt til Tilsynsmyndigheden, udgør en sådan støtte ulovlig støtte i henhold til artikel 1, litra f), i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen. Det følger af artikel 14 i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, at Tilsynsmyndigheden bestemmer, at ulovlig støtte, som er uforenelig med statsstøttereglerne i EØS-aftalen, skal kræves tilbagebetalt fra modtagerne.

VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:

Artikel 1

Statsstøtten i forbindelse med førtidspensionering, midlertidig opretholdelse af tjenestemandspension og særlig pensionsalder samt lønkompensation (eller alternative foranstaltninger) til fordel for Mesta er forenelig med EØS-aftalens funktion.

Statsstøtten til fordel for Mesta AS vedrørende i) omkostninger til flytning og transport, ii) omkostninger til flytning af kontorer/støttefunktioner og vedligeholdelsesafdelinger samt overførsel af arkiver afholdt efter den 1. januar 2003, iii) fritagelse til Mesta AS for betaling af stempelafgift og tinglysningsgebyr og iv) overkompensation på 66,4 mio. NOK i forbindelse med Mesta AS' levering af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse i henhold til overgangskontrakterne for drift og vedligeholdelse er ikke forenelig med EØS-aftalens funktion.

Artikel 2

De norske myndigheder skal tage alle nødvendige skridt til fra Mesta AS at tilbagekræve den i artikel 1, stk. 2, nævnte støtte, som ulovligt er blevet stillet til rådighed for Mesta AS.

Artikel 3

Tilbagekrævningen skal ske omgående og i overensstemmelse med procedurerne i national lovgivning, forudsat at de tillader en omgående og effektiv fuldbyrdelse af beslutningen. Den støtte, der skal tilbagekræves, skal omfatte renter og renters rente fra den dato, på hvilken den blev stillet til rådighed for Mesta AS, indtil datoen for dens tilbagebetaling. Renten beregnes på grundlag af artikel 9 i EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning 195/04/KOL.

Artikel 4

De norske myndigheder skal inden for to måneder efter meddelelsen af denne beslutning underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden om, hvilke foranstaltninger de har truffet for at efterkomme den.

Artikel 5

Denne beslutning er rettet til Kongeriget Norge.

Artikel 6

Kun den engelske udgave er autentisk.

Udfærdiget i Bruxelles, den 7. oktober 2009.

På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne

Rakel SURLIEN

Medlem af Kollegiet

Kurt JAEGER

Medlem af Kollegiet

---

(1)  I det følgende benævnt »Tilsynsmyndigheden«.

1

(2)  I det følgende benævnt »EØS-aftalen«.

2

(3)  I det følgende benævnt »aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen«.

3

(4)  I det følgende benævnt »protokol 3«.

4

(5)  Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen, vedtaget og udstedt af EFTA-Tilsynsmyndigheden den 19.1.1994, offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (EFT) L 231 af 3.9.1994, s. 1, og EØS-tillæg nr. 32 af 3.9.1994, s. 1 (i det følgende benævnt »retningslinjer for statsstøtte«). Der findes en opdateret version af retningslinjerne for statsstøtte på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines.

5

De Europæiske Fællesskabers Tidende

(6)  Beslutning nr. 195/04/KOL af 14.7.2004, offentliggjort i EUT L 139 af 25.5.2006, s. 37, og EØS-tillæg nr. 26 af 25.5.2006, s. 1. Den konsoliderede version af denne beslutning findes på Tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltexts.

6

(7)  Offentliggjort i EUT C 310 af 20.12.2007, s. 5, og EØS-tillæg nr. 61 af 20.12.2007.

7

(8)  I det følgende benævnt »Statens vegvesen«.

8

(9)  For yderligere oplysninger om korrespondancen henvises til Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 350/07/KOL om at indlede den officielle undersøgelsesprocedure. Et sammendrag heraf er offentliggjort i EUT C 310 af 20.12.2007, s. 5, samt EØS-tillæg nr. 61 af 20.12.2007. Beslutningen i sin helhed findes på Tilsynsmyndighedens websted: www.eftasurv.int.

9

(10)  Se EUT-henvisningen i fodnoten ovenfor.

10

(11)  Bilag til brevet: løbenr. 523838-523841.

11

(12)  Det første forslag herom indgik i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 4 (2001-2002) (St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 (2001-2002)). Forslaget blev nærmere beskrevet i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003) om omdannelse af Statens vegvesens produktionsaktiviteter til et statsligt aktieselskab (St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003), Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap).

12

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 4 (2001-2002)

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003)

Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(13)  § 2 i forslag til Odelstinget nr. 6 (2002-2003) om lov om omdannelse af Statens vegvesens produktionsaktiviteter til et statsligt aktieselskab (Ot.prp. nr. 6 (2002-2003), Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap).

13

Ot.prp. nr. 6 (2002-2003), Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(14)  Ca. 250 medarbejdere skulle blive i centraladministrationen, jf. § 4, stk. 2, i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

14

(15)  Brev fra det norske handels- og industriministerium dateret den 28. august 2009 (løbenr. 528656).

15

(16)  § 4, stk. 2, i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003), som henviser til en reduktion til 3 600 allerede i 2003, men som også viser, at den samlede reduktion ville blive ca. 1 700 (i form af tilbud om førtidspensionering til ca. 1 000 medarbejdere, tilbud om en særlig pensionsalder til ca. 275 medarbejdere og lønkompensation til ca. 450 medarbejdere).

16

(17)  Tjenestemandspension er oversat fra »tjenestepensjonsordning«.

17

(18)  Oversat fra »Opprettholdelse av særaldersgrense«.

18

(19)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

19

(20)  Oversat fra »Ventelønn«.

20

(21)  § 5, stk. 1, i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

21

(22)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

22

(23)  Mesta AS modtog 357 mio. NOK for 2003, 356,5 mio. NOK for 2004 og 280 mio. NOK for 2005, jf. forslag til Stortinget nr. 1 (2005-2006) (St.prp. nr. 1 (2005-2006)). Alle henvisninger til 993,5 mio. NOK er blevet rettet til 993,6 mio. NOK af de norske myndigheder.

23

St.prp. nr. 1 (2005-2006)

(24)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2008-2009) (St.prp. nr. 1 (2008–2009)).

24

St.prp. nr. 1 (2008–2009)

(25)  Myndighederne henviser til, at Mesta AS har været mere rentabelt end forventet i løbet af de første tre år, jf. Stortingets hvidbog »Stortingsmelding nr. 13 (2006-2007)«.

25

(26)  Lov nr. 84 af 13.12.2002 (lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap).

26

lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(27)  Sammendrag af møde mellem de norske myndigheder og fagforeningerne af 4.6.2002 (løbenr. 455878).

27

(28)  De indgår også i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

28

(29)  Punkt 1.4 i brev fra det norske handels- og industriministerium dateret 28.8.2009 (løbenr. 528656).

29

(30)  Tjenestemandsrettighederne er fastlagt i den norske tjenestemandslov (Lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn).

30

Lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn

(31)  Lov om statens pensionskasse (Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse).

31

Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse

(32)  Lov om særlig pensionsalder (Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl.), som kun gælder for medlemmer af SPK. Loven blev udvidet til at omfatte visse jobkategorier i produktionsafdelingen (»1 116 Spesialarbeider, 1 117 Fagarbeider, 1 119 Formann, 1 122 Førstekokk, 1 130 Renholdsbetjent, 1 203 Fagarbeider med fagbrev og 1 081 Sjåfør«) i medfør af en beslutning fra Stortinget af 14.12.1995 i forbindelse med drøftelserne om forslag til Stortinget nr. 38 (1994-95) (St.prp. nr. 38 (1994–95)).

32

Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl.

St.prp. nr. 38 (1994–95)

(33)  Punkt 1.3 i brev fra det norske handels- og industriministerium dateret 28.8.2009 (løbenr. 528656).

33

(34)  Selv om det ikke er helt klart, hvad denne rettighed omfatter, jf. den tidligere lov om beskyttelse af arbejdstagere, som var gældende på det tidspunkt (Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø).

34

Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø

(35)  § 73B i lov om beskyttelse af arbejdstagere.

35

(36)  § 4, stk. 1, i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003) og punkt 1.3 i brev fra det norske handels- og industriministerium dateret 28.8.2009 (løbenr. 528656).

36

(37)  De norske myndigheder har forklaret, at hvis Mesta AS beslutter at opretholde tjenestemandspensionen ud over 2007, skal selskabet selv dække omkostningerne, og staten vil ikke refundere selskabet for sådanne omkostninger.

37

(38)  Sådant medlemskab er normalt ikke åbent for medarbejdere, der ikke er ansat i staten, men de norske myndigheder påbød SPK at afvige fra dette princip i overensstemmelse med en bestemmelse i loven om statens pensionskasse. Mestas ansøgning om medlemskab indeholdt ikke nogen henvisninger til det ovenfor beskrevne tidsrum.

38

(39)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003). Det var ikke hensigten, at det oprindelige beløb skulle være et fast beløb, eftersom parametrene for det årlige pensionsbidrag (som fastsættes af SPK som en procentdel af den pensionsgivende indkomst) varierer. Det årlige pensionsbidrag påvirkes af præmiesatsen og arbejdsgivernes bidrag til den nationale sikringsordning.

39

(40)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2007-2008), s. 161 (St.prp. nr. 1 (2007–2008)).

40

St.prp. nr. 1 (2007–2008)

(41)  Ordningen med den særlige pensionsalder ville derfor gælde frem til udgangen af 2012.

41

(42)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

42

(43)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2007-2008), s. 161.

43

(44)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2002-2003).

44

(45)  § 4, stk. 3, i forslag til Stortinget nr. 1 (2002-2003).

45

(46)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

46

(47)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2007-2008), s. 161.

47

(48)  Forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

48

(49)  § 5 i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

49

(50)  Forslag til Stortinget nr. 1 (2007-2008), s. 161.

50

(51)  Hvor medarbejderen f.eks. lejer et værelse i hverdagene.

51

(52)  Med undtagelse af arkiverne, som indgår i en særskilt udgiftspost nedenfor.

52

(53)  De norske myndigheder har opdateret deres forklaring i beslutningen om at indlede proceduren i denne henseende. I modsætning til det, der blev anført i beslutningen, omfatter denne udgiftspost ikke pladser, som produktionsafdelingen ejer, og som er blevet overført til Mesta AS, men kun arbejdsudstyr efterladt på byggepladser på det nationale vejnet.

53

(54)  Identifikationen af ubrugelige maskiner og andet ubrugeligt udstyr blev udført af Mesta AS' maskinafdeling under tilsyn af logistik- og indkøbsdirektøren. Mestas revisor bekræftede, at brugen af midlerne var i overensstemmelse med de interne instrukser (som er baseret på forarbejder som forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

54

(55)  Jf. bilag 3 til brevet fra de norske myndigheder af 6.7.2009 (løbenr. 523766).

55

(56)  Jf. bilag 3 til brevet fra de norske myndigheder af 6.7.2009 (løbenr. 392699 og 392700).

56

(57)  Jf. loven af 13.12.2002 om omdannelse af Statens vegvesens produktionsaktiviteter til et statsligt aktieselskab.

57

(58)  Lov af 4. marts 1983 om statens tjenestemænd (lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn).

58

lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn

(59)  § 4, stk. 4, i forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003) (St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)). De norske myndigheder har forklaret, at staten er ansvarlig for at udbetale lønkompensation direkte til de relevante personer, men staten opkræver refusion derfor fra Mesta AS, som derefter har modtaget støtte fra staten i form af egenkapital til dækning af sådanne omkostninger.

59

St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)

(60)  De norske myndigheder har forklaret, at det var en fejl, da de anførte, at det indskudte beløb var 512 mio. NOK, jf. punkt 2.2(v) i del I i beslutningen om at indlede proceduren.

60

(61)  Punkt 3.2.2.8 i værdiansættelsesrapporten »Value assessment« fra oktober 2002 udarbejdet af Ernst & Young og fremlagt af de norske myndigheder.

61

(62)  Gennemførelsen af de alternative metoder omfattede også forskellige typer administrationsomkostninger.

62

(63)  Rapportens originale titel er »Åpningsbalanse«.

63

(64)  »Regnskabsloven«.

64

(65)  Dette indebærer også, at der tages højde for forskellene med hensyn til afskrivningsperioder og momsbehandling.

65

(66)  Rapportens originale titel er »Åpningsbalanse«.

66

(67)  Side 11 i rapporten.

67

Rapportens originale titel er »Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler«.

(68)  Denne fremgangsmåde var derfor baseret på en vurdering af de enkelte aktiver.

68

(69)  Baseret på forklaringer fra Ernst & Young i en e-mail dateret 11.11.2008 (løbenr. 512771).

69

(70)  Dette tal omfatter planlagt salg. Hvis planlagt salg ikke medregnes, ville værdien være 420 mio. NOK, 486 mio. NOK og 240 mio. NOK. 100 ud af de 375 ejendomme blev gennemgået.

70

(71)  Der blev foretaget korrektioner for ejendomme, som mentes at være ejet af Statens vegvesen, men som viste sig at være lejede ejendomme — og omvendt.

71

(72)  Ernst & Young har bekræftet, at værdien af de ejendomme, der blev udvalgt til overførsel, svarer til 331 mio. NOK.

72

(73)  Oversat fra den norske titel »Verdivurdering«.

73

(74)  »Sysselsatt kapital«.

74

(75)  Rapporten om tilbagediskonteret pengestrøm er baseret på en antagelse om, at antallet af medarbejdere reduceres.

75

(76)  Det omfatter en risikofri rente på 6 % før skat, eller 4,2 % efter skat (på 28 %), et risikotillæg efter skat på 2,1 % (0,35 % af 6 %) samt en korrektionssats for tab på gæld på 0,4 %. Den er beregnet på grundlag af Capital Asset Pricing-modellen: Forventet forrentning af aktiver (R) = risikofri rente (r) plus betaværdien af aktivet (b) X {forventet forrentning på markedsportefølje — risikofri rente (r)}.

76

(77)  Dvs. aktivernes nettoværdi.

77

(78)  »Lov 13. juni 1997 nr. 44 om aksjeselskaper«, §§ 2-6, stk. 1, nr. 4. Ernst & Young har anført, at »Da samlet verdi var estimert til NOK 600m, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler.«, løbenr. 512771.

78

(79)  Ernst & Young har forklaret, at differencen mellem 619 og 600 blev betragtet som uvæsentlig, løbenr. 512771.

79

(80)  Omfattende maskiner på 747 mio. NOK, fast ejendom på 331 mio. NOK og andre aktiver på 59 mio. NOK.

80

(81)  Af 12.12.2002 med titlen »Evaluering af udkastet til værdiansættelse og åbningsbalancen«. Selv om Deloitte & Touche udtrykte forbehold over for værdiansættelsen baseret på diskonteret pengestrøm, konkluderede de, at det var det bedst mulige overslag over værdien af aktiverne, og at det kunne anvendes til en nedjustering af de anvendte aktiver.

81

(82)  Ud over maskiner og fast ejendom beløb andre aktiver sig til 102 mio. NOK.

82

(83)  De interne retningslinjer havde titlen »Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon«.

83

(84)  Ifølge de norske myndigheders forklaringer på fortolkningen af punkt 2 og 5 i de interne retningslinjer.

84

(85)  Dette fremgår bl.a. af punkt 3.3 og 8 i de interne retningslinjer.

85

(86)  Desuden var der, i modsætning til det, der blev beskrevet i beslutningen om at indlede proceduren, ikke nogen ex-post tilpasningsmekanisme.

86

(87)  De 102 kontrakter blev indgået på grundlag af 67 drifts- og vedligeholdelseskontrakter mellem produktionsafdelingen og Statens vegvesen.

87

(88)  Se punkt C i afsnit 2.4 i beslutningen om at indlede proceduren.

88

(89)  Differencen skyldes, at det opdaterede tal indeholder flere decimaler. Tallene afspejler de resterende værdier på tidspunktet for kontrakternes overførsel fra produktionsafdelingen til Mesta AS.

89

(90)  Veidekke ASA har omregnet de priser, der er vist i Excel-arket, til de årlige priser med henblik på at muliggøre en sammenligning mellem dem og de priser, der blev indgivet i udbud.

90

(91)  Tallene afviger en smule fra de tal, som Veidekke ASA har fremsendt.

91

(92)  »Rapport nr. 110 »Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus« «.

92

(93)  De nærmere oplysninger om vejlængde og pris pr. km stammer fra en rapport om et møde mellem Stortingets transportudvalg og foreningen for asfaltentreprenører dateret 19.10.2000.

93

(94)  I forbindelse med prisen for Nedre Romerike-kontrakten er der imidlertid uoverensstemmelse mellem den pris, der er angivet i rapporten, og den pris, de norske myndigheder har oplyst.

94

(95)  »Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011«, »Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen«. Spørgsmålet (nr. 28) og svaret fremgår af indstilling fra Stortinget nr. 119 (2000-2001) af 9.2.2001, s. 183 (Innst.S. nr. 119 (2000-2001)). Spørgsmålet indgik i grundlaget for henstillingen fra transportudvalget om hvidbog fra Stortinget nr. 46 (1999-2000) (St.meld. Nr. 46 (1999-2000)), som blev vedtaget den 29.9.2000.

95

Innst.S. nr. 119 (2000-2001)

St.meld. Nr. 46 (1999-2000)

(96)  Hvilket omfattede både eksisterende og fremtidige kontrakter over en periode på 10 år af den tilbagediskonterede pengestrøm.

96

(97)  Ernst & Young har anført, at »I lyset af at nettoværdien af de identificerede aktiver og forpligtelser var højere end nettoværdien af driften, blev der ikke fundet nogen merværdi for kontrakterne til opførelse i åbningsbalancen«, løbenr. 523923.

97

(98)  Benævnt »Håndbok 111«.

98

(99)  »Standard for drift og vedlikehold« af 1999 og opdateret i 2003. I nogle amter (ca. 20 %) har det lokale vejvæsen afveget fra standardiseringsrapporten for at tage højde for de lokale forhold.

99

(100)  Se »Instruks for Statens vegvesen« af 27.5.2005.

100

(101)  Jf. brev fra Statens vegvesen af 4.12.2002: »Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse.« Se også forslag til Stortinget nr. 60 (2001-2002) (St.prp. nr. 60 (2001–2002)), hvori det anføres, at »Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver.«

101

St.prp. nr. 60 (2001–2002)

(102)  Se forklaring af kategorierne i punkt 2.4.1 ovenfor.

102

(103)  De norske myndigheder har anført, at denne fremgangsmåde ville give de virksomheder, der allerede var på markedet for drift og vedligeholdelse af vejnettet, mulighed for at få erfaring og foretage investeringer.

103

(104)  Tabeller fremsendt i løbenr. 523924.

104

(105)  Omkostninger er differencen mellem indtægter og resultat før skat.

105

(106)  WACC er baseret på Capital Asset Pricing-modellen, som ligner den, der bruges til beregning af forrentningen i forbindelse med tilbagediskonteret pengestrøm, jf. fodnote 76. WACC er omkostningerne ved de forskellige former for finansiering, som virksomheden anvender, vægtet i forhold til deres markedsværdi. Capital Asset Pricing-modellen bruges til at anslå forrentning af egenkapitalen, mens forrentning af fremmedkapitalen anslås på grundlag af omkostningerne til et risikofrit aktiv plus et lånetillæg og indregning af skattefradrag.

106

(107)  Risikofri rentesats på 3,85 % er baseret på afkastet på femårige statsobligationer (2003-2007), jf. Norges centralbank.

107

(108)  Markedsrisikotillægget viser det afkast, operatørerne kræver for værdipapirer, i forhold til risikofrie investeringer. Et markedsrisikotillæg på 5 % er baseret på, at operatørerne generelt kræver 3-6 %. Det er 0,5 % højere end den sats, der er fastsat i PricewaterhouseCoopers rapport fra 2008 med titlen »Mesta AS — Entrepriseverdi pr. 1. januar 2008« (»PWC-rapporten fra 2008«). PWC-rapporten fra 2008 blev udarbejdet i forbindelse med etableringen af Mesta-koncernen og blev verificeret af revisionsfirmaet BDO Noraudit.

108

(109)  Dette er i overensstemmelse med PriceWaterhouseCoopers bedste praksis for værdiansættelser, jf. PWC-rapporten fra 2008.

109

(110)  Jf. PWC-rapporten fra 2008.

110

(111)  Jf. PWC-rapporten fra 2008.

111

(112)  § 3.

112

(113)  Lov nr. 2 af 1935 om tinglysning (Lov om tinglysing) og lov nr. 29 af 1975 om stempelafgift (Lov om dokumentavgift).

113

Lov om tinglysing

Lov om dokumentavgift

(114)  Det første cirkulære blev udsendt den 21.5.1990 (Rundskriv G-37/90 av 21.5. 1990).

114

Rundskriv G-37/90 av 21.5. 1990

(115)  Det andet cirkulære blev udsendt den 27.6.2005 (Rundskriv G-6/2005 av 27.6.2005) og trådte i kraft den 1.7.2005.

115

Rundskriv G-6/2005 av 27.6.2005

(116)  Beslutning nr. 350/07/KOL, EUT C 310 af 20.12.2007, s. 5, og EØS-tillæg nr. 61 af 20.12.2007.

116

(117)  Sag T-157/01 Danske Busvognmænd mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 917.

117

(118)  EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1, betragtning 307-308.

118

(119)  Thommessens bedste estimat er 2,1 mia. NOK, mens byggekontrakterne andrager 0,4 mia. NOK.

119

(120)  Der henvises til Destia-beslutningen, EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1.

120

(121)  Tilsvarende i N 483/2000 Nederlandene.

121

(122)  I Via Nova-rapporten konkluderes det, at omkostningsniveauet for de overførte kontrakter, der blev givet i udbud, var ca. 32 % lavere end omkostningsniveauet for sammenlignelige overgangskontrakter.

122

(123)  Jf. forslag til Stortinget nr. 1 (2001-2002), hvori det anføres, at »erfaringer inden for Statens vegvesen har vist, at konkurrence vil skabe effektivitetsforbedringer på 1-15 % for drift og vedligeholdelse og 5-10 % for bygge og anlæg«.

123

(124)  EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1, betragtning 125.

124

(125)  EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1.

125

(126)  339/98/KOL af 3.12.1998.

126

(127)  EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1, betragtning 234.

127

(128)  Den midlertidige opretholdelse af tjenestemandsrettigheder var en del af en aftale mellem staten og de fagforeninger, som repræsenterede medarbejderne i produktionsafdelingen.

128

(129)  Sag T-157/01 Danske Busvognmænd mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 917.

129

(130)  De norske myndigheder har også henvist til Tilsynsmyndighedens beslutning om »Arcus«, hvori Tilsynsmyndigheden accepterede, at dækning af omkostninger i forbindelse med den tidligere (offentlige) ejers kontraktlige forpligtelser over for de ansatte (samt visse startomkostninger, der er nødvendige for at tilpasse et selskab, Arcus, til de nye markedsvilkår) ikke udgjorde statsstøtte, jf. 339/98/KOL af 3.12.1998.

130

(131)  Med titlen »Evaluering af udkastet til værdiansættelse og åbningsbalancen«.

131

(132)  Der henvises til Combus-dommen og Tilsynsmyndighedens beslutning om Arcus, 339/98/KOL af 3.12.1998. De norske myndigheder påpeger, at Tilsynsmyndigheden i Arcus-sagen fandt, at dækning af omkostninger i forbindelse med personalenedskæringer og førtidspensionering ikke udgjorde statsstøtte, da de pågældende beløb er anvendt til at dække omkostninger i forbindelse med A/S Vinmonopolets kontraktlige forpligtelser over for dets tidligere ansatte.

132

(133)  Jf. forslag til Stortinget nr. 1 (2008-2009).

133

(134)  Der henvises til Destia-sagen om Finlands foranstaltninger til fordel for den finske vejforvaltning (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1).

134

(135)  Schjødts argument om, at 30 % af disse kontrakter allerede var blevet udført af private operatører, er ikke korrekt. Det er sandt, at produktionsafdelingen (gennem Statens vegvesen) havde antaget underentreprenører (ad hoc) til at udføre begrænsede opgaver, f.eks. snerydning, men disse underentreprenører havde ikke noget selvstændigt ansvar for bestemte dele af det offentlige vejnet.

135

(136)  Markedet blev åbnet fuldstændigt den 1. september 2006. Den gradvise åbning var baseret på målet om at opretholde trafiksikkerheden og skabe et bæredygtigt marked.

136

(137)  Desuden kunne drifts- og vedligeholdelseskontrakten ikke gives i udbud midt i vintersæsonen den 1. januar 2003.

137

(138)  De norske myndigheder har tilføjet, at de private operatører ikke gav udtryk for, at de var imod en gradvis åbning af markedet. Tværtimod syntes operatører som Veidekke KOLO at være for dette, jf. en præsentation fra selskabet den 7. november 2007.

138

(139)  Forslag til Stortinget nr. 60 (2001-2002).

139

(140)  Forslag til Stortinget nr. 60 (2001-2002), hvori det fastsættes, i) at 1-5 år er den mest hensigtsmæssige kontraktperiode for drifts- og vedligeholdelsesarbejde, ii) vejdrift er vigtig for trafiksikkerheden, hvorfor der skal udvikles kontrolsystemer, før markedet åbnes for konkurrence, og iii) ved at åbne markedet gradvist vil operatørerne få tid til at opnå kompetencer og investere i maskiner og personale, således at de kan forestå drifts- og vedligeholdelsesarbejdet på en tilfredsstillende måde.

140

(141)  Disse var amtsbaserede kontrakter, som skulle gennemføres inden udgangen af 1998.

141

(142)  I 1998-2001.

142

(143)  For i) Bærum-kontrakten var det højeste bud 212 mio. NOK, mens det laveste var 73 mio. NOK, ii) for Nedre Romerike-kontrakten var det højeste 72 mio. NOK, og det laveste 56 mio. NOK, iii) for Ibestid/Dyrøy-kontrakten var det højeste 63 mio. NOK, mens det laveste var 30 mio. NOK, og iv) for Lågendalen var det højeste bud 59 mio. NOK, og det laveste 46 mio. NOK.

143

(144)  Opgaverne varierede også. Nogle kontrakter indeholdt f.eks. tunnel- og asfalteringsarbejde, mens andre kun omfattede en del af sådant arbejde.

144

(145)  Rapport nr. 118 »Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998-2003« af Statens vegvesen Region Øst.

145

(146)  Selv om fem år havde været acceptabelt, besluttede de norske myndigheder, at overgangsperioden med henblik på hurtig åbning af markedet højst skulle være fire år, jf. forslag til Stortinget nr. 60 (2001-2002).

146

(147)  Forslag til Stortinget (2001-2002) (St.prp nr. 60 (2001–2002)).

147

St.prp nr. 60 (2001–2002)

(148)  Der var ikke nogen indikationer på, at markedsoperatørerne var imod en gradvis åbning af markedet.

148

(149)  Der henvises til Kommissionens beslutning i Destia-sagen om omstruktureringen af den finske vejforvaltning (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1).

149

(150)  Destia-sagen om omstruktureringen af den finske vejforvaltning, EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1, betragtning 307-309.

150

(151)  Selv om det i punkt 25 anføres, at Tilsynsmyndigheden, hvad angår uanmeldt støtte, vil anvende de bestemmelser, der var gældende på tidspunktet for støttens ydelse (hvilket betyder, at retningslinjerne ikke finder direkte anvendelse, men at de kan anvendes analogt).

151

(152)  Med andre ord var det ikke et krav, at fordelen (i form af fritagelsen) skulle give en højere vurdering.

152

(153)  Sag T-157/01 Danske Busvognmænd mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 917.

153

(154)  Sag T-157/01 Danske Busvognmænd mod Kommissionen, se ovenfor, præmis 57.

154

(155)  Se også Europa-Kommissionens argumentation i Destia-sagen om omstruktureringen af for den finske vejforvaltning (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1).

155

(156)  Sag 173/73 Italien mod Kommissionen, Sml. 1974, s. 709, præmis 13, sag C-310/85 Deufil, Sml. 1987, s. 901, præmis 8, sag C-241/94 Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1996 I, s. 4551, præmis 20.

156

(157)  Sag C-387/92 Banco Exterior de España, Sml. 1994 I, s. 877, præmis 13 og 14, sag C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze m.fl., Sml. 2006 I, s. 289, præmis 131.

157

(158)  Se f.eks. La Poste, (EUT L 63 af 7.3.2008, s. 16), og France Télécom, C 25/2008 af 20.8.2008.

158

(159)  Forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

159

(160)  Sag C-5/01 Belgien mod Kommissionen, se ovenfor, præmis 40, og sag C-241/94 Frankrig mod Kommissionen, se ovenfor, præmis 12.

160

(161)  Se f.eks. punkt 3.2.6 i retningslinjerne for statsstøtte om statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder samt sag C-251/97 Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 6639, præmis 40. Se også Kommissionens beslutninger i OTE (EUT L 243 af 11.9.2008, s. 7), La Poste (EUT L 63 af 7.3.2008, s. 16) og France Télécom, C 25/2008 af 20.8.2008.

161

(162)  Sag C-241/94 Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1996 I, s. 4551.

162

(163)  Sag C-5/01 Belgien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 11991, præmis 40.

163

(164)  Identifikationen af ubrugelige maskiner og andet ubrugeligt udstyr blev udført af Mesta AS' maskinafdeling under tilsyn af logistik- og indkøbsdirektøren. Mestas revisor bekræftede, at brugen af midlerne var i overensstemmelse med de interne instrukser (som er baseret på forarbejderne til loven som forslag til Stortinget nr. 1, tillæg nr. 1 (2002-2003).

164

(165)  Jf. bilag 3 til brevet fra de norske myndigheder af 6. juli 2009 (løbenr. 523766).

165

(166)  Jf. § 4 i Mesta-loven.

166

(167)  Kommissionens direktiv 2006/111/EF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (»direktivet om gennemskuelighed«), EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35, som ændret ved EFT L 229 af 28.8.1985, s. 20, EFT L 254 af 12.10.1993, s. 16, og EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75. Direktivet er indarbejdet i EØS-aftalen i medfør af punkt 1a i bilag XV.

167

(168)  F.eks. forenede sager T-228/99 og T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale og Land Nordrhein-Westfalen mod Kommissionen, Sml. 2003 II, s. 435.

168

(169)  Se retningslinjerne for statsstøtte om anvendelse af statsstøttebestemmelserne på offentlige virksomheder i fremstillingssektoren. Disse retningslinjer finder også anvendelse på andre sektorer. Princippet er forklaret i punkt 3, hvori det fastlægges, at »for at sikre overholdelse af neutralitetsprincippet må støtten vurderes som forskellen mellem de vilkår, på hvilke midlerne blev stillet til rådighed af staten for den offentlige virksomhed, og de vilkår, som en privat investor ville finde acceptable at tilstå en tilsvarende privat virksomhed, når den private investor handler under normale markedsøkonomiske vilkår« (det såkaldte »markedsøkonomiske investorprincip«).

169

(170)  Se første led i punkt 6, litra c), i retningslinjerne for statsstøtte om regler for statsejerskab af virksomheder og støtte til offentlige virksomheder.

170

(171)  Punkt 7.1 i retningslinjerne for statsstøtte om anvendelse af statsstøttebestemmelserne på offentlige virksomheder i fremstillingssektoren. Denne anvendelse af det markedsøkonomiske investorprincip er bekræftet af Retten i Første Instans, se forenede sager T-228/99 og T-233/99 Westdeutsche Landesbank Girozentrale og Land Nordrhein-Westfalen mod Kommissionen, Sml. 2003 II, s. 435, præmis 254 og 258.

171

(172)  Sag T-17/02 Olsen mod Kommissionen, Sml. 2005 II, s. 2031, præmis 264 (appel: C-320/05 P, EUT C 271 af 29.10.2005, s. 14) og sag T-366/00 Scott mod Kommissionen, Sml. 2007 II, s. 797, præmis 134 (appel: C-290/07 P, EUT C 183 af 4.8.2007, s. 25).

172

(173)  T-366/00 Scott mod Kommissionen, se ovenfor, præmis 137.

173

(174)  Sag T-274/01 Valmont mod Kommissionen, Sml. 2004 II, s. 3145, præmis 72.

174

(175)  Der er ikke taget højde for efterfølgende indkøb til en værdi af 44 mio. NOK.

175

(176)  Det, som Deloitte & Touche gjorde i den forbindelse, var at afslutte en opgave, som blev påtaget før ændringen i vurderingsprincipperne.

176

(177)  Som anført i punkt 2.4.6 i del I, omfattede den tilbagediskonterede pengestrøm både eksisterende og fremtidige kontrakter over en periode på 10 år af den tilbagediskonterede pengestrøm.

177

(178)  Retningslinjerne for statsstøtte om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger.

178

(179)  Se f.eks. T-14/96 Bretagne Angleterre Irlande mod Kommissionen, Sml. 1999 II, s. 319.

179

(180)  Sag T-14/96 Bretagne Angleterre Irlande mod Kommissionen, se ovenfor, og sag T-98/00 Linde mod Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 3961. Se også Kommissionens beslutning N 44/04 (Det Forenede Kongerige) Landsplan for selvdøde dyr af 12.8.2004, punkt 33, og N 110/08 (Tyskland) Havneinfrastruktur — Offentlig finansiering af JadeWeserPort-projektet, punkt 75-80.

180

(181)  Dvs. Statens vegvesen.

181

(182)  Sag C-280/00 Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg, Sml. 2003 I, s. 7747. Se også sag T-289/03 BUPA m.fl. mod Kommissionen, Sml. 2008 II, s. 81.

182

(183)  Som de norske myndigheder anførte, blev nogle private operatører før 1.1.2003 antaget af NPRA Production til at udføre visse opgaver, f.eks. snerydning i nogle områder. Disse private operatører var underentreprenører.

183

(184)  Oslo kommune har f.eks. via vej- og transportagenturet (»Samferdselsetaten«), som er ansvarlig for vedligeholdelse af vejene om vinteren (snerydning og saltning på 1 240 kommunale veje og gader samt fortovene langs disse veje), tildelt kontrakter til virksomheder som Oslo Vei, ISS Landscaping og Mesta AS til udførelse af arbejdet: http://www.samferdselsetaten.oslo.kommune.no/article4242-8963.html

184

(185)  Mesta AS har f.eks. indgået en kontrakt om udførelse af vedligeholdelse af veje om vinteren for Oslo kommune.

185

(186)  Et eksempel herpå var den pris, der blev fastsat for Bærum-kontrakten (med en værdi på ca. 75 mio. NOK).

186

(187)  Destia-sagen om omstrukturering af den finske vejforvaltning (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1), betragtning 234.

187

(188)  Jf. Via Nova-rapporten, som afslørede, at omkostningsniveauet for overgangskontrakterne, som efterfølgende blev givet i offentligt udbud i 2003, var ca. 32 % under det oprindelige omkostningsniveau for sammenlignelige overgangskontrakter overført til Mesta AS.

188

(189)  Se punkt 2 i afsnit 3 i retningslinjerne for statsstøtte om statsstøtteforanstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne.

189

(190)  Den 14.12.2005 vedtog Tilsynsmyndigheden en negativ beslutning (318/05/KOL), hvori den konkluderede, at den fritagelse for stempel- og tingslysningsafgift, som blev indrømmet selskabet Entra AS i juli 2000 (i forbindelse med en overdragelse af fast ejendom til Entra fra staten), udgjorde statsstøtte, der ikke er forenelig med EØS-aftalen. Tilsynsmyndigheden angav i beslutningen, at fritagelsen ikke var en del af en administrativ praksis, som var en generel foranstaltning, fordi anvendelsen af en administrativ praksis (»kontinuitetsprincippet«) i forbindelse med reorganiseringer af virksomheder, ikke var administrativ praksis på det tidspunkt, hvor Entra blev etableret.

190

(191)  Kommissionens direktiv 2006/111/EF om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (»direktivet om gennemskuelighed«).

191

(192)  Se f.eks. Kommissionens beslutning 2006/741/EF af 20. oktober 2004 om Tysklands statsstøtte til Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale, i dag HSN Nordbank AG (EUT L 307 af 7.11.2006, s. 134).

192

(193)  Beslutning nr. 318/05/KOL.

193

(194)  Punkt 1.2.1 i del II i beslutning nr. 318/05/KOL.

194

(195)  Se i denne forbindelse sag 730/79 Philip Morris mod Kommissionen. Sml. 1980, s. 2671, præmis 11, hvoraf det fremgår, at »[n]år en finansiel støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med i samhandelen inden for Fællesskabet, må det antages, at denne samhandel påvirkes af støtten.«

195

(196)  Se f.eks. betragtningerne i EDF (Frankrig) (EUT L 49 af 22.2.2005, s. 9), Destia (Finland) (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1), OTE (Grækenland) (EUT L 243 af 11.9.2008, s. 7), La Poste (Frankrig) (EUT L 63 af 7.3.2008, s. 16), og Royal Mail (Det Forenede Kongerige), C/2007 af 8.4.2009.

196

(197)  Dette er konklusionen i Tilsynsmyndighedens beslutning nr. 349/07/KOL af 18.7.2007 om Statens vegvesen i Norge, Møre og Romsdal Vegkontor.

197

(198)  Jf. Mestas websted, www.mesta.no, og Mestas AS' årsrapport fra 2008, s. 2.

198

(199)  Retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste trådte i kraft den 20.12.2005. I henhold til retningslinjernes punkt 25 anvender Tilsynsmyndigheden, hvad angår uanmeldt støtte, de bestemmelser, der var gældende på tidspunktet for støttens ydelse, medmindre støtten blev ydet efter vedtagelsen af retningslinjerne — i hvilket tilfælde retningslinjerne skal anvendes. Eftersom de tjenester, der blev leveret af Mesta AS i henhold til overgangskontrakterne, dækkede perioden mellem 2003 og 2006, som er en periode både før og efter 2005, anvendes retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste analogt.

199

(200)  Sag E-9/04, Den islandske bank- og værdipapirhandlerforening mod EFTA-Tilsynsmyndigheden [2006], EFTA Court Report, side 42, præmis 65.

200

(201)  Kommissionens beslutninger vedrørende vedligeholdelse af veje og tunneller: N 562/2005 (Italien) Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB) af 16.5.2006; N 420/2005 (Frankrig) Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire af 22.2.2006, og N 321/2001 (Frankrig) Tunnel Routière du Fréjus af 20.6.2001. Se også Destia-sagen (EUT L 270 af 10.10.2008, s. 1), betragtning 214-216.

201

Fréjus

(202)  Dette svarer til den måde, hvorpå forpligtelsen til at levere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse blev pålagt i de beslutninger fra Kommissionen, der er beskrevet i ovenstående fodnote.

202

(203)  Risikofri rentesats på 3,85 % er baseret på afkastet på femårige statsobligationer (2003-2007), jf. Norges centralbank.

203

(204)  Markedsrisikotillægget viser det afkast, operatørerne kræver for værdipapirer, i forhold til risikofrie investeringer. Et markedsrisikotillæg på 5 % er baseret på, at operatørerne generelt kræver 3-6 %. Det er 0,5 % højere end den sats, der er fastsat i PricewaterhouseCoopers rapport fra 2008 med titlen »Mesta AS — Entrepriseverdi pr. 1. januar 2008« (»PWC-rapporten fra 2008«). PWC-rapporten fra 2008 blev udarbejdet i forbindelse med etableringen af Mesta-koncernen og blev verificeret af revisionsfirmaet BDO Noraudit.

204

(205)  Dette er i overensstemmelse med PriceWaterhouseCoopers bedste praksis for værdiansættelser, jf. PWC-rapporten fra 2008.

205

(206)  Jf. PWC-rapporten fra 2008.

206

(207)  Jf. PWC-rapporten fra 2008.

207

(208)  Fremførslen fra 2003 til 2004 udgjorde mindre end 10 % af den årlige kompensation i overensstemmelse med punkt 20 i retningslinjerne om kompensation for offentlig tjeneste.

208

(209)  Beslutning nr. 318/05/KOL.

209

---