# Europos Sąjungos L 300/2011

| | ISSN 1977-0723
  doi:10.3000/19770723.L_2011.300.lit |
| --- | --- |
| Europos Sąjungos
  oficialusis leidinys | L 300 |
| | |
| Leidimas lietuvių kalba | Teisės aktai | 54 tomas2011m. lapkričio 17d. |

ISSN 1977-0723

doi:10.3000/19770723.L_2011.300.lit

Europos Sąjungos

oficialusis leidinys

L 300

Leidimas lietuvių kalba

Teisės aktai

54 tomas2011m. lapkričio 17d.

---

| Turinys | | IV   Aktai, priimti iki 2009 m. gruodžio 1 d. remiantis EB sutartimi, ES sutartimi ir Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi | Puslapis |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | 2009 m. spalio 7 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 390/09/COL dėl Mesta AS įsteigimo (Norvegija) | 1 |

Turinys

IV   Aktai, priimti iki 2009 m. gruodžio 1 d. remiantis EB sutartimi, ES sutartimi ir Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi

Puslapis

*

2009 m. spalio 7 d. ELPA priežiūros institucijos sprendimas Nr. 390/09/COL dėl Mesta AS įsteigimo (Norvegija)

Mesta AS

1

| LT | Aktai, kurių pavadinimai spausdinami paprastu šriftu, yra susiję su kasdieniu žemės ūkio reikalų valdymu ir paprastai galioja ribotą laikotarpį.
  Visų kitų aktų pavadinimai spausdinami ryškesniu šriftu ir prieš juos dedama žvaigždutė. |
| --- | --- |

LT

Aktai, kurių pavadinimai spausdinami paprastu šriftu, yra susiję su kasdieniu žemės ūkio reikalų valdymu ir paprastai galioja ribotą laikotarpį.

Visų kitų aktų pavadinimai spausdinami ryškesniu šriftu ir prieš juos dedama žvaigždutė.

---

IV Aktai, priimti iki 2009 m. gruodžio 1 d. remiantis EB sutartimi, ES sutartimi ir Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartimi

| 17.11.2011 | LT | Europos Sąjungos oficialusis leidinys | L 300/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.11.2011

LT

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

L 300/1

---

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJOS SPRENDIMAS

Nr. 390/09/COL

2009 m. spalio 7 d.

dėl Mesta AS įsteigimo (Norvegija)

ELPA PRIEŽIŪROS INSTITUCIJA (1),

ATSIŽVELGDAMA į Europos ekonominės erdvės susitarimą (2), ypač į jo 61–63 straipsnius ir 26 protokolą,

ATSIŽVELGDAMA į ELPA valstybių susitarimą dėl Priežiūros institucijos ir Teisingumo Teismo įsteigimo (3), ypač į jo 24 straipsnį,

ATSIŽVELGDAMA į Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo (4) I dalies 1 straipsnio 2 dalį ir II dalies 4 straipsnio 4 dalį, 6 straipsnį ir 7 straipsnio 3 dalį,

ATSIŽVELGDAMA į Institucijos EEE susitarimo 61 ir 62 straipsnių taikymo ir aiškinimo gaires (5), ypač į skirsnį apie valstybės pagalbą kompensacijos už viešąją paslaugą forma,

ATSIŽVELGDAMA į 2004 m. liepos 14 d. Institucijos sprendimą dėl įgyvendinimo nuostatų, nurodytų 3 protokolo II dalies 27 straipsnyje (6),

PAPRAŠIUSI suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas pagal tas nuostatas (7) ir atsižvelgusi į jų pastabas,

KADANGI:

I.   FAKTAI

1.   PROCEDŪRA

2004 m. rugpjūčio 30 d. raštu Institucija gavo skundą prieš Norvegijos institucijas dėl Mesta AS, kuri buvo sukurta gamybos veiklai iš Norvegijos viešųjų kelių administracijos (8) perimti, įsteigimo. Institucija gavo ir užregistravo raštą 2004 m. rugsėjo 2 d. (dok. Nr. 291537).

Po įvairaus susirašinėjimo (9)2007 m. liepos 18 d. raštu Institucija pranešė Norvegijos institucijoms priėmusi Sprendimą Nr. 350/07/COL pradėti Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl priemonių, kurių imtasi steigiant Mesta AS (toliau – sprendimas pradėti procedūrą).

2007 m. gruodžio 7 d. pateiktu raštu Norvegijos institucijos pateikė pastabas (dok. Nr. 456844). Sprendime pradėti procedūrą, paskelbtame Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir jo EEE priede, suinteresuotosios šalys paragintos teikti savo pastabas (10). Keturių suinteresuotųjų šalių pastabas Institucija gavo 2008 m. sausio 29 d., taip pat vasario 4, 21 ir 27 d. (dok. Nr. 461463, 463234, 466015 ir 467170). Papildomų pastabų gauta 2008 m. balandžio 4 d. (dok. Nr. 472381). 2008 m. vasario 21 d. ir balandžio 7 d. pateiktais raštais (dok. Nr. 463245 ir 472529) Institucija persiuntė šias pastabas Norvegijos institucijoms ir suteikė galimybę į jas atsakyti. 2008 m. gegužės 23 d. raštu (dok. Nr. 478082) Norvegijos institucijos pateikė pastabų.

2008 m. rudenį ir 2009 m. pavasarį Institucija ir Norvegijos institucijos neoficialiai bendravo dėl šio atvejo telefonu ir e. paštu. Norvegijos institucijos taip bendraujant Institucijos gautą informaciją nurodė rašte, kurį 2009 m. liepos 6 d. elektroniniu būdu pateikė Viešojo administravimo ir reformų ministerija (dok. Nr. 523766) (11).

2.   PAGRINDINĖ INFORMACIJA APIE TARIAMOS PAGALBOS BUVIMĄ

2.1.   SKUNDAS DĖL TARIAMO VALSTYBĖS PAGALBOS SUTEIKIMO

Norvegijos viešųjų kelių administracija atsakinga už nacionalinių ir apskričių savivaldybių kelių, tiltų ir tunelių statybą ir jų techninę priežiūrą. Iki 2003 m. sausio 1 d. Norvegijos kelių administracija organizavo vidaus gamybos skyrių (toliau kartu – gamybos skyrius) darbą per rajoninius biurus, kurie atliko statybos darbus Viešųjų kelių administracijos vardu. Tačiau 2001–2002 m. Norvegijos valdžios institucijos nusprendė bendrai restruktūrizuoti vidaus gamybos veiklą. Šiuo atžvilgiu Vyriausybė pasiūlė, kad Parlamentas atskirtų Viešųjų kelių administracijos gamybos veiklą ir ją perduotų valstybės valdomai ribotos atsakomybės įmonei (12). Administracines funkcijas, kurias sudaro būsimos statybos veiklos planavimas, įskaitant viešųjų konkursų organizavimą, toliau atliko valstybės administracija.

Taigi 2003 m. sausio 1 d. Viešųjų kelių administracijos gamybos skyriaus gamybos veikla buvo atskirta nuo valstybės ir perduota naujai įsteigtai įmonei Mesta AS. Visas susijęs gamybos skyriaus turtas, teisės ir pareigos perduoti įmonei Mesta AS kaip įnašai natūra (13). Turtas apėmė mašinas ir įrenginius, taip pat gamybos skyriaus ir Viešųjų kelių administracijos sudarytas paslaugų sutartis. Mainais valstybė gavo naujosios įmonės akcijas. Šiuo metu įmonė Mesta AS vykdo statybos ir techninės priežiūros veiklą, konkuruodama su kitais šioje rinkoje veikiančiais operatoriais.

Skundo pateikėjas įrodinėjo, kad įmonė Mesta AS gavo su EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalimi nesuderinamą valstybės pagalbą keturiais būdais: i) valstybė padengė restruktūrizavimo išlaidas; ii) įmonei Mesta AS perduotas ilgalaikis turtas pradiniame balanse įvertintas mažesne už rinkos verte; iii) perėmusi ankstesnį gamybos skyriaus sutarčių portfelį, įmonė Mesta AS buvo kryžmiškai subsidijuota, ir iv) įmonė Mesta AS nesumokėjo dokumentų ir registracijos mokesčių, kurie paprastai mokami perduodant nekilnojamojo turto nuosavybės teises.

Toliau apibūdinami faktai, kurie yra svarbūs vertinant, ar kiekviena iš šių tariamų priemonių susijusi su valstybės pagalba.

2.2.   RESTRUKTŪRIZAVIMO IR KITOS REORGANIZAVIMO PRIEMONĖS

Iš parengiamųjų teisės aktų matyti, kad maždaug 4 750 iš visų gamybos skyriuje anksčiau dirbusių darbuotojų (iš viso apytiksliai 5 000 darbuotojų) turėjo būti perduoti naujai įsteigtai įmonei Mesta AS
   (14). Perduoti įmonei Mesta AS, darbuotojai netektų savo valstybės tarnautojo statuso. Darbuotojai turėjo teisę nesutikti su tokiu perkėlimu, tad buvo būtina suteikti darbuotojams paskatų, kad jie sutiktų su perdavimu (15). Be to, siekiant užtikrinti komerciškai gyvybingos įmonės įsteigimą, buvo būtina darbuotojų skaičių sumažinti maždaug 1 700 iki maždaug 3 050 (16).

Parengiamuosiuose teisės aktuose nustatytos įvairios Norvegijos institucijų numatytos restruktūrizavimo priemonės. Pagal keturias priemones numatyta: i) laikinai išsaugomos valstybės tarnautojo pensijos teisės (17); ii) teisės į išskirtinį pensinį amžių išsaugojimas (18); iii) išankstinės senatvės pensijos priemonės ir įvairios kitos priemonės, susijusios su (iv) persikėlimu, kelione į darbą ir atgal, atlyginimo išsaugojimu ir įrengimų atnaujinimu (19). Šios priemonės vadinamos restruktūrizavimo priemonėmis ir finansuojamos tiesioginėmis subsidijomis. Iš pradžių tiesiogiai finansuoti buvo numatytas dar vienas išlaidų punktas – v) atlyginimo kompensacijos (20). Tačiau prieš pat įmonės Mesta AS pradinio balanso nustatymą Norvegijos institucijos nusprendė, kad atitinkamos išlaidos verčiau turėtų būti padengtos kapitalo įnašu, kuris būtų skirtas įmonei Mesta AS kaip akcinis kapitalas.

Bendros tiesiogine subsidija finansuojamų keturių restruktūrizavimo priemonių išlaidos pirminiais apytiksliais skaičiavimais buvo 1 468 mln. NOK (diskontuota pagal dabartines vertes) ir numatyta, kad valstybė įmonei Mesta AS jas kompensuos dalimis per trejų metų laikotarpį nuo 2003 iki 2005 m. (21). Šios restruktūrizavimo išlaidos į pradinį įmonės Mesta AS balansą neįtrauktos, nes restruktūrizavimo išlaidos turėjo būti finansuojamos valstybės iš trejų metų – 2003, 2004 ir 2005 – valstybės biudžeto (22).

Iš 2006 m. valstybės biudžeto matyti, kad įmonė Mesta AS iš valstybės gavo iš viso 993,6 mln. NOK restruktūrizavimo išlaidoms padengti (23). Iki 2008 m. birželio 30 d. įmonė Mesta AS buvo išleidusi 879,6 mln. NOK, o apytiksliai apskaičiuota, kad visos restruktūrizavimo išlaidos sudarytų 1 097,8 mln. NOK (iki 2013 m.) (24). Norvegijos institucijos paaiškino, kad nors iš pradžių numatyta, kad valstybė turėtų padengti visas restruktūrizavimo išlaidas (o tai reiškė, kad tuo atveju, jeigu iš pradžių numatytų 1 468 mln. NOK restruktūrizavimo išlaidų sumos nepakaktų, valstybė suteiktų papildomų lėšų), iš 2007 ir 2008 m. valstybės biudžetų aiškiai matyti, kad prie jau gautos 993,6 mln. NOK sumos įmonei Mesta AS nebus suteikta jokių papildomų restruktūrizavimo lėšų (25).

Norvegijos institucijos paaiškino, kad tuo atveju, jeigu laikotarpio pabaigoje paaiškėtų, kad restruktūrizavimo išlaidos buvo mažesnės nei įmonės Mesta AS gauta suma, nors tai labai mažai tikėtina, perteklinė suma turi būti grąžinta valstybei.

Reglamentavimo srityje Norvegijos institucijos priėmė Įstatymą dėl Viešųjų kelių administracijos gamybos veiklos reorganizavimo perduodant ją valstybės valdomai ribotos atsakomybės įmonei, pagal kurį reglamentuojamos kai kurios iš Viešųjų kelių administracijos įdarbinimui įmonėje Mesta AS perduotų darbuotojų teisės (toliau – Mesta įstatymas) (26).

2.2.1.   
  Bendroji informacija

Norvegijos institucijos paaiškino, kad su gamybos skyriaus darbuotojų perdavimu įmonei Mesta AS susijęs pagrindinis uždavinys buvo leisti naujajai įmonei veikti panašiomis į konkurentų sąlygomis, taigi užtikrinti vienodas konkurencijos sąlygas. Norvegijos institucijos nusprendė perduoti darbuotojus įmonei Mesta AS ir leisti šiai įmonei (o ne Kelių administracijai) įgyvendinti su darbuotojų perdavimu ir mažinimu susijusias priemones. Šie klausimai ir jų sprendimas sudarė nacionalinių kelių tinklo rinkos liberalizavimo ir atvėrimo dalį ir buvo būtina jų sąlyga. Norvegijos valstybė nebūtų atvėrusi šios rinkos, jei nebūtų galėjusi įsteigti naujos pakankami darbuotojų turinčios įmonės. Norvegijos institucijos paaiškino, kad tai sudarė pagrindą valstybės deryboms su profesinėmis sąjungomis dėl darbuotojų perkėlimo iš gamybos skyriaus į įmonę Mesta AS. Per šias derybas 2002 m. birželio 4 d. šalys susitarė dėl laikino tam tikrų valstybės tarnautojo teisių taikymo pratęsimo ir galimybės siūlyti tokias priemones, kaip pensijos išankstinis mokėjimas, kuriomis siekiama mažinti darbuotojų skaičių (27). Konkretūs šio susitarimo aspektai išdėstyti tolesniuose poskirsniuose (28).

Prieš 2003 m. sausio 1 d. buvo įsteigta laikinoji įmonės Mesta AS valdyba (toliau – laikinoji valdyba) būsimai įmonei atstovauti. Norvegijos institucijos paaiškino, kad laikinoji valdyba nedalyvavo jokiose su darbuotojais susijusiose derybose. Tačiau teisė į atlyginimo kompensacijas buvo įtraukta į Mesta įstatymą (29). Priešingai, nebuvo jokio įstatymo ar kitos teisinės priemonės, kuria būtų reglamentuojamos kitos valstybės tarnautojų teisės.

Prieš apibūdinant susitarimo sąlygas naudinga trumpai apibrėžti gamybos skyriaus darbuotojų statusą iki jų perdavimo įmonei Mesta AS: Norvegijos institucijos paaiškino, kad gamybos skyriaus darbuotojų darbdavys yra valstybė. Pagal Norvegijos teisę valstybės darbuotojai turi valstybės tarnautojų statusą (30) ir tokie darbuotojai privalo būti valstybinio pensijų fondo nariai (norv. Statens pensjonskasse arba SPK) (31). Taigi narystė SPK užtikrina valstybės tarnautojų teises gauti pensiją. Be to, remiantis įstatymu, kuriame nustatytos valstybės tarnautojų teisės gauti specialią išankstinę senatvės pensiją sąlygos, tam tikri gamybos skyriaus valstybės tarnautojai (kaip antai vairuotojai ir vyrėjai) turėjo teisę gauti išankstinę senatvės pensiją (32).

Valstybės tarnautojo statusas susijęs su darbu valstybės tarnyboje, taigi įmonei Mesta AS perduoti darbuotojai valstybės tarnautojo statuso neteko 2003 m. sausio 1 d. Jei aptariamų užimtumo priemonių nebūtų buvę priimta, tie darbuotojai būtų praradę su savo valstybės tarnautojo statusu susijusias teises (33). Norvegijos institucijos paaiškino, kad pagal Norvegijos teisę gamybos skyriaus perdavimas įmonei Mesta AS laikomas „verslo perdavimu“ (34). Pagal įmonių perdavimo taisykles perduotų darbuotojų darbo sutartys buvo perduotos naujajai įmonei, išskyrus nuostatas dėl teisių gauti pensiją (35). Naujasis darbdavys nebuvo valstybės dalis, tad, kaip paaiškino Norvegijos institucijos, gamybos skyriuje įdarbinti valstybės tarnautojai turėjo teisę nesutikti su perkėlimu į įmonę Mesta AS. Tačiau nesutikdami su perkėlimu jie rizikuotų būti atleisti pagal valstybės tarnautojams bendrai taikomas taisykles, nebent būtų rasta kita tinkama laisva darbo vieta: tokiomis aplinkybėmis valstybės tarnautojai turi pirmenybinę teisę užimti laisvas darbo vietas valstybės administracijoje (bet neturi teisės gauti atlyginimo kompensacijos) (36).

Taigi, nors darbuotojai galėjo nuspręsti pasilikti valstybės tarnyboje, gamybos skyriaus darbuotojų perdavimas naujajam subjektui (įmonei Mesta AS) buvo būtina sąlyga siekiant, kad liberalizavimas apskritai įvyktų. Tokiomis aplinkybėmis Norvegijos institucijos turėjo pasiūlyti darbuotojams papildomų paskatų, kad jie savo noru sutiktų su perkėlimu.

i.   Laikinas teisių gauti valstybės tarnautojo pensiją išsaugojimas

Kaip nurodyta pirmiau, Viešųjų kelių administracijos darbuotojai turėjo valstybės tarnautojų statusą, bet po perdavimo įmonei Mesta AS to statuso neteko. Vis dėlto, remiantis minėtu profesinių sąjungų ir valstybės susitarimu, darbuotojai pereinamuoju penkerių metų laikotarpiu (t. y. nuo 2003 m. sausio 1 d. iki 2007 m. pabaigos) turėjo išsaugoti teises gauti valstybės tarnautojo pensiją. Mesta AS skirto valstybės finansavimo paskirtis – padengti papildomas išlaidas, kurios atsiranda siekiant užtikrinti, kad darbuotojams atitinkamu laikotarpiu būtų garantuotos valstybės tarnautojų pensijų įmokas atitinkančios pensijų įmokos (37).

Kaip nustatyta, narystė SPK užtikrina valstybės tarnautojų teises gauti pensiją ir išlaidos, susijusios su tokiomis teisėmis, sumokamos į SPK. Taigi, siekiant užtikrinti penkerių metų pereinamąjį laikotarpį, buvo išsaugota darbuotojų narystė SPK. Be to, siekiant sudaryti įmonei Mesta AS galimybę mokėti įmokas už savo darbuotojus, įmonė Mesta AS pateikė prašymą dėl narystės SPK ir jis buvo patenkintas (38).

Įmonei Mesta AS skirtas valstybės finansavimas apribotas vidutinių įprastos privačios pensijų sistemos išlaidų ir (didesnių) narystės SPK išsaugojimo išlaidų skirtumu. Pirminiame išlaidų įvertyje nustatyta maždaug 395 mln. NOK suma (39), bet Norvegijos institucijos nurodė, kad iki 2007 m. birželio 30 d. susikaupusios išlaidos sudarė 277,3 mln. NOK (neįskaitant administravimo išlaidų) (40).

ii.   Teisės gauti išankstinę senatvės pensiją išsaugojimas

Kaip minėta, tam tikri įmonei Mesta AS perduoti valstybės tarnautojai turėjo teisę išeiti į pensiją nesukakę įprasto 67 metų pensinio amžiaus (t. y. būdami 65-ių). Pagal profesinių sąjungų ir valstybės susitarimo sąlygas gamybos skyriaus darbuotojams, kuriems įmonės Mesta AS įsteigimo metu (t. y. 2003 m. sausio 1 d.) iki išėjimo į pensiją buvo likę 10 metų ar mažiau (tai yra, kurie buvo sukakę 55-ių arba buvo vyresni), buvo suteikta teisė išsaugoti teisę gauti pensiją sukakę 65 metų amžių (41). Imtis tokios priemonės tapo įmanoma dėl to, kad darbuotojai tebebuvo SPK nariai, kaip apibūdinta pirmiau.

Įmonei Mesta AS skirtu valstybės finansavimu dengiamas vidutinių įprastos pensijų sistemos išlaidų ir išlaidų išskirtiniam pensiniam amžiui išsaugoti skirtumas. Pirminiu išlaidų įverčiu nustatyta maždaug 85 mln. NOK suma (42) (įskaitant administravimo išlaidas, kurios sudaro apie 5 % visos sumos), bet iki 2007 m. birželio 30 d. susikaupusios bendros išlaidos sudarė 26,5 mln. NOK (neįskaitant administravimo išlaidų) (43).

iii.   Išankstinės senatvės pensijos priemonės

Profesinių sąjungų ir valstybės susitarime taip pat nustatyta, kad trejų metų laikotarpiu (nuo 2003 m. sausio 1 d. iki 2005 m. pabaigos) įmonė Mesta AS gali pasiūlyti iš gamybos skyriaus perkeltiems darbuotojams priemonę, pagal kurią jiems galėtų būti mokama pensija sukakus 60-ies, o ne įprastą 67 metų pensinį amžių (44). Išankstinė pensija gali būti siūloma įmonės nuožiūra remiantis individualiu darbuotojų vertinimu (45).

Įmonei Mesta AS skirtu valstybės finansavimu dengiamas vidutinių įprastos privačios pensijų sistemos išlaidų ir siūlomų išankstinės pensijos priemonių išlaidų skirtumas. Parengiamuosiuose teisės aktuose apytikriai apskaičiuota, kad valstybės finansuojamos siūlomų išankstinės pensijos priemonių išlaidos (įskaitant administravimo išlaidas, kurios sudaro apie 5 % visų išlaidų), sudarys 911 mln. NOK (46). Norvegijos institucijos paaiškino, kad šia priemone pasinaudojo maždaug 470 darbuotojų ir iki 2007 m. birželio 30 d. susikaupusios bendros išlaidos sudarė 691,9 mln. NOK (neįskaitant administravimo išlaidų) (47).

iv.   Persikėlimas, kelionė į darbą ir atgal, atlyginimo išsaugojimas ir mašinų atnaujinimas

Pagal parengiamuosius biudžeto dokumentus šis išlaidų straipsnis apima persikėlimo (norv. flyttekostnader), kelionės į darbą ir atgal (norv. pendlergodtgjørelse), atlyginimo išsaugojimo (norv. bibehold av lønn) ir mašinų atnaujinimo (norv. maskiner–sanering) išlaidas (48). Norvegijos institucijos paaiškino, kad tai taip pat apima išlaidas, susijusios su biurų perkėlimu (norv. kontor–flyttekostnader), aptarnavimo ir pagalbinių biurų perkėlimu (norv. støttepunkter–flyttekostnader) ir archyvų perkėlimu (norv. arkivoverføring).

Išskyrus priemonę, susijusią su atlyginimo išsaugojimu (kuri nebuvo įgyvendinta, tad dėl jos nepatirta jokių išlaidų), visų priemonių imtasi įmonės Mesta AS įsteigimo metu ir jos tęstos iki 2005 m. pabaigos. Nors iš pradžių apytikriai apskaičiuota, kad su visomis priemonėmis susijusios bendros išlaidos sudarys 77 mln. NOK (49), Norvegijos institucijos paaiškino, kad iki 2006 m. sausio mėn. bendros susikaupusios išlaidos sudarė apytikriai 82,4 mln. NOK (neįskaitant administravimo išlaidų). Valstybė išlaidas padengė (50).

Šis straipsnis apima patirtas išlaidas, susijusias su vadovaujančio ar administracijos personalo perkėlimu, kad šie darbuotojai galėtų įsidarbinti įmonėje Mesta AS. Įmonėje Mesta AS darbuotojai užėmė pareigas kitose vietovėse nei tos, kuriose tokie darbuotojai anksčiau dirbo Viešųjų kelių administracijoje, tad tam tikriems darbuotojams teko pakeisti nuolatinę gyvenamąją vietą, kad jie galėtų užimti savo naujas pareigas. Tokios išlaidos, pvz., yra faktinės ir dokumentais pagrįstos persikėlimo išlaidos (norv. faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp), išlaidos nedirbtoms, bet apmokamoms dienoms, skirtoms persikėlimui (norv. flyttepermisjon) ir kelionės išlaidos, susijusios su naujojo nekilnojamojo turto apžiūra (norv. visningsreise).

Šis straipsnis taip pat apima išlaidas, kurios laikomos būtinomis siekiant užtikrinti, kad vadovaujantys ar administracijos darbuotojai imtųsi darbo įmonėje Mesta AS toli nuo savo nuolatinės gyvenamosios vietos esančiose patalpose. Tokios išlaidos, pvz., yra išlaidos reguliariam važinėjimui iš nuolatinės gyvenamosios vietos į darbą ir atgal (norv. hjemreise), išlaidos dvigubai nuomai (norv. Dekning av husleie) (51), išmokos kelionei tarp nuolatinės gyvenamosios vietos ir darbo (norv. kjøregodtgjørelse) bei išmokos maistui (norv. kostgodtgjørelse).

Šis straipsnis susijęs su išlaidomis persikėlimui iš Viešųjų kelių administracijos biurų į įmonės Mesta AS centrinę būstinę ir regioninius biurus. Tokios išlaidos, pvz., yra išlaidos senųjų biurų iškraustymui (išvalymui) (norv. Rydding og rengjøring av gamle kontorer), biurų įrangos pakavimui (52) ir jų vežimui į naujuosius biurus (norv. Pakking og transport), naujų Mesta AS biurų parengimui, apstatymui baldais ir atnaujinimui (norv. Klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer), taip pat išlaidos perkėlimo veiklos administravimui (norv. administrasjon av flyttning).

Šis straipsnis apima išlaidas persikėlimui iš senųjų biurų į naujus vietos aptarnavimo ir pagalbinius biurus, taip pat ankstesnių eksploatavimo ir pagalbinių biurų reorganizavimui į naujus įmonės Mesta AS eksploatavimo ir pagalbinius biurus. Straipsnis apima naujos IT sistemos įdiegimą, kuris buvo būtinas, nes gamybos skyrius dalijosi IT sistema su kitais Viešųjų kelių administracijos skyriais. Konkretūs išlaidų pavyzdžiai: išlaidos senųjų eksploatavimo ir techninio aptarnavimo biurų valymui (norv. rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt), biurų įrangos pakavimui ir jų vežimui į naujuosius biurus (norv. pakking og transport), naujų eksploatavimo ir techninio aptarnavimo biurų parengimui, apstatymui baldais ir atnaujinimui (norv. Klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt) bei perkėlimo veiklos administravimui (norv. administrasjon av flytting).

Šis straipsnis apima išlaidas elektroninių ir fizinių archyvų įrengimui įmonėje Mesta AS. Jis apima išlaidas, susijusias su reikiamų archyvų atskyrimu nuo kitų nereikalingų Viešųjų kelių administracijos archyvų, taip pat išlaidas, susijusias su naujų archyvų kūrimu įmonėje Mesta AS. Įtrauktos, pvz., tokios išlaidos: išlaidos kiekvienam archyvui reikalingų išteklių masto vertinimui (norv. Ressursbehov pr. arkiv), fotokopijų darymui (norv. kopiering), vežimui (norv. frakt), parengimui (norv. klargjøring) ir kokybės užtikrinimo darbui (norv. kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid).

Nors atrodytų, kad šis išlaidų straipsnis apima su mašinų taisymu ar atnaujinimu susijusias išlaidas, taip nėra. Institucijos paaiškino, kad prieš reformą gamybos skyrius atliko darbų, kuriuos vykdant statybos ir rekonstrukcijos aikštelėse buvo palikta mašinų ir kitų įrenginių (53). Taigi šį išlaidų straipsnį sudarė likę įsipareigojimai pagal ankstesnes darbo sutartis ir jis apėmė aikštelių valymą (norv. opprydding) bei nereikalingų mašinų išvežimą, pašalinimą iš apyvartos ir transportavimą (norv. fjerning, skroting, og fraktkostnader). Išvežti skirtos mašinos buvo senos, sugadintos ir nebenaudojamos verslui, taigi nebuvo įtrauktos į jokį mašinų (arba viso verslo) vertės nustatymą (54). Norvegijos institucijos paaiškino, kad įmonė Mesta AS dalį darbo komercinėmis sąlygomis perdavė subrangovams. Kitą darbo dalį Mesta AS atliko pati, taikydama išlaidomis pagrįstą valandinio darbo užmokesčio tarifą (be pelno maržos), kuris, taigi, buvo mažesnis negu tuo metu galiojęs panašaus rinkos tarifas (55). Norvegijos institucijos pateikė dokumentus, kuriuose išvardytos iš subrangovų gautos sąskaitos ir pačios įmonės Mesta AS taikytos kainos (56).

v.   Atlyginimo kompensacijos

Atlyginimo kompensacijų (norv. ventelønn) išlaidų straipsnis neįtrauktas į tai, ką Norvegijos institucijos vadintų „restruktūrizavimo išlaidomis“. Vis dėlto atlyginimo kompensacijos buvo įtrauktos į paskatas, kurios buvo pasiūlytos siekiant paskatinti darbuotojus persikelti į įmonę Mesta AS. Jos turėtų būti vertinamos atsižvelgiant į poreikį mažinti darbuotojų skaičių.

Nors iš gamybos skyriaus perduoti darbuotojai neteko savo valstybės tarnautojų statuso, tam tikros su šiuo statusu susijusios specialiosios teisės ribotam laikui vis dėlto buvo išsaugotos. Tam tikros iš šių teisių reglamentuojamos Mesta įstatymu (57). Mesta įstatymo 4 skirsnyje nustatyta, kad trejus metus nuo darbo įmonėje Mesta AS pradžios 2003 m. sausio 1 d. darbuotojai, kurie vėliau yra atleidžiami ir atitinka tam tikras sąlygas (pvz., dėl būtiniausios vienerių metų darbo trukmės) turi teisę į tai, kad jiems būtų pasiūlyta tinkama pareigybė valstybės administracijoje (norv. fortrinnsrett til annen statlig stilling), arba, jeigu pareigybė negali būti pasiūlyta, teisę gauti atlyginimo kompensaciją (norv. ventelønn).

Atlyginimų kompensacijos reglamentuojamos Valstybės tarnautojų įstatymu (58). Tai priemonė, pagal kurią valstybės tarnautojai, kuriems pateiktas išankstinis pranešimas apie atleidimą iš darbo ir nepasiūlytas kitas tinkamas darbas, nuo išankstinio pranešimo pateikimo dienos turės teisę gauti 2/3 atlyginimo (taikant įstatyme nustatytas sąlygas ir apribojimus).

Nors su atlyginimo kompensacijomis susijusios išlaidos iš pradžių buvo įtrauktos į restruktūrizavimo išlaidas, Darbo ministerija vėliau nusprendė, kad į apskaičiuotas išlaidas verčiau reikėtų atsižvelgti nustatant įmonės Mesta AS akcinio kapitalo dydį. Kitaip tariant, valstybė skirtų įmonei Mesta AS lėšų atitinkamoms išlaidoms finansuoti akcinio kapitalo forma (59). Šis požiūris pagrįstas tuo, kad skiriant finansavimą akcinio kapitalo forma naujoji įmonė turėtų atsargiau taikyti atleidimus kaip reorganizacijos priemonę. Vietoj to turėtų būti aktyviau naudojamos kitos (mažiau išlaidų reikalaujančios) reorganizacijos priemonės, kaip antai atostogų suteikimas mokant mažesnį atlyginimą, pensijų paketai ir kt.

Iš pradžių numatyta, kad atlyginimo kompensacijų sistema bus pritaikyta 450 darbuotojų, o bendros išlaidos sudarys apie 512 mln. NOK (60), tačiau 2002 m. spalio mėn. šis įvertis buvo atnaujintas ir pakeistas į 150 darbuotojų ir apytiksliai 150 mln. NOK bendras išlaidas (61). Taigi, nustatant įmonės Mesta AS akcinio kapitalo dydį buvo atsižvelgta į pastarąją sumą.

Siekdama sulaikyti išlaidų augimą, įmonė Mesta AS pasinaudojo toliau išvardytomis (mažiau išlaidų reikalaujančiomis) alternatyviomis darbo jėgos mažinimo priemonėmis (62). Vis dėlto Norvegijos institucijos paaiškino, kad bendros tokių priemonių ir atlyginimo kompensacijų išlaidos sudaro 359 mln. NOK (iš kurių iki 2008 m. gruodžio 21 d. išleista 255,1 mln. NOK), taigi gerokai viršija tokioms išlaidoms padengti skirtą sumą:

Įdarbinimo nutraukimo paketai– tai priemonė, pagal kurią darbuotojai nutraukia darbą, negaudami atlyginimo kompensacijos, o gauna ne didesnį kaip vienerių metų atlyginimą bei finansinę paramą kitam darbui susirasti.

Pensijų paketai– tai priemonė, pagal kurią 62 metų amžiaus darbuotojai nutrauks darbą mainais už garantuotus 66 % atlyginimo iki 67 metų pensinio amžiaus ir teisę į tolesnį įprastų teisių į pensiją įgijimą šiuo laikotarpiu.

Atostogos mokant mažesnį atlyginimą– tai priemonė, pagal kurią darbuotojai, 2003–2005 m. įgysiantys teisę gauti išankstinę pensiją (sukakę 60 metų), skatinami nutraukti darbą anksčiau, ir tokiems darbuotojams siūloma nutraukti darbą nedelsiant mainais už 66 % atlyginimo, kurie būtų mokami iki teisės gauti išankstinę pensiją įgijimo dienos.

2.3.   MAŠINŲ IR ĮRENGINIŲ (TOLIAU – MAŠINŲ) BEI NEKILNOJAMOJO TURTO IR PASTATŲ (TOLIAU – NEKILNOJAMOJO TURTO) VERTĖ PRADINIAME BALANSE

Šiame skirsnyje apžvelgiama, kaip buvo nustatoma įmonės Mesta AS galutiniame pradiniame balanse pateikta ilgalaikio turto vertė. Šiam procesui buvo pasamdytos dvi audito įmonės: Ernst & Young, kurią pasamdė Viešųjų kelių administracija naujai įmonei įsteigti, o Transporto ir ryšių ministerija pasamdė Deloitte & Touche, kad ši atliktų turto vertės nustatymo ir pasiūlymo dėl pradinio balanso kokybės patikrą, o taip pat patikrintų taikytą procesą, metodus ir principus. Vėliau įmonė Ernst & Young paskirta įmonės Mesta AS auditore.

Trumpai tariant, 2002 m. gegužės mėn. auditoriai pradėjo turto vertės vertinimą, remdamiesi sumodeliuoto tęstinumo principu (t. y. pertvarkytos buhalterinės vertės), bet 2002 m. rugpjūčio mėn. pakeitė vertinimo principą „realiosios vertės“ principu. Atlikti atskiri (arba grupiniai) ir mašinų, ir nekilnojamojo turto vertinimai (išsamiai apibūdinta 2.3.1 skirsnyje). 2002 m. spalio mėn. auditoriai atliko viso įmonės Mesta AS kaip veiklos tęstinumo principu veikiančios įmonės verslo tikrosios vertės vertinimą, remdamiesi diskontuoto pinigų srauto metodu (išsamiai apibūdinta 2.3.2 skirsnyje). Taikant diskontuoto pinigų srauto metodą nustatyta, kad bendra verslo vertė (t. y. veiklos kapitalas) buvo mažesnė už vertę, nustatytą atskirai vertinant turtą. Norvegijos ribotos atsakomybės įmonių įstatyme nustatyta, kad akcinis kapitalas negali viršyti visos verslo vertės, todėl atskiro turto (arba jo grupių) vertė buvo sumažinta.

2.3.1.   
  Turto vertės atskiras nustatymas

vi.   Mašinos

Turto vertei nustatyti Viešųjų kelių administracija, Arthur Andersen & Co AS, Norvegijos vyriausybės teisinis atstovas, ViaNova ir Skagerak Forsikringsmegling AS2002 m. gegužės 10 d. parengė ataskaitą „PRADINIS BALANSAS“ (63). Vertinimas iš esmės buvo pagrįstas „buhalterine verte“. Tačiau valstybės administracijai Apskaitos įstatymas (64) netaikomas, todėl gamybos skyriaus apskaitos knygose nurodytos vertės turėjo būti perskaičiuotos į vertes, kurios būtų nustatytos, jei gamybos skyriui būtų taikoma bendroji apskaitos teisė (65). Taigi pagal taikytą vertinimo principą verčiau buvo „retrospektyviai kuriama buhalterinė vertė“ arba paprasčiausiai „modeliuojamas tęstinumas“. Remiantis šiuo principu, 2002 m. sausio 1 d. gamybos skyriaus apskaitos knygose nustatyta 1 111 mln. NOK mašinų vertė buvo sumažinta iki 866 mln. NOK. 2003 m. sausio 1 d. vertė buvo dar sumažinta iki 747 mln. NOK.

Tačiau paskesnėje 2002 m. rugpjūčio mėn. ataskaitoje „Pradinis balansas“ (66), kurią parengė Viešųjų kelių administracija, Ernst & Young, Via Nova ir Skagerak Forsikringsmegling AS, atskleista, kad 2002 m. liepos mėn. buvo nuspręsta, jog įmonei Mesta AS perduotinas gamybos skyriaus turtas turėtų būti įvertintas remiantis ne „modeliuoto tęstinumo“, o „realiosios vertės“ principu, kuris yra skaidresnis.

2002 m. gruodžio mėn. ataskaitoje „Pradinio balanso priedas: turto vertės nustatymas“, kurią parengė Viešųjų kelių administracija, Ernst & Young, Via Nova, OPAK ir Skagerak Forsikringsmegling AS, pateikta realiąja verte pagrįsta mašinų vertė (67). Realiai vertei nustatyti taikyti du metodai: dėl tam tikrų mašinų grupių remtasi valstybės administracijoje užregistruota buhalterine verte, kuri buvo pakoreguota atsižvelgiant į pridėtinės vertės mokesčio taikymą, nusidėvėjimo laikotarpius ir tam tikrus diskrecinius vertinimus. Kitų kategorijų mašinų vertės buvo pagrįstos išoriniais vertinimais ir kainomis (68). Tuo pagrindu apskaičiuota realioji mašinų vertė sudarė 572 mln. NOK, o viso turto bendra vertė – 1 162 mln. NOK (69).

Ernst & Young vėliau paaiškino, kad minėtoje ataskaitoje pateikti skaičiavimai, kuriuose atskaitos taškas yra taikant modeliuoto tęstinumo principą nustatyta 747 mln. NOK buhalterinė vertė, pagal kurią nustatyta realioji 572 mln. NOK vertė, yra klaidinantys. Ernst & Young teigimu, į tokius skaičiavimus nebuvo atsižvelgta nustatant įmonei Mesta AS perduotinų mašinų realiąją vertę.

vii.   Nekilnojamasis turtas

2002 m. gegužės mėn. ataskaitoje „Pradinis balansas“ nurodyta 2002 m. sausio 1 d. valstybės administracijos užregistruoto nekilnojamojo turto buhalterinė vertė sudarė 596 mln. NOK. Atėmus nekilnojamąjį turtą, kuris nebuvo skirtas perduoti įmonei Mesta AS, ir atlikus koregavimą remiantis modeliuoto tęstinumo principu, apskaičiuota vertė sudarė 277 mln. NOK.

Modeliuoto tęstinumo vertinimo principą pakeitus realiosios vertės principu, nekilnojamąjį turtą įvertino nepriklausoma nekilnojamojo turto ekspertų įmonė OPAK. Norvegijos institucijos pateikė 2002 m. rugpjūčio 28 d. ekspertų vertinimą, kuriame OPAK nustatyta 375 turto objektų vertė sudaro apytiksliai 336 mln. NOK (70). OPAK parengtoje vėlesnėje 2002 m. spalio 31 d. ataskaitoje nustatyta, kad, be kita ko, pridėjus 16 turto objektų, apytikslė nekilnojamojo turto vertė sudarė 395 mln. NOK. Ernst & Young paaiškino, kad vėliau, atėmus turto objektus, kurie nebuvo skirti perduoti įmonei Mesta AS, ir atlikus korekcijas nuomojamų turto objektų atžvilgiu (71), nekilnojamojo turto vertė sumažėjo iki 331 mln. NOK (72).

Iš 2002 m. gruodžio mėn. ataskaitos „Pradinio balanso priedas: turto vertės nustatymas“ matyti, kad nekilnojamojo turto vertė, pagrįsta modeliuoto tęstinumo principu, sudarė 596 mln. NOK, o taikant realiosios vertės principą nustatyta vertė sudarė 331 mln. NOK.

2.3.2.   
  Vertės nustatymas remiantis diskontuotu pinigų srautu

Atliekant atskiro turto vertinimą, lygiagrečiai, bet atskirai, buvo atliktas viso įmonės Mesta AS kaip veiklos tęstinumo principu veikiančios įmonės verslo tikrosios vertės vertinimas remiantis diskontuoto pinigų srauto metodu; šio vertinimo rezultatai apibendrinti 2002 m. spalio mėn. ataskaitoje „Vertės nustatymas“, kurią parengė Ernst & Young
   (73). Ataskaitoje daroma išvada, kad taikant diskontuoto pinigų srauto metodą nustatytas veiklos kapitalas (74) sudaro apytiksliai 600 mln. NOK (+/- 25 % paklaida). Analizė pagrįsta 2003–2013 m. pinigų srauto vertinimu; šiam laikotarpiui apskaičiuota 300 mln. NOK neigiama dabartinė vertė ir plius 900 mln. NOK galutinė vertė (75). Nustatyta grąžos norma yra 6,7 % nominali bendro turto grąžos norma atskaičiavus mokesčius (76).

Ernst & Young paaiškino, kad veiklos kapitalą (600 mln. NOK) sudaro bendras turtas atėmus trumpalaikę skolą. Palyginimui, pagal atskiro turto vertinimo rezultatus apskaičiuota suma sudarė 1 162 mln. NOK. Atėmus iš 1 162 mln. NOK sumos trumpalaikę skolą (464 mln. NOK), veiklos kapitalas (77) sudaro 698 mln. NOK. Ši suma didesnė nei 600 mln. NOK veiklos kapitalas, nustatytas pagal viso verslo tikrąja verte pagrįstą vertinimą (t. y. taikant diskontuoto pinigų srauto metodą). Norvegijos ribotos atsakomybės įmonių įstatyme nustatyta, kad akcinis kapitalas negali viršyti visos verslo vertės, todėl buvo būtina sumažinti turto vertę (78). Taigi Ernst & Young sumažino turto vertę, kad veiklos kapitalas būtų sumažintas iki 619 mln. NOK. Tai padaryta tokiu būdu (79):

| Ilgalaikis turtas | 1 053 |
| --- | --- |
| Trumpalaikis turtas | 109 |
| Trumpalaikė skola | (464) |
| Grynasis turtas | 698 |
| Koregavimas sumažinant – mašinos | (25) |
| Koregavimas sumažinant – nekilnojamasis turtas | (54) |
| Koregavimas sumažinant – iš viso | (79) |
| Vertė pakoregavus sumažinant | 619 |
| Skola (pensijos) | 319 |
| Akcinis kapitalas | 300 |
| Akcinis kapitalas grynaisiais | 1 600 |
| Akcinis kapitalas pradiniame balanse – iš viso | 1 900 |

Ilgalaikis turtas

1 053

Trumpalaikis turtas

109

Trumpalaikė skola

(464)

Grynasis turtas

698

Koregavimas sumažinant – mašinos

(25)

Koregavimas sumažinant – nekilnojamasis turtas

(54)

Koregavimas sumažinant – iš viso

(79)

Vertė pakoregavus sumažinant

619

Skola (pensijos)

319

Akcinis kapitalas

300

Akcinis kapitalas grynaisiais

1 600

Akcinis kapitalas pradiniame balanse – iš viso

1 900

Kaip matyti iš pirmesnės lentelės, atlikto koregavimo sumažinant suma sudarė 79 mln. NOK. Dėl didelio nekilnojamojo turto ir mašinų vertės neaiškumo koregavimas sumažinant buvo taikytas tų rūšių turtui tokiu būdu:

| Apskaičiuota realioji mašinų vertė | 572 |
| --- | --- |
| Pirkimai | 44 |
| Koregavimas sumažinant | (25) |
| Vertė pradiniame balanse | 591 |
| Apskaičiuota realioji nekilnojamojo turto vertė | 331 |
| Pirkimai | 4 |
| Koregavimas sumažinant | (54) |
| Vertė pradiniame balanse | 281 |

Apskaičiuota realioji mašinų vertė

572

Pirkimai

44

Koregavimas sumažinant

(25)

Vertė pradiniame balanse

591

Apskaičiuota realioji nekilnojamojo turto vertė

331

Pirkimai

4

Koregavimas sumažinant

(54)

Vertė pradiniame balanse

281

2.3.3.   
  Kokybės patikra

Kol buvo nustatoma realioji vertė, Deloitte & Touche lygiagrečiai (2002 m. spalio mėn.) pradėjo tikrinti pirmąsias nustatytas turto vertes (remiantis modeliuotu tęstinumu), remdamasi diskontuoto pinigų srauto rezultatais. Šiuo pagrindu Deloitte & Touche nustatė, kad ilgalaikio turto (modeliuoto tęstinumo) vertė turėjo būti sumažinta nuo 1 137 mln. NOK (80) iki 937 mln. NOK (t. y. 200 mln. NOK) (81).

2.3.4.   
  Vertės nustatymas galutiniame pradiniame balanse

2003 m. sausio 1 d. galutiniame pradiniame balanse, kurį įmonė Mesta AS parengė su Ernst & Young, ViaNova Plan ir Trafikk AS pagalba (pridedama kaip A priedas), bendra nurodyta ilgalaikio turto vertė yra 977 mln. NOK (82).

Galutiniame pradiniame balanse matyti, kad 2002 m. gruodžio mėn. ataskaitoje „Pradinio balanso priedas: turto vertės nustatymas“ nustatyta 572 mln. NOK mašinų vertė sumažinta 25 mln. NOK iki 547 mln. NOK. Pridėjus vėlesnes investicijas ir atlikus nedidelius patikslinimus, galutinė mašinų vertė padidėjo iki 594 mln. NOK.

Atlikus tam tikrus 4 mln. NOK vertės pirkimus, nekilnojamojo turto vertė sudarė 335 mln. NOK, kuri sumažinta 54 mln. NOK (dėl diskontuoto pinigų srauto rezultato), ir tai reiškia, kad nekilnojamojo turto vertė sudarė 281 mln. NOK.

2.4.   LAIKINŲJŲ SUTARČIŲ PERDAVIMAS IR JŲ VERTĖ PRADINIAME BALANSE

2.4.1.   
  Statybos sutartys

Norvegijos institucijos paaiškino, kad nuo 2003 m. sausio 1 d. visoms naujoms statybos sutartims (dėl tokių objektų kaip keliai, tuneliai, dokai ir tiltai) taikyta viešųjų pirkimų procedūra.

Tačiau egzistuojantys statybos projektai turėjo būti perduoti įmonei Mesta AS, kad vykdomi statybos projektai būtų užbaigti. Galiojusių sutarčių sudėtingumas ir trukmė skyrėsi, bet per vienerius ar dvejus metus nuo įmonės Mesta AS įsteigimo visų jų terminas baigėsi. Norvegijos institucijos paaiškino, kad statybos sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS iš pradžių tokioms sutartims nustatytomis kainomis. Norvegijos institucijų nuomone, tokios kainos atspindi rinkos kainas. Iki 2003 m. sausio 1 d. dėl nemažos statybos sutarčių dalies buvo skelbti konkursai, tad Viešųjų kelių administracija įgijo tam tikros rinkos kainos lygio taikymo patirties. Be to, kainos Viešųjų kelių administracijos ir gamybos skyriaus sudaromose vidaus statybos sutartyse turėjo būti nustatomos laikantis vidaus gairių, kuriose pateiktos taisyklės, kaip turi būti įkainojamos vidaus sutartys (83). Pagal vidaus gaires nustatant vidaus sutarčių kainas turi būti remiamasi atviruose konkursuose įgyta su kainomis susijusia patirtimi: tokių viešųjų konkursų kainos turėtų būti taikomos tiesiogiai arba vidaus sutarčių kainos turėtų būti pagrįstos įverčiais, kurie turi būti palyginti su rinka ir (kai tinka) sumažinti iki rinkos lygio (84). Bet kuriuo atveju pagal Kelių administracijos taikytą bendrą sąlygą vidaus sutartyse nustatytos kainos turėtų atspindėti rinkos kainų lygį (85). Galiausiai Norvegijos institucijos taip pat paaiškino, kad, išskyrus visoms paslaugoms taikomus mokesčius ir rinkliavas, fiskaliniai ir kiti reguliavimo reikalavimai nedarė poveikio kainai, kuria sutartys buvo perduotos (86).

Kainos, kuriomis statybos sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS, buvo tokios pat kaip ir kainos, taikytos nustatant sutarčių pajamas diskontuoto pinigų srauto analizėje.

2.4.2.   
  Eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys

Įmonė Mesta AS perėmė 102 galiojusias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis (norv. funksjonsavtaler) (87). Visų šių sutarčių, kurios apėmė tokius darbus kaip kelių paviršiaus tvarkymas, ženklinimas, nusausinimas, kelių barstymas slidžiai dangai šalinti, taip pat darbai užtvinimo ir griūčių atvejais, terminas turėjo baigtis per ne ilgesnį kaip ketverių metų laikotarpį, t. y. trečiąjį 2006 m. ketvirtį. Pagal trukmę jos suskirstomos į toliau nurodytas keturias kategorijas. Pasibaigus eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių terminui, Viešųjų kelių administracija kiekvienų metų rugsėjo 1 d. skelbdavo viešuosius konkursus dėl maždaug 25 % sutarčių tokiu būdu:

—   A kategorija: 24 sutartys, kurių terminas baigėsi 2003 m. rudenį;

—   B kategorija: 25 sutartys, kurių terminas baigėsi 2004 m. rudenį;

—   C kategorija: 27 sutartys, kurių terminas baigėsi 2005 m. rudenį;

—   D kategorija: 26 sutartys, kurių terminas baigėsi 2006 m. rudenį.

Kiekviena kategorija apima sutartis, kurios apima visoje Norvegijoje lygiai paskirstytus geografinius rajonus (taip siekiant užtikrinti nuolatinį paslaugų teikimo stabilumą); be to, kategorijos taip pat atitinka atliktino darbo sudėtingumo lygį. Šiuo atžvilgiu A kategorija apima paprasčiausius sutartinius darbus mažuose rajonuose (t. y. rajonuose, kuriuose su eismo ir oro sąlygomis bei kelio tipu susijusių sunkumų yra mažiausiai), o D kategorija apima sudėtingo pobūdžio – ir kelio (pvz., kalnų keliai ir keliai ant skardžių), ir eismo bei oro atžvilgiu – sutartinius darbus. B ir C kategorijos apima tarp šių dviejų kraštutinybių patenkančius darbus.

Norvegijos institucijos paaiškino, kad perdavus sutartis įmonei Mesta AS, pagal gamybos skyriaus sudarytas eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis teikiamų paslaugų kainos liko nepakitusios.

2.4.3.   
  Sutarčių perdavimo vertė

Kainas, kuriomis sutartys buvo perduotos, matyti Norvegijos institucijų pateiktoje Excel formato elektroninėje lentelėje, kuri panaši į įmonės Veidekke ASA anksčiau pateiktą elektroninę lentelę (88). Priėmus sprendimą pradėti procedūrą, Norvegijos institucijos atnaujino bendros kainos, kuria įmonei Mesta AS perduotos statybos sutartys, įvertį, sumažinusios jį nuo 2 960 mln. NOK iki 2 942 mln. NOK (89). Norvegijos institucijos taip pat atnaujino bendros kainos, kuria įmonei Mesta AS perduotos eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys, įvertį, padidinusios jį nuo 5 750 mln. NOK iki 5 866 mln. NOK. Atskirų sutarčių kainos apžvalgoje nenurodytos.

2.4.4.   
  Paskesniuose konkursuose nustatytas kainų lygis

Ataskaitoje, kurią užsakė ir paskelbė Viešųjų kelių direktoratas, ViaNova Plan ir Trafikk AS, pateikiama sutarčių kainų lygio 2003 m. gruodžio mėn. analizė (toliau – ViaNova ataskaita). Iš ViaNova ataskaitos matyti, kad dėl daugelio įmonei Mesta AS perduotų laikinųjų eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių 2003 m. sausio mėn. buvo paskelbti viešieji konkursai. Pagal vieną iš ataskaitoje padarytų išvadų, laikinųjų sutarčių, dėl kurių 2003 m. buvo skelbiami viešieji konkursai, kainų lygis, atrodo, buvo maždaug 32 % žemesnis už įmonei Mesta AS perduotų panašių laikinųjų sutarčių pradinį kainų lygį. Kaip paaiškino Norvegijos institucijos, Viešųjų kelių administracija iš tikrųjų nesurengė pakartotinių derybų, kad būtų sumažinta (likusių) laikinųjų sutarčių kaina.

Norvegijos institucijos pateikė kainų, nustatytų per 2003–2006 m. skelbtus konkursus dėl eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių, apžvalgą. Norvegijos institucijų pateiktoje apžvalgoje nurodytos sumos (nors ir yra tam tikrų nukrypimų) yra panašios į sumas, nustatytas įmonės Veidekke ASA pateiktoje Excel formato elektroninėje lentelėje, į kurią taip pat įtraukta lentelė, kurioje kiekvieną konkursą laimėjęs pasiūlymas (t. y. mažiausia kaina) palyginamas su kainomis, kuriomis sutartys buvo perduotos. Iš įmonės Veidekke ASA pateikto palyginimo matyti, kad sutartyse, sudarytose su 2003–2006 m. konkursus laimėjusiomis įmonėmis, nurodytos kainos iš esmės buvo mažesnės už tas, kuriomis sutartys anksčiau buvo perduotos įmonei Mesta AS. Be to, iš apžvalgos taip pat matyti, kad kainos, kurias įmonė Mesta AS nurodė vėlesniems konkursams pateiktuose (savo) pasiūlymuose, buvo mažesnės už tas, kuriomis sutartys anksčiau buvo perduotos įmonei Mesta AS
   (90):

| (mln. NOK) |
| --- |
| Konkurso metai | Konkursą laimėjusios įmonės pasiūlyta kaina | Suma, kuria perduotų sutarčių kaina viršija konkursą laimėjusios įmonės pasiūlytą kainą | Suma, kuria perduotų sutarčių kaina viršija įmonės Mesta AS konkursams pateiktuose pasiūlymuose nustatytą kainą |
| 2003 m. | 1 226,6 | 94 | 67 |
| 2004 m. | 1 605,2 | 328 | 282 |
| 2005 m. | 1 857,1 | 760 | 563 |
| 2006 m. | 7 455,5 | 948 | 900 |

(mln. NOK)

Konkurso metai

Konkursą laimėjusios įmonės pasiūlyta kaina

Suma, kuria perduotų sutarčių kaina viršija konkursą laimėjusios įmonės pasiūlytą kainą

Suma, kuria perduotų sutarčių kaina viršija įmonės Mesta AS konkursams pateiktuose pasiūlymuose nustatytą kainą

2003 m.

1 226,6

94

67

2004 m.

1 605,2

328

282

2005 m.

1 857,1

760

563

2006 m.

7 455,5

948

900

Iš institucijų pateiktos eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių, dėl kurių 2003–2006 m. buvo skelbti viešieji konkursai, apžvalgos matyti, kad su įmone Mesta AS sudarytos 14 iš 24 sutarčių, dėl kurių skelbti konkursai 2003 m. Su įmone Mesta AS 2004 m. sudarytos 13 iš 25 sutarčių, o 2005 m. – 20 iš 29 sutarčių. 2006 m. su įmone Mesta AS sudaryta 21 iš 30 sutarčių (91). Tai reiškia, kad iš 108 sutarčių su įmone Mesta AS sudarytos 68 sutartys, o tai sudaro maždaug 62,7 %.

2.4.5.   
  Ankstesnių kainų analizė ir Viešųjų kelių administracijos patirtis

Norvegijos institucijos paaiškino, kad prieš įmonės Mesta AS įsteigimą Norvegijos Parlamentas parėmė penkias bandomąsias sutartis, kurias Viešųjų kelių administracija planavo teikti viešajam konkursui. Institucijos paaiškino, kad tokiu būdu nustatytos kainos buvo taikytos šios rūšies sutarčių vidaus vertinimui (ir prieš priimant sprendimą įsteigti įmonę Mesta AS, ir jį priėmus 2001 m.). Tačiau šiomis kainomis nesiremta nustatant laikinųjų sutarčių kainas. Institucijai paprašius paaiškinti to priežastį, Norvegijos institucijos paaiškino, kad buvo nuspręsta, jog laikinųjų sutarčių vertė turėtų būti nustatoma remiantis sutarčių išlaidų baze.

Institucijų teigimu, konkursus laimėjusių įmonių, su kuriomis sudarytos penkios bandomosios sutartys, pasiūlytos kainos buvo tokios:

| — | Bærum (1998 m.), penkeriems metams: 74 940 000 NOK; |
| --- | --- |

—

Bærum (1998 m.), penkeriems metams: 74 940 000 NOK;

| — | Nedre Romerike (1999 m.), penkeriems metams: 56 000 000 NOK; |
| --- | --- |

—

Nedre Romerike (1999 m.), penkeriems metams: 56 000 000 NOK;

| — | Ibestad Dyrøy (1999 m.), ketveriems metams: 30 418 400 NOK; |
| --- | --- |

—

Ibestad Dyrøy (1999 m.), ketveriems metams: 30 418 400 NOK;

| — | Lågendalen (2000 m.), penkeriems metams: 45 706 323 NOK; |
| --- | --- |

—

Lågendalen (2000 m.), penkeriems metams: 45 706 323 NOK;

| — | Våler ir Åsnes (2001 m.), penkeriems metams: 39 018 023 NOK. |
| --- | --- |

—

Våler ir Åsnes (2001 m.), penkeriems metams: 39 018 023 NOK.

2000 m. gruodžio mėn. Viešųjų kelių administracija paskelbė ataskaitą, kurioje išnagrinėjo gamybos skyriaus eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų konkurencingumą (92). Ataskaitoje pateikti išankstiniai 2000 m. rugpjūčio mėn. rezultatai, o gebėjimas konkuruoti apskaičiuotas nustatant santykį tarp apskaičiuotų sutarties išlaidų ir sutartos kainos. Gamybos skyriaus sutarčių atveju išlaidos sudarė 94 % kainos, o privačių įmonių sudarytų sutarčių – 71 % kainos. Atrodo, kad ši išvada padaryta remiantis bandomaisiais atvejais. Ataskaitos 7 puslapyje nurodyta, kad Bærum sutarties vidutinė metinė vertė pagal viešojo konkurso rezultatus sudaro 15 mln. NOK. Šis skaičius nustatytas pagal vieno kilometro kainą (125 000 NOK) padauginus iš 120 kilometrų kelio, kas lygu 15 mln. NOK (arba 75 mln. NOK per penkerius metus) (93). Ataskaitoje nurodyta metinė Nedre Romerike sutarties vertė yra 11,2 mln. NOK. Vieno kilometro kaina (50 000 NOK) padauginta iš 198 kilometrų kelio, kas lygu 9,9 mln. NOK (arba 49,5 mln. NOK per penkerius metus) (94).

Be to, iš klausimų apie Viešųjų kelių administracijos padėtį, kuriuos 1999–2000 m. Transporto ministerijai pateikė Parlamento Transporto komitetas, matyti, kad Akešhiuse atlikta analizė parodė, jog eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių kainų lygis buvo 20–25 % didesnis už privačių sutarčių kainų lygį (95). Be to, 2001 m. balandžio 17 d. pranešime spaudai Viešųjų kelių administracija mini, kad keturių sutarčių, pagal kurias techninės priežiūros ir eksploatavimo paslaugas teikia privatūs operatoriai, palyginimas su sutartimis, pagal kurias atitinkamas paslaugas teikia gamybos skyrius, parodė, jog privačių paslaugų teikėjų siūloma mažiausia kaina buvo maždaug 15–20 % mažesnė už gamybos skyriaus pasiūlytą kainą.

2.4.6.   
  Laikinosios sutartys ir pradinis balansas

Norvegijos institucijos paaiškino, kad laikinosios sutartys buvo turtas, įtrauktas į diskontuotą pinigų srautą, tad nustatant bendrą įmonės Mesta AS vertę į jas buvo atsižvelgta. Tačiau remiantis diskontuoto pinigų srauto rezultatais, sutarčių portfelio (96) vertė buvo pernelyg maža, kad jai būtų galima skirti kokią nors vertę (97).

2.4.7.   
  Laikinasis su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas

Norvegijos institucijos paaiškino, kad pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį Norvegijos institucijos nustatė įmonei Mesta AS prievolę nuo 2003 m. sausio 1 d. vykdyti su viešąja paslauga susijusį įpareigojimą teikiant eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugas nacionalinių kelių tinkle. Prievolės mastas buvo laipsniškai mažintas, kad jos būtų visiškai atsisakyta 2006 m. rugsėjo 1 d. Viešosios paslaugos užduotis išsamiai apibūdinta 1999 m. Viešųjų kelių administracijos paskelbtoje ataskaitoje apie eksploatavimo ir techninės priežiūros standartus (atnaujinta 2003 m.) (98). Ataskaitoje nustatyti pagrindiniai reikalavimai, kaip užtikrinti, kad eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų standartas būtų pakankamas kelių saugai išsaugoti, ir nustatyti konkretūs standartai ar veiksmai dėl tunelių, drenažo sistemų, kelio dangos, tiltų, krantinių ir šaligatvių (toliau – Standartizacijos ataskaita) (99). Standartizacijos ataskaitoje taip pat nustatyti specialieji patikimos techninės priežiūros žiemos metu standartai nuolatinei kelių saugai užtikrinti. Užduotis teikti paslaugą įmonei Mesta AS patikėta pagal atitinkamą į kiekvieną su įmone Mesta AS pasirašytą sutartį įtrauktą nuostatą, kurioje pateikiama trumpa atitinkamų standartų apžvalga ir eksploatavimo bei techninės priežiūros klausimais daroma nuoroda į Standartizacijos ataskaitą.

Norvegijos institucijos paaiškino, kad apibūdinta viešosios paslaugos užduotis įmonei Mesta AS patikėta siekiant garantuoti pakankamą kelių saugos lygį iki 2006 m. rugsėjo mėn. Šiuo atžvilgiu institucijos paaiškino, kad Viešųjų kelių administracija atsako už kelių saugą ir būtiniausių standartų užtikrinimą ir tuo tikslu prižiūri ir stebi remontą bei techninę priežiūrą (100). Iki 2003 m. sausio 1 d. ši užduotis buvo susijusi su daugiausia vieno paslaugų teikėjo, t. y. gamybos skyriaus, darbų stebėjimu. Tačiau po tos datos ši užduotis įgautų naują matmenį, nes dėl kelių techninės priežiūros darbų būtų skelbiami viešieji konkursai, taigi juos atliktų daug įvairių paslaugų teikėjų. Šiuo atžvilgiu iš parengiamųjų teisės aktų matyti, kad pagrindinė laipsniško rinkos atvėrimo priežastis buvo siekis užtikrinti, kad Viešųjų kelių administracija galėtų ir toliau užtikrinti patenkinamą kelių standartų ir saugos lygį bei tinkamai tai kontroliuoti (101).

Norvegijos institucijos taip pat paaiškino, kad tai taip pat paskatino pirmiausia skelbti konkursus dėl sutarčių, kuriose numatyti paprasčiausi ir mažiausios apimties darbai, o konkursus dėl labiausiai rizikingų ir daug pastangų reikalaujančių darbų sutarčių palikti proceso pabaigai (102). Proceso pabaigoje, kuriai paliktos sunkiausių darbų sutartys, Viešųjų kelių administracija jau turėtų pakankamai patirties, nes jau prižiūrėtų ir stebėtų kelis paslaugų teikėjus po pirmųjų konkursų etapų. Taigi Viešųjų kelių administracija iki konkursų dėl sunkiausių darbų sutarčių paskelbimo jau užsitikrintų geriausias įmanomas sąlygas kelių saugos lygio kontrolei palaikyti (103).

Dėl kompensacijos už viešąsias paslaugas mokėjimo Norvegijos institucijos pateikė šias lenteles, kuriose apžvelgiamos su paslaugomis, kurias įmonė Mesta AS suteikė pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis, susijusios išlaidos, pajamos ir grąžos norma (104). Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos paaiškino, kad Mesta AS 2003–2006 m. tvarkė atskiras sąskaitas kiekvienai laikinajai sutarčiai. Taigi visos tolesnėse lentelėse nustatytos pajamos (ir išlaidos) yra tiesiogiai susijusios su laikinosiomis eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartimis.

1 lentelėje matyti, kad, palyginti su visu į įmonę Mesta AS investuotu kapitalu, laikinosioms eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartims skirto kapitalo dalis yra tokia pat kaip ir pajamų iš laikinųjų sutarčių dalis visų pajamų struktūroje.

Mesta AS – kapitalo paskirstymas

| (mln. NOK) |
| --- |
| Visas kapitalas | 2003 m. | 2004 m. | 2005 m. | 2006 m. |
| Laikotarpio pradžios balansas | 2 686 | 3 989 | 4 291 | 4 643 |
| Laikotarpio pabaigos balansas | 3 989 | 4 291 | 4 643 | 4 340 |
| Vidurkis | 3 338 | 4 140 | 4 467 | 4 492 |
| Bendra įmonės Mesta AS apyvarta | 6 386 | 5 899 | 6 076 | 4 492 |
| Bendra eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų apyvarta | 3 645 | 3 613 | 3 235 | 3 253 |
| Eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų apyvartos dalis, palyginti su bendra apyvarta | 57 % | 61 % | 53 % | 55 % |
| Eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirtas kapitalas | 1 905 | 2 536 | 2 378 | 2 460 |
| Laikinosioms sutartims skirta eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirto kapitalo dalis (%) | 96 % | 81 % | 60 % | 30 % |
| Laikinosioms sutartims skirta eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirto kapitalo dalis (NOK) | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 |

(mln. NOK)

Visas kapitalas

2003 m.

2004 m.

2005 m.

2006 m.

Laikotarpio pradžios balansas

2 686

3 989

4 291

4 643

Laikotarpio pabaigos balansas

3 989

4 291

4 643

4 340

Vidurkis

3 338

4 140

4 467

4 492

Bendra įmonės Mesta AS apyvarta

6 386

5 899

6 076

4 492

Bendra eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų apyvarta

3 645

3 613

3 235

3 253

Eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų apyvartos dalis, palyginti su bendra apyvarta

57 %

61 %

53 %

55 %

Eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirtas kapitalas

1 905

2 536

2 378

2 460

Laikinosioms sutartims skirta eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirto kapitalo dalis (%)

96 %

81 %

60 %

30 %

Laikinosioms sutartims skirta eksploatavimui ir techninei priežiūrai skirto kapitalo dalis (NOK)

1 835

2 050

1 437

748

Šioje lentelėje apžvelgiamos įmonės Mesta AS išlaidos, pajamos ir faktinė grąžos norma pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis 2003–2006 m. Norvegijos institucijos nurodė, kad konkreti grąžos norma laikinųjų eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių atžvilgiu iš anksto nebuvo nustatyta.

Mesta AS. Laikinosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys. Pajamos, išlaidos ir grąžos norma

| (mln. NOK) |
| --- |
| | 2003 m. | 2004 m. | 2005 m. | 2006 m. | Iš viso |
| Pajamos | 2 116 | 1 871 | 1 293 | 586 | 5 866 |
| Ikimokestinis pelnas (105) | 277 | 175 | 199 | 151 | 802 |
| Pelnas atskaičiavus mokesčius | 199 | 126 | 144 | 108 | 577 |
| Pelno marža | 9 % | 7 % | 11 % | 18 % | |
| Laikinosioms sutartims skirtas kapitalas | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 | 6 070 |
| Faktinė kapitalo grąža | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,50 % | |

(mln. NOK)

2003 m.

2004 m.

2005 m.

2006 m.

Iš viso

Pajamos

2 116

1 871

1 293

586

5 866

Ikimokestinis pelnas (105)

277

175

199

151

802

Pelnas atskaičiavus mokesčius

199

126

144

108

577

Pelno marža

9 %

7 %

11 %

18 %

Laikinosioms sutartims skirtas kapitalas

1 835

2 050

1 437

748

6 070

Faktinė kapitalo grąža

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,50 %

Norvegijos institucijos paaiškino, kad vidutinė grąžos norma eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkoje, tai yra „orientacinė grąžos norma“, yra kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC), atskaičiavus 8,42 % mokesčius (106).

Šioje lentelėje apžvelgiama orientacinės grąžos normos sudėtis.

Orientacinės grąžos normos sudėtis

| Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC) | |
| --- | --- |
| Nerizikingos palūkanos (107) neatskaičiavus mokesčių | 3,85 % |
| Rinkos rizikos priedas (108) | 5,00 % |
| Bendro kapitalo beta | 0,90 |
| Grynoji skola / akcinis kapitalas |
| Akcinio kapitalo beta | 1 |
| Akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 8,85 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos |
| Nerizikingos palūkanos neatskaičiavus mokesčių | 3,85 % |
| Paskolos priedas | 2,50 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos neatskaičiavus mokesčių | 6,35 % |
| Mokesčių norma | 28 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 4,57 % |
| Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC) |
| Akcinio kapitalo sąnaudos | 8,85 % |
| Akcinio kapitalo dalis | 90 % |
| Svertinės akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 8,00 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 4,6 % |
| Skolintojo kapitalo dalis | 10 % |
| Svertinės skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 0,5 % |
| Viso kapitalo vertės svertinis vidurkis atskaičiavus mokesčius | 8,42 % |

Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC)

Nerizikingos palūkanos (107) neatskaičiavus mokesčių

3,85 %

Rinkos rizikos priedas (108)

5,00 %

Bendro kapitalo beta

0,90

Grynoji skola / akcinis kapitalas

Akcinio kapitalo beta

1

Akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

8,85 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos

Nerizikingos palūkanos neatskaičiavus mokesčių

3,85 %

Paskolos priedas

2,50 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos neatskaičiavus mokesčių

6,35 %

Mokesčių norma

28 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

4,57 %

Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC)

Akcinio kapitalo sąnaudos

8,85 %

Akcinio kapitalo dalis

90 %

Svertinės akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

8,00 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

4,6 %

Skolintojo kapitalo dalis

10 %

Svertinės skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

0,5 %

Viso kapitalo vertės svertinis vidurkis atskaičiavus mokesčius

8,42 %

Orientacinė grąžos norma – 8,42 % – pagrįsta beta verte „1“, kuri nustatyta atsižvelgiant į:

| — | 15 panašių įmonių (tokių kaip Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beta vertės stebėjimus 40 mėnesių laikotarpiu (2002–2007 m.) (109); |
| --- | --- |

—

15 panašių įmonių (tokių kaip Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beta vertės stebėjimus 40 mėnesių laikotarpiu (2002–2007 m.) (109);

| — | grąžos norma koreliuota remiantis Morgan Stanley indeksu All Country World Index
   (110); |
| --- | --- |

—

grąžos norma koreliuota remiantis Morgan Stanley indeksu All Country World Index
   (110);

| — | akcinio kapitalo dalis laikoma atitinkančia sektoriaus vidurkį (pagrįsta 15 panašių įmonių duomenimis) (111). |
| --- | --- |

—

akcinio kapitalo dalis laikoma atitinkančia sektoriaus vidurkį (pagrįsta 15 panašių įmonių duomenimis) (111).

Galiausiai šioje lentelėje parodomas orientacinės grąžos normos ir faktinės grąžos, kurią įmonė Mesta AS gavo pagal eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis atitinkamais metais, skirtumas.

Grąžos norma

| | 2003 m. | 2004 m. | 2005 m. | 2006 m. | Iš viso |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta: grąžos norma | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Orientacinė grąžos norma | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Perteklinė grąža | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Perteklinė grąža (mln. NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003 m.

2004 m.

2005 m.

2006 m.

Iš viso

Mesta: grąžos norma

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Orientacinė grąžos norma

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Perteklinė grąža

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Perteklinė grąža (mln. NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

2.5.   DOKUMENTŲ RINKLIAVA IR REGISTRACIJOS MOKESTIS

Pagal Mesta įstatymą Mesta AS iš gamybos skyriaus perduotas nekilnojamasis turtas turėjo būti įregistruotas Norvegijos nekilnojamojo turto registre kaip „pavadinimo pakeitimas“ (112) Tai reiškė, kad Mesta nekilnojamasis turtas būtų įregistruotas nekilnojamojo turto registre nemokant dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio, kurie paprastai turi būti mokami Norvegijoje perleidžiant teisę į nekilnojamojo turto nuosavybę (113)

Norvegijos administracinėje praktikoje, kuri vadinama „tęstinumo principu“, numatytas atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo tais atvejais, kai laikoma, kad įmonė kuria nors forma „tęs“ veiklą. Teisingumo ministerija išleido du prospektus dėl tęstinumo principo taikymo. Pagal pirmąjį prospektą, kuris buvo taikomas 2003 m. sausio 1 d., tęstinumo principas gali būti taikomas tik jungiantis ribotos atsakomybės įmonėms (114). Pagal antrąjį prospektą nuo 2005 m. liepos 1 d. į šios praktikos taikymo sritį taip pat buvo įtraukti įmonių atskyrimai ir reorganizavimai (115).

2.6.   PRIEŽASTYS PRADĖTI PROCEDŪRĄ

2007 m. liepos 18 d. Institucija priėmė sprendimą pradėti oficialų tyrimą remiantis pirmine išvada, kad priemonės, kurių imtasi steigiant įmonę Mesta AS, gali būti susijusios su valstybės pagalba, kuriai nebūtų galima taikyti nė vienos iš EEE susitarime nustatytos išimties (116). Taigi Institucija turėjo abejonių, ar atitinkamos priemonės galėtų būti laikomos derančiomis su EEE susitarimo veikimu. Atitinkamos priemonės susijusios su restruktūrizavimo priemonėmis, turto vertės nustatymu, įmonei Mesta AS perduotomis laikinosiomis sutartimis ir dokumentų rinkliavos bei registracijos mokesčio nemokėjimu.

3.   TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS

Priėmus sprendimą pradėti procedūrą, gautos keturių suinteresuotųjų šalių pastabos; vėliau Institucija ir įvairios suinteresuotosios šalys išsamiai aptarė susijusius klausimus.

3.1.   ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Advokatų kontora Arntzen de Besche (toliau – Arntzen) pateikė pastabas įmonės Mesta AS vardu.

Dėl valstybės kompensacijos už restruktūrizavimo priemones Arntzen tvirtina, kad pagrindinis klausimas yra tai, ar išlaidos yra valstybės įsipareigojimas. Restruktūrizavimo išlaidos gali būti laikomos įprasto įmonės Mesta AS biudžeto dalimi tik tuo atveju, jei jos nebūtų laikomos valstybės įsipareigojimu, ir tokiu atveju tokių išlaidų atlyginimas prilygtų ekonominiam pranašumui. Remiantis sprendimu Combus byloje, lemiamas klausimas yra tai, ar kompensacija „palengvina naštą, paprastai numatytą įmonės biudžete“, ir ekonominį pranašumą sudaro tik tokių išlaidų sumažinimas (117).

Būtina skirti i) išlaidų, patirtų įprastai veikiant įmonei, ir ii) paskirtų išlaidų, kurios nesusidaro įprastai veikiant įmonei ir neatitinka konkurentų įsipareigojimų dėl išlaidų, kompensavimą. Kompensuojant pastarosios rūšies išlaidas, kaip šiuo atveju, gali būti paprasčiausiai atsvertas arba neutralizuotas struktūrinis sunkumas, užtikrinant vienodas sąlygas konkuruoti, taigi tai nėra valstybės pagalba. Šiuo pagrindu Arntzen tvirtina, kad įmonei Mesta AS skirta restruktūrizavimo priemonių kompensacija atsirado dėl valstybės įsipareigojimo siekiant kompensuoti struktūrinius sunkumus, taigi ji nėra susijusi su valstybės pagalba.

Jeigu Institucija nustatytų, kad restruktūrizavimo priemonės susijusios su valstybės pagalba, Arntzen tvirtina, kad pagalba būtų deranti, nes leidžia įmonei Mesta AS vienodomis sąlygomis konkuruoti ką tik konkurencijai atvertoje rinkoje. Įmonės Mesta AS gamybos padalinys anksčiau buvo valstybės vidaus paslaugų teikėjas, taigi Mesta AS buvo įsteigta, turėdama konkurencijai netinkamą struktūrą. Be kompensacijos nukentėtų įmonės Mesta AS konkurencinė padėtis. Sprendime dėl įmonės Destia Komisija laikėsi nuomonės, kad rinkos atvėrimas yra bendro intereso Bendrijos tikslas (118). Be to, gairėmis dėl valstybės pagalbos, susijusios su per didelėmis išlaidomis, siekiama padėti įmonėms lengviau pereiti į konkurencingą rinką. Iš tikrųjų pagalba (ribotos trukmės ir poveikio), suteikta siekiant bendro tikslo, t. y. sudaryti geresnes sąlygas pereiti iš uždaros rinkos į (iš dalies) liberalizuotą rinką, atitinka bendrą interesą ir padeda atsverti iškraipytą konkurenciją. Šiuo atžvilgiu atkreipiamas dėmesys į tai, kad įmonė Mesta AS turi grąžinti visas perteklines restruktūrizavimo lėšas.

Dėl mašinų vertinimo Arntzen tvirtina, kad pakeitus vertinimo principus, t. y. iš buhalterinės vertės į realiosios vertės principą, taikant diskontuoto pinigų srauto analizę nustatyta 600 mln. NOK verslo vertė. Dėl vertės priskyrimo turtui bendroji vertė nesikeičia, tad nekyla jokių klausimų dėl valstybės pagalbos. Remiantis diskontuoto pinigų srauto analizės rezultatu, turto (įskaitant trumpalaikę skolą) vertė buvo sumažinta nuo realiosios 698 mln. NOK vertės iki 619 mln. NOK. Taigi koregavimo suma sudarė 79 mln. NOK, o ne 200 mln. NOK.

Dėl laikinųjų sutarčių Arntzen teigia, kad įmonei Mesta AS buvo kompensuotos tik paslaugų teikimo pagal atitinkamas sutartis išlaidos, taigi įmonei nebuvo suteikta jokio ekonominio pranašumo, kaip apibrėžta valstybės pagalbos taisyklėse. Arntzen taip pat tvirtina, kad, pranašumui nustatyti, Institucija turi nustatyti orientacinę kainą, kurią palyginus su faktine įmonei Mesta AS perduotų sutarčių kaina ir būtų nustatytas ekonominis pranašumas. Tai būti įmanoma tik tuo atveju, jeigu Institucija galėtų įrodyti, kad 2003 m. sausio 1 d. egzistavusios įmonės galėjo teikti panašias paslaugas už mažesnę kainą, palyginti su per didelėmis kainomis, kuriomis sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS. Įrodinėjimo našta tenka Institucijai.

Arntzen taip pat teigia, kad 2003 m. sausio 1 d. rinkos kainos iš tiesų nebuvo, nes visos eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugos buvo teiktos viduje, o 2003 m. sausio 1 d. įsteigus įmonę Mesta AS buvo sukurta de facto monopolija. Kainos, nustatytos pagal bandomųjų projektų viešųjų konkursų rezultatus, negali būti taikomos kaip orientacinės kainos. Pirma, Institucija nenustatė, kad kitos įmonės buvo faktiškai pasirengusios ir gebėjo teikti atitinkamas paslaugas už mažesnę kainą. Atsižvelgiant į šio atvejo svarbą, Institucija turėtų išsamiai įvertinti, ar kitos įmonės iš esmės buvo pasirengusios teikti atitinkamas paslaugas už mažesnę kainą, nes valstybės pagalbos būtų tik tuo atveju, jeigu tokia prielaida pasitvirtintų. Antra, nors pagal bandomųjų sutarčių viešųjų konkursų rezultatus nustatyti kainų lygiai buvo mažesni nei kainos, kuriomis sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS, šios dvi sutarčių grupės nėra panašios. Tai reiškia, kad negalima manyti, jog bandomosios sutartys parodo rinkos kainą. Šiuo atžvilgiu pastebima, kad vienos iš bandomųjų sutarčių, t. y. Bærum sutarties, pradinė sutartinė kaina dėl papildomų darbų buvo padidinta 25 %. Į įmonei Mesta AS perduotų laikinųjų sutarčių bazinę kainą įtraukta didelė tokių papildomų darbų dalis. Galiausiai Institucija neturi informacijos, rodančios, kad įmonės, su kuriomis sudarytos bandomosios sutartys arba sutartys, dėl kurių konkursai skelbti po 2003 m., faktiškai padengė savo paslaugų teikimo išlaidas. Jeigu įmonės savo išlaidų nepadengė, toks rinkos atvėrimas nėra veiksmingas.

3.2.   THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Advokatų kontora Thommessen Krefting Greve Lund AS (toliau – Thommessen), pateikė argumentus įmonės Veidekke ASA vardu.

Dėl restruktūrizavimo priemonių Thommessen tvirtina, kad sprendime Combus byloje pripažinta, jog iš ankstesnių darbo teisės aktų kilusiam išlaidų neefektyvumui kompensuoti skirtas valstybės finansavimas nėra valstybės pagalba, jeigu jis proporcingas struktūriniam sunkumui. Kompensacija, viršijanti dėl struktūrinio sunkumo atsirandančių išlaidų ir atitinkamų sulyginamos įmonės darbo sąnaudų skirtumą, yra valstybės pagalba. Įsikišant valstybei, turėtų būti tik palengvinti įmonės Mesta AS struktūriniai sunkumai ateityje (t. y. nuo 2003 m.), o ne mažinama įmonės praeityje gautų pensijų įsipareigojimų našta. Thommessen tvirtina, kad įmonei Mesta AS dėl struktūrinių sunkumų buvo skirta kompensacijos permoka. Taigi Institucija turėtų patikrinti, ar įmonė Mesta AS gavo kokios nors naudos dėl per didelio darbuotojų skaičiaus, nes tai reikštų, kad struktūrinis sunkumas (dėl per didelio darbuotojų skaičiaus) buvo pervertintas. Kitaip tariant, Institucija turi išsiaiškinti, ar galimybė naudotis pertekline ir pigia darbo jėga neutralizavo per didelio darbuotojų skaičiaus trūkumą. Šiuo atžvilgiu atkreipiamas dėmesys į tai, kad įmonės Mesta AS pelningumas per pirmuosius trejus veikimo metus buvo gerokai didesnis, negu pirma tikėtasi. Iš St.prp. Nr. 1 (2007–2008 m.) matyti, kad kiekvieniems metams skirtomis lėšomis buvo padengiama daugiau, palyginti su atitinkamais restruktūrizavimo priemonių įsipareigojimais, taigi tai rodo, kad buvo skirta kompensacijos permoka.

Visų pirma Institucija turėtų patikrinti, ar valstybė turėjo galimybę vėl perkelti, perskirstyti ar pakeisti kai kuriuos darbuotojus užuot siūliusi jiems išankstinę pensiją. Institucija turėtų paprašyti Norvegijos institucijų pateikti įrodymų, kad išankstinė pensija buvo būtina personalo klausimui spręsti. Institucija turėtų patikrinti, ar institucijos kompensavo tik vidutinių įprastos privačios pensijų sistemos išlaidų ir narystės valstybės pensijų fonde išlaidų skirtumą, ir ar kompensacija apėmė tik valstybės tarnautojus. Institucijos prašoma patikrinti, ar išskirtino pensinio amžiaus išsaugojimo išlaidos yra į įmonės biudžetą įprastai įtraukiamos išlaidos, nes tokiu atveju tai nebūtų struktūrinis sunkumas ir tai reikštų, kad kompensacija galėtų būti valstybės pagalba. Institucija taip pat turėtų įvertinti sandorį pagal direktyvą dėl įmonių perdavimo.

Thommessen taip pat teigia, kad „vyriausybės gairėse nustatyta, kad darbdavys Darbo ministerijai gali pateikti paraišką dėl nuolatinės narystės. Jeigu paraiška atmetama, asmuo gali būti susietas su pensijų sistema taikant vadinamąją uždaros narystės priemonę“, ir klausia, ar uždara narystė buvo svarstyta kaip įmonės Mesta AS restruktūrizavimo priemonių kompensacijos alternatyva. Thommessen tvirtina, kad įmonė Mesta AS galėjo prisiimti įsipareigojimą, kurio ji neprivalėjo prisiimti. Jeigu įmonės Mesta AS restruktūrizavimo išlaidos šiuo atžvilgiu yra savanoriško įsipareigojimų perėmimo (arba išsaugojimo) padarinys, tai yra įmonės Mesta AS sprendimas. Išlaidos, kurių įmonė Mesta AS teisiškai neprivalėjo prisiimti, – tai į įmonės biudžetą paprastai įtraukiamos išlaidos, ir toms išlaidoms kompensuoti skirtas valstybės finansavimas yra valstybės pagalba.

Restruktūrizavimo išlaidų kompensavimas gali būti laikomas derančiu pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktą, jeigu laikomasi būtinumo ir proporcingumo sąlygų. Šiuo atžvilgiu tikslas didinti buvusio gamybos skyriaus efektyvumą turi būti subalansuotas su tikslu didinti rinkos konkurencingumą. Thommessen tvirtina, kad įmonės Mesta AS konkurencingumas iš tikrųjų sustiprintas – veiksmingai konkuruodama rinkoje, įmonė laimėjo didelę dalį konkursų dėl viešųjų pirkimų sutarčių. Įmonė Mesta AS, be jokios abejonės, yra didžiausia rinkos dalyvė, užimanti 60 % rinkos. Nuosekliai mažėjantis viešųjų konkursų dalyvių skaičius tai patvirtina. Problema yra ta, kad įmonei Mesta AS už jos struktūrinius sunkumus skirta kompensacijos permoka. Rinka paprasčiausiai perėjo iš oligopolinės rinkos į dvipolinę rinką, kurioje įmonė Mesta AS yra dominuojantis rinkos dalyvis. Institucija turi patikrinti, ar aptariamomis priemonėmis nesuteikiamas pranašumas, dėl kurio galėtų būti iškraipyta rinka.

Dėl turto vertinimo Thommessen tvirtina, kad Institucija turi išnagrinėti šį atvejį neatsižvelgdama į tai, ar pradinis balansas atitinka Norvegijos apskaitos ir įmonių taisykles, ar ne. Šiuo atžvilgiu Thommessen tvirtina, kad Norvegijos ribotos atsakomybės įmonių įstatyme nustatyta taisyklė, pagal kurią siekiama užtikrinti, kad akcinio kapitalo įnašo vertė neviršytų tikrosios vertės. Tačiau, nors valdyba gali būti atsakinga už turto vertės nustatymą viršijant tikrąją vertę, atsakomybės už vertinimus mažesne už tikrąja verte nenustatyta. Todėl Thommessen tikisi, kad bus atliktas atskiras nepriklausomų ekspertų vertinimas, siekiant nustatyti, ar turto vertė nustatyta pagal rinkos vertę.

Thommessen sutinka, kad turto vertė turėtų būti pagrįsta tikrąja veiklos tęstinumo principu veikiančios įmonės verte, kuri gali būti nustatyta remiantis diskontuoto pinigų srauto analize. Pagal Norvegijos apskaitos įstatymo 4 skirsnio 2 dalį analizė turi būti pagrįsta „geriausio įverčio“ principu. Tačiau Thommessen tvirtina, kad Norvegijos institucijų pateiktas įvertis neatitinka šio principo ir yra pagrįstas vienašališkais argumentais, kad turto vertė būtų sumažinta. Pirma, nors diskontuoto pinigų srauto analizėje pripažinta, kad jai būdingi neaiškumai, atskiro turto tikrosios vertės įvertinimas parodė, kad realioji vertė buvo gerokai didesnė, tad diskontuoto pinigų srauto analizės rezultatas turėjo būti pakoreguotas jį padidinant. Antra, iš diskontuoto pinigų srauto analizės matyti, kad galutinė vertė sudarė 900 mln. NOK, tačiau ši suma buvo pakoreguota ją sumažinant, nes apskaičiuoti 2003–2013 m. laikotarpio pinigų srautai sudarė minus 300 mln. NOK. Thommessen tvirtina, kad neaiškumai, susiję su įmonės Mesta AS steigimu, ir tuo, kaip ji veiks, buvo perdėti ir jais siekta pakoreguoti tikrąją turto vertę ją sumažinant. Trečia, per išorinį 18 mašinų grupių vertinimą buvo apskaičiuota 424 mln. NOK vertė. Ši suma yra gerokai didesnė nei 148 mln. NOK vertė, kuri buvo nustatyta įvertinus daugiau, t. y. 37 mašinų grupes. Thommessen teigimu, yra nesuvokiama, kaip įmonės Mesta AS mašinų, kurių yra daugiau nei turi įmonė Veidekke ASA, vertė gali būti nustatyta pagal rinkos kainą, jei ji yra mažesnė už įmonės Veidekke ASA mašinų vertę. Institucija turėtų tai išnagrinėti. Galiausiai Thommessen tvirtina, jog yra neįprasta, kad į veiklos tęstinumo principu veikiančios įmonės tikrąją vertę neįtraukta jokios verslo įvaizdžio vertės.

Be to, Thommessen tvirtina, kad mašinų vertės koregavimas sumažinant ją 200 mln. NOK ir nekilnojamojo turto vertės koregavimas sumažinant ją 50 mln. NOK (t. y. skirtumas tarp 331 mln. NOK ir 281 mln. NOK) susijęs su pranašumu, nes mažesnė nustatyta turto vertė reiškia, kad nusidėvėjimas yra mažesnis, taigi veiklos pelnas yra didesnis. Papildomas veiklos pelnas yra valstybės pagalba. Be to, kuo didesnė nustatyta turto vertė, tuo didesnė turėtų būti reikalaujama grąžos norma. Taigi mažesnės vertės nustatymas reiškia, kad metinis Norvegijos institucijų pelnas yra pernelyg mažas ir skirtumas tarp šio pelno ir teisingai nustatyta verte pagrįsto pelno yra valstybės pagalba.

Dėl laikinųjų sutarčių, Thommessen palankiai vertina tai, kad Norvegijos institucijos pripažino skirtumą tarp rinkos kainos (nustatytos pagal viešųjų konkursų rezultatus) ir kainos, kuria laikinosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys buvo perduotos; skirtumas sudaro apie 2 mlrd. NOK (119). Dėl Norvegijos institucijų argumento, kad apskaičiuotos bendros sutarčių pajamos yra pradinio balanso dalis, tad nėra būtina nustatyti jų rinkos vertę, Thommessen tvirtina, kad diskontuoto pinigų srauto analizėje klaidingai suponuojama, kad sutartys buvo perduotos rinkos verte (120). Kalbant apie argumentą, kad 2003 m. sausio 1 d. nebuvo nei rinkos kainos, nei patikimų rinkos kainos rodiklių, Norvegijos institucijos nekreipia dėmesio į bandomųjų atvejų kainas, rinkos kainą panašiose kitų Šiaurės šalių rinkose ir rinkos kainą, nustatytą pagal viešuosius konkursus, skelbtus nuo 2003 m.

Taigi struktūriniai sunkumai įmonei Mesta AS buvo kompensuoti skiriant 993,6 mln. NOK finansavimą restruktūrizavimui, 1 600 mln. NOK finansinę paramą ir taikant per dideles įmonei Mesta AS perduotų laikinųjų sutarčių kainas. Įmonei Mesta AS tos pačios restruktūrizavimo išlaidos buvo kompensuotos du kartus. Norvegijos institucijos žinojo, kad rinkos kaina buvo 25–30 % mažesnė už gamybos skyriaus ir Viešųjų kelių administracijos viduje nustatytas kainas, o tai ir buvo rinkos liberalizavimo priežastis. Kaip nurodyta 2000 m. gruodžio mėn. Viešųjų kelių administracijos paskelbtoje ataskaitoje, gamybos skyriaus išlaidos buvo gerokai didesnės, palyginti su privačių įmonių sudarytų panašių sutarčių išlaidomis. Taigi Thommessen tvirtina, kad rinkos kaina buvo tinkamai pagrįsta dokumentais. Galiausiai Thommessen tvirtina, kad tuo atveju, jei rinkos kainą reikėtų nustatyti remiantis įmonės Mesta AS išlaidomis, atitinkama įmonės Mesta AS išlaidų bazė būtų išlaidų bazė po atsiskaitymo už restruktūrizavimo priemones, tai yra „konkurencingos“ įmonės Mesta AS išlaidų bazė, o ne išlaidų bazė, kuri priklauso nuo restruktūrizavimo išlaidų, kurios buvo (arba bus) kompensuotos. Vertinant pagal konkurencingos įmonės Mesta AS išlaidų bazę, šiai įmonei, Thommessen tvirtinimu, skirta maždaug 1 81 mln. NOK kompensacijos permoka (tai yra kainų, kuriomis sutartys buvo perduotos, ir pagal paskesnių konkursų rezultatus nustatytų kainų skirtumas).

3.3.   SCHJØDT

Dėl restruktūrizavimo priemonių advokatų kontora Schjødt, kuri pateikė pastabas savo tapatybės neatskleidusio skundo pateikėjo vardu, pažymi, kad finansavimas, skirtas dėl valstybės tarnautojo statuso turėtoms išmokoms išsaugoti, nėra valstybės pagalba, jeigu toks finansavimas skiriamas atskiriems asmenims remiantis objektyviais kriterijais ir jeigu dėl to konkrečios įmonės negauna naudos. Priešingai, darbuotojų išmokų, kurios yra įprastos įmonių naštos dalis, finansavimas yra valstybės pagalba. Taigi neaišku tai, kas gali būti laikoma įprasta įmonių finansine našta. Schjødt tvirtina, kad valstybės pagalbos yra tik tiek, kiek nauda viršija tai, kas būtų pasiūlyta rinkoje pasamdytiems darbuotojams. Kaip matyti iš sprendimo Combus byloje (kuris taip ir nebuvo apskųstas), tiesioginiai mokėjimai darbuotojams mainais už valstybės tarnautojo statuso atsisakymą nesusiję su pagalbos įmonei skyrimu (121). Tačiau sprendimas Combus byloje buvo priimtas, kai būta daug neaiškumų dėl struktūrinių sunkumų, ir bet kuriuo atveju neaišku, ar įmonės Mesta AS atvejo faktai yra panašūs į faktus Combus byloje, taigi, ar Combus byla yra patikimas precedentas šiam atvejui.

Schjødt tvirtina, kad darbuotojų persikėlimo, kelionės į darbą ir atgal, biurų perkėlimo, pagalbinių ir aptarnavimo biurų perkėlimo ir t. t. išlaidų kompensavimas gali būti laikomas valstybės pagalba, kuri, panašu, negali būti pripažinta derančia. Be to, su mašinų atnaujinimu susijusios išlaidos negali būti kompensuotos ir tuo pat metu laikomos turtu, kurio balansinė vertė yra neigiama.

Schjødt nepritaria tam, kad įmonei Mesta AS skirta restruktūrizavimo pagalba būtų laikoma derančia remiantis valstybės pagalbos gairėmis dėl sanavimo ir restruktūrizavimo priemonių. Įmonė Mesta AS ir jos pirmtakas nepatyrė ir nepatiria sunkumų, kaip apibrėžta šiose gairėse, kurios bet kuriuo atveju nėra taikomos reorganizavimo būdu kuriamoms naujoms įmonėms.

Dėl turto vertinimo Schjødt pažymi, kad atlikus nepriklausomą vertinimą galėtų paaiškėti, kaip būtų galima įvertinti įtarimus, kad nustatyta turto vertė yra pernelyg maža. Dėl pernelyg mažos vertės nustatymo ir 1 600 mln. NOK finansinės paramos akcinio kapitalo santykis gali būti didesnis už santykį, nustatytą tinkamai taikant privataus rinkos investuotojo principą. Tikrinant tai, taip pat turėtų būti patikrinta, ar Norvegijos institucijos atsisakė tinkamos savo investicijų grąžos mokėjimo.

Dėl laikinųjų sutarčių Schjødt pažymi, kad Norvegijos institucijų argumentai reiškia, kad i) sutartys turėtų būti perduotos rinkos kaina, kad nebūtų valstybės pagalba ir ii) jų veiksmai turi būti vertinami remiantis atitinkamu laiku turėta informacija, o tai reiškia, kad į vėlesnius įrodymus (kurie rodo, kad laikinųjų sutarčių kainos viršijo rinkos kainą) negalima atsižvelgti (122). Tačiau Schjødt tvirtina, kad į post factum įrodymus galima atsižvelgti tiek, kiek tokie įrodymai paremia atitinkamu laiku turėtą informaciją. Norvegijos institucijos žinojo, kad įmonei Mesta AS perduotų sutarčių kainos tikriausiai viršijo rinkos kainą. Iš tiesų, pagrindinė reorganizavimo priežastis buvo siekis didinti efektyvumą ir „teikti kokybiškas paslaugas mažesne kaina“ (123). Iš 2001 m. Statskonsult paskelbtos ataskaitos matyti, kad nuo 1996 m. Oslo savivaldybė atvėrė savo kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros veiklą konkurencijai ir dėl to išlaidos eksploatavimo ir techninės priežiūros srityje sumažėjo maždaug 20 %. Galiausiai iš 2001 m. pačios Viešųjų kelių administracijos paskelbtos ataskaitos taip pat matyti, kad su privačiais operatoriais sudarytų eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių kainos buvo konkurencingesnės negu sutarčių, kurias vykdė gamybos skyrius, kainos.

Užuot atsižvelgusios į turėtą informaciją, Norvegijos institucijos nepaisė ankstesnės patirties ir perdavė sutartis didesnėmis nei rinkos kainomis. Schjødt tvirtina, kad Norvegijos institucijos tokios informacijos atmesti negali. Institucijos galėjo lengvai pritaikyti sutarčių portfeliui bendrą sumažinimo normą. Schjødt taip pat teigia, kad pritarti per didelėms nustatytoms kainoms negalima, nes įmonei Mesta AS jau buvo skirta kompensacija už restruktūrizavimo priemones, o sutarčių kainos nebuvo pagrįstos viešaisiais konkursais, be to, joms nebuvo numatytas koregavimo mechanizmas. Taigi įmonės Mesta AS atvejis visiškai skiriasi nuo įmonės Destia atvejo (124).

Norvegijos institucijos nuolat tvirtina, kad eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkoje privačių operatorių nebuvo, nors iš St. prp. Nr. 1 (2001–2002 m.) matyti, kad rinkos operatoriams siūloma konkuruoti dėl 30 % eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų. Be to, minėtoje Statskonsult ataskaitoje nustatyta, kad 2000 m. didžiąją eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų dalį atliko Viešųjų kelių administracija, bet dėl 28 % varžytasi rinkoje. Dėl Viešųjų kelių administracijos įgūdžių, reikalingų konkursams dėl darbų skelbti, įgijimo Schjødt pažymi, kad Viešųjų kelių administracija naudojosi šiais įgūdžiais, sudarydama eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis (norv. funksjonsavtale) su gamybos skyriumi, taigi iki 2003 m. šie įgūdžiai turėjo būti įgyti. Institucijos nepaaiškino, kaip konkursų dėl rinkos operatoriams skirtų darbų skelbimo įgūdžiai skirtųsi nuo įgūdžių, taikytų sudarant sutartis su gamybos skyriumi.

Galiausiai dėl dokumentų rinkliavos Schjødt teigia, kad atleidimas nuo šios rinkliavos yra įmonei Mesta AS suteiktas ekonominis pranašumas, o tęstinumo principas netaikomas, nes teisės į nuosavybę perleidimo faktiškai nebūta. Įmonės Mesta AS bylos faktai panašūs į įmonės Entra bylos faktus, taigi, kaip ir Entra atveju, įmonei Mesta AS suteiktas pranašumas yra valstybės pagalba. Nekilnojamojo turto vertė pradiniame balanse buvo sumažinta, taigi tuo pagrindu pagalbos sumos negalima apskaičiuoti; ją reikia įvertinti remiantis perduoto nekilnojamojo turto rinkos verte.

3.4.   WIERSHOLM – SKANSKA

Advokatų kontora Wiersholm pateikė pastabas Skanska vardu.

Wiersholm tvirtina, kad grąžos norma, nustatyta turto, kurio vertė yra mažesnė už rinkos kainą, pagrindu neatitinka privataus rinkos investuotojo principo. Wiersholm pažymi, kad, kaip minėjo Institucija, yra daug neaiškumų dėl ilgalaikio turto vertės, ir nesuprantama, kaip Norvegijos institucijos laikėsi privataus rinkos investuotojo principo. Norvegijos institucijoms nepavyko paaiškinti, kodėl išorinis realiosios vertės patikrinimas apėmė ne visas mašinų grupes (tik 18 iš 55), taip pat kodėl esama atskirų grupių vertinimo metodų skirtumų. Wiersholm tvirtina, kad būtina atlikti nepriklausomą vertinimą. Atsižvelgiant į šioje byloje pateiktų skaičių mastą, metodas, pagal kurį turto perdavimas buhalterine verte nėra valstybės pagalba (t. y. „buhalterinės vertės metodas“) ir kurį Komisija taikė sprendime dėl įmonės Destia, šiuo atveju negali būti tiesiogiai taikoma (125). Wiersholm mini Institucijos sprendimą Arcus byloje (126). Šioje byloje nagrinėtas valstybės monopolijos gamybos patalpų ir kito turto perdavimas grupei Arcus. Šioje byloje Institucija priėjo prie išvados, kad nustatyta perduoto turto vertė buvo 264 mln. NOK mažesnė už rinkos vertę – valstybė negavo tokio pat dydžio kompensacijos. Sandoris reiškė, kad grupė Arcus gavo tokio pat dydžio valstybės pagalbą. Šis sprendimas rodo, kad svarbu išnagrinėti, kaip nustatyta turto vertė įmonės Mesta AS atveju.

Dėl laikinųjų sutarčių Wiersholm mini Institucijos sprendimo pradėti procedūrą teiginį, iš kurio matyti, kad mažesnė už rinkos sutarties kaina susijusi su ekonominiu pranašumu, kuris suteikiamas paslaugos teikėjui. Pasak Wiersholm, Norvegijos institucijos laikosi nuomonės, kad nėra taip svarbu, ar sutartys įmonei Mesta AS buvo perduotos rinkos kaina. Pagrindinis dalykas yra tai, kad bendros sutarčių pajamos įtrauktos į pinigų srauto analizę ir pradiniame įmonės Mesta AS balanse į jas atsižvelgta kaip į įnašą natūra. Tačiau Norvegijos institucijos taip pat nurodė, kad laikinosios sutartys sudarė tik mažą šios vertės dalį. Wiersholm tvirtinimu, institucijos negali nepaisyti būtinybės nustatyti rinkos kainą remiantis į diskontuotą pinigų srautą įtrauktomis bendromis pajamomis. Sprendime pradėti procedūrą dėl Destia Komisija aiškiai nustatė, kad marža yra valstybės pagalba: „Taip Tieliikelaitos (Destia) įmonei suteikiamas ekonominis pranašumas, kuris finansuojamas iš valstybės išteklių: Tieliikelaitos (Destia) gauna iš valstybės daugiau lėšų, negu už lygiavertes paslaugas gautų įprastas rinkos veiklos vykdytojas“ (127).

Skanska nesutinka su Norvegijos institucijų argumentu, kad steigiant įmonę Mesta AS nebūta jokios rinkos kainos. Rinkos kaina jau buvo nustatyta (bandomosiose sutartyse) ir sprendime pradėti procedūrą minimoje įmonės Veidekke ASA atliktoje analizėje aiškiai parodytas kainų, kuriomis sutartys buvo perduotos, ir kainų, nustatytų pagal konkursų, kurie vėliau buvo skelbti dėl tų pačių sutarčių, rezultatus, skirtumas. Lūkesčiai dėl paskesnio kainų mažėjimo nereiškia, kad kainos, kuriomis sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS, nebuvo susijusios su ekonominiu pranašumu. Institucijos bando pagrįsti kainų nustatymo politiką, įrodinėdamos, kad 2003–2006 m. rinka dar nebuvo visiškai atverta konkurencijai. Tačiau Mesta AS gavo naudos iš sutarčių, kurių kaina buvo per didelė ir kurios tebegaliojo, kai rinka buvo atveriama. Iš tiesų, įmonės Mesta AS vidutinis kainų lygis pereinamuoju laikotarpiu padidėjo, o įmonės Skanska vidutinis kainų lygis liko nepakitęs. Tai pagrįsta konkursų, susijusių ir su statybos sutartimis, ir su eksploatavimo bei techninės priežiūros sutartimis, ir skelbtų laikotarpiu nuo 2002 m. rugpjūčio 1 d. iki 2008 m. vasario 1 d., analize. Iš šios analizės matyti, kad įmonės Mesta AS vidutinės kainos iš pradžių buvo 20 % mažesnės už įmonės Skanska kainas, o laikotarpio pabaigoje viršijo įmonės Skanska kainų lygį. Tai rodo, kad įmonei Mesta AS perduotos sutartys buvo susijusios su ekonominiu pranašumu, kuris prilygsta valstybės pagalbai.

4.   NORVEGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS

4.1.   RESTRUKTŪRIZAVIMO IR REORGANIZAVIMO PRIEMONĖS

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad restruktūrizavimo priemonėms skirtas valstybės finansavimas nesusijęs su valstybės pagalba.

Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos įrodinėja, kad 2003 m. sausio 1 d. įsteigta įmonė Mesta AS turėjo keletą trūkumų, atsiradusių dėl to, kad gamybos skyrius buvo valstybės administracijos dalis ir kad darbuotojai turėjo valstybės tarnautojų statusą. Tokie trūkumai, be kita ko, apėmė perteklinio darbuotojų, kurių teisės į valstybės tarnautojo pensiją (arba alternatyvios teisės) buvo išsaugotos pereinamuoju laikotarpiu, skaičiaus (1 700) perdavimą įmonei Mesta AS. Įmonė Mesta AS apmokėjo papildomas išlaidas tokių teisių išsaugojimui pereinamuoju laikotarpiu (128). Skiriant įmonei Mesta AS finansavimą restruktūrizavimo priemonėms finansuoti, ketinta kompensuoti įmonei už tai, kad ją įsteigus jai teko su komercine veikla nederančios išlaidos, kaip antai papildomos valstybės tarnautojų pensijų išlaidos, kurių neturi nė vienas konkurentas. Norvegijos institucijos mano, kad tokios išlaidos (kurioms taikoma kompensacija) kyla iš įsipareigojimų, kurie atsirado dėl to, kad gamybos skyrius buvo valstybės administracijos dalis, tad yra valstybės įsipareigojimas. Taigi kompensacija už tokias išlaidas nėra įmonei Mesta AS suteiktas ekonominis pranašumas.

Be to, Norvegijos institucijos pareiškė galėjusios pasiekti tokį pat rezultatą, imdamosi atitinkamų restruktūrizavimo priemonių prieš gamybos skyriaus reorganizavimą į įmonę Mesta AS. Tačiau tam būtų prireikę daug laiko, daug išlaidų, taigi liberalizavimo procesas užtruktų. Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos pažymi, kad tuo atveju, jeigu restruktūrizavimo priemonės būtų buvusios įgyvendintos prieš reorganizavimą, tai nebūtų susiję su jokia pagalba, o grynasis poveikis įmonei Mesta AS yra toks pat neatsižvelgiant į tai, ar priemonės atliktos prieš reorganizavimą, ar po jo. Norvegijos institucijų nuomone, tai, kad taikant alternatyvų požiūrį klausimų dėl valstybės pagalbos nekiltų, įrodo, kad restruktūrizavimo išlaidų kompensavimu įmonei Mesta AS nesuteikiamas joks ekonominis pranašumas.

Savo argumentams paremti Norvegijos institucijos mini Combus bylą, kurioje Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad kompensacija už priemones, kurios skirtos struktūriniam sunkumui restruktūrizuoti, nėra valstybės pagalba (129). Toje byloje Danijos vyriausybė sumokėjo valstybės tarnautojams 100 mln. DKK už valstybės tarnautojo statuso (ir susijusių teisių) atsisakymą, kai jie buvo perduodami Combus. Norvegijos institucijos taip pat atkreipia dėmesį į tai, kad Pirmosios instancijos teismas nustatė, kad Danijos vyriausybė galėjo pasiekti tokį pat rezultatą neperkeldama pareigūnų į Combus: „... Danijos vyriausybė galėjo tokį pat rezultatą pasiekti savo pareigūnus perkeldama į kitas pareigas valstybės sektoriuje ir neišmokėdama jokių konkrečių išmokų, o dėl to Combus įmonė darbuotojus iš karto būtų galėjusi įdarbinti pagal privatinės teisės darbo sutartis“ (130).

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad, remiantis Combus sprendimu, lemiamas klausimas yra tai, ar kompensacija palengvina naštą, paprastai numatytą įmonės biudžete. Tokia kompensacija turi būti laikoma ekonominiu pranašumu, kurio kompensaciją gaunanti įmonė nebūtų įgijusi įprastomis rinkos sąlygomis. Institucijų teigimu, šis teiginys duoda pagrindo požiūriui, pagal kurį reikėtų skirti „išlaidas, patirtas valdant įmonę, ir išlaidas, kurios nustatytos įmonei, bet kurių įprastai vykdydama biudžetą ji nepatyrė“. Institucijos mano, kad pastarųjų išlaidų kompensacija neprilygsta ekonominiam pranašumui – tokiu būdu paprasčiausiai kompensuojama už struktūrinį sunkumą, su kuriuo įmonės konkurentai nesusiduria.

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad tuo atveju, jei finansinis įsipareigojimas „įtraukiamas“ į įnašą natūra, bendroji grynoji verslo vertė dėl to sumažėja, todėl perdavėjas gali skirti kompensaciją už tokius finansinius įsipareigojimus, kad jų poveikis būtų neutralus. Įmonei Mesta AS skirtas įnašas natūra apėmė keletą elementų, susijusių su komercinei veiklai netinkamais trūkumais. Užuot sumažinusios įnašo natūra vertę, institucijos išsaugojo pradinę vertę ir vietoj to skyrė kompensaciją už trūkumą, susijusį su restruktūrizavimo priemonėmis.

Siekdamos pagrįsti argumentą, kad finansiniai įsipareigojimai poveikio įnašo natūra vertei nepadarė (ir kad todėl institucijos turėtų kompensuoti neigiamą tokių įsipareigojimų poveikį), Norvegijos institucijos rėmėsi grynosios esamos vertės skaičiavimu ir įmonės Mesta AS akciniu kapitalu. Šiuo atžvilgiu remiamasi Deloitte & Touche, kuri savo 2002 m. gruodžio 12 d. ataskaitoje (131) nustatė, kad: „[restruktūrizavimo] išlaidos apskaičiuojamos remiantis esamais darbuotojų skaičiaus mažinimo planais ir esamais susitarimais dėl atlyginimų. Įmonė perims esamas darbo sutartis ir turi padengti šias išlaidas, tačiau šios išlaidos susidaro iš vyriausybei priklausančių įsipareigojimų, todėl bus padengtos per asignavimus 2003, 2004 ir 2005 m.“ Ataskaitoje taip pat nurodyta: „Įmonės restruktūrizavimas reiškia išlaidas, kurios turi būti vertinamos kaip našta dėl įmonės kaip valstybės subjekto praeities, ir jos kaip tokios jau yra patirtos įsteigimo metu. Įmonė perims esamas darbo sutartis ir turi padengti šias išlaidas, tačiau šios išlaidos kyla iš valstybės įsipareigojimų, todėl jos bus padengtos per asignavimus 2003, 2004 ir 2005 m.“Deloitte & Touche taip pat nurodo, kad tai taip pat buvo viena iš priežasčių, kodėl įmonei Mesta AS trejus metus buvo nuolat skiriamas finansavimas restruktūrizavimo išlaidoms (kurios nebuvo įtrauktos į pradinį balansą) padengti.

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad savininkas turi pajėgti kompensuoti tokius pat trūkumus, kokius kompensuoti būtų pareikalavęs privatus pirkėjas, jeigu gamybos skyrius būtų parduotas neatsižvelgiant į valstybės pagalbos taisyklių taikymo sritį: jeigu gamybos skyrius būtų parduotas, pirkėjas išsiaiškintų, kad struktūra netinka komercinei veiklai ir pareikalautų: i) sumažinti pirkimo kainą atitinkamai trūkumams arba ii) kad pardavėjas (t. y. institucijos) padengtų išlaidas, kurios reikalingos siekiant pritaikyti verslą komercinei veiklai.

a.   Išankstinė pensija, teisių gauti valstybės tarnautojo pensiją išsaugojimas ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimas

Norvegijos institucijos primena, kad išankstinė pensija buvo pasiūlyta siekiant sumažinti darbuotojų, kurie buvo valstybės tarnautojai, skaičių. Norvegijos institucijų teigimu, neteisinga teigti, kad dėl tokios priemonės įmonė Mesta AS gavo tokių darbuotojų atlikto darbo duotą naudą, nepadengdama visų sąnaudų, susijusių su jų įdarbinimo sąlygomis. Valstybei būtų buvę brangiau išlaikyti darbuotojus nei perduoti juos įmonei Mesta AS ir skirti šiai įmonei kompensaciją už išankstinės pensijos susitarimų taikymą (132). Todėl kompensacija už išankstinę pensiją nepatenka į EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad kompensacija už išsaugotą teisę gauti valstybės tarnautojo pensiją yra tiesioginis ankstesnio darbuotojų statuso, t. y. valstybės tarnautojų, padarinys, todėl ji turėtų būti laikoma Norvegijos institucijų įsipareigojimu. Tas pats principas taikomas ir išskirtinio pensinio amžiaus sistemos (kuria tam tikri darbuotojai naudojosi, dirbdami gamybos skyriuje) išsaugojimui. Abiem atvejais kompensacija buvo tik padengtas skirtumas tarp papildomų išlaidų valstybės tarnautojų pensijoms ar išskirtinio pensinio amžiaus sistemai ir įprastos pensijų sistemos. Nė vienam iš įmonės Mesta AS konkurentų nebuvo nustatyta tokių įsipareigojimų jų darbuotojų atžvilgiu, taigi kompensacija už šias priemones nėra susijusi su valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje.

b.   Biurų perkėlimas, pagalbinių ir aptarnavimo biurų perkėlimas, archyvų perdavimas, persikėlimas

Biurų perkėlimo išlaidos neatsirado dėl įmonės Mesta AS vykdytos veiklos; jos buvo patirtos dėl geografinės gamybos skyriaus buvimo vietos. Be to, pagalbinių ir aptarnavimo biurų perkėlimo išlaidos patiriamos dėl veiklos, kuri vykdyta prieš įmonės Mesta AS įsteigimą, todėl jų negalima laikyti išlaidomis, kurios paprastai numatomos įmonės biudžete; jos verčiau kyla iš valstybės įsipareigojimų. Tas pats taikoma ir archyvų perdavimo išlaidoms. Priešingai nei nurodyta Institucijos sprendime pradėti procedūrą, tai taip pat taikoma ir persikėlimo išlaidoms, kurias patyrė gamybos skyriaus darbuotojai, turėję persikelti į kitą nuolatinę gyvenamąją vietą, kad galėtų dirbti naujose įmonės Mesta AS patalpose. Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos taip pat atkreipia dėmesį į tai, kad pagrindiniams darbuotojams reikėjo pasiūlyti paskatų ir taip kiek įmanoma sumažinti jų atsistatydinimo pavojų. Galiausiai pagrindinių darbuotojų kelionės į darbą ir atgal išlaidų dengimas dviejų metų laikotarpiu (t. y. iki 2005 m. sausio 1 d.) taip pat buvo gamybos skyriaus veiklos padarinys, nes siekta paskatinti tokius darbuotojus pasilikti įmonėje Mesta AS.

c.   Išvada ir argumentai dėl derėjimo

Remdamosi tuo, kas išdėstyta, Norvegijos institucijos daro išvadą, kad nė viena iš priemonių, kurioms suteiktas restruktūrizavimo finansavimas, nesusijusi su ekonominio pranašumo suteikimu įmonei Mesta AS. Iš esmės valstybė įmonei Mesta AS skyrė tik 993,6 mln. NOK restruktūrizavimo išlaidoms padengti (nors apskaičiuotos bendros restruktūrizavimo išlaidos yra 1 097,8 mln. NOK), tad įmonei Mesta AS skirta nepakankama kompensacija ir trūko maždaug 104,2 mln. NOK (133).

Jeigu Institucija vis dėlto padarytų išvadą, kad restruktūrizavimo priemonės susijusios su valstybės pagalba, Norvegijos institucijos tvirtina, kad, remiantis 61 straipsnio 3 dalies c punktu, pagalba yra deranti, nes: i) priemonėmis siekiama bendro Europos intereso tikslo; ii) įmonės Mesta AS restruktūrizavimas yra būtinas šiam tikslui pasiekti, ir iii) pagalba nedaro neigiamo poveikio prekybos sąlygoms tiek, kad tai prieštarautų bendrajam interesui.

Dėl bendro Europos intereso Norvegijos institucijos teigia, kad rinkų atvėrimas konkurencijai yra bendrą Europos interesą atitinkantis Bendrijos tikslas (134). Šiuo atveju valstybės įmonės įsteigimas, kad ši vienodomis sąlygomis konkuruotų su naujais rinkos dalyviais, buvo būtinas rinkos atvėrimo žingsnis. Norvegijos institucijos primena, kad nacionalinės institucijos gali nevaržomos spręsti, kaip rinka turėtų būti atverta. Institucijos taip pat pažymi, kad konkurencijos atžvilgiu kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkų atvėrimas konkurencijai yra geriau nei bet kokia iš alternatyvų, pagal kurias paslaugas ir toliau teiktų valstybės struktūros arba rinka būtų atverta konkurencijai tik iš dalies.

Galiausiai, vertinant poveikį konkurencijai, reikia atsižvelgti į bendrą ekonominį kelių techninės priežiūros ir eksploatavimo veiklos restruktūrizavimo poveikį: įmonė Mesta AS nuo įsteigimo turėjo struktūrinių sunkumų, palyginti su įmonės konkurentais. Tad iš ekonominės perspektyvos įmonės Mesta AS padėtis nebuvo sulyginama su jos konkurentų padėtimi, nes įmonei Mesta AS teko iš buvusio valstybės gamybos skyriaus kilusi našta. Taigi, nagrinėjant poveikį konkurencijai, turi būti atsižvelgta į EEE susitarimo 125 straipsnyje nustatytą neutralumo principą. Norvegijos institucijų nuomone, tai reiškia, jog turi būti priimtina skirti įmonei Mesta AS kompensaciją už struktūrinius sunkumus, siekiant įsteigti į komercinę veiklą orientuotą įmonę. Institucijos taip pat pažymi, kad pagalba restruktūrizavimo priemonėms neviršijo sumos, būtinos, kad rinka būtų atverta konkurencijai. Galiausiai šis procesas nepadarė nepalankaus poveikio prekybos sąlygoms tiek, kad tai prieštarautų bendrajam interesui.

4.2.   LAIKINOSIOS SUTARTYS

Norvegijos institucijos pabrėžia, kad kainos, kuriomis įmonei Mesta AS perduotos ir statybos sutartys, ir eksploatavimo bei techninės priežiūros sutartys, yra tokios pat kaip ir kainos, taikytos nustatant gaunamas pajamas pagal diskontuoto pinigų srauto analizę. Taigi į sutartis, kaip turtą, buvo atsižvelgta nustatant bendrą verslo vertę, ir jos buvo įnašo natūra dalis. Taigi sutartys kaip įnašas natūra nesusijusios su valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje. Tad nėra būtina vertinti, ar sutartys perduotos įmonei Mesta AS rinkos kaina.

Bet kuriuo atveju dėl statybos sutarčių Norvegijos institucijos pažymi, kad buvo laikomasi vidaus gairių ir dėl to kainos, kuriomis statybos sutartys buvo perduotos, atitinka kainų lygį, nustatytą pagal viešųjų konkursų rezultatus.

Kalbant apie eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis, 2003 m. sausio 1 d. nebuvo jokios rinkos kainos ar kokio nors rinkos kainą rodančio patikimo šaltinio, nes visas eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugas teikė gamybos skyrius (135). Norvegijos institucijų nuomone, 2003 m. sausio 1 d. eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų rinka konkurencijai nebuvo atverta – tai įvyko tik 2003 m. rugsėjo 1 d. (ir tik iš dalies) (136). Iki 2003 m. sausio 1 d. Viešųjų kelių administracija buvo atsakinga už 100 % viešųjų kelių tinklo eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų. Taigi 2003 m. sausio 1 d. atitinkamų paslaugų rinkos nebuvo, tad nebuvo kitos alternatyvos kaip tik perduoti laikinąsias sutartis gamybos skyriuje anksčiau nustatytomis išlaidomis pagrįstomis kainomis. Nė viena iš trečiųjų šalių pastabų neverčia suabejoti šiuo požiūriu.

Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos taip pat įrodinėja, kad (brandžios) rinkos nebuvo dėl to, kad privatūs operatoriai 2003 m. sausio 1 d. nebuvo pasirengę teikti atitinkamas paslaugas kelių saugai užtikrinti (137). Taigi buvo manyta, kad visiems būtų naudingiausia, jei eksploatavimo ir techninės priežiūros rinka būtų atveriama laipsniškai: laipsniškas atvėrimas užtikrintų racionalų sutarčių paskirstymą, nes operatoriams nereikėtų rengti pasiūlymų dėl viso sutarčių portfelio vieną ir tą pačią dieną. Laipsniškas atvėrimas taip pat atitiktų operatorių poreikį laipsniškai gerinti savo kaip paslaugų teikėjų įgūdžius pereinamuoju laikotarpiu, taigi skatintų rinkos brendimą (138). Galiausiai laipsniškas atvėrimas būtų paprastesnis administraciniu požiūriu ir leistų Viešųjų kelių administracijai plėtoti savo kaip atitinkamų paslaugų pirkėjo įgūdžius (139). Norvegijos institucijų teigimu, parengiamuosiuose teisės aktuose šis požiūris patvirtintas, pabrėžiant, kad šie veiksniai ir buvo ta priežastis, kodėl 2003 m. sausio 1 d. rinka dar nebuvo pasirengusi konkurencijai (140).

Jeigu Institucija manytų, kad rinkos operatoriai turėjo galimybių teikti atitinkamas paslaugas, pasak Norvegijos institucijų, nebuvo nė vieno patikimo šaltinio, nurodančio mažesnes nei laikinosiose sutartyse nustatytos kainos. Penkios bandomosios sutartys negalėjo būti naudojamos orientacinėms kainoms nustatyti, nes buvo Viešųjų kelių administracijos „profesionalumo didinimo“ proceso dalis. Pagal šį procesą buvo parengta pavyzdinė eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis, kurią reikėjo patikrinti sudarant vidaus eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis (141) ir penkias bandomąsias sutartis (142), kad Viešųjų kelių administracija įgytų patirties kaip perkančioji organizacija. Taigi bandomųjų sutarčių tikslas nebuvo tikrinti, kokia yra rinkos kaina.

Be to, dėl bandomųjų sutarčių pasiūlytos kainos gerokai skyrėsi (pavyzdžiui, dėl Våler / Åsnes sutarties didžiausia pasiūlyta kaina buvo 63 mln. NOK, o mažiausia – 30,4 mln. NOK). Tokia įvairovė rodo, kad rinka buvo nebrandi, tad kainos negalėjo atspindėti patikimo kainų lygio (143). Be to, bandomosios sutartys apima mažiau nei 2 % viso kelių tinklo (1 000 iš 54 000 kilometrų), taigi apima mažą geografinę teritoriją. Be to, prievolės pagal bandomąsias sutartis apėmė papildomus darbus (144). Kaip pavyzdį galima paminėti Bærum sutartį, kuri sudaryta su Selmer ASA pradine 74 940 323 NOK sutartine kaina. Tačiau dėl papildomų darbų reikėjo pridėti dar 18 726 793 NOK, taigi sutarties kaina padidėjo 25 %. Papildomų darbų bandomuoju etapu apimtis rodo, kad Viešųjų kelių administracija suklydo vertindama su eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartimis susijusį darbų krūvį. Tačiau tokie papildomi darbai buvo įtraukti į įmonei Mesta AS perduotas laikinąsias sutartis. Šiuo atžvilgiu institucijos atkreipia dėmesį į tai, kad ataskaitoje Nr. 118 patariama nelyginti vykdant Bærum sutartį įgytos patirties su kitomis sutartimis (145). Taigi, Norvegijos institucijų nuomone, bandomųjų sutarčių kainos negalėjo būti naudojamos kaip patikimi rinkos kainos rodikliai.

Be to, Norvegijos institucijos nesutinka su sprendime pradėti procedūrą padaryta prielaida (kurią kartoja Veidekke ASA), kad pirmosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių grupės, dėl kurios 2003 m. skelbti viešieji konkursai, kainų lygis galėtų būti laikomas pavyzdiniu nustatant likusių laikinųjų eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių kainų lygį. Norvegijos institucijos teigia, kad šis kainų lygis nėra patikimas, nes eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų rinka nėra brandi net ir šiandien, nes nėra įmanoma numatyti viešųjų pirkimų procedūros rezultatų. Apie tai byloja didelis skirtumas tarp didžiausios ir mažiausios pasiūlytų sutarčių kainų. Mažiausias skirtumas sudarė 2 %, o didžiausias – 113 %. Tai nėra pakankamas pagrindas rinkos kainai nustatyti. Norvegijos institucijos abejoja, ar rinkos kainą galima nustatyti remiantis nebrandžioje rinkoje pasiūlyta mažiausia kaina. Norvegijos institucijos mano, kad laikinųjų sutarčių kainų lygis neviršijo „to, ką reikėtų vertinti kaip tvarią rinkos kainą laikinųjų sutarčių perdavimo metu ...“. Bet kuriuo atveju vertinimas turi būti pagrįstas steigiant įmonę turėtais faktais.

Tačiau, jeigu Institucija padarytų išvadą, kad valstybės pagalba vis dėlto yra susijusi su įmonei Mesta AS perduotų sutarčių kainomis, Norvegijos institucijos įrodinėja, kad tokia pagalba dera su EEE susitarimo veikimu remiantis jo 61 straipsnio 3 dalies c punktu arba 59 straipsnio 2 dalimi.

Dėl 61 straipsnio 3 dalies c punkto Norvegijos institucijos įrodinėja, kad įmonė Mesta AS buvo įsteigta siekiant visiškai atverti monopolizuotą rinką konkurencijai ir per pereinamąjį ketverių metų laikotarpį sukurti tvarią rinką (146). Laipsniškas atvėrimas buvo būtinas siekiant užtikrinti, kad nacionaliniai keliai būtų saugiai eksploatuojami ir prižiūrimi. Kaip jau minėta, parengiamuosiuose teisės aktuose patvirtina, kad Viešųjų kelių administracijos (kuri turėjo mažai patirties kaip paslaugų pirkėja ir atitinkamų sutartinių įsipareigojimų vykdymą kontroliuojanti institucija) įgūdžius reikėjo pagerinti (147). Be to, rinkos operatoriams reikėjo laiko prisitaikyti, kad jie galėtų atlikti atitinkamas užduotis. Manyta, kad laipsniškai didinant skelbiamų viešųjų konkursų skaičių įmonės įgytų kompetencijos ir investuotų, kad galėtų tinkamai eksploatuoti ir prižiūrėti kelius. Kaip jau minėta, laipsniškas rinkos atvėrimas užtikrina racionalų sutarčių paskirstymą, palyginti su tuo atveju, jei konkursai tuo pat metu būtų paskelbti dėl visų sutarčių (148). Palaikyti kelių saugą planuota pirmiausia skelbiant konkursus dėl sutarčių, kuriose numatyti paprasčiausi darbai, o konkursus dėl sutarčių, kuriose numatyti darbai yra sudėtingiausi (susiję su keliais atšiauraus klimato zonose ir permainingomis oro sąlygomis), – vėliausiai. Galiausiai Norvegijos institucijos įrodinėja, kad įmonei Mesta AS finansavimas laikinųjų sutarčių išlaidoms padengti buvo skirtas teisėtai. Būtų nelogiška įpareigoti įmonę Mesta AS teikti paslaugas pagal laikinąsias sutartis ir nedengti išlaidų, nes įmonės Mesta AS išlaidos yra didesnės negu konkurentų (149).

Bet kokia laikinosiomis sutartimis suteikta pagalba buvo proporcinga, nes trukmė buvo ribota (ne daugiau kaip ketveri metai), o nustatyta kaina buvo fiksuota – tai skatina didinti našumą. Be to, atsižvelgusios į gerokai geresnį, negu tikėtasi, gebėjimą užsidirbti pirmaisiais trejais veiklos metais, 2007 m. Norvegijos institucijos pabrėžė, kad įmonei Mesta AS nebus skirta jokio tolesnio restruktūrizavimo priemonių finansavimo. Tai rodo, kad įmonės Mesta AS veiklos rezultatai buvo stebėti, siekiant išvengti kompensacijos permokos susidarymo.

Šiuo pagrindu institucijos teigia, kad laikinosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys buvo būtinos siekiant „užtikrinti patikimą rinkos atvėrimą ir sąžiningą konkurenciją“. Institucijos mini Komisijos sprendimą Destia byloje, kuriame Komisija nustatė, kad Suomijos kelių paslaugų rinkos atvėrimas konkurencijai buvo teigiamas pokytis ir svarbus Bendrijos politikos tikslas (150). Laikydamosi nuomonės, kad įmonės Mesta AS reorganizavimo tikslas yra toks pat, Norvegijos institucijos teigia, kad Destia bylos argumentai taip pat galioja ir šiuo atveju. Dėl laikinųjų sutarčių įmonės Mesta AS padėtis nepagrįstai nesustiprėjo. Taikytas požiūris buvo būtinas ir nebuvo neproporcingas siekiant atverti rinką.

Dėl 59 straipsnio 2 dalies Norvegijos institucijos teigia, kad pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis įmonei Mesta AS nustatytas sutartyse tiksliai apibrėžtas (tiksliai apibrėžiant teiktinų paslaugų pobūdį, geografinę aprėptį, dažnumą ir trukmę) su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas. Pagal Valstybės pagalbos gaires dėl kompensacijos už viešąją paslaugą, įmonių valstybės nuosavybės ir pagalbos valstybės įmonėms (toliau – Valstybės pagalbos gairės dėl kompensacijos už viešąją paslaugą) kompensacijos suma neviršija sumos, kurios reikėjo išlaidoms padengti, atsižvelgiant į pagrįstą pelną (151). Valstybės pagalbos gairių dėl kompensacijos už viešąją paslaugą 8 punkte nustatyta, kad nacionalinės institucijos turi didelę veiksmų laisvę nustatyti, kurias paslaugas priskirti visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms.

Šiuo pagrindu Norvegijos institucijos teigia, kad laikinosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys apėmė užduotis, kurių rinkoje esančios įmonės tuo metu negalėjo tinkamai atlikti, kad būtų užtikrinta pakankama kelių sauga, todėl jos buvo pavestos įmonei Mesta AS. Parengiamuosiuose teisės aktuose nustatyta, kad kelių sauga turi būti užtikrinta ir vykstant rinkos atvėrimo procesui, ir jam pasibaigus. Įmonė Mesta AS turėjo geriausias priemones užtikrinti, kad laikomasi nacionalinių institucijų įsipareigojimo palaikyti kelių saugą. Įmonė Mesta AS negalėjo atsisakyti šios institucijų skirtos prievolės ir buvo teisiškai įpareigota teikti laikinosiose sutartyse apibrėžtas paslaugas.

4.3.   ATLEIDIMAS NUO DOKUMENTŲ RINKLIAVOS

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad įnašo natūra vertinimas (pradiniame balanse) buvo pagrįstas prielaida, kad įmonė Mesta AS šio mokesčio nemokės, tad atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio nėra įmonei Mesta AS suteiktas ekonominis pranašumas. Taigi atleidimas nuo mokesčių neturėjo jokio poveikio vientisumui ar kapitalo struktūrai, taip pat neturėjo poveikio ir bendrai įmonės Mesta AS vertei. Jei atleisti nuo mokesčių nebūtų buvę įmanoma, sumokėtas mokestis būtų buvęs kompensuotas atitinkamu finansiniu įnašu, kuris būtų įtrauktas į įmonės Mesta AS akcinį kapitalą. Todėl rezultatas būtų toks pat, kaip ir tuo atveju, jei nuo mokesčių būtų atleista. Institucijos taip pat pažymėjo, kad panašu, jog Sprendimas Nr. 318/05/COL buvo pagrįstas ryšio tarp atleidimo nuo mokesčio ir Entra akcinio kapitalo apimties nebuvimu (plg. su sprendimo 26 psl.) (152). Norvegijos institucijos įrodinėja, kad šiuo atveju taip nėra, nes nebuvo jokių abejonių, kad, neatleidus nuo mokesčio, jis būtų kompensuotas atitinkamu finansiniu įnašu. Iš parengiamųjų dokumentų matyti, kad akcinio kapitalo dydis buvo nustatytas atsižvelgiant į įmonės Mesta AS trumpalaikio likvidumo padėtį. Be to, Norvegijos institucijos įrodinėja, kad atleidimas nuo dokumentų rinkliavos nėra atrankinio pobūdžio remiantis tęstinumo principu, kuriuo siekiama sudaryti palankesnes sąlygas įgyvendinti socialiniu ir ekonominiu požiūriu pageidaujamas priemones.

II.   VERTINIMAS

1.   VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMAS

1.1.   VALSTYBĖS PAGALBA, KAIP APIBRĖŽTA EEE SUSITARIMO 61 STRAIPSNIO 1 DALYJE

EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jei šiame susitarime nenurodyta kitaip, bet kokia EB valstybių narių, ELPA valstybių arba iš valstybės išteklių bet kokia forma teikiama pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, ir daranti poveikį susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai, yra nesuderinama su šio susitarimo veikimu.“

Priemonė laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, jeigu atitinka šiuos keturis suvestinius kriterijus: priemone i) pagalbos gavėjams suteikiamas ekonominis pranašumas, kuris įprastomis verslo sąlygomis neįgyjamas; ii) pranašumas suteikiamas valstybės arba iš valstybės išteklių; iii) priemonė yra atrankinė, nes pranašumas suteikiamas tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai, ir iv) iškreipiama konkurencija ir daromas poveikis susitariančiųjų šalių tarpusavio prekybai. Toliau nagrinėjama, ar šie keturi suvestiniai kriterijai šiuo atveju yra tenkinami.

1.2.   EKONOMINIS PRANAŠUMAS

1.2.1.   
  Restruktūrizavimo ir reorganizavimo priemonės

Įmonė Mesta AS gavo iš valstybės finansavimą išlaidoms, susijusioms su trijų rūšių pensijų paketais, kurie pasiūlyti iš ankstesnių valstybės tarnybos pareigų įmonei Mesta AS perduotiems darbuotojams. Lėšos apima: i) išlaidas valstybės tarnautojo pensijų įmokas atitinkančių pensijų įmokų mokėjimui nuo 2003 m. sausio 1 d. iki 2007 m. pabaigos; ii) išlaidas, susijusias su darbuotojų teisės į išskirtinį (ankstyvą) pensinį amžių išsaugojimu, ir iii) išlaidas, susijusias su išankstinės pensijos paketais, siūlytais nuo 2003 m. sausio 1 d. iki 2005 m. pabaigos.

Visų pirma Institucija pakomentuos tam tikrus konkrečius Norvegijos institucijų pateiktus argumentus. Pirma, Norvegijos institucijos įrodinėja, kad galimas gamybos skyriaus pirkėjas būtų pareikalavęs pirkimo kainą sumažinti proporcingai dėl restruktūrizavimo priemonių atsirandantiems sunkumams, todėl institucijų kompensacija tokiems trūkumams šalinti nėra valstybės pagalba. Institucija pastebi, kad šis sandoris susijęs su finansavimo skyrimu (atliekant investiciją), o ne su pardavimu, todėl vertinimas, ar esama valstybės pagalbos, priklauso ne nuo galimo pirkėjo elgesio, o nuo to, ar tokiu finansavimu įmonei Mesta AS suteikiamas ekonominis pranašumas.

Norvegijos institucijos taip pat įrodinėja, kad užuot sumažindamos įnašo natūra vertę, institucijos nusprendė kompensuoti įmonei Mesta AS išlaidas, susijusias su trūkumais, atsirandančiais dėl restruktūrizavimo priemonių. Turto vertės mažinimas nebūtų susijęs su pranašumu, tad su juo nesusijęs ir išlaidų kompensavimas. Institucija pažymi, kad toks pasirinkimas, nebūtinai reiškia, jog įmonė Mesta AS ekonominio pranašumo dėl suteikto finansavimo neįgijo.

Dėl klausimų esmės Norvegijos institucijos ginčija faktą, kad kuri nors iš minėtų priemonių susijusi su ekonominiu pranašumu. Jos tvirtina, kad priemonės buvo patvirtintos siekiant kompensuoti už įmonei Mesta AS primestą struktūrinį sunkumą ir už daug išlaidų reikalaujančias užimtumo sąlygas, atsiradusias dėl valstybės tarnautojo statuso. Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos remiasi sprendimu Combus byloje (153).

Šiuo atžvilgiu Norvegijos institucijos pabrėžė, kad reikėtų atsižvelgti į sąlygas, kuriomis ankstesnis darbdavys, t. y. valstybė, įdarbino atitinkamus darbuotojus, ir iš tokių susitarimų kylančias valstybės prievoles. Išlaidos papildomų sumų mokėjimui, siekiant kompensuoti (laikinuoju laikotarpiu) už valstybės tarnautojams suteiktas teises gauti pensiją, turėtų būti laikomos valstybės prievole, nes tai yra tiesioginis darbuotojų darbo valstybės tarnyboje kaip valstybės tarnautojų padarinys. Tokios papildomos sumos valstybės finansuojamos padengiant įprastos pensijų sistemos išlaidų ir valstybės tarnautojų pensijų sistemos (arba alternatyvios priemonės) išlaidų skirtumą, taigi valstybė apmoka tik papildomas išlaidas, patiriamas dėl ankstesnių darbo santykių. Remdamosi sprendimu Combus byloje Norvegijos institucijos teigia, kad atitinkamas išlaidas vertinant kaip valstybės prievolę, valstybės teikiamu finansavimu tokioms išlaidoms padengti, be abejonės, nebūtų suteikiamas ekonominis pranašumas.

Combus byloje Teismas nustatė, kad aptariamoji priemonė „nustatyta siekiant pakeisti privilegijuotą ir daug išlaidų reikalaujantį Combus dirbančių tarnautojų statusą pagal sutartį dirbančių darbuotojų statusu, panašiu į tą, kurį turi kitų su Combus konkuruojančių autobusų transporto įmonių darbuotojai. Taigi ketinimas buvo pašalinti struktūrinį Combus trūkumą kitų privačiame sektoriuje veikiančių jos konkurentų atžvilgiu.“ (154)

Net jei šis atvejis, kaip ir aptariamasis Combus byloje, iš tikrųjų susijęs su kompensacija siekiant sumažinti įmonės (Mesta AS) struktūrinį sunkumą, kurį ji patirtų privataus sektoriaus konkurentų atžvilgiu, kai kurie iš esminių šio atvejo faktų skiriasi nuo faktų Combus byloje. Institucija laikosi nuomonės, kad svarbus skirtumas valstybės pagalbos vertinimo atžvilgiu yra tai, kad Combus atveju kompensacija sumokėta tiesiogiai darbuotojams, o šiuo atveju Norvegijos valstybė tiesiogiai moka įmonei Mesta AS. Be to, Combus atveju darbuotojams kompensacija sumokėta už tai, kad jie, pereidami į naują įmonę, atsisakė privilegijuotojo statuso. Taigi ankstesnis darbuotojų statusas nuo perdavimo nedarė įtakos darbuotojų ir įmonės darbo santykiams. Tačiau šiuo atveju įmonei Mesta AS perduoti buvę valstybės tarnautojai savo darbo sutartimis su įmone Mesta AS ir toliau laikinai išsaugojo tam tikras valstybės tarnautojo teises.

Taigi Institucija mano, kad Pirmosios instancijos teismo sprendimas Combus byloje susijęs su padėtimi, kuri skiriasi nuo padėties šiuo atveju (155).

Savo ruožtu Teisingumo Teismas nuolat nuspręsdavo, kad pagalbos buvimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į jos poveikį, o ne į valstybės intervencijos priežastis ar tikslus (156). Todėl Institucija mano, kad, siekiant nustatyti, ar trys minėtos priemonės susijusios su ekonominiu pranašumu, pirmiausia reikia išnagrinėti, ar dėl tokių priemonių išlaidų viešojo finansavimo nesumažėja įmonės Mesta AS išlaidos, kurios paprastai yra įtraukiamos į įmonės biudžetą (157).

Visos priemonės nustatytos siekiant sudaryti sąlygas perduoti gamybos skyriaus veiklą įmonei Mesta AS. Kaip jau apibūdinta, priemonių reikėjo imtis, siekiant i) paskatinti darbuotojus pereiti į naująją įmonę ir ii) sumažinti darbuotojų skaičių.

Šiuo atveju įmonei Mesta AS iš esmės reikėjo tapti SPK nare, kad įmonė galėtų (laikinai) išsaugoti valstybės tarnautojo pensijos ir išskirtinio pensinio amžiaus teises. Dėl narystės SPK įmonei Mesta AS teko teisinė prievolė mokėti SPK pensijų įmokas už perduotus darbuotojus. Įmonė Mesta AS buvo pasirengusi prisiimti šį įsipareigojimą, nes išlaidas padengtų valstybė. Taigi pensijų teisių užtikrinimo išlaidos, susijusios su naryste SPK (laikino valstybės tarnautojo pensijos ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimo teisės) iš esmės teko įmonei Mesta AS
   (158). Be to, Institucija pažymi, kad parengiamuosiuose teisės aktuose (t. y. Vyriausybės pasiūlyme Parlamentui) aiškiai nurodyta, kad aptariamos pensijų priemonės bus finansuojamos remiantis susitarimu, pagal kurį įmonė Mesta AS turi apmokėti atitinkamas su darbuotojais susijusias išlaidas (159). Taigi Norvegijos valstybės priimta bendroji sistema (t. y. pasiūlymas, kurį vėliau patvirtino Parlamentas) pagrįsta būtina sąlyga, kad įmonė Mesta AS turi mokėti pensijų išlaidas. Šios aplinkybės galėtų reikšti, jog įmonė Mesta AS turi teisinę prievolę padengti atitinkamas pensijų išlaidas, taigi galima manyti, kad tokios išlaidos paprastai yra įtrauktos į šios įmonės biudžetą.

Be to, kalbant apie išankstinės pensijos teisę, ši priemonė turėjo būti taikoma įmonės nuožiūra darbuotojų skaičiui sumažinti. Tačiau pagal alternatyvią darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonę darbuotojams atleidimo atveju taip pat buvo užtikrinta apsauga. Išlaidos, susijusios su priemonėmis, kurių imtasi darbuotojų skaičiui sumažinti ar įmonei reorganizuoti, turėtų būti laikomos įprastomis išlaidomis, net jei pasirinktos priemonės reikalauja daugiau išlaidų, palyginti su priemonėmis, kurių įmonė privalo imtis pagal taikytinus darbo teisės aktus arba kolektyvinį susitarimą (160). Tai, kad Mesta AS naudojasi tik daugiau išlaidų reikalaujančiomis priemonėmis, nes joms garantuotas valstybės finansavimas, nekeičia išlaidų pobūdžio. Taigi taip pat būtų galima manyti, kad dėl valstybės finansuojamų išankstinės pensijos priemonių sumažėja įprastos Mesta AS veiklos sąnaudos.

Be to, su darbo sąnaudomis susiję finansiniai įsipareigojimai yra įmonės gamybos sąnaudų dalis, taigi turėtų būti laikomi įprastomis įmonės išlaidomis neatsižvelgiant į tai, ar įsipareigojimai įmonei nustatomi teisės aktais, kolektyviniais susitarimais, ar prisiimami savo noru. Taigi bet koks atleidimas nuo tokių įsipareigojimų paprastai laikomas valstybės pagalba (161).

Įmonės darbo sąnaudos apima ne tik atlyginimą, bet ir darbo užmokestį platesne prasme: pensijų išlaidas ir kitas su įmonės darbuotojais susijusias išlaidas, pvz., bedarbio pašalpas (162). Šiuo atveju tai, kad priemonės bus finansuojamos valstybės subsidijomis, netrukdo darbuotojams suteiktos pereinamojo laikotarpio teisės laikyti tos įmonės paprastai patiriamomis darbo sąnaudomis (163).

Be to, dėl pensijų įsipareigojimų valstybės finansavimo įmonė įgijo papildomų pranašumų. Nors įmonė Mesta AS galbūt nebuvo tiesiogiai komerciškai suinteresuota perimti visus gamybos skyriaus darbuotojus, įmonei buvo ypač svarbu turėti pakankamai darbuotojų, įskaitant pagrindinius darbuotojus, kad nuo pat pradžios įmonė tinkamai veiktų. Valstybės finansavimu užtikrinta, kad toks tikslas būtų įgyvendintas. Be to, Institucija mano esant tikėtina, kad dėl valstybės finansavimo konkrečioms teisėms gauti pensiją sumažėjo įmonės Mesta AS išlaidos kitų rūšių papildomoms pensijoms, nes bent tam tikra dalis buvusių darbuotojų galbūt būtų galėję susiderėti dėl kitų palankesnių papildomų sąlygų, palyginti su sąlygomis pagal įprastą privačią pensijų sistemą.

Atitinkamomis pensijų priemonėmis besinaudojantys darbuotojai tuo metu, kai susikaupė išlaidos, buvo įmonės Mesta AS darbo jėgos dalis, tad Institucija mano, kad ginčijamų priemonių poveikis buvo sumažinti įprastą įmonės Mesta AS biudžeto naštą. Todėl Institucija mano, kad minėtoms priemonėms finansuoti skyrus valstybės lėšų, įmonei Mesta AS suteiktas tam tikras ekonominis pranašumas.

Dėl finansavimo, kurį valstybė suteikė įmonei Mesta AS dėl „persikėlimo“ ir „kelionės į darbą ir atgal“ patirtoms išlaidoms padengti, Institucija pažymi, kad įsipareigojimas padengti tokias išlaidas atsirado dėl paskatų, kurios buvo pasiūlytos ankstesniam Viešųjų kelių administracijos vadovybės arba administracijos personalui (kaip antai persikėlimo išlaidos, kelionės į darbą ir atgal, nuolatinės gyvenamosios vietos būsto dviguba nuoma, kelionės išlaidos ir kt.), siekiant paskatinti šiuos darbuotojus įsidarbinti įmonėje Mesta AS.

Kaip minėta, įprasti įmonės finansiniai įsipareigojimai visų pirma apima visas darbo sąnaudas, kurias įmonė patiria siekdama pasamdyti ar pritraukti darbuotojų. Dažniausia paskata darbuotojams pritraukti yra atlyginimas, tačiau kitos paskatos, kaip antai kompensacija už trūkumus, susijusius su geografine darbuotojų nuolatinės gyvenamosios vietos vieta (kaip antai persikėlimo ir kelionės į darbą ir atgal išlaidų finansavimas), taip pat yra ne ką prastesnė priemonė, kurią įmonė taiko, kad pritrauktų norimus darbuotojus ir jiems mokėtų. Taigi Institucija laikosi nuomonės, kad įmonei Mesta AS valstybės skirta išlaidų, kurios patirtos išlaidų straipsniuose „persikėlimas“ ir „kelionė į darbą ir atgal“, kompensacija yra ekonominis pranašumas, kurio įmonė Mesta AS nebūtų įgijusi, vykdydama savo įprastą veiklą.

Kalbant apie valstybės finansavimą, kurį įmonė Mesta AS gavo biurų bei pagalbinių ir aptarnavimo biurų perkėlimo iš Viešųjų kelių administracijos į naujuosius įmonės Mesta AS biurus, taip pat ankstesnių biurų reorganizavimo ir senųjų archyvų rūšiavimo siekiant sukurti naujus archyvus išlaidoms padengti (apima bendrą 50,2 mln. NOK sumą), tokios išlaidos apima ne tik senųjų Viešųjų kelių administracijos biurų valymo išlaidas, bet ir naujų įmonės Mesta AS biurų parengimo ir atnaujinimo, taip pat elektroninių ir fizinių archyvų įrengimo išlaidas įmonėje Mesta AS.

Institucijos nuomone, galima sutikti, kad su senųjų Viešųjų kelių administracijos biurų valymu susijusios išlaidos susijusios su administracijos anksčiau vykdytu darbu, tačiau išlaidos įmonei Mesta AS naudoti skirtų biurų parengimui ir atnaujinimui savo pobūdžiu panašios į išlaidas, kurios patiriamos steigiant naują įmonę. Taigi pastarąsias išlaidas turėtų prisiimti naujoji įmonė. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad išlaidų straipsniai susiję su tokiomis užduotimis kaip naudoti naujajai įmonei skirtų senųjų Viešųjų kelių administracijos biurų valymas ir Kelių administracijos archyvų rūšiavimas siekiant nustatyti naujajai įmonei svarbias bylas, atskirti šias užduotis vieną nuo kitos yra sudėtinga. Remdamasi šiais argumentais, Institucija laikosi nuomonės, kad išlaidos, susijusios su biurų (įskaitant pagalbinius ir aptarnavimo biurus) perkėlimu, taip pat su archyvų perdavimu, yra išlaidos, kurias iš dalies turėtų prisiimti valstybė ir iš dalies pati naujoji įmonė. Naujoji įmonė Mesta AS įsteigta 2003 m. sausio 1 d., tad išlaidas, patirtas iki tos datos, turi prisiimti valstybė, o išlaidas, patirtas po tos datos, turi padengti įmonė Mesta AS. Šiuo pagrindu įvairūs išlaidų straipsniai bus priskirti (valstybei arba įmonei Mesta AS) pagal tai, kada išlaidos buvo patirtos.

Galiausiai kalbant apie išlaidų mašinų atnaujinimui straipsnį, įmonei Mesta AS skirta kompensacija už ankstesnių gamybos skyriaus statybinių aikštelių valymą. Taigi įmonė Mesta AS suteikė Viešųjų kelių administracijai paslaugą (164). Tad kyla klausimas, ar įmonės Mesta AS Viešųjų kelių administracijai suteiktos paslaugos kaina atitinka tokios paslaugos rinkos kainą. Institucija pažymi, kad dalį darbų komercinėmis sąlygomis atliko subrangovai, o kitą dalį – pati Mesta AS, taikydama išlaidomis pagrįstą valandinio darbo užmokesčio tarifą (165). Institucija laikosi nuomonės, kad įvairių subrangovų dalyvavimas komercinėmis sąlygomis įrodo, jog taikytos rinka pagrįstos kainos, tad valstybės kompensacija įmonei Mesta AS šiuo atžvilgiu nėra susijusi su ekonominiu pranašumu. Be to, pačios įmonės Mesta AS atlikti darbai savikaina, neįskaitant jokio pelno, todėl Institucija laikosi nuomonės, kad nėra pagrindo abejoti Norvegijos institucijų tvirtinimu, jog tokios kainos yra mažesnės už rinkos. Šiuo pagrindu Institucija mano, kad įmonė Mesta AS neturėjo ekonominio pranašumo kainų, kuriomis Kelių administracija mokėjo už įmonės Mesta AS suteiktas „valymo“ paslaugas, atžvilgiu.

i.   Kitos restruktūrizavimo ir reorganizavimo priemonės – atlyginimo kompensacijos

Atlyginimo kompensacijų atžvilgiu valstybė finansavo atitinkamas išlaidas, skirdama įmonei Mesta AS kapitalo įnašą akcinio kapitalo forma.

Visų pirma Institucija pažymi, kad galimas išlaidų finansavimo būdas nėra svarbus valstybės pagalbos taisyklių taikymo atžvilgiu. Taigi tai, kad Norvegijos institucijos nusprendė finansuoti išlaidas atlyginimo kompensacijoms akcinio kapitalo forma nedaro įtakos vertinimui, ar atitinkamų išlaidų valstybės finansavimas gali būti valstybės pagalba. Primenama, kad Norvegijos institucijos nusprendė finansuoti jas akciniu kapitalu (o ne subsidijomis), paprasčiausiai norėdamos paskatinti įmonę skirti lėšų alternatyvioms darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonėms, o ne atlyginimo kompensacijų priemonei.

Dėl to, kad atlyginimo kompensacijoms numatytos lėšos buvo išleistos alternatyvioms darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonėms, būtent įdarbinimo nutraukimo ir pensijų paketams, taip pat atostogų paketams, Institucija mano, kad tokios priemonės tėra pripažintos atlyginimo kompensacijų alternatyvos. Iš tiesų, jei atlyginimo kompensacijoms skirtas valstybės finansavimas panaudojamas išlaidoms alternatyvioms darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonėms, kurios skirtos tokiam pat kaip ir atlyginimo kompensacijų tikslui pasiekti, padengti, tai nekeičia vertinimo, ar įmonė įgijo ekonominį pranašumą, gavusi atlyginimo kompensacijų finansavimą. Šiuo atžvilgiu primenama, kad, finansuodama atlyginimo kompensacijas akcinio kapitalo forma, valstybė paprasčiausiai ketino sumažinti bendras išlaidas, skatinant įmonę taikyti mažiau išlaidų reikalaujančias alternatyvias darbuotojų skaičiaus mažinimo priemones.

Dėl to, ar išlaidoms, kurios patirtos siūlant atlyginimo kompensacijas, skirtas valstybės finansavimas yra ekonominis pranašumas, Institucija primena, kad, kaip nustatyta pirmiau, iš darbo teisės aktų kylančios įmonių išlaidos yra įmonių biudžeto dalį sudarančios išlaidos. Iš atlyginimo kompensacijų kylantys finansiniai įsipareigojimai įmonei Mesta AS skirti teisėtai remiantis Mesta įstatymu (166), tad šios išlaidos yra „įprastos“ įmonės išlaidos. Taigi įmonė Mesta AS įgijo ekonominį pranašumą lėšų, kurios skirtos su atlyginimo kompensacijomis susijusioms išlaidoms padengti, forma.

ii.   Perteklinis finansavimas

Norvegijos institucijos pareikalavo, kad įmonė Mesta AS grąžintų visą finansavimą, viršijantį restruktūrizavimo išlaidoms padengti išleistas sumas. Taigi visi sprendime pradėti procedūrą iškelti klausimai dėl išleistų perteklinių lėšų nebėra aktualūs.

1.2.2.   
  Turto įnašas

Įmonė Mesta AS laikoma valstybės įmone, kaip apibrėžta Skaidrumo direktyvoje (167). Siekdama nustatyti, ar valstybės įmonės savininko sudarytas finansinis sandoris susijęs su ekonominiu pranašumu, Institucija taiko „rinkos ekonomikos investuotojo principą“, kurį savo sprendimuose kelis kartus patvirtino Teisingumo Teismas (168). Remiantis šiuo principu, jeigu valdžios institucijos skiria vienai iš savo įmonių kapitalą ar įnašą natūra (pvz., turtą) tokiomis sąlygomis, kokios būtų priimtinos privačiam rinkos investuotojui, ekonominio pranašumo nesuteikiama (169). Ir priešingai, jeigu pinigai ar kitas turtas valstybės įmonėms skiriamas privačiam rinkos investuotojui nepriimtinomis sąlygomis, ekonominis pranašumas suteikiamas (170). Paprastai laikoma, kad taip yra tais atvejais, kai įmonės struktūra ir ateities perspektyvos neleidžia tikėtis įprastos grąžos (išmokamos dividendais arba kapitalo vertės didinimu), palyginti su panašia privačia įmone per tam tikrą laiką (171). Pavyzdžiui, jeigu grąžos norma nustatoma remiantis turto verte, kai toks turtas įvertintas mažesne nei rinkos verte, grąža gali skirtis nuo grąžos, kurią privatus investuotojas laikytų priimtina panašiomis aplinkybėmis.

Atsižvelgdama į šiuos argumentus, Institucija išnagrinėjo, kaip buvo nustatoma turto vertė steigiant įmonę Mesta AS.

Visų pirma iš teismo praktikos galima padaryti išvadą, kad Institucijos pareiga nustatyti bylos faktus, kai tinka, apima įpareigojimą išnagrinėti ekspertų vertinimus jų įrodomajai vertei nustatyti (172). Iš tokios teismo praktikos taip pat matyti, kad, esant neaiškumams, Institucija turi teisę, bet neprivalo, pasitelkti kviestinius konsultantus bylos faktams nustatyti (173). Galiausiai Teismas nustatė, kad 61 straipsnio laikymosi užtikrinimas yra išimtinė Institucijos, o ne ekspertų, kompetencija (174).

Šiuo atveju steigiant įmonę Mesta AS įnešto turto vertės nustatymą atliko Ernst & Young ir Deloitte & Touche. Remdamasi auditorių ataskaitomis, sprendime pradėti procedūrą Institucija manė esant neaiškumų dėl turto vertinimo ir vertinimo metodų taikymo. Priėmus sprendimą pradėti procedūrą, Norvegijos institucijos pateikė audito įmonės Ernst & Young paaiškinimus. Institucijos nuomone, tuose paaiškinimuose išaiškinti šie sprendime pradėti procedūrą pirma nustatyti neaiškumai:

| | Pirma, Ernst & Young paaiškino, kad nuo 2002 m. spalio mėn. turto vertei nustatyti taikomas „realiosios vertės“ principas, tad buhalterine verte arba modeliuota buhalterine verte pagrįsti pradiniai vertinimai nebėra aktualūs. |
| --- | --- |

Pirma, Ernst & Young paaiškino, kad nuo 2002 m. spalio mėn. turto vertei nustatyti taikomas „realiosios vertės“ principas, tad buhalterine verte arba modeliuota buhalterine verte pagrįsti pradiniai vertinimai nebėra aktualūs.

| | Antra, nustatant realiąją turto vertę remtasi i) visos verslo vertės vertinimo (t. y. taikant diskontuoto pinigų srauto metodą) ir ii) atskiro turto (ar turto grupių) atskiro vertinimo rezultatų deriniu. |
| --- | --- |

Antra, nustatant realiąją turto vertę remtasi i) visos verslo vertės vertinimo (t. y. taikant diskontuoto pinigų srauto metodą) ir ii) atskiro turto (ar turto grupių) atskiro vertinimo rezultatų deriniu.

| | Trečia, remiantis tuo, kad bendra verslo vertė (nustatyta taikant diskontuoto pinigų srauto metodą) buvo mažesnė nei bendra turto vertė (nustatyta atskirai vertinant turto vertę), o Norvegijos įmonių teisėje nustatyta, kad akcinis kapitalas negali viršyti visos verslo vertės, buvo būtina sumažinti tam tikro turto vertę.
  Šiuo pagrindu turto realioji vertė buvo sumažinta 79 mln. NOK ir ši suma buvo paskirstyta tarp i) nekilnojamojo turto (vertė sumažinta 54 mln. NOK – nuo 335 mln. NOK iki 281 mln. NOK) ir ii) mašinų (vertė sumažinta 25 mln. NOK – nuo 572 mln. NOK iki 547 mln. NOK) (175). Tai taip pat reiškia, kad mašinų vertė nebuvo pakoreguota sumažinant ją 200 mln. NOK (nuo 747 mln. NOK iki 547 mln. NOK), kaip tvirtina skundo pateikėjai. 747 mln. NOK vertė nebuvo naudojama kaip pagrindas įvertinimui sumažinti, nes ši vertė buvo pagrįsta „modeliuoto tęstinumo“ principu, kuris nebebuvo taikomas (176). Ernst & Young patvirtino, kad išankstiniai skaičiavimai, kurie buvo atlikti siekiant išaiškinti kokį nors ryšį tarp modeliuoto tęstinumo principu pagrįstos mašinų vertės (747 mln. NOK) ir realiosios jų vertės (572 mln. NOK), yra klaidinantys ir į juos nustatant realiąją turto vertę nebuvo atsižvelgta. |
| --- | --- |

Trečia, remiantis tuo, kad bendra verslo vertė (nustatyta taikant diskontuoto pinigų srauto metodą) buvo mažesnė nei bendra turto vertė (nustatyta atskirai vertinant turto vertę), o Norvegijos įmonių teisėje nustatyta, kad akcinis kapitalas negali viršyti visos verslo vertės, buvo būtina sumažinti tam tikro turto vertę.

Šiuo pagrindu turto realioji vertė buvo sumažinta 79 mln. NOK ir ši suma buvo paskirstyta tarp i) nekilnojamojo turto (vertė sumažinta 54 mln. NOK – nuo 335 mln. NOK iki 281 mln. NOK) ir ii) mašinų (vertė sumažinta 25 mln. NOK – nuo 572 mln. NOK iki 547 mln. NOK) (175). Tai taip pat reiškia, kad mašinų vertė nebuvo pakoreguota sumažinant ją 200 mln. NOK (nuo 747 mln. NOK iki 547 mln. NOK), kaip tvirtina skundo pateikėjai. 747 mln. NOK vertė nebuvo naudojama kaip pagrindas įvertinimui sumažinti, nes ši vertė buvo pagrįsta „modeliuoto tęstinumo“ principu, kuris nebebuvo taikomas (176). Ernst & Young patvirtino, kad išankstiniai skaičiavimai, kurie buvo atlikti siekiant išaiškinti kokį nors ryšį tarp modeliuoto tęstinumo principu pagrįstos mašinų vertės (747 mln. NOK) ir realiosios jų vertės (572 mln. NOK), yra klaidinantys ir į juos nustatant realiąją turto vertę nebuvo atsižvelgta.

| | Ketvirta, dėl vertės laikinosioms sutartims skyrimo paaiškinta, kad laikinosios sutartys buvo įtrauktos į diskontuotą pinigų srautą (taigi į jas buvo atsižvelgta nustatant bendrą verslo vertę), tačiau sutarčių portfelio vertė buvo pernelyg maža, kad jai būtų galima skirti kokią nors vertę, todėl sutartys nebuvo įtrauktos į pradinį balansą (177).
  Kaip matyti, Institucija kruopščiai išnagrinėjo auditorių ataskaitose pateiktą medžiagą, teikdama paklausimus ir prašydama pateikti papildomos medžiagos, ir šiuo pagrindu išsklaidė pirmines abejones ir neaiškumus. Kaip matyti iš to, kas išdėstyta, tokios abejonės ir neaiškumai buvo išsklaidyti, todėl Institucija, atsižvelgusi į tai, kad vertinimai buvo atlikti remiantis visuotinai pripažintais vertinimo metodais, nenustatė pagrindo abejoti auditorių ataskaitų įrodomąja verte įmonės Mesta AS galutiniame pradiniame balanse nurodytos nustatytos ilgalaikio turto vertės atžvilgiu. Todėl laikomasi nuomonės, kad kitos ekspertų nuomonės nereikia. |
| --- | --- |

Ketvirta, dėl vertės laikinosioms sutartims skyrimo paaiškinta, kad laikinosios sutartys buvo įtrauktos į diskontuotą pinigų srautą (taigi į jas buvo atsižvelgta nustatant bendrą verslo vertę), tačiau sutarčių portfelio vertė buvo pernelyg maža, kad jai būtų galima skirti kokią nors vertę, todėl sutartys nebuvo įtrauktos į pradinį balansą (177).

Kaip matyti, Institucija kruopščiai išnagrinėjo auditorių ataskaitose pateiktą medžiagą, teikdama paklausimus ir prašydama pateikti papildomos medžiagos, ir šiuo pagrindu išsklaidė pirmines abejones ir neaiškumus. Kaip matyti iš to, kas išdėstyta, tokios abejonės ir neaiškumai buvo išsklaidyti, todėl Institucija, atsižvelgusi į tai, kad vertinimai buvo atlikti remiantis visuotinai pripažintais vertinimo metodais, nenustatė pagrindo abejoti auditorių ataskaitų įrodomąja verte įmonės Mesta AS galutiniame pradiniame balanse nurodytos nustatytos ilgalaikio turto vertės atžvilgiu. Todėl laikomasi nuomonės, kad kitos ekspertų nuomonės nereikia.

Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Institucija mano nesant pagrindo abejoti įmonės Mesta AS galutiniame pradiniame balanse pateiktu turto vertės nustatymu.

1.2.3.   
  Laikinųjų sutarčių perdavimas

Pagal vieną iš privataus rinkos investuotojo principo taikymo pavyzdį, jeigu valstybė parduoda žemę ir pastatus už rinkos kainą, laikoma, kad valstybės pagalbos nebūta, nes valstybė elgėsi kaip privatus rinkos investuotojas (178). Tačiau privataus rinkos investuotojo principas lygiai taip pat taikomas ir tuo atveju, kai valstybė perka prekes ir paslaugas (179). Taigi, jeigu valstybė sudaro sutartį, pagal kurią rinkos operatorius suteiktų paslaugas, valstybės pagalba nebus suteikta, jeigu valstybė elgsis kaip privatus rinkos investuotojas ir mokės rinkos kainą. Priešingai, jeigu kaina yra didesnė nei rinkos kaina, sutartimi paslaugų teikėjui gali būti suteiktas ekonominis pranašumas, kuris atitinka panašių paslaugų teikimo rinkos kainos ir kainos, už kurią tokios paslaugos teikiamos pagal sutartį, skirtumą (180). Vienas iš būdų valstybei nustatyti rinkos kainų lygį yra paskelbti nediskriminacinį viešąjį konkursą. Kitas būdas – remtis ekspertų vertinimu. Bet kuriuo atveju nustatant, ar taikyta rinkos kaina, turi būti atsižvelgta į visas sandorio aplinkybes.

Šiuo atveju įmonei Mesta AS buvo perduota daug gamybos skyriaus paslaugų sutarčių, kurias sudarė Viešųjų kelių administracija ir gamybos skyrius dėl gamybos skyriaus paslaugų teikimo Viešųjų kelių administracijai, t. y. įmonė Mesta AS pakeitė gamybos skyrių kaip paslaugų teikėją. Taigi Institucija turi išnagrinėti, ar kainos, kuriomis buvo „sudarytos“ Viešųjų kelių administracijos ir įmonės Mesta AS sutartys, atitinka rinkos kainas.

Siekiant išsamumo, reikėtų pažymėti, kad tai, jog Institucija įvertino elementus, kurie yra svarbūs nustatant, ar valstybė veikė kaip privatus rinkos investuotojas (perduodama laikinąsias sutartis savo visiškai priklausančiai įmonei), netrukdo Institucijai įvertinti, ar būta pagalbos kituose sandoriuose tarp valstybės (181) ir tos įmonės. Priešingai, toks vertinimas yra dar svarbesnis, kai valstybė yra vienos iš savo įmonių klientė. Kaip paaiškinta, kai valstybė yra įmonės (įskaitant įmones, kuriose valstybė valdo 100 % akcijų) paslaugų pirkėja, ji turi veikti kaip „privatus rinkos investuotojas“ ir mokėti rinkos kainą.

i.   Statybos sutartys

Priėmus sprendimą pradėti procedūrą, Norvegijos institucijos paaiškino aplinkybes, kuriomis galiojusių statybos sutarčių kainos buvo perduotos įmonei Mesta AS.

Sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS iš pradžių atskiroms sutartims nustatytomis kainomis. Institucija atsižvelgė į visą pateiktą informaciją, visų pirma į Viešųjų kelių administracijos vidaus gaires dėl vidaus sutarčių kainos nustatymo. Iš gairių matyti, kad sutarčių kaina buvo nustatoma tiesiogiai remiantis rinkos kainomis (būtent kainomis, nustatytomis pagal viešųjų konkursų rezultatus) arba prielaidomis, kurios turėtų užtikrinti, kad kainos galiausiai atspindėtų rinkos kainą (t. y. įverčiais, kurie koreguojami, kad atitiktų rinkos kainą). Taip pat atsižvelgta į Kelių administracijos sutarčių su gamybos skyriumi sudarymui taikytą bendrą sąlygą, kad kainos atspindėtų rinkos kainas, ir į tai, kad šiuo tikslu gamybos skyrius įgijo su kainomis susijusios patirties, dalyvaudamas statybos rinkoje, kuri gerai funkcionavo ir buvo gerai išplėtota, skelbtuose viešuosiuose konkursuose. Norvegijos institucijos papildomai paaiškino, kad nebūta nei ex-post koregavimo mechanizmo, nei reguliavimo reikalavimų, kurie būtų paveikę kainą, kuria sutartys buvo perduotos.

Atsižvelgdama į visas aplinkybes kartu, Institucija laikosi nuomonės, kad statybos sutartys buvo perduotos rinkos kaina. Institucija mano, kad Kelių administracija, taikydama vidaus gaires, įdiegė sutarčių kainų nustatymo sistemą, kuri kartu su administracijos žiniomis apie rinką, užtikrino tinkamą rinkos kainų taikymą. Tačiau norint atmesti galimybę, kad statybos sutartyse nustatytos kainos kiekvienoje sutartyje šiek tiek nukrypo nuo rinkos kainų, reikėtų išsamiai įvertinti visas sutartis. Taigi negalima atmesti galimybės, kad įmonei Mesta AS dėl (kai kurių) statybos sutarčių kainų galėjo būti suteiktas ribotas ekonominis pranašumas. Tačiau, kaip bus matyti iš toliau išdėstytų argumentų, su šiuo atveju susijusi galima valstybės pagalba būtų laikoma derančia su EEE susitarimo veikimu.

ii.   Eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys

a.   Laikinasis su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas

Visų pirma Institucija primena, kad Norvegijos institucijos įrodinėjo, jog įmonei Mesta AS skirtos su eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartimis susijusios priemonės buvo išlaidų, kurias įmonė Mesta AS turėjo prisiimti dėl jai skirtų su viešąja paslauga susijusių įpareigojimų, kompensacija. Nors šis argumentas pateiktas norint paremti tvirtinimą, kad priemonės gali būti laikomos derančiomis pagal EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalį, dėl išsamumo Institucija, remdamasi sprendime Altmark byloje (182) nustatytais kriterijais, apsvarstė, ar esant su viešąja paslauga susijusiam įpareigojimui būtų visiškai pašalinta valstybės pagalbos buvimo galimybė.

Altmark bylos sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, kad kompensacija už įpareigojimus, susijusius su viešąja paslauga, nėra valstybės pagalba, jeigu tenkinami keturi suvestiniai kriterijai. Pirma, įmonė pagalbos gavėja turi iš tiesų vykdyti su viešąja paslauga susijusius įpareigojimus ir tokie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti. Antra, kriterijai, kurių pagrindu apskaičiuojama kompensacija, turi būti iš anksto objektyviai ir skaidriai nustatyti. Trečia, kompensacija negali viršyti sumos, kurios reikia padengti visas ar dalį išlaidų, susidariusių vykdant su viešąja paslauga susijusius įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas pajamas ir pagrįstą pelną. Galiausiai, kai įmonė, vykdanti su viešąja paslauga susijusius įpareigojimus, nėra atrenkama viešųjų pirkimų konkurso tvarka, sudarančia sąlygas atrinkti konkurso dalyvį, galinti teikti šias paslaugas už mažiausią kainą, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatomas remiantis tipiškos, gerai veikiančios ir tinkamą įrangą turinčios įmonės išlaidų, kurios būtų susidariusios vykdant šiuos įpareigojimus, analize. Kai tenkinami visi šie keturi kriterijai, valstybės finansavimu pranašumas įmonei nesuteikiamas.

Dėl šio atvejo Institucija pažymi, kad įmonė Mesta AS nebuvo atrinkta per viešųjų pirkimų procedūrą. Be to, Norvegijos institucijos neįrodinėjo, kad (ir nepateikė Institucijai informacijos, kuri leistų patikrinti, ar) įmonės Mesta AS patirtos išlaidos atitinka tipiškos, gerai veikiančios ir tinkamą įrangą turinčios įmonės išlaidas. Taigi su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas įmonės Mesta AS atveju nebuvo vykdytas esant reikiamam išlaidų efektyvumui, kaip nustatyta pagal ketvirtąjį kriterijų sprendime Altmark byloje. Taigi jau vien dėl šios priežasties negalima atmesti valstybės pagalbos buvimo galimybės remiantis sprendimu Altmark byloje.

b.   Bendrosios pastabos

Institucija pažymi, kad 2003 m. sausio 1 d. visos eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS gamybos skyriaus išlaidų pagrindu nustatytomis kainomis. Taigi kainos nebuvo nustatytos pagal viešųjų konkursų rezultatus ir nebuvo pagrįstos ekspertų vertinimais.

Norvegijos institucijos ir įmonė Mesta AS įrodinėja, kad 2003 m. sausio 1 d. įsteigusios įmonę Mesta AS ir skyrusios įmonei visas nacionalinių kelių tinklo eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis, institucijos sukūrė de facto monopoliją. Taigi dar nebuvo jokios „eksploatavimo ir techninės priežiūros“ rinkos, tad nebuvo ir rinkos kainos. Ta rinka buvo atverta tik laipsniškai, kasmet skelbiant viešuosius konkursus dėl 25 % sutarčių portfelio. Rinkos kainos nebuvo, tad nebuvo kitos alternatyvos kaip tik perduoti sutartis išlaidomis pagrįstomis kainomis.

Šis argumentas pagrįstas tvirtinimu, kad 2003 m. sausio 1 d. kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros veikla nebuvo atvira konkurencijai. Tačiau Institucija pažymi, kad tam tikrus Viešųjų kelių administracijos eksploatavimo ir techninės priežiūros darbus prieš 2003 m. vykdė subrangovai (183), o savivaldybės skelbdavo konkursus dėl savivaldybių kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros gerokai prieš 2003 m. sausio mėn. (184). Kitaip tariant, „kelių eksploatavimo“ ir „techninės priežiūros“ veikla jau buvo atverta konkurencijai dar prieš 2003 m. sausio mėn. ir įsteigus įmonę Mesta AS tai nepasikeitė. Priešingai, Norvegijos institucijos įvedė įmonę Mesta AS į eksploatavimo ir techninės priežiūros rinką kaip operatorę, ir įmonė nuo pat įsteigimo konkuruoja su kitomis įmonėmis, gali nevaržoma dalyvauti viešuosiuose konkursuose arba atlikti kitų nei Viešųjų kelių administracija perkančiųjų organizacijų pavedimus dėl kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros (185).

Taigi 2003 m. sausio 1 d. eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugų rinka buvo atverta konkurencijai, tad tai negali būti pagrindas teigti, kad rinkos kainos nebuvo. Eksploatavimo ir techninės priežiūros darbai vienoje tos rinkos dalyje, būtent „nacionalinių kelių tinkle“, iš tikrųjų buvo rezervuoti gamybos skyriui, bet tai nekeičia išvados dėl eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkos apskritai.

Tačiau net ir kalbant apie eksploatavimo ir techninės priežiūros darbus nacionalinių kelių tinkle, Norvegijos institucijos dar prieš 2003 m. sausio 1 d. buvo nustačiusios kainas pagal penkių bandomųjų projektų, dėl kurių 1998–2001 m. buvo skelbti konkursai, rezultatus. Šios kainos buvo įtrauktos į 2000 m. gebėjimo konkuruoti lyginamąją analizę (kurią paskelbė Viešųjų kelių administracija), kuri parodė, kad gamybos skyriaus atveju sutarties kainos išlaidų dalis buvo 23 % didesnė, palyginti su rinkos operatorių sudarytomis bandomosiomis sutartimis. Be to, Akešhiuse atlikta kainų analizė (prieš 2000 m.) parodė, kad eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių kainų lygis buvo maždaug 20–25 % didesnis už rinkos operatorių sudarytų sutarčių kainų lygį.

Institucija pastebi, kad bandomųjų projektų kainos iš tikrųjų buvo nustatytos pagal viešųjų konkursų rezultatus ir tokios sutartys, dėl kurių skelbti konkursai, apėmė ne tik darbą nacionaliniuose keliuose – jos net buvo susijusios su tais pačiais kelių ruožais, kaip ir nustatytieji eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartyse, kurias vykdė gamybos skyrius (186). Taigi, Institucijos nuomone, rinkos kainų lygį parodė sulyginamų sutarčių, dėl kurių iki 2003 m. sausio 1 d. skelbti bandomieji konkursai, kainos.

Dėl Norvegijos institucijų argumento, kad kainos, nustatytos pagal konkursų dėl bandomųjų sutarčių rezultatus, dėl didelio skirtumo tarp didžiausios ir mažiausios pasiūlytų kainų nebuvo patikimos, Institucija pažymi, kad viešajame konkurse rinkos kainą rodo konkursą laimėjusiame pasiūlyme nustatyta kaina, o ne siūlytų kainų intervalas. Jei taip nebūtų, nebūtų jokio būdo nustatyti rinkos kainą per viešuosius konkursus. Iš tikrųjų, įrodinėti, kad bandomosios sutartys (sudarytos pagal viešųjų konkursų rezultatus) neparodo rinkos vertės, reikštų tvirtinti, kad per viešuosius konkursus nenustatoma rinkos kainų. Be to, priešingai nei tvirtina Norvegijos institucijos, tai, kad bandomieji konkursai buvo paskelbti siekiant kitokio tikslo nei gauti informaciją apie rinkos kainą (būtent „pratinti“ Viešųjų kelių administraciją veikti kaip perkančiajai organizacijai), ar kad konkursai apėmė tik mažą nacionalinių kelių tinklo dalį, nereiškia, kad pagal konkursus nustatytos kainos negali rodyti rinkos kainų. Šiuo atžvilgiu Institucija primena, kad Komisija neseniai rėmėsi pagal kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkoje skelbtus viešuosius konkursus nustatytomis kainomis kaip rinkos kainomis (187).

Institucija taip pat primena, kad Norvegijos institucijos įrodinėjo, jog į bandomąją sutartį, dėl kurios skelbtas viešasis konkursas, vėliau buvo įtraukta papildomų darbų. Tokie papildomi darbai buvo įtraukti į laikinųjų sutarčių kainą, todėl laikinųjų sutarčių kaina padidėjo. Institucija pažymi, kad bet kuriuo atveju darbas, dėl kurio skelbti viešieji konkursai, taigi dėl kurio konkuruota, neapėmė papildomų darbų, tad rinkos kainą rodo šio darbo kaina. Papildomi darbai skiriami viešojo konkurso laimėtojui, kas jis bebūtų, ir naujas konkurso etapas nerengiamas. Taigi, net jei didesnę įmonei Mesta AS perduotų sutarčių kainą iš dalies galėjo lemti papildomi darbai, tai nekeičia vertinimo, ar kaina, neįskaitant papildomų darbų, parodo rinkos kainą.

Kaip nustatyta, Institucija mano, kad rinkos kainų lygį rodė sulyginamų sutarčių, dėl kurių iki 2003 m. sausio 1 d. skelbti bandomieji konkursai, kainos ir Norvegijos institucijos negalėjo nesuvokti, kad rinkos nustatytas kainų lygis buvo mažesnės nei kainos, kuriomis sutartys buvo perduotos. Be to, net ir pasibaigus pirmiesiems viešiesiems konkursams – o jau tada institucijos turėjo sužinoti apie kainų skirtumą (188) – institucijos nesiėmė priemonių pakartotinėms deryboms dėl laikinųjų sutarčių surengti.

Laikinosios sutartys yra su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas, kaip apibrėžta EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje, nežiūrint į tai, ar šiomis sutartimis įmonei Mesta AS buvo suteiktas ekonominis pranašumas, ar ne. Taigi už šias paslaugas sumokėtas užmokestis įvertintas pagal šią nuostatą, siekiant nustatyti, ar esama kokios nors kompensacijos permokos.

1.2.4.   
  Dokumentų rinkliava ir registracijos mokestis

Ekonominis pranašumas gali būti suteiktas įvairiais būdais sumažinus įmonės mokesčių naštą, įskaitant mokestinės bazės sumažinimą, visišką ar dalinį mokesčio dydžio sumažinimą, mokesčių skolos atidėjimą, atšaukimą ar netgi ypatingojo grafiko sudarymą (189). Įmonei Mesta AS perduotas gamybos skyriaus nekilnojamasis turtas buvo įregistruotas kaip „pavadinimo pakeitimas“, o tai reiškia, kad įmonė Mesta AS naudojasi apsauga, kurią užtikrino registracija nekilnojamojo turto registre, ir kartu yra atleidžiama nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio, kurie paprastai mokami perduodant nekilnojamojo turto nuosavybės teisę. Taigi Institucija mano, kad įmonė Mesta AS gavo ekonominį pranašumą, kurio nebūtų įgijusi įprastomis verslo sąlygomis. Šiuo atžvilgiu Institucija pažymi, kad tai, jog neatleidus įmonės Mesta AS nuo mokesčių Norvegijos institucijos būtų padidinusios savo pradinį įnašą grynaisiais (mokestį atitinkančia suma), neturi įtakos vertinimui, ar atleidimu nuo mokesčių įmonei Mesta AS suteikiamas ekonominis pranašumas. Ši pozicija taip pat atitinka 2005 m. gruodžio 14 d. patvirtintą Institucijos išvadą Entra byloje (190).

1.3.   VALSTYBĖS IŠTEKLIŲ BUVIMAS

i.   Restruktūrizavimo ir kitos reorganizavimo priemonės

Valstybės išteklių buvimo sąlyga tenkinama, nes visą apskaičiuotą 1 468 mln. NOK restruktūrizavimo išlaidų sumą numatyta padengti Norvegijos valstybės skirtinomis subsidijomis 2003–2005 m. laikotarpiu (įmonės Mesta AS gauta suma – 993,6 mln. NOK). Be to, Norvegijos institucijų įmonei Mesta AS akcinio kapitalo pavidalu skirtas kapitalas laikinojo atlyginimo išlaidoms padengti taip pat yra valstybės suteiktos lėšos.

ii.   Kapitalo ir turto (t. y. mašinų, nekilnojamojo turto ir sutarčių) įnašas

Iš Skaidrumo direktyvos (191) ir Valstybės pagalbos gairių dėl valdžios institucijų turto matyti, kad kapitalo teikimas valstybės įmonėms susijęs su valstybės ištekliais. Remdamasi Komisijos sprendimų priėmimo praktika, Institucija taip pat mano, kad valstybės investicija įnašo natūra forma (kaip antai mašinos, nekilnojamasis turtas ir sutartys) susijusi su valstybės išteklių perdavimu (192).

iii.   Laikinųjų sutarčių perdavimas

Valdžios institucijų sutarties dėl valstybės integruoto subjekto paslaugų teikimo mainais už valstybės mokamas pajamas perdavimas įmonei, kuri perima paslaugos teikėjo vaidmenį, susijęs su valstybės ištekliais, kurie teikiami valstybės mokėjimų už paslaugų teikimą forma.

iv.   Dokumentų rinkliava ir registracijos mokestis

Mokestinių pajamų praradimas prilygsta valstybės išteklių sunaudojimui fiskalinių išlaidų forma. Tokia valstybės pagalba gali būti teikiama ir remiantis mokesčius reglamentuojančiomis teisės aktų nuostatomis, ir lygiai taip pat per mokesčių institucijų veiklą. Dėl atleidimo nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio įmonė Mesta AS išsaugojo sumas, atitinkančias atitinkamos rinkliavos ir mokesčių sumą, kuri priešingu atveju turėjo būti sumokėta Norvegijos institucijoms. Valstybė atsisako pajamų, taigi atleidimas susijęs su valstybės išteklių perdavimu. Tai atitinka 2005 m. gruodžio 14 d. Institucijos priimtą išvadą Entra byloje (193).

1.4.   TAM TIKRŲ ĮMONIŲ ARBA TAM TIKRŲ PREKIŲ GAMYBOS PALAIKYMAS

Valstybės lėšų skyrimu restruktūrizavimo išlaidoms finansuoti, taip pat bet kokiu valstybės turto, įskaitant sutartis, įnašu mažesne nei rinkos verte palaikoma tik viena įmonė – Mesta AS. Taigi šios priemonės yra atrankinio pobūdžio.

Dėl dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio Institucija laikosi nuomonės, kad Teisingumo ministerijos išleisti prospektai patvirtina, kad steigiant įmonę Mesta AS (2003 m. sausio 1 d.) administracinę „tęstinumo principo“ praktiką, pagal kurią numatytas atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo, buvo galima taikyti tik susijungimų atveju. Šiuo atžvilgiu Institucija primena, kad iki 2005 m. birželio mėn. pabaigos pagal pirmąjį prospektą tęstinumo principas taikytas tik tais atvejais, kai nuosavybė perleidžiama jungiantis ribotos atsakomybės įmonėms. Antrajame prospekte šios praktikos taikymo sritis buvo išplėsta, nuo 2005 m. liepos 1 d. įtraukiant į ją įmonių atskyrimus ir reorganizavimus; tai netiesiogiai reiškia, kad iki to laiko tokiems sandoriams nebuvo taikyta jokia išimtis. Įmonė Mesta AS įsteigta 2003 m. sausio 1 d., ir įmonės Mesta AS steigimo sandoris negali būti laikomas susijungimu, taigi bet kuriame iš prospektų nustatytos išimtys įmonei Mesta AS netaikomos.

Taigi įmonės Mesta AS atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo yra atrankinis ir negali būti pateisintas sistemos pobūdžiu ar logika. Tai taip pat atitinka išvadą, padarytą 2005 m. gruodžio 14 d. sprendime dėl Entra
   (194).

1.5.   KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS SUSITARIANČIŲJŲ ŠALIŲ TARPUSAVIO PREKYBAI

Apie EEE kelių tiesimo, eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkų tarptautinį pobūdį byloja ir tai, kad Norvegijos operatoriai veikia kitose EEE šalyse (pvz., Veidekke ASA), ir tai, kad kitose nei Norvegija EEE šalyse įsisteigusios tarptautinės įmonės veikia Norvegijos rinkoje (pvz., Lemminkäinen Norge AS, Skanska Norge AS, NCC Construction AS). Tokiomis aplinkybėmis lėšų skyrimas vienam šioje rinkoje veikiančiam operatoriui, t. y. įmonei Mesta AS, sustiprins ir sutvirtins jo padėtį, palyginti su kitomis įmonėmis, kurios yra Norvegijoje ar kitose EEE šalyse ir konkuruoja statybos, eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkose (195). Finansavimas, be kita ko, suteikia įmonei Mesta AS galimybę teikiamuose pasiūlymuose nustatyti mažesnę kainą, kad konkuruodama su konkurentais įmonė laimėtų konkursus ir sudarytų statybos sutartis.

Todėl Institucija mano, kad finansinės paramos skyrimas įmonei Mesta AS (subsidijų forma, nustatant per didelę paslaugų kainą arba atleidžiant nuo mokesčio) iškraipys konkurenciją ir darys poveikį prekybai.

1.6.   IŠVADA

Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Institucija daro išvadą, kad valstybės pagalbos buvimo sąlygos, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, yra tenkinamos visoms darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonėms skirto valstybės finansavimo atžvilgiu (tai yra išankstinėms pensijoms, laikinam teisių į valstybės tarnautojo pensiją ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimui, taip pat atlyginimo kompensacijoms (arba alternatyvioms priemonėms)). Valstybės pagalbos buvimo sąlygos taip pat tenkinamos šioms išlaidoms skirto valstybės finansavimo atžvilgiu: i) persikėlimo ir kelionės į darbą ir atgal į darbą išlaidoms; ii) biurų (pagalbinių ir techninio aptarnavimo biurų) perkėlimo ir archyvų perdavimo išlaidoms, patirtoms po 2003 m. sausio 1 d., ir iii) įmonės Mesta AS atleidimui nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio. Galiausiai Institucija mano, kad laikinosios sutartys yra su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas, kaip apibrėžta EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalyje, nežiūrint į tai, ar šiomis sutartimis įmonei Mesta AS buvo suteiktas ekonominis pranašumas, ar ne.

2.   PROCEDŪRINIAI REIKALAVIMAI

Pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį „Apie visus ketinimus suteikti ar pakeisti pagalbą ELPA priežiūros institucija turi būti laiku informuojama, kad galėtų pateikti savo pastabas. <...>. Atitinkama valstybė narė savo pasiūlytų priemonių neįgyvendina tol, kol nepriimamas galutinis sprendimas“.

Norvegijos institucijos iš anksto nepranešė Institucijai apie priemones, kurių imtasi dėl gamybos skyriaus veiklos perdavimo įmonei Mesta AS. Taigi Norvegijos institucijos nesilaikė prievolės pranešti pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo I dalies 1 straipsnio 3 dalį. Tad valstybės pagalba, suteikta priemonėms, kurių imtasi perduodant gamybos skyriaus veiklą įmonei Mesta AS, yra „neteisėta pagalba“, kaip apibrėžta Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio f punkte.

3.   PAGALBOS DERĖJIMAS

3.1.   RESTRUKTŪRIZAVIMO IR REORGANIZAVIMO PRIEMONĖS

Dėl restruktūrizavimo ir reorganizavimo priemonių, kurios būtinos siekiant įsteigti Mesta AS kaip veikiančią įmonę, būtent dėl išankstinių pensijų, laikino teisių į valstybės tarnautojo pensiją ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimo, taip pat atlyginimo kompensacijų (arba alternatyvių priemonių), taikytina EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte nustatyta išimtis dėl pagalbos, kuri skirta tam tikrų rūšių ekonominės veiklos ar ekonomikos sričių plėtrai palengvinti, derėjimo.

Savo sprendimų priėmimo praktikoje Komisija nuosekliai laikėsi nuomonės, kad finansinės naštos, atsirandančios dėl struktūrinių sunkumų, kuriuos įmonė patiria dėl ankstesnio turėto valstybės subjekto statuso, įskaitant teises gauti pensiją ir su darbuotojų skaičiaus mažinimu susijusias priemones, sumažinimas gali būti pripažintas derančiu, jei tokios išlaidos liberalizuojant sektorių ir jį atveriant konkurencijai (196). Komisijos išvados pagrįstos tuo, kad restruktūrizavimo ir reorganizavimo priemonėms skirtas valstybės finansavimas susijęs su kliūčių patekti į rinką šalinimu ir tuo, kad su tuo susijusių struktūrinių sunkumų finansinė našta pakenktų įmonės konkurencingumui atvėrus rinką konkurencijai.

Institucija pažymi, kad šiuo atveju buvusio valstybės subjekto – gamybos skyriaus – reforma ir jo pertvarkymas į veiksmingą įmonę reiškė, kad skyriaus personalo perdavimas naujajai įmonei buvo neatsiejamas nacionalinių kelių rinkos liberalizavimo elementas. Liberalizavimas iš tikrųjų nebūtų įgyvendintas neturint pakankamą personalą turinčios įmonės. Aptariamos priemonės yra pereinamojo laikotarpio priemonės ir jų imtasi iš dalies siekiant paskatinti darbuotojus pereiti į įmonę Mesta AS bei atsisakyti savo valstybės tarnautojo statuso ir iš dalies siekiant sudaryti palankesnes sąlygas mažinti darbuotojų skaičių, nes tai būtina siekiant užtikrinti, kad įmonė būtų komerciškai gyvybinga.

Nors kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros rinka buvo atvira konkurencijai (pvz., savivaldybių kelių atveju), gamybos skyrius neveikė rinkoje, nes paprasčiausiai teikė valstybei su nacionalinių kelių tinklu susijusias paslaugas viduje. Taigi specialusis Viešųjų kelių administracijos darbuotojų statusas buvo suteiktas pagal sistemą, kurios konkurencija neveikė (197).

Institucija mano, kad atitinkamoms priemonėms skirtas valstybės finansavimas atitinka bendrąjį interesą. Pereinamojo laikotarpio priemonės leido atverti kelių paslaugų rinkos valstybės segmentą konkurencijai. Sumažinus įmonei Mesta AS tenkančią papildomų išlaidų, kurias ji turi prisiimti perėmusi buvusį valstybės integruotą skyrių, naštą, įmonė Mesta AS galės nevaržoma veikti teikdama kelių tiesimo, eksploatavimo ir techninės priežiūros paslaugas ir prisitaikyti prie rinkos pokyčių. Taigi nebeliks kliūčių įmonei patekti į rinką. Apskritai ankstesnės monopolinės paslaugų nacionalinių kelių tinkle teikėjos (t. y. gamybos skyriaus) restruktūrizavimas į privačią įmonę (Mesta AS), kuriai taikoma tokia pat teisinė sistema, kaip ir kitiems Norvegijoje veikiantiems privatiems operatoriams, ilgalaikėje perspektyvoje yra naudingas galutiniams vartotojams. Norvegijos institucijų pateikta informacija rodo, kad konkurencija atitinkamoje rinkoje padidėjo ir dėl to sumažėjo ir kelių eksploatavimo, ir techninės priežiūros kainos, taigi tai iš esmės naudinga mokesčių mokėtojams ir visam ūkiui.

Institucija taip pat laikosi nuomonės, kad valstybės pagalba yra tinkama priemonė. Gamybos skyrius niekada neturėjo būti laikomas komerciniu subjektu, veikiančiu atviroje rinkoje, tad jis galėjo prisiimti didesnes su valstybės tarnautojais susijusias pensijų išlaidas, nepatirdamas jokio reikšmingo ekonominio sunkumo. Tačiau atveriant rinką paslaugų tiekėjams nacionalinių kelių tinkle ir šiomis aplinkybėmis restruktūrizuojant buvusį valstybės integruotą skyrių į komercinę įmonę, jos darbo sąnaudos turėjo atitikti atitinkamas konkurentų sąnaudas. Šiomis aplinkybėmis valstybės pagalba yra tinkama priemonė siekiant sumažinti komercinės įmonės išlaidas, kurios patirtos reorganizuojant buvusį valstybės skyrių. Dėl skatinamojo poveikio ir būtinumo Institucija pažymi, kad nesant valstybės finansavimo įmonės Mesta AS išlaidos neatitiktų atitinkamų įmonės konkurentų išlaidų, ir įmonė susidurtų su sunkumais konkuruodama remiantis pranašumais. Taigi valstybės finansavimas yra būtinas ir skatinamasis poveikis padarytas.

Šiuo atžvilgiu Institucija pažymi, kad, palyginti su 2003 m. perduotu pradiniu personalu (4 750 darbuotojų), darbuotojų skaičius laipsniškai sumažintas iki 3 296 2005 m. ir papildomai iki 3 237 2006 m., kad 2007 m. darbuotojų būtų 3 032 (198). Tai reiškia, kad taikant priemones norimas rezultatas pasiektas.

Galiausiai atitinkamoms priemonėms skirtas valstybės finansavimas yra proporcingas, nes dengiamos tik papildomos išlaidos, viršijančios išlaidas, kurias įmonė Mesta AS būtų patyrusi (vidutiniškai) privačios rinkos sąlygomis pasamdytų darbuotojų atžvilgiu.

Tačiau dėl likusioms restruktūrizavimo ir organizavimo išlaidoms, t. y. susijusioms su persikėlimu, kelione į darbą ir atgal, biurų (pagalbinių biurų) perkėlimu ir archyvų perdavimu nuo įmonės Mesta AS įkūrimo datos, skirto valstybės finansavimo Institucijai nepavyko rasti įrodymų, kad priemonės yra susijusios su našta, kuri buvo įgyta, kai rinka vis dar buvo uždara. Priešingai, priemonės susijusios su išlaidomis, kurios paprastai patiriamos, kai įmonės pradeda verslą, tad tokių išlaidų prisiėmimas nepakenktų įmonės Mesta AS konkurencingumui rinkoje, palyginti su bet kokia kita įmone. Nėra jokių kitų nuostatų, kurių pagrindu Institucija galėtų pripažinti su veiklos pagalba susijusias priemones derančiomis, tad Institucija padarė išvadą, kad priemonės (tai yra, persikėlimas, kelionė į darbą ir atgal, biurų (pagalbinių biurų) perkėlimas ir archyvų perdavimas) nedera su EEE susitarimo veikimu.

3.2.   LAIKINOSIOS SUTARTYS

i.   Statybos sutartys

Institucija mano, kad tiek, kiek kainos, kuriomis statybos sutartys buvo perduotos įmonei Mesta AS, viršijo rinkos kainą, taigi, buvo susijusios su valstybės pagalba, tokia pagalba dera su EEE susitarimo veikimu. Ši išvada pagrįsta tuo, kad norint pasinaudoti rinkos kainų alternatyva, reikėtų skelbti atvirus konkursus dėl pusiau užbaigtų statybos projektų, o tai nėra praktiškas sprendimas. Atliekamus darbus būtų reikėję nutraukti ir juos galimai perimtų nauji rangovai, o dėl to bendras projektas taptų gerokai brangesnis ir taip pat galimai būtų gerokai vėluojama jį įgyvendinti. Antra, Kelių administracija buvo pasitelkusi daug subrangovų vykdomų statybos projektų dalims įgyvendinti. Jeigu būtų paskelbti viešieji konkursai, būtų reikėję nutraukti sutartis su tokiais subrangovais, o tai pareikalautų papildomų išlaidų. Trečia, visi statybos projektai buvo gana ribotos trukmės ir visų jų terminas pasibaigtų per trumpą dvejų metų terminą.

Dėl visų šių priežasčių Institucija laikosi nuomonės, kad ribota galimos valstybės pagalbos, kuri susijusi su įmonei Mesta AS perduotų statybos sutarčių kainomis, suma dera su EEE susitarimo veikimu remiantis EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu.

ii.   Eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys

Norvegijos institucijos įrodinėja, kad įmonei Mesta AS skirtos priemonės yra išlaidų, kurias Mesta AS turėjo prisiimti dėl su viešąja paslauga susijusių įpareigojimų, kurie įmonei nustatyti remiantis EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalimi, kompensavimas.

Kaip matyti iš valstybės pagalbos gairių dėl kompensacijos už viešąją paslaugą, įmonių valstybės nuosavybės ir pagalbos valstybės įmonėms taisyklių (toliau – Kompensacijos už viešąją paslaugą gairės), tam, kad kompensacija už viešąsias paslaugas būtų pripažinta derančia su EEE susitarimu, su viešąja paslauga susijęs įpareigojimas turi būti i) tikras ir aiškiai apibrėžtas; ii) patikėtas su viešąja paslauga susijusį įpareigojimą apibrėžiančia priemone, ir iii) kompensacijos suma neturi viršyti sumos, kurios reikia padengti išlaidoms, susidariusioms vykdant su viešąja paslauga susijusį įpareigojimą (t. y. ji turi būti proporcinga), atsižvelgiant į atitinkamas pajamas ir pagrįstą pelną, gautus vykdant šiuos įpareigojimus (199).

Kaip taip pat yra pabrėžta Kompensacijos už viešąją paslaugą gairėse, Institucija primena, kad ELPA valstybės turi didelę veiksmų laisvę nustatyti, kurias paslaugas priskirti visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms (200).

Institucija mano, kad įmonei Mesta AS taikyti tikri ir aiškiai apibrėžti su viešąja paslauga susiję įpareigojimai, patikėti atitinkamus įpareigojimus apibrėžiančia priemone.

Institucijos pastebėjimu, laikinosios eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartys įmonei Mesta AS skirtos ribotam laikui siekiant užtikrinti, kad atvėrus (nacionalinių kelių tinklo) eksploatavimo ir techninės priežiūros rinką konkurencijai, veikla joje būtų vykdoma taip, kad Viešųjų kelių administracija galėtų vykdyti pakankamą kelių ir eismo saugos kontrolę. Įmonei Mesta AS nustatytos pareigos aiškiai nustatytos ir apibūdintos Viešųjų kelių administracijos paskelbtoje Standartizacijos ataskaitoje, kurioje nustatyti konkretūs reikalavimai dėl viešosios paslaugos užduočiai taikomo standarto ir (arba) veiksmų lygio. Nacionalinių kelių tinklo eksploatavimas ir techninė priežiūra yra teisėta valstybės viešosios paslaugos užduotis, atitinkanti Komisijos sprendimų praktiką, pagal kurią kelių ir tunelių techninė priežiūra vertinama kaip su viešąja paslauga susiję įpareigojimai (201). Be to, šiuo atveju su viešąja pareiga susiję įpareigojimai nustatyti tik pereinamuoju laikotarpiu (iki 2006 m.), siekiant užtikrinti, kad Viešųjų kelių administracija palaikytų būtiną kelių ir eismo saugumo kontrolės lygį, o tai patvirtina sąsają tarp viešosios paslaugos užduoties ir Viešųjų kelių administracijos atsakomybę už kontrolę. Galiausiai kalbant apie užduoties patikėjimą, įpareigojimas atlikti eksploatavimo ir techninės priežiūros darbus pagal standartus įmonei Mesta AS patikėtas pagal atitinkamą nuostatą, įtrauktą į kiekvieną įmonės Mesta AS ir valstybės (atstovaujamos Viešųjų kelių administracijos) sutartį (202).

Kalbant apie kompensacijos sumą, pagal Kompensacijos už viešąją paslaugą gairėse nustatytą bendrąją taisyklę kompensacijos suma negali viršyti sumos, kurios reikia padengti išlaidoms, susidariusioms vykdant su viešąja paslauga susijusius įpareigojimus, atsižvelgiant į atitinkamą pelną, gautą vykdant tuos įpareigojimus.

Šiuo atžvilgiu pagal Kompensacijos už viešąją paslaugą gaires reikalaujama, kad būtų atsižvelgiama tik į išlaidas, susijusias su viešosios paslaugos įpareigojimu, ir kad būtų atskirtos visuotinės ekonominės svarbos paslaugų ir visos kitos veiklos išlaidos. Be to, gali būti atsižvelgta į išlaidas, susijusias su investicijomis, jeigu tai būtina su viešąja paslauga susijusiam įpareigojimui vykdyti.

Remdamasi pateikta informacija Institucija mano, kad viešosioms paslaugoms teikti nurodytos išlaidos paskirstytos teisingai, nes įmonė Mesta AS dėl laikinųjų eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarčių tvarkė atskiras sąskaitas. Be to, tai, kad įmonė Mesta AS skyrė kapitalo investicijų proporcingai iš tokių sutarčių gautoms pajamoms, taip pat atitinka Kompensacijos už viešąją paslaugą gairėse nustatytas taisykles. Šiuo pagrindu Institucija mano, kad 100 % finansavimas įmonės Mesta AS pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis teikiamų viešųjų paslaugų išlaidoms padengti atitinka Kompensacijos už viešąją paslaugą gaires.

Dėl pagrįsto pelno nustatymo Kompensacijos už viešąją paslaugą gairėse nustatyta, kad viešosios paslaugos teikėjo faktinė grąžos norma neturi viršyti vidutinės susijusio sektoriaus pastarųjų kelerių metų grąžos normos. Kitaip tariant, įmonės Mesta AS faktinės grąžos normos lygis turi būti palygintas su sektoriaus rodikliu ar bendru vardikliu.

Institucija išnagrinėjo 8,42 % „orientacinę grąžos normą“, kurią Norvegijos institucijos nurodė (žr. lentelę toliau) kaip grąžos normos eksploatavimo ir techninės priežiūros sektoriuje standartą. Institucija laikosi nuomonės, kad orientacinės grąžos normos sudedamosios dalys pagrįstos į rinką orientuotais elementais. Pirma, Institucija atsižvelgė į tai, kad beta vertė, t. y. 1, yra vidutinė penkiolikos kitų eksploatavimo ir techninės priežiūros sektoriuje veikiančių įmonių beta vertė. Antra, 5 % rinkos rizikos priedas patenka į kitų operatorių šioje rinkoje taikomą intervalą (3–6 %) ir į rizikos priedų intervalą, kurį 2008 m. ataskaitoje apie įmonę Mesta AS taiko PWC. Trečia, grąžos norma pagrįsta tokia pat metodika kaip ir 6,7 % grąžos norma, kurios valstybė reikalauja už savo bendras investicijas į įmonę Mesta AS (įskaitant ir statybos, ir eksploatavimo bei techninės priežiūros veiklą). Ketvirta, beta vertė yra apskaičiuotas 2002–2007 m. vidurkis, o tai yra laikotarpis, kuriuo įmonė Mesta AS teikė viešąsias paslaugas.

Orientacinės grąžos normos sudėtis

Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC)

| Nerizikingos palūkanos (203) neatskaičiavus mokesčių | 3,85 % |
| --- | --- |
| Rinkos rizikos priedas (204) | 5,00 % |
| Bendro kapitalo beta | 0,90 |
| Grynoji skola / akcinis kapitalas |
| Akcinio kapitalo beta | 1 |
| Akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 8,85 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos |
| Nerizikingos palūkanos neatskaičiavus mokesčių | 3,85 % |
| Paskolų priemoka | 2,50 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos neatskaičiavus mokesčių | 6,35 % |
| Mokesčių norma | 28 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 4,57 % |
| Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC) |
| Akcinio kapitalo sąnaudos | 8,85 % |
| Akcinio kapitalo dalis | 90 % |
| Svertinės akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 8,00 % |
| Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 4,6 % |
| Skolintojo kapitalo dalis | 10 % |
| Svertinės skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 0,5 % |
| Viso kapitalo WACC sąnaudos atskaičiavus mokesčius | 8,42 % |

Nerizikingos palūkanos (203) neatskaičiavus mokesčių

3,85 %

Rinkos rizikos priedas (204)

5,00 %

Bendro kapitalo beta

0,90

Grynoji skola / akcinis kapitalas

Akcinio kapitalo beta

1

Akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

8,85 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos

Nerizikingos palūkanos neatskaičiavus mokesčių

3,85 %

Paskolų priemoka

2,50 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos neatskaičiavus mokesčių

6,35 %

Mokesčių norma

28 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

4,57 %

Kapitalo vertės svertinis vidurkis (angl. WACC)

Akcinio kapitalo sąnaudos

8,85 %

Akcinio kapitalo dalis

90 %

Svertinės akcinio kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

8,00 %

Skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

4,6 %

Skolintojo kapitalo dalis

10 %

Svertinės skolintojo kapitalo sąnaudos atskaičiavus mokesčius

0,5 %

Viso kapitalo WACC sąnaudos atskaičiavus mokesčius

8,42 %

Orientacinė grąžos norma – 8,42 % – pagrįsta beta verte „1“, kuri nustatyta atsižvelgiant į:

| — | 15 panašių įmonių (tokių kaip Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beta vertės stebėjimus 40 mėnesių laikotarpiu (2002–2007 m.) (205); |
| --- | --- |

—

15 panašių įmonių (tokių kaip Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beta vertės stebėjimus 40 mėnesių laikotarpiu (2002–2007 m.) (205);

| — | grąžos norma koreliuota remiantis Morgan Stanley indeksu All Country World Index
   (206); |
| --- | --- |

—

grąžos norma koreliuota remiantis Morgan Stanley indeksu All Country World Index
   (206);

| — | akcinio kapitalo dalis laikoma atitinkančia sektoriaus vidurkį (pagrįsta 15 panašių įmonių duomenimis) (207). |
| --- | --- |

—

akcinio kapitalo dalis laikoma atitinkančia sektoriaus vidurkį (pagrįsta 15 panašių įmonių duomenimis) (207).

Palyginus faktinę įmonės Mesta AS grąžos normą su orientacine grąžos norma (8,42 %) 2003–2006 m. (žr. lentelę toliau), matyti, kad įmonė Mesta AS gavo 66,4 mln. NOK kompensacijos permoką. Taigi Institucija laikosi nuomonės, kad ši suma turi būti laikoma kompensacijos permoka, kaip apibrėžta Kompensacijos už viešąją paslaugą gairėse. Institucijos pastebėjimu, apskaičiuojant šią kompensacijos permokos sumą jau atsižvelgta į įmonės Mesta AS galimybę (pagal Kompensacijos už viešąją paslaugą gaires) perkelti vienais metais gautą kompensacijos permoką (208) į kitus metus.

Grąžos norma

| | 2003 m. | 2004 m. | 2005 m. | 2006 m. | Iš viso |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta AS: grąžos norma | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Orientacinė grąžos norma | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Perteklinė grąža | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Perteklinė grąža (mln. NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003 m.

2004 m.

2005 m.

2006 m.

Iš viso

Mesta AS: grąžos norma

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Orientacinė grąžos norma

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Perteklinė grąža

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Perteklinė grąža (mln. NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Institucija laikosi nuomonės, kad su viešąja paslauga susijusio įsipareigojimo buvimo ir jo patikėjimo pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis atžvilgiu EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalies sąlygos yra tenkinamos. Tačiau įmonei Mesta AS skirta 66,4 mln. NOK kompensacijos permoka, todėl Institucija daro išvadą, kad įmonei Mesta AS skirta kompensacija už įsipareigojimus, susijusius su viešąja paslauga, nėra proporcinga, taigi ši kompensacijos permokos suma nedera su EEE susitarimo 59 straipsnio 2 dalimi.

3.3.   DOKUMENTŲ RINKLIAVA IR REGISTRACIJOS MOKESTIS

Dėl valstybės pagalbos, susijusios su įmonės Mesta AS atleidimu nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo, Norvegijos institucijos neįrodinėjo, kad tokia pagalba dera su EEE susitarimo veikimu. Vis dėlto Institucija įvertino galimybes laikyti šią pagalbą derančia. Pirma, Institucija pažymi, kad netaikoma nė viena iš EEE susitarimo 61 straipsnio 2 dalyje nustatytų išimčių, nes nagrinėjama pagalba nesiekiama tose nuostatose išvardytų tikslų: atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio nėra socialinio pobūdžio pagalba individualiems vartotojams ir taip pat nėra pagalba gamtinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti. Antra, pagalbos priemonė gali būti laikoma derančia pagal EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies a punktą, jeigu ji skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominei plėtrai skatinti. Tačiau Norvegijos regioninės pagalbos žemėlapyje tokių regionų nenustatyta, tad ši nuostata nėra aktuali. Trečia, EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta išimtis netaikoma, nes aptariama pagalba neskirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti ar Norvegijos ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti. Galiausiai Institucija nenustatė jokio pagrindo manyti, kad aptariamai pagalbai taikytina EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punkte nustatyta išimtis, pagal kurią valstybės pagalba gali būti laikoma derančia su EEE susitarimo veikimu, jeigu ji skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų tiek, kad prieštarautų bendram interesui.

Kadangi netaikoma nė viena išimtis, Institucija mano, kad pagalba, suteikta atleidus nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio, nedera su EEE susitarimo veikimu. Ši Institucijos išvada atitinka poziciją, kurios laikytasi 2005 m. gruodžio 14 d. priimtame sprendime, kuriame Institucija taip pat laikėsi nuomonės, kad atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio nedera su EEE susitarimo veikimu (209).

4.   IŠVADA

Remdamasi pirmiau pateiktu vertinimu, Institucija laikosi nuomonės, kad restruktūrizavimo priemonės, kurios apima išankstinę pensiją, laikiną teisių į valstybės tarnautojo pensiją ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimą, taip pat atlyginimo kompensacijas (arba alternatyvias priemones), susijusios su valstybės pagalba, kaip apibrėžta EEE susitarimo 61 straipsnio 1 dalyje, kuri, remiantis EEE susitarimo 61 straipsnio 3 dalies c punktu, yra deranti.

Dėl išdėstytų priežasčių Institucija mano, kad įmonei Mesta AS suteikta valstybės pagalba toliau išvardytoms priemonėms nedera su EEE susitarimu:

| i) | persikėlimo ir kelionės į darbą ir atgal išlaidos; |
| --- | --- |

i)

persikėlimo ir kelionės į darbą ir atgal išlaidos;

| ii) | po 2003 m. sausio 1 d. patirtos biurų (pagalbinių ir aptarnavimo biurų) perkėlimo ir archyvų perdavimo išlaidos; |
| --- | --- |

ii)

po 2003 m. sausio 1 d. patirtos biurų (pagalbinių ir aptarnavimo biurų) perkėlimo ir archyvų perdavimo išlaidos;

| iii) | įmonės Mesta AS atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio; ir |
| --- | --- |

iii)

įmonės Mesta AS atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio; ir

| iv) | 66,4 mln. NOK kompensacijos permoka, susijusi su įmonės Mesta AS viešųjų paslaugų teikimu pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis. |
| --- | --- |

iv)

66,4 mln. NOK kompensacijos permoka, susijusi su įmonės Mesta AS viešųjų paslaugų teikimu pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis.

Apie šias priemones Institucijai nebuvo pranešta, tad tokia pagalba yra neteisėta pagalba, kaip apibrėžta Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 1 straipsnio f punkte. Pagal Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo II dalies 14 straipsnį Institucija nusprendžia, kad neteisėta pagalba, nederanti su valstybės pagalbos taisyklėmis pagal EEE susitarimą, turi būti susigrąžinta iš gavėjų.

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

Įmonei Mesta AS suteikta valstybės pagalba išankstinių pensijų, laikino teisių į valstybės tarnautojo pensiją ir išskirtinio pensinio amžiaus išsaugojimo, taip pat atlyginimo kompensacijų (arba alternatyvių priemonių) atžvilgiu dera su EEE susitarimo veikimu.

Įmonei Mesta AS suteikta valstybės pagalba i) persikėlimo ir kelionės į darbą ir atgal išlaidoms; ii) po 2003 m. sausio 1 d. patirtoms biurų (pagalbinių ir aptarnavimo biurų) perkėlimo ir archyvų perdavimo išlaidoms; iii) Mesta AS atleidimui nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo, ir iv) 66,4 mln. NOK kompensacijos permoka, susijusi su įmonės Mesta AS viešųjų paslaugų teikimu pagal laikinąsias eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartis, nedera su EEE susitarimo veikimu.

2 straipsnis

Norvegijos institucijos imasi visų būtinų priemonių 1 straipsnio 2 dalyje minėtai pagalbai, kuri neteisėtai suteikta Mesta AS, susigrąžinti.

3 straipsnis

Susigrąžinimas turi būti įvykdytas nedelsiant ir laikantis nacionalinės teisės aktuose nustatytų procedūrų, jeigu pagal jas leidžiama nedelsiant ir veiksmingai įgyvendinti sprendimą. Pagalba susigrąžinama kartu su palūkanomis ir sudėtinėmis palūkanomis, kurios taikomos nuo jos suteikimo įmonei Mesta AS datos iki susigrąžinimo datos. Palūkanos apskaičiuojamos pagal ELPA priežiūros institucijos sprendimo Nr. 195/04/COL 9 straipsnį.

4 straipsnis

Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Norvegijos institucijos praneša ELPA priežiūros institucijai apie priemones, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti.

5 straipsnis

Šis sprendimas skirtas Norvegijos Karalystei.

6 straipsnis

Tekstas autentiškas tik anglų kalba.

Priimta Briuselyje 2009 m. spalio 7 d.

ELPA priežiūros institucijos vardu

Rakel SURLIEN

Kolegijos narė

Kurt JAEGER

Kolegijos narys

---

(1)  Toliau – Institucija.

1

(2)  Toliau – EEE susitarimas.

2

(3)  Toliau – Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimas.

3

(4)  Toliau – 3 protokolas.

4

(5)  EEE susitarimo 61 ir 62 straipsnių bei Priežiūros institucijos ir Teismo susitarimo 3 protokolo 1 straipsnio taikymo ir aiškinimo gairės, kurias 1994 m. sausio 19 d. priėmė ir išleido Institucija, paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (toliau – OL) L 231, 1994 9 3, p. 1, ir EEE priede Nr. 32, 1994 9 3, p. 1. Toliau – Valstybės pagalbos gairės. Naujausia Valstybės pagalbos gairių versija skelbiama Institucijos interneto svetainėje http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines.

5

Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje

(6)  2004 m. liepos 14 d. sprendimas Nr. 195/04/COL paskelbtas OL L 139, 2006 5 25, p. 37, ir EEE priede Nr. 26, 2006 5 25, p. 1. Konsoliduotą šio sprendimo versiją galima rasti Institucijos interneto svetainėje http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltexts.

6

(7)  Paskelbta OL C 310, 2007 12 20 p. 5, ir EEE priede Nr. 61, 2007 12 20.

7

(8)  Vertimas, norv. Statens vegvesen.

8

Statens vegvesen

(9)  Išsamesnė informacija apie šį susirašinėjimą nurodyta Sprendime Nr. 350/07/COL pradėti oficialią tyrimo procedūrą, kurio santrauka paskelbta OL C 310, 2007 12 20 p. 5, ir EEE priede Nr. 61, 2007 12 20, p. 5. Visas sprendimas paskelbtas Institucijos interneto svetainėje www.eftasurv.int.

9

(10)  Išsami paskelbimo informacija minėta pirmesnėje išnašoje.

10

(11)  Rašto priedai: dok. Nr. 523838–523841.

11

(12)  Pirmasis pasiūlymas šiuo atžvilgiu įtrauktas į St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 4 (2001–2002 m.). Pasiūlymas išsamiau išdėstytas St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) pavadinimu Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap dėl Viešųjų kelių administracijos gamybos veiklos perdavimo valstybės įmonei.

12

St.prp.

Tillegg

St.prp.

Tillegg

Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(13)  Ot.prp. Nr. 6 (2002–2003 m.) pavadinimu Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap dėl Viešųjų kelių administracijos gamybos veiklos perdavimo valstybės valdomai ribotos atsakomybės įmonei 2 skirsnis.

13

Ot.prp.

Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(14)  Apie 250 darbuotojų turėtų likti valstybės administracijoje, plg. su St. prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 4.2 skirsniu.

14

St. prp.

Tillegg

(15)  2009 m. rugpjūčio 28 d. Prekybos ir pramonės ministerijos raštas (dok. Nr. 528656).

15

(16)  St. prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 4.2 skirsnis, kuriame minimas sumažinimas iki 3 600 darbuotojų jau 2003 m., tačiau taip pat nurodoma, kad iš viso darbo jėga bus sumažinta maždaug 1 700 (maždaug 1 000 asmenų taikant išankstinę pensiją, maždaug 275 asmenims – išskirtinį pensinį amžių ir maždaug 450 asmenims siūlant atlyginimo kompensacijas).

16

St. prp.

Tillegg

(17)  Valstybės tarnautojo pensija, vertimas, norv. tjenestepensjonsordning.

17

tjenestepensjonsordning

(18)  Vertimas, norv. Opprettholdelse av særaldersgrense.

18

Opprettholdelse av særaldersgrense

(19)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis.

19

St.prp.

Tillegg

(20)  Vertimas, norv. Ventelønn.

20

Ventelønn

(21)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5.1 skirsnis

21

St.prp.

Tillegg

(22)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis.

22

St.prp.

Tillegg

(23)  2003 m. Mesta AS gavo 357 mln. NOK, 2004 m. – 356,5 mln. NOK ir 2005 m. – 280 mln. NOK, plg. su St.prp. Nr. 1 (2005–2006 m.). Visas nuorodas į 993,5 mln. NOK Norvegijos institucijos patikslino iki 993,6 mln. NOK.

23

Mesta AS

St.prp.

(24)  St.prp. Nr. 1 (2008–2009 m.).

24

St.prp.

(25)  Institucijos remiasi tuo, kad Mesta AS per pirmuosius trejus metus nuo įsteigimo buvo pelningesnė, negu tikėtasi, plg. su Parlamento Baltąja knyga; Stortingsmelding Nr. 13 (2006–2007 m.).

25

Mesta AS

Stortingsmelding

(26)  2002 m. gruodžio 13 d. įstatymas Nr. 84 (lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap).

26

lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(27)  2002 m. birželio 4 d. Norvegijos institucijų ir profesinių sąjungų susitikimo santrauka (dok. Nr. 455878).

27

(28)  Jie taip pat nurodyti St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.).

28

St.prp.

Tillegg

(29)  2009 m. rugpjūčio 28 d. Prekybos ir pramonės ministerijos rašto (dok. Nr. 528656) 1.4 skirsnis.

29

(30)  Valstybės tarnautojų teisės nustatytos Valstybės tarnautojų įstatyme Lov4. mars 1983om statens tjenestemenn.

30

Lov

om statens tjenestemenn.

(31)  Valstybės pensijų fondo įstatymas; Lov28. juli 1949nr. 26 om Statens Pensjonskasse.

31

Lov

nr. 26 om Statens Pensjonskasse

(32)  Išskirtinio pensinio amžiaus įstatymas; Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl., kuris taikomas tik SPK nariams. Aptariant St.prp. Nr. 38 (1994–95 m.), 1995 m. gruodžio 14 d. Parlamento sprendimu į šio įstatymo taikymo sritį buvo įtrauktos tam tikros gamybos skyriaus darbų kategorijos (norv. 1 116Spesialarbeider, 1 117Fagarbeider, 1 119Formann, 1 122Førstekokk, 1 130Renholdsbetjent, 1 203Fagarbeider med fagbrev ir 1 081Sjåfør).

32

Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl

St.prp.

Spesialarbeider

Fagarbeider

Formann

Førstekokk

Renholdsbetjent

Fagarbeider med fagbrev

Sjåfør

(33)  2009 m. rugpjūčio 28 d. Prekybos ir pramonės ministerijos rašto (dok. Nr. 528656) 1.3 skirsnis.

33

(34)  Nors šios teisės apimtis nėra visiškai aiški, plg. su ankstesniu tuo metu galiojusiu Darbuotojų apsaugos įstatymu; Lov4. februar 1977nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø.

34

Lov

nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø

(35)  Darbuotojų apsaugos įstatymas; Lov4. februar 1977nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø, 73B skirsnis.

35

Lov

nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø

(36)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 4.1 skirsnis; taip pat pabrėžta 2009 m. rugpjūčio 28 d. Prekybos ir pramonės ministerijos rašto (dok. Nr. 528656) 1.3 skirsnyje.

36

St.prp.

Tillegg

(37)  Norvegijos institucijos paaiškino, kad tuo atveju, jeigu įmonė Mesta AS nuspręstų išsaugoti teises į valstybės tarnautojo pensiją ir po 2007 m., įmonė privalėtų pati padengti išlaidas, ir valstybė tokių įmonės išlaidų nekompensuotų.

37

Mesta AS

(38)  Nors darbuotojams, kurie nėra pasamdyti valstybės, tokia narystė paprastai neprieinama, Norvegijos institucijos nurodė SPK nukrypti nuo šio principo remiantis Valstybės pensijų fondo įstatymo (norv. Lov28. juli 1949nr. 26 om Statens Pensjonskasse) nuostata. Įmonės Mesta paraiškoje dėl narystės nebuvo pateikta jokios nuorodos į pirmiau apibūdintą terminą.

38

Lov

nr. 26 om Statens Pensjonskasse

Mesta

(39)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis. Pradinė suma nebuvo numatyta kaip fiksuota suma, nes mokėtinos metinės pensijos įmokos parametrai (kuriuos SPK vertina kaip teisę į pensiją suteikiančių pajamų procentinė dalis) yra nevienodi. Poveikį įmokos lygiui daro įmokos norma ir darbdavių Nacionalinio draudimo fondui mokamas įnašas.

39

St.prp.

Tillegg

(40)  St.prp. Nr. 1 (2007–2008 m.) p. 161.

40

St.prp.

(41)  Taigi priemonė dėl išskirtinio pensinio amžiaus būtų taikytina iki 2012 m. pabaigos.

41

(42)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis.

42

St.prp.

Tillegg

(43)  St.prp. Nr. 1 (2007–2008 m.), p. 161.

43

St.prp.

(44)  St.prp. Nr 1 (2002–2003 m.).

44

St.prp.

(45)  St.prp. Nr. 1 (2002–2003 m.) 4.3 skirsnis.

45

St.prp.

(46)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis.

46

St.prp.

Tillegg

(47)  St.prp. Nr. 1 (2007–2008 m.) p. 161.

47

St.prp.

(48)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.).

48

St.prp.

Tillegg

(49)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 5 skirsnis.

49

St.prp.

Tillegg

(50)  St.prp. Nr. 1 (2007–2008 m.) p. 161.

50

St.prp.

(51)  Pvz., kai kambarys nuomojamas savaitės eigoje.

51

(52)  Išskyrus archyvus, kurie įtraukti į atskirą toliau nurodytą išlaidų straipsnį.

52

(53)  Norvegijos institucijos atnaujino sprendime pradėti procedūrą šiuo atžvilgiu nurodytą paaiškinimą. Priešingai negu nurodyta sprendime pradėti procedūrą, šis straipsnis neapima aikštelių, kurios priklausė gamybos skyriui ir perduotos įmonei Mesta AS; jis apima tik statybos aikštelėse nacionaliniame kelių tinkle paliktus darbo įrenginius.

53

Mesta AS

(54)  Netinkamas naudoti mašinas ir kitus įrenginius nustatė įmonės Mesta AS mašinų skyrius prižiūrint logistikos ir pirkimų direktoriui. Įmonės Mesta auditorius patikrino, ar lėšos buvo panaudotos laikantis vidaus nurodymų (kurie pagrįsti tokais parengiamaisiais teisės aktais, kaip St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.)).

54

Mesta AS

Mesta

St.prp.

Tillegg

(55)  Plg. su 2009 m. liepos 6 d. Norvegijos institucijų rašto (Dok. Nr. 523766) 3 priedu.

55

(56)  Plg. su 2006 m. spalio 6 d. Norvegijos institucijų rašto (dok. Nr. 392699 ir 392700) 3 priedu.

56

(57)  2002 m. gruodžio 13 d. versija (norv. lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap).

57

lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap

(58)  Valstybės tarnautojų įstatymas (norv. lov4. mars 1983om statens tjenestemenn).

58

lov

om statens tjenestemenn

(59)  Plg. su St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.) 4.4 skirsniu. Norvegijos institucijos paaiškino, kad už atlyginimo kompensacijų mokėjimą tiesiogiai teisę į jas turintiems asmenims atsakinga valstybė, tačiau valstybė reikalauja, kad įmonė Mesta AS apmokėtų tokių kompensacijų išlaidas, o Mesta AS gavo iš valstybės finansavimą akcinio kapitalo forma tokioms išlaidoms padengti.

59

St.prp.

Tillegg

Mesta AS

Mesta AS

(60)  Norvegijos institucijos paaiškino padariusios klaidą, kai pirma nurodė, kad išlaidoms padengti skirta suma sudarė 512 mln. NOK, plg. su Sprendimo pradėti procedūrą I dalies 2.2 skirsnio v punktu.

60

(61)  Norvegijos institucijos pateiktos 2002 m. spalio mėn. ataskaitos „Vertės nustatymas“, kurią parengė Ernst & Young, 3.2.2.8 skirsnis.

61

Ernst & Young

(62)  Į alternatyvių priemonių įgyvendinimą taip pat buvo įtrauktos įvairių rūšių administravimo išlaidos.

62

(63)  Originalus ataskaitos pavadinimas yra „Åpningsbalanse“.

63

Åpningsbalanse

(64)  Norv. Regnskapsloven.

64

Regnskapsloven

(65)  Tam reikia atsižvelgti į skirtumus dėl nusidėvėjimo laikotarpių ir pridėtinės vertės mokesčio traktavimo.

65

(66)  Originalus ataskaitos pavadinimas yra „Åpningsbalanse“.

66

Åpningsbalanse

(67)  Ataskaitos 11 psl.

67

Originalus ataskaitos pavadinimas yra „Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler“.

Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler

(68)  Taigi šis požiūris buvo pagrįstas atskiro turto vertinimu.

68

(69)  Pagrįsta paaiškinimais, kuriuos Ernst & Young pateikė 2008 m. lapkričio 11 d. e. pašto raštu (dok. Nr. 512771).

69

Ernst & Young

(70)  Šiame skaičiuje atsižvelgiama į planuojamą pardavimą. Jei į planuojamą pardavimą nebūtų atsižvelgta, vertė būtų 420 mln. NOK, 486 mln. NOK ir 240 mln. NOK. Patikrinta 100 iš 375 turto objektų.

70

(71)  Korekcijos atliktos turto objektų, kurie, kaip manyta, nuosavybės teise priklausė Viešųjų kelių administracijai, bet iš tikrųjų buvo tik nuomojami (ir atvirkščiai), atžvilgiu.

71

(72)  Ernst & Young patvirtino, kad perduoti atrinktų turto objektų vertė atitiko 331 mln. NOK.

72

Ernst & Young

(73)  Pavadinimo norvegų kalba „Verdivurdering“ vertimas.

73

Verdivurdering

(74)  Norv. Sysselsatt kapital.

74

Sysselsatt kapital.

(75)  Diskontuoto pinigų srauto ataskaita pagrįsta prielaida, kad mažinamas darbuotojų skaičius.

75

(76)  Ją sudaro 6 % nerizikingų palūkanų norma neatskaičius mokesčių arba 4,2 % norma atskaičius mokesčius (28 %), 2,1 % rizikos priedas sumokėjus mokesčius (0,35 % iš 6 %) ir 0,4 % korekcija dėl skolai taikomo nuostolių ribojimo priedo veiksnio. Norma apskaičiuota remiantis kapitalo įkainojimo modeliu (angl. CAPM): laukiama turto grąža (R) = nerizikingų palūkanų norma (r) + turto beta (b) × {laukiama rinkos portfelio grąža – nerizikingų palūkanų norma (r)}.

76

(77)  T. y. grynoji turto vertė.

77

(78)  Lov13. juni 1997nr. 44 om aksjeselskaper, 2–6 skirsnio 1 ir 4 dalys. Ernst & Young pareiškė, kad: „Da samlet verdi var estimert til NOK 600 m, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler“; dok. Nr. 512771.

78

Lov

nr. 44 om aksjeselskaper

Ernst & Young

Da samlet verdi var estimert til NOK 600 m, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler

(79)  Ernst & Young paaiškino, kad skirtumas tarp 619 ir 600 laikytas nesvarbiu; dok. Nr. 512771.

79

Ernst & Young

(80)  Sudaro mašinos (747 mln. NOK), nekilnojamasis turtas (331 mln. NOK) ir kitas turtas (59 mln. NOK).

80

(81)  2002 m. gruodžio 12 d. ataskaita „Pasiūlymo nustatyti vertę įvertinimas ir pradinis balansas“. Nors Deloitte & Touche išreiškė tam tikrą susirūpinimą dėl vertės nustatymo taikant diskontuotų pinigų srauto metodą, įmonė padarė išvadą, kad tai yra geriausias įmanomas turto vertės įvertis ir jis gali būti taikomas veiklos turto vertei koreguoti sumažinant.

81

Deloitte & Touche

(82)  Be mašinų ir nekilnojamojo turto, kito turto vertė sudarė 102 mln. NOK.

82

(83)  Vidaus gairių pavadinimas: Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon.

83

Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon

(84)  Pagal Norvegijos institucijų paaiškinimus apie tai, kaip suprasti vidaus gairių 2 ir 5 skirsnius.

84

(85)  Tai, be kita ko, patvirtinta vidaus gairių 3.3 ir 8 skirsniuose.

85

(86)  Be to, priešingai negu nustatyta sprendime pradėti procedūrą, nebuvo jokio ex-post derinimo mechanizmo.

86

ex-post

(87)  102 sutartys nustatytos remiantis gamybos skyriaus ir Viešųjų kelių administracijos sudarytomis 67 eksploatavimo ir techninės priežiūros sutartimis.

87

(88)  Žr. Sprendimo pradėti procedūrą 2.4 skirsnio c poskirsnį.

88

(89)  Skirtumas atsirado, į atnaujintą skaičių įtraukus daugiau dešimtainių skaitmenų. Šie skaičiai – tai vertės, likusios gamybos skyriaus sutarčių perdavimo įmonei Mesta AS metu.

89

Mesta AS

(90)  Įmonė Veidekke ASA pagal Excel elektroninėje lentelėje nustatytas kainas apskaičiavo kaip metines kainas, kad jas būtų galima palyginti su konkursams pateiktuose pasiūlymuose nustatytomis kainomis.

90

Veidekke ASA

Excel

(91)  Šie skaičiai šiek tiek skiriasi nuo įmonės Veidekke ASA nurodytų skaičių.

91

Veidekke ASA

(92)  Rapport nr. 110 „Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus“.

92

Rapport nr. 110 „Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus“

(93)  Išsamūs duomenys apie kelių ilgį ir vieno kilometro kainą paimti iš 2000 m. spalio 19 d. Parlamento Transporto komiteto ir Asfalto įmonių asociacijos susitikimo ataskaitos.

93

(94)  Tačiau ataskaitoje nurodyta Nedre Romerike sutarties kaina šiek tiek skiriasi nuo Norvegijos institucijų nurodytos kainos.

94

Nedre Romerike

(95)  Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011; Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen. Klausimas (Nr. 28) ir atsakymas pateikti Innst. S. Nr. 119 (2000–2001 m.), 2001 2 9, p. 183. Klausimas buvo įtrauktas į pagrindinę informaciją, skirtą Transporto komiteto rekomendacijai dėl St.meld. Nr. 46 (1999–2000), kuri buvo patvirtinta 2000 m. rugsėjo 29 d.

95

Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011

Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen

Innst. S.

St.meld.

(96)  Apima ir galiojančias, ir būsimas sutartis diskontuoto pinigų srauto dešimties metų laikotarpiu.

96

(97)  Ernst & Young pareiškė, kad: „Atsižvelgiant į tai, kad nustatyto turto ir įsipareigojimų grynoji vertė buvo didesnė nei operacijų grynoji vertė, nenustatyta jokios papildomos sutarčių vertės, kurią reikėtų įtraukti į pradinį balansą“; Dok. Nr. 523923.

97

Ernst & Young

(98)  Norv. Håndbok 111.

98

Håndbok 111

(99)  1999 m. Standard for drift og vedlikehold, atnaujintas 2003 m. Kai kuriose apskrityse (maždaug 20 %) vietos kelių administracija šiek tiek nukrypo nuo Standartizacijos ataskaitos, siekdama prisitaikyti prie vietos aplinkybių.

99

Standard for drift og vedlikehold

(100)  Žr. 2005 5 27Instruks for Statens vegvesen.

100

Instruks for Statens vegvesen

(101)  Plg. su 2002 12 4 Viešųjų kelių administracijos raštu, kuriame nustatyta: „Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse“. Taip pat žr. St.prp. Nr. 60 (2001–2002 m.), kuriame nustatyta: „Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver“.

101

Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse

St.prp.

Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver

(102)  Žr. kategorijų paaiškinimą 2.4.1 skirsnyje.

102

(103)  Norvegijos institucijos pareiškė, kad toks požiūris sudarytų kelių eksploatavimo ir techninės priežiūros rinkoje jau veikiančioms įmonėms galimybę įgyti patirties ir investuoti.

103

(104)  Lentelės pateiktos dok. Nr. 523924.

104

(105)  Išlaidos – tai skirtumas tarp pajamų ir ikimokestinio pelno.

105

(106)  Kapitalo vertės svertinis vidurkis pagrįstas kapitalo įkainojimo modeliu (angl. CAPM), kuris panašus į grąžos normos sudarymo modelį taikant diskontuoto pinigų srauto metodą, plg. su 76 išnaša. Kapitalo vertės svertinis vidurkis – tai įvairių įmonės naudojamo finansavimo sudedamųjų dalių kaina, pasverta pagal jų rinkos vertės dalis. Kapitalo svertinio vidurkio modelis taikomas akcinio kapitalo sąnaudoms apskaičiuoti, o skolintojo kapitalo sąnaudos apskaičiuojamos remiantis nerizikingo turto sąnaudomis, pridedant paskolų priemoką ir atsižvelgiant į mokesčių atskaitas.

106

(107)  Nerizikingų palūkanų norma, t. y. 3,85 %, pagrįsta penkerių metų trukmės valstybės obligacijų grąža (2003–2007 m.), plg. su Norvegijos centrinio banko informacija.

107

(108)  Rinkos rizikos priedas rodo grąžą, kurios operatoriai reikalauja už kapitalą, palyginti su nerizikingomis investicijomis. 5 % rinkos rizikos priedas pagrįstas tuo, kad operatoriai paprastai reikalauja 3–6 %. Priedas yra 0,5 % didesnis nei 2008 m. PriceWaterhouseCoopers ataskaitoje Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008 (toliau – 2008 m. PWC ataskaita) nustatyta norma. PWC ataskaita buvo paskelbta steigiant Mesta grupę; ją patikrino audito įmonė BDO Noraudit.

108

PriceWaterhouseCoopers

Mesta AS – Entrepriseverdi pr

PWC

PWC

Mesta

BDO Noraudit

(109)  Atitinka PriceWaterhouseCoopers vertės nustatymo gerąją praktiką; plg. su PWC 2008 m. ataskaita.

109

PriceWaterhouseCoopers

PWC

(110)  Plg. su PWC 2008 m. ataskaita.

110

PWC

(111)  Plg. su PWC 2008 m. ataskaita.

111

PWC

(112)  Įstatymo 3 skirsnis.

112

(113)  1935 m. įstatymas Nr. 2 (norv. Lov om tinglysing) ir 1975 m., įstatymas Nr. 59 (norv. Lov om dokumentavgift).

113

Lov om tinglysing

Lov om dokumentavgift

(114)  Pirmasis prospektas išleistas 1990 m. gegužės 21 d. (norv. Rundskriv G-37/90 av21.5.1990).

114

Rundskriv G-37/90 av

(115)  Antrasis prospektas išleistas 2005 m. birželio 27 d. (norv. Rundskriv G-6/2005 av27.6.2005) ir įsigaliojo 2005 m. liepos 1 d.

115

Rundskriv G-6/2005 av

(116)  Sprendimas Nr. 350/07/COL, OL C 310, 2007 12 20, p. 5, ir EEE priedas Nr. 61, 2007 12 20.

116

(117)  2004 m. kovo 16 d. sprendimas Danske Busvognmænd prieš Komisiją, T-157/01, Rink. p. II-917.

117

Danske Busvognmænd prieš Komisiją

(118)  OL L 270, 2008 10 10, p. 1, 307–308 konstatuojamosios dalys.

118

(119)  Geriausias Thommessen įvertis siekia 2,1 mlrd. NOK, o statybos sutarčių vertė – 0,4 mlrd. NOK.

119

Thommessen

(120)  Pateikta nuoroda į sprendimą Destia byloje, OL L 270, 2008 10 10, p. 1.

120

Destia

(121)  Panašiai kaip sprendime N 483/2000 (Nyderlandai).

121

(122)  Via Nova ataskaitoje daroma išvada, kad perduotų sutarčių, dėl kurių vėliau skelbti konkursai, išlaidų lygis buvo maždaug 32 % mažesnis nei panašių laikinųjų sutarčių kainų lygis.

122

Via Nova

(123)  Plg. su St.prp. Nr. 1 (2001–2002 m.), kur nustatyta, kad „valstybės kelių administracijos turima patirtis rodo, kad dėl konkurencijos efektyvumas eksploatavimo ir techninės priežiūros srityje padidės 1–15 %, o statybos srityje – 5–10 %“.

123

St.prp.

(124)  OL L 270, 2008 10 10, p. 1, 125 konstatuojamoji dalis.

124

(125)  OL L 270, 2008 10 10, p. 1.

125

(126)  339/98/COL, 1998 m. gruodžio 3 d.

126

(127)  OL L 270, 2008 10 10, p. 1, 234 konstatuojamoji dalis.

127

(128)  Dėl valstybės tarnautojų teisių išsaugojimo pereinamuoju laikotarpiu susitarė vyriausybė ir gamybos skyriaus darbuotojams atstovaujančios darbo organizacijos.

128

(129)  2004 m. kovo 16 d. sprendimas Danske Busvognmænd prieš Komisiją, T-157/01, Rink. p. II-917.

129

Danske Busvognmænd prieš Komisiją

(130)  Norvegijos institucijos taip pat minėjo Institucijos sprendimą dėl Arcus, kuriame Institucija sutiko, kad išlaidų, susijusių su ankstesnio (viešojo) savininko darbuotojų atžvilgiu prisiimtais sutartiniais įsipareigojimais (taip pat tam tikrų verslo pradžios išlaidų, reikalingų pritaikyti įmonę, t. y. Arcus, prie rinkos sąlygų) apmokėjimas nebuvo valstybės pagalba; plg. su 1998 m. gruodžio 3 d. sprendimu Nr. 339/98/COL.

130

Arcus

Arcus

(131)  Pavadinimu „Pasiūlymo dėl vertės nustatymo ir pradinio balanso įvertinimas“.

131

(132)  Pateikta nuoroda į sprendimą Combus byloje ir 1998 m. gruodžio 3 d. Institucijos sprendimą dėl Arcus, 339/98/COL. Norvegijos institucijos pažymi, kad sprendime dėl Arcus Institucija nustatė, kad išlaidų, susijusių su darbuotojų skaičiaus mažinimu ir išankstine pensija, kompensacija nebuvo pagalba, nes šios išlaidos susijusios su sąnaudomis, kurios siejamos su A/S Vinmonopolet sutartiniais įsipareigojimais buvusių darbuotojų atžvilgiu.

132

Combus

Arcus

Arcus

A/S Vinmonopolet

(133)  Plg. su St. prp. Nr. 1 (2008–2009 m.).

133

St. prp.

(134)  Pateikta nuoroda į Destia bylą dėl Suomijos kelių administravimo tarnybos restruktūrizavimo (OL L 270, 2008 10 10, p. 1).

134

Destia

(135)  Schjødt argumentas, kad 30 % tokių sutarčių jau vykdė privatūs operatoriai, yra netikslus. Gamybos skyrius (per Kelių administraciją) iš tikrųjų samdė subrangovus (ad hoc pagrindu) tam tikroms nedidelėms užduotims atlikti, pvz., sniegui valyti, tačiau subrangovai nebuvo nepriklausomai atsakingi už konkrečias viešųjų kelių tinklo dalis.

135

Schjødt

ad hoc

(136)  Rinka buvo visiškai atverta 2006 m. rugsėjo 1 d. Laipsniškas atvėrimas buvo pagrįstas šiais tikslais: palaikyti kelių saugą ir sukurti tvarią rinką.

136

(137)  Be to, konkurso dėl eksploatavimo ir techninės priežiūros sutarties nebūtų galima skelbti 2003 m. sausio 1 d. – žiemos sezono viduryje.

137

(138)  Norvegijos institucijos pridūrė, kad privatūs operatoriai neišreiškė nepritarimo laipsniškam rinkos atvėrimui. Priešingai, atrodė, kad tokie operatoriai kaip Veidekke KOLO palaikė tokį požiūrį, plg. su 2007 m. lapkričio 7 d. įmonės pateiktu pranešimu.

138

Veidekke KOLO

(139)  St.prp. Nr. 60 (2001–2002 m.).

139

St.prp.

(140)  St.prp. Nr. 60 (2001–2002 m.), kuriame nustatyta, kad i) 1–5 metai yra naudingiausias sutartinis laikotarpis eksploatavimo ir techninės priežiūros darbų atveju; ii) kelių eksploatavimas svarbus kelių saugai, tad prieš atveriant rinką konkurencijai būtina sukurti kontrolės sistemas, ir iii) atveriant rinką laipsniškai, operatoriai turės laiko įgyti kompetenciją ir investuoti į mašinas bei darbuotojus, o tai leistų jiems tinkamai eksploatuoti ir prižiūrėti viešuosius kelius.

140

St.prp.

(141)  Tai buvo apygardų sutartys, kurios turėjo būti įvykdytos iki 1998 m. pabaigos.

141

(142)  1998–2001 m.

142

(143)  Didžiausia pasiūlyta kaina dėl i) Bærum sutarties sudarė 212 mln. NOK, o mažiausia – 73 mln. NOK; ii) didžiausia pasiūlyta kaina dėl Nedre Romerike sutarties sudarė 72 mln. NOK, o mažiausia – 56 mln. NOK; iii) didžiausia pasiūlyta kaina dėl Ibestad / Dyrøy sutarties sudarė 63 mln. NOK, o mažiausia – 30 mln. NOK; ir iv) didžiausia pasiūlyta kaina dėl Lågendalen sutarties sudarė 59 mln. NOK, o mažiausia – 46 mln. NOK.

143

Bærum

Nedre Romerike

Ibestad / Dyrøy

Lågendalen

(144)  Prievolės taip pat skyrėsi. Pvz., kai kuriose sutartyse buvo numatyti tunelių ir kelių paviršiaus darbai, o kitose – tik tokių darbų dalis.

144

(145)  „Rapport nr. 118“ Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998–2003, Statens vegvesen Region øst.

145

„Rapport nr. 118“ Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998–2003

Statens vegvesen Region øst

(146)  Net jei penkerių metų terminas ir būtų priimtinas, Norvegijos institucijos nusprendė, kad, siekiant greitai atverti rinką, pereinamasis laikotarpis neturėtų viršyti ketverių metų, plg. su St.prp. Nr. 60 (2001–2002 m.).

146

St.prp.

(147)  St.prp. (2001–2002 m.).

147

St.prp.

(148)  Nebuvo jokių ženklų, kad rinkos operatoriai būtų prieštaravę laipsniškam rinkos atvėrimui.

148

(149)  Pateikta nuoroda į Komisijos požiūrį Destia byloje dėl Suomijos kelių administravimo tarnybos restruktūrizavimo (OL L 270, 2008 10 10, p. 1).

149

Destia

(150)  Sprendimo Destia byloje dėl Suomijos kelių administravimo tarnybos restruktūrizavimo (OL L 270, 2008 10 10, p. 1) 307–309 konstatuojamosios dalys.

150

Destia

(151)  Nors 25 punkte nustatyta, kad pagalbai, apie kurią nepranešta, Institucija taikys nuostatas, kurios galiojo skiriant pagalbą (o tai reiškia, kad gairės nėra tiesiogiai taikytinos), jos gali būti taikomos pagal analogiją.

151

(152)  Kitaip tariant, tai, kad dėl pranašumo (atsirandančio dėl atleidimo) vertinimas bus didesnis, nebuvo būtina sąlyga.

152

(153)  2004 m. kovo 16 d. sprendimas Danske Busvognmænd prieš Komisiją, T-157/01, Rink. p. II-917.

153

Danske Busvognmænd prieš Komisiją

(154)  2004 m. kovo 16 d. sprendimo Danske Busvognmænd prieš Komisiją, T-157/01, Rink. p. II-917, minėta pirmiau, 57 punktas.

154

Danske Busvognmænd prieš Komisiją

(155)  Taip pat žr. Europos Komisijos poziciją dėl argumentų Destia byloje dėl Suomijos kelių administravimo tarnybos restruktūrizavimo (OL L 270, 2008 10 10, p. 1).

155

Destia

(156)  1974 m. liepos 2 d. sprendimo Italija prieš Komisiją, 173/73, Rink. p. 709, 13 punktas; 1987 m. vasario 24 d. sprendimo Deufil, C-310/85, Rink. p. 901, 8 punktas; 1996 m. rugsėjo 26 d. sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, C-241/94, Rink. p. I-4551, 20 punktas.

156

Italija prieš Komisiją

Deufil

Prancūzija prieš Komisiją

(157)  1994 m. kovo 15 d. sprendimo Banco Exterior de España, C-387/92, Rink. p. I-877, 13 ir 14 punktai, 2006 m. sausio 10 d. sprendimo Cassa di Risparmio di Firenze ir kiti, 222/04, Rink. p. I-289, 131 punktas.

157

Banco Exterior de España

Cassa di Risparmio di Firenze ir kiti

(158)  Žr., pvz., sprendimą dėl La Poste (OL L 63, 2008 3 7, p. 16) ir 2008 m. rugpjūčio 20 d. sprendimą dėl France Télécom, C 25/2008.

158

La Poste

France Télécom

(159)  St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.).

159

St.prp.

Tillegg

(160)  Sprendimo Belgija prieš Komisiją, C-5/01, minėta pirmiau, 40 punktas, ir sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, C-241/94, minėta pirmiau, 12 punktas.

160

Belgija prieš Komisiją

Prancūzija prieš Komisiją

(161)  Žr. pvz., Gaires dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti 3.2.6 skirsnį ir 1999 m. spalio 5 d. sprendimo Prancūzija prieš Komisiją, C-251/97, Rink. p. I-6639, 40 punktą. Taip pat žr. Komisijos sprendimus OTE (OL L 243, 2008 9 11, p. 7), La Poste (OL L 63, 2008 3 7, p. 16) ir France Télécom C 25/2008, 2008 m. rugpjūčio 20 d.

161

Prancūzija prieš Komisiją

OTE

La Poste

France Télécom

(162)  1996 m. m. rugsėjo 26 d. sprendimas Prancūzija prieš Komisiją, C-241/94, Rink. p. I-4551.

162

Prancūzija prieš Komisiją

(163)  2002 m. gruodžio 12 d. sprendimo Belgija prieš Komisiją, C-5/01, Rink. p. I-11991, 40 punktas.

163

Belgija prieš Komisiją

(164)  Netinkamas naudoti mašinas ir kitus įrenginius nustatė įmonės Mesta AS mašinų skyrius prižiūrint logistikos ir pirkimų direktoriui. Mesta auditorius patikrino, ar lėšos buvo panaudotos laikantis vidaus nurodymų (kurie pagrįsti tokiais parengiamaisiais teisės aktais, kaip St.prp. Nr. 1 Tillegg Nr. 1 (2002–2003 m.)).

164

Mesta AS

Mesta

St.prp.

Tillegg

(165)  Plg. su 2009 m. liepos 6 d. Norvegijos institucijų rašto (dok. Nr. 523766) 3 priedu.

165

(166)  Plg. su Mesta įstatymo 4 skirsniu.

166

Mesta

(167)  Komisijos direktyva 2006/111/EB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo ir dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse (toliau – Skaidrumo direktyva); OL L 195, 1980 7 29, p. 35, su pakeitimais, padarytais OL L 229, 1985 8 28, p. 20, OL L 254, 1993 10 12, p. 16, ir OL L 193, 2000 7 29, p. 75. Direktyva įtraukta į EEE susitarimą XV priedo 1a punktu.

167

(168)  Pvz., 2003 m. kovo 6 d. sprendimas Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją, jungtinės bylos T-228/99 ir T-233/99, Rink. p. II-435.

168

Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją

(169)  Žr. Valstybės pagalbos gaires dėl valstybės pagalbos nuostatų taikymo valstybės įmonėms gamybos pramonės sektoriuje. Tačiau šios gairės taip pat taikomos ir kitiems sektoriams. Principas išaiškintas 3 skirsnyje, kuriame nustatyta, kad „siekiant užtikrinti neutralumo principo laikymąsi, pagalba turi būti vertinama kaip skirtumas tarp sąlygų, kuriomis lėšas valstybės įmonei suteikė valstybė, ir sąlygų, kurias privatus investuotojas laikytų priimtinomis, teikdamas lėšas panašiai privačiai įmonei, jei privatus investuotojas veikia įprastomis rinkos ekonomikos sąlygomis“ (toliau – „rinkos ekonomikos investuotojo principas“).

169

(170)  Žr. Valstybės pagalbos gairių dėl įmonių valstybės nuosavybės ir pagalbos valstybės įmonėms taisyklių 6 punkto c papunkčio pirmąją įtrauką.

170

(171)  Valstybės pagalbos gairių dėl valstybės pagalbos nuostatų taikymo valstybės įmonėms apdirbamosios pramonės sektoriuje 7.1 skirsnis. Pirmosios instancijos teismas patvirtino šį rinkos ekonomikos investuotojo principo taikymo būdą; žr. 2003 m. kovo 6 d. sprendimo Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją, T-228/99 ir T-233/99, Rink. p. II-435, 254 ir 258 punktus.

171

Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją

(172)  2005 m. birželio 15 d. sprendimo Olsen prieš Komisiją, T-17/02, Rink. p. II-2031, 264 punktas (dėl apeliacinio skundo: C-320/05 P (OL C 271, 2005 10 29, p. 14)) ir 2007 m. kovo 29 d. sprendimo Scott prieš Komisiją, T-366/00, Rink. p. 2007-II-797, 134 punktas (dėl apeliacinio skundo: C-290/07 P (OL C 183, 2007 8 4, p. 25)).

172

Olsen prieš Komisiją

Scott prieš Komisiją

(173)  2007 m. kovo 29 d. sprendimo Scott prieš Komisiją, T-366/00, minėta pirmiau, 137 punktas.

173

Scott prieš Komisiją

(174)  2004 m. rugsėjo 16 d. sprendimo Valmont prieš Komisiją, T-274/01, Rink. p. II-3145, 72 punktas.

174

Valmont prieš Komisiją

(175)  Neatsižvelgiant į vėlesnius 44 mln. NOK vertės pirkimus.

175

(176)  Deloitte & Touche užduotis šiuo atžvilgiu buvo užbaigti pradėtą darbą prieš vertinimo principų pakeitimą.

176

Deloitte & Touche

(177)  Kaip nurodyta I dalies 2.4.6 skirsnyje, diskontuotas pinigų srautas apėmė ir galiojančias, ir būsimas sutartis diskontuoto pinigų srauto dešimties metų laikotarpiu.

177

(178)  Valstybės pagalbos gairės dėl valstybės pagalbos teikimo aspektų valdžios institucijoms parduodant žemę ir pastatus.

178

(179)  Žr., pvz., 1999 m. sausio 28 d. sprendimą Bretagne Angleterre Irlande prieš Komisiją, T-14/96, Rink. p. II-319.

179

Bretagne Angleterre Irlande prieš Komisiją

(180)  Minėtas sprendimas Bretagne Angleterre Islande prieš Komisiją, T-14/96, ir 2002 m. spalio 17 d. sprendimas Linde prieš Komisiją, T-98/00, Rink. p. II-3961. Taip pat žr. 2004 m. rugpjūčio 12 d. Komisijos sprendimo N 44/04 dėl nacionalinės kritusių gyvulių schemos (Jungtinė Karalystė) 33 punktą ir sprendimo N 110/08 dėl uostų infrastruktūros ir JadeWeserPort projekto valstybės finansavimo (Vokietija) 75–80 punktus.

180

Bretagne Angleterre Islande prieš Komisiją

Linde prieš Komisiją

JadeWeserPort

(181)  T. y. Viešųjų kelių administracijos.

181

(182)  2003 m. liepos 24 d. sprendimas Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, Rink. p. I-7747. Taip pat žr. 2008 m. vasario 12 d. sprendimą BUPA ir kiti prieš Komisiją, T-289/03, Rink. p. II-81.

182

Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg

BUPA ir kiti prieš Komisiją

(183)  Kaip pareiškė Norvegijos institucijos, prieš 2003 m. sausio 1 d.„Norvegijos viešųjų kelių administracijos gamybos skyrius pasamdė keletą privačių operatorių tam tikroms užduotims, pvz., valyti sniegą tam tikruose rajonuose, atlikti“. Šie privatūs operatoriai buvo paprasčiausiai subrangovai.

183

(184)  Pavyzdžiui, Oslo savivaldybė per Kelių ir transporto tarnybą (norv. Samferdselsetaten), kuri atsako už kelių priežiūrą žiemos laikotarpiu (sniego šalinimą ir druskos barstymą 1 240 kilometrų savivaldybės kelių ir gatvių, taip pat šaligatvių palei tokius kelius), darbams atlikti sudarė sutartis su tokiomis įmonėmis kaip Oslo Vei, ISS Landscaping ir Mesta AS: http://www.samferdselsetaten.oslo.kommune.no/article4242-8963.html

184

Samferdselsetaten

Oslo Vei

ISS Landscaping

Mesta AS

(185)  Pavyzdžiui, Mesta AS sudarė sutartį dėl kelių techninės priežiūros žiemos sezonu Oslo savivaldybėje.

185

Mesta AS

(186)  Tokia, pvz., buvo Bærum sutarčiai nustatyta kaina (apytiksliai 75 mln. NOK).

186

Bærum

(187)  Destia byla dėl Suomijos kelių administravimo tarnybos restruktūrizavimo (OL L 270, 2008 10.10, p. 1) 234 konstatuojamoji dalis.

187

Destia

(188)  Plg. su ViaNova ataskaita, kurioje atskleista, kad laikinųjų sutarčių, dėl kurių vėliau 2003 m. buvo skelbiami viešieji konkursai, kainų lygis buvo maždaug 32 % žemesnis už įmonei Mesta AS perduotų panašių laikinųjų sutarčių pradinį kainų lygį.

188

ViaNova

Mesta AS

(189)  Žr. Valstybės pagalbos gairių dėl valstybės pagalbos priemonių dėl tiesioginio verslo apmokestinimo 3 skirsnio 2 punktą.

189

(190)  2005 m. gruodžio 14 d. Institucija priėmė neigiamą sprendimą (318/05/COL), kuriame laikėsi nuomonės, kad įmonės Entra AS atleidimas nuo dokumentų rinkliavos ir registracijos mokesčio mokėjimo 2000 m. liepos mėn. (perduodant valstybės nekilnojamąjį turtą įmonei Entra) buvo susijęs su valstybės pagalba, kuri nedera su EEE susitarimo veikimu. Tame sprendime Institucija laikėsi nuomonės, kad atleidimas nebuvo įtrauktas į administracinę praktiką, pagal kurią galėtų būti laikomas bendro pobūdžio priemone, nes administracinės praktikos („tęstinumo principo“) taikymas įmonių reorganizavimui nebuvo administracinė praktika Entra įsteigimo metu.

190

Entra

Entra

(191)  Komisijos direktyva 2006/111/EB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo ir dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse (toliau – Skaidrumo direktyva).

191

(192)  Žr., pvz., 2004 m. spalio 20 d. Komisijos sprendimą 2006/741/EB dėl Vokietijos pagalbos bankui Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale (dabar HSH Nordbank AG) (OL L 307, 2006 11 7, p. 134).

192

Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale

HSH Nordbank AG

(193)  Sprendimas Nr. 318/05/COL.

193

(194)  Sprendimo Nr. 318/05/COL II dalies 1.2.1 skirsnis.

194

(195)  Šiuo atžvilgiu žr. 1980 m. rugsėjo 17 d. sprendimo Philip Morris prieš Komisiją, 730/79, Rink. p. 2671, 11 punktą, kuriame nustatyta: „Jei Bendrijoje vykdant tarpusavio prekybą valstybės suteikta finansinė pagalba sustiprina vienos įmonės padėtį kitų konkuruojančių įmonių atžvilgiu, pagalbos skyrimas vertinamas kaip padaręs poveikį konkuruojančioms įmonėms“.

195

Philip Morris prieš Komisiją

(196)  Žr., pvz., svarstymus sprendimuose dėl EDF (Prancūzija) (OL L 49, 2005 2 22, p. 9), Destia (Suomija) (OL L 270, 2008 10 10, p. 1), OTE (Graikija) (OL L 243, 2008 9 11, p. 7), La Poste (Prancūzija) (OL L 63, 2008 3 7, p. 16) ir Royal Mail (Jungtinė Karalystė), C/2007, 2009 m. balandžio 8 d.

196

EDF

Destia

OTE

La Poste

Royal Mail

(197)  Tokia išvada padaryta 2007 m. liepos 18 d. Institucijos sprendime Nr. 349/07/COL dėl Norvegijos kelių administracijos Miorės ir Rumsdalio rajono biuru.

197

(198)  Plg. su Mesta interneto svetaine www.mesta.no ir 2008 m. Mesta AS metine ataskaita, p. 2.

198

Mesta

Mesta AS

(199)  Kompensacijos už viešąją paslaugą gairės įsigaliojo 2005 m. gruodžio 20 d. Gairių 25 punkte nustatyta, kad pagalbos, apie kurią nepranešta, atveju Institucija taiko nuostatas, kurios galiojo suteikiant pagalbą, išskyrus atvejus, kai pagalba suteikta jau priėmus gaires – tokiu atveju turi būti taikomos gairės. Paslaugos, kurias įmonė Mesta AS teikė pagal laikinąsias sutartis, apėmė 2003–2006 m. laikotarpį, o tai laikotarpis ir prieš, ir po 2005 m., tad Kompensacijos už viešąją paslaugą gairės taikomos pagal analogiją.

199

Mesta AS

(200)  2006 m. balandžio 7 d. sprendimo byloje E-9/04 Islandijos bankininkų ir vertybinių popierių maklerių asociacija prieš ELPA priežiūros instituciją, ELPA teismo ataskaita, 42 p., 65 punktas.

200

Islandijos bankininkų ir vertybinių popierių maklerių asociacija prieš ELPA priežiūros instituciją

(201)  Komisijos sprendimai, susiję su kelių ir jungiamųjų tunelių technine priežiūra: N 562/05 (Italija) Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB), 2006 5 16; N 420/05 (Prancūzija) Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire, 2006 2 22, ir N 321/01 (Prancūzija) Tunnel Routière du Fréjus, 2001 6 20. Taip pat žr. sprendimo Destia byloje (OL L 270, 2008 10 10, p. 1) 214–216 konstatuojamąsias dalis.

201

Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB)

Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire

Tunnel Routière du Fréjus

Destia

(202)  Panašu į tai, kokiu būdu su viešąja paslauga susiję įpareigojimai buvo patikėti pirmesnėje išnašoje nurodytuose Komisijos sprendimuose.

202

(203)  Nerizikingų palūkanų norma, t. y. 3,85 %, pagrįsta penkerių metų trukmės valstybės obligacijų grąža (2003–2007 m.), plg. su Norvegijos centrinio banko informacija.

203

(204)  Rinkos rizikos priedas rodo grąžą, kurios operatoriai reikalauja už kapitalą, palyginti su nerizikingomis investicijomis. 5 % rinkos rizikos priedas pagrįstas tuo, kad operatoriai paprastai reikalauja 3–6 %. Priedas yra 0,5 % didesnis nei 2008 m. PriceWaterhouseCoopers ataskaitoje Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008 (toliau – 2008 m. PWC ataskaita) nustatyta norma. PWC ataskaita buvo paskelbta steigiant Mesta grupę; ją patikrino audito įmonė BDO Noraudit.

204

PriceWaterhouseCoopers

Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008

PWC

PWC

Mesta

BDO Noraudit

(205)  Atitinka PriceWaterhouseCoopers vertės nustatymo gerąją praktiką; plg. su PWC 2008 m. ataskaita.

205

PriceWaterhouseCoopers

PWC

(206)  Plg. su 2008 m. PWC ataskaita.

206

PWC

(207)  Plg. su 2008 m. PWC ataskaita.

207

PWC

(208)  Iš 2003 m. į 2004 m. perkelta suma sudarė mažiau nei 10 % metinės kompensacijos pagal Kompensacijos už viešąją paslaugą gairių 20 skirsnį.

208

(209)  Sprendimas Nr. 318/05/COL.

209

---