# Jurnalul Oficial L 300/2011

| | ISSN 1977-0782
  doi:10.3000/19770782.L_2011.300.ron |
| --- | --- |
| Jurnalul Oficial
  al Uniunii Europene | L 300 |
| | |
| Ediţia în limba română | Legislaţie | Anul 5417 noiembrie 2011 |

ISSN 1977-0782

doi:10.3000/19770782.L_2011.300.ron

Jurnalul Oficial

al Uniunii Europene

L 300

Ediţia în limba română

Legislaţie

Anul 5417 noiembrie 2011

---

| Cuprins | | IV   Acte adoptate înainte de 1 decembrie 2009, în temeiul Tratatului CE, al Tratatului UE și al Tratatului Euratom | Pagina |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | Decizia nr. 390/09/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 7 octombrie 2009 privind înființarea întreprinderii Mesta AS (Norvegia) | 1 |

Cuprins

IV   Acte adoptate înainte de 1 decembrie 2009, în temeiul Tratatului CE, al Tratatului UE și al Tratatului Euratom

Pagina

*

Decizia nr. 390/09/COL a Autorității AELS de Supraveghere din 7 octombrie 2009 privind înființarea întreprinderii Mesta AS (Norvegia)

1

| RO | Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.
  Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc. |
| --- | --- |

RO

Actele ale căror titluri sunt tipărite cu caractere drepte sunt acte de gestionare curentă adoptate în cadrul politicii agricole şi care au, în general, o perioadă de valabilitate limitată.

Titlurile celorlalte acte sunt tipărite cu caractere aldine şi sunt precedate de un asterisc.

---

IV Acte adoptate înainte de 1 decembrie 2009, în temeiul Tratatului CE, al Tratatului UE și al Tratatului Euratom

| 17.11.2011 | RO | Jurnalul Oficial al Uniunii Europene | L 300/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.11.2011

RO

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

L 300/1

---

DECIZIA NR. 390/09/COL A AUTORITĂȚII AELS DE SUPRAVEGHERE

din 7 octombrie 2009

privind înființarea întreprinderii Mesta AS (Norvegia)

AUTORITATEA AELS DE SUPRAVEGHERE (1),

AVÂND ÎN VEDERE Acordul privind Spațiul Economic European (2), în special articolele 61-63 și Protocolul 26,

AVÂND ÎN VEDERE Acordul dintre statele AELS privind instituirea unei Autorități de Supraveghere și a unei Curți de Justiție (3), în special articolul 24,

AVÂND ÎN VEDERE articolul 1 alineatul (2) partea I și articolul 4 alineatul (4), articolul 6, articolul 7 alineatul (3) partea a II-a din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție (4),

AVÂND ÎN VEDERE Orientările Autorității cu privire la aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE (5), în special secțiunea privind ajutorul de stat sub forma compensației pentru obligația de serviciu public,

AVÂND ÎN VEDERE Decizia Autorității din 14 iulie 2004 privind punerea în aplicare a dispozițiilor de punere în aplicare menționate la articolul 27 partea a II-a din Protocolul 3 (6),

DUPĂ CE părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior (7) și având în vedere observațiile acestora,

ÎNTRUCÂT:

I.   DATE FACTUALE

1.   PROCEDURĂ

Prin scrisoarea din 30 august 2004, Autoritatea a primit o plângere împotriva autorităților norvegiene în legătură cu înființarea întreprinderii Mesta AS, creată în vederea preluării activităților de producție desfășurate în cadrul Administrației Drumurilor Publice din Norvegia (8). Scrisoarea a fost primită și înregistrată de Autoritate la 2 septembrie 2004 (document nr. 291537).

După mai multe schimburi de corespondență (9), Autoritatea a informat autoritățile norvegiene, prin scrisoarea din 18 iulie 2007, cu privire la adoptarea Deciziei nr. 350/07/COL de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 1 alineatul (2) partea I din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție în legătură cu măsurile adoptate în contextul înființării întreprinderii Mesta AS („decizia de inițiere a procedurii”).

Prin scrisoarea din 7 decembrie 2007, autoritățile norvegiene au transmis observații (documentul nr. 456844). Decizia de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și în Suplimentul SEE și invita părțile interesate să își prezinte observațiile (10). La 29 ianuarie, precum și la 4, 21 și 27 februarie 2008 (documentele nr. 461463, 463234, 466015 și 467170), Autoritatea a primit observații de la patru părți interesate. Observații suplimentare au fost primite la 4 aprilie 2008 (documentul nr. 472381). Prin scrisorile din 21 februarie și 7 aprilie 2008 (documentul nr. 463245 și 472529), Autoritatea a înaintat aceste observații autorităților norvegiene, cărora li s-a oferit posibilitatea să răspundă. Prin scrisoarea din 23 mai 2008 (documentul nr. 478082), autoritățile norvegiene și-au prezentat observațiile.

În toamna anului 2008 și în primăvara anului 2009, Autoritatea și autoritățile norvegiene au comunicat informal prin telefon și prin poșta electronică în legătură cu acest caz. Informațiile primite de către Autoritate în acest context au fost consolidate de autoritățile norvegiene într-o scrisoare transmisă pe cale electronică de către Ministerul Administrației Guvernamentale și Reformei la 6 iulie 2009 (documentul nr. 523766) (11).

2.   CONTEXTUL EXISTENȚEI PRESUPUSULUI AJUTOR

2.1.   PLÂNGEREA ÎMPOTRIVA PRESUPUSEI IMPLICĂRI A AJUTORULUI DE STAT

Administrația Drumurilor Publice din Norvegia este responsabilă pentru construirea și întreținerea drumurilor, podurilor și tunelurilor naționale și municipale. Înainte de 1 ianuarie 2003, Administrația Drumurilor din Norvegia gestiona departamente interne de producție (desemnate în continuare în mod colectiv ca „departamentul de producție”) prin intermediul unor oficii districtuale care efectuau lucrările de construcții în numele Administrației Drumurilor Publice. Cu toate acestea, în 2001-2002, autoritățile norvegiene au decis să desfășoare o restructurare generală a activităților interne de producție. În acest sens, guvernul a propus parlamentului separarea activităților de producție ale Administrației Drumurilor Publice și preluarea acestora de către o societate cu răspundere limitată aflată în proprietatea statului (12). Funcțiile administrative, care constau în planificarea viitoarelor activități de construcții, inclusiv organizarea licitațiilor publice, au rămas în cadrul administrației publice.

Prin urmare, la 1 ianuarie 2003, activitățile de producție ale departamentului de producție din cadrul Administrației Drumurilor Publice au fost separate de stat și transferate unei întreprinderi nou înființate, Mesta AS. Toate activele, drepturile și obligațiile departamentului de producție au fost transferate către Mesta AS sub formă de contribuții în natură (13). Activele includeau utilaje și echipamente, precum și contracte de servicii încheiate între departamentul de producție și Administrația Drumurilor Publice. În schimb, statul a primit acțiuni în cadrul noii întreprinderi. În prezent, Mesta AS desfășoară activități de construcție și întreținere, în concurență cu alți operatori de pe această piață.

Reclamantul a susținut că Mesta AS a beneficiat de ajutor de stat, contrar articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, în patru privințe: (i) statul a finanțat costurile de restructurare, (ii) activele fixe transferate către Mesta AS au fost evaluate la o valoare situată sub prețul pieței în soldul de deschidere, (iii) Mesta AS a beneficiat de subvenții încrucișate ca urmare a preluării de către întreprindere a portofoliului anterior de contracte al departamentului de producție și (iv) Mesta AS nu a plătit taxele pentru documente și înregistrare datorate în mod normal în cazul transferului de proprietăți imobiliare.

În cele ce urmează sunt descrise datele factuale relevante pe baza cărora să se evalueze dacă fiecare dintre aceste măsuri a implicat un ajutor de stat.

2.2.   RESTRUCTURARE ȘI ALTE MĂSURI DE REORGANIZARE

Conform activității legislative pregătitoare, aproximativ 4 750 din angajații departamentului de producție (dintr-un total de 5 000) urmau să fie transferați la întreprinderea nou înființată, Mesta AS (14). În momentul transferului către Mesta AS, angajații urmau să își piardă statutul de funcționari publici. Având în vedere că angajații aveau dreptul să refuze un astfel de transfer, a fost necesar să li se acorde anumite stimulente pentru a-i încuraja să îl accepte (15). În plus, pentru a se asigura constituirea unei întreprinderi viabile din punct de vedere comercial, a fost necesară reducerea numărului de angajați cu aproximativ 1 700 de persoane, până la aproximativ 3 050 (16).

Activitățile legislative pregătitoare instituie diferite măsuri de „restructurare” prevăzute de autoritățile norvegiene. Patru dintre măsuri constau în (i) menținerea temporară a drepturilor de pensie aferente funcționarilor publici (17), (ii) menținerea dreptului de pensionare la o vârstă specială (18), (iii) pachete de pensionare anticipată și diferite alte măsuri presupunând (iv) mutare, deplasare, menținerea salariului și reînnoirea utilajelor (19). Acestea sunt prezentate ca „măsuri de restructurare” și sunt finanțate prin subvenții directe. Inițial, un alt element de cost, (v) salarii compensatorii (20). fost prevăzut cu finanțare directă. Cu toate acestea, imediat anterior întocmirii soldul de deschidere al întreprinderii Mesta AS, autoritățile norvegiene au decis că toate costurile de acest tip ar trebui să fie acoperite printr-o contribuție de capital în favoarea întreprinderii Mesta AS, sub formă de capital propriu.

Costul total al celor patru măsuri de restructurare finanțate prin subvenție directă a fost estimat inițial la 1 468 de milioane NOK (redus la valorile curente), statul urmând să ramburseze această sumă întreprinderii Mesta AS în rate, pe o perioadă de trei ani, între 2003 și 2005 (21). Aceste costuri de restructurare nu au fost incluse în soldul de deschidere al întreprinderii Mesta AS, deoarece costurile de restructurare urmau să fie finanțate din bugetul de stat pentru cei trei ani 2003, 2004 și 2005 (22).

Conform bugetului din 2006, întreprinderea Mesta AS a primit în total 993,6 milioane NOK din partea statului pentru acoperirea costurilor de restructurare (23). Până la 30 iunie 2008, Mesta AS a utilizat 879,6 milioane NOK din această sumă, în timp ce costurile totale de restructurare au fost estimate la 1 097,8 milioane NOK (până în 2013) (24). Autoritățile norvegiene au explicat că, deși inițial se prevăzuse că statul urma să acopere toate costurile de restructurare (ceea ce presupune că, în cazul în care estimarea inițială a costurilor de restructurare la 1 468 de milioane NOK s-ar fi dovedit insuficientă, statul urma să acorde fonduri suplimentare), bugetele pentru 2007 și 2008 arată în mod clar că Mesta AS nu urma să beneficieze de alte fonduri pentru restructurare în afara celor 993,6 milioane NOK deja acordate (25).

Autoritățile norvegiene au explicat că, în situația puțin probabilă în care costurile de restructurare se dovedesc mai reduse decât suma primită de Mesta AS, suma în exces trebuie să fie rambursată statului.

În ceea ce privește reglementarea, autoritățile norvegiene au adoptat o lege privind transferul activităților de producție ale Administrației Drumurilor Publice către o societate de stat cu răspundere limitată, care reglementează unele dintre drepturile angajaților transferați de la Administrația Drumurilor Publice către Mesta AS (denumită în continuarea „Legea privind întreprinderea Mesta”) (26).

2.2.1.   
  Generalități

Autoritățile norvegiene au explicat că principala dificultate în ceea ce privește transferul angajaților de la departamentul de producție către Mesta AS a constat în crearea cadrului necesar pentru ca noua societate să funcționeze în condiții similare cu cele ale concurenților săi, asigurându-se astfel un mediu concurențial echitabil. Autoritățile norvegiene au decis să transfere forța de muncă către Mesta AS și ca această întreprindere (spre deosebire de Administrația Drumurilor) să fie responsabilă pentru punerea în aplicare a măsurilor de transfer și reducere a forței de muncă. Aceste aspecte și soluționarea lor reprezentau o componentă și o condiție a liberalizării și deschiderii pieței rețelei naționale de drumuri. Statul norvegian nu ar fi deschis această piață dacă nu ar fi avut posibilitatea de a înființa o nouă societate, cu un număr suficient de angajați. Autoritățile norvegiene au susținut că acest aspect a constituit contextul negocierilor dintre stat și sindicate privind transferul angajaților de la departamentul de producție către Mesta AS. Negocierile au avut ca rezultat, la 4 iunie 2002, încheierea unei „înțelegeri” între părți privind menținerea temporară a unora dintre drepturile de care beneficiază funcționarii publici și posibilitatea de a oferi unele măsuri, precum pensionarea anticipată, menite să reducă forța de muncă (27). Elementele specifice ale acestei înțelegeri sunt prezentate în subsecțiunile de mai jos (28).

Înainte de 1 ianuarie 2003 a fost înființat un Consiliu de administrație interimar al Mesta AS („consiliul interimar”) în vederea reprezentării viitoarei întreprinderi. Autoritățile norvegiene au explicat că acest consiliu interimar nu a participat la negocierile referitoare la angajați. Totuși, dreptul la salarii compensatorii a fost inclus în Legea privind întreprinderea Mesta (29). Prin contrast, pentru alte drepturi de care beneficiază funcționarii publici, nu au existat alte legi sau instrumente juridice de reglementare.

Înainte de a descrie condițiile înțelegerii, trebuie prezentat pe scut statutului angajaților din departamentul de producție înainte de a fi transferați către Mesta AS: autoritățile norvegiene au explicat că angajații din departamentul de stat erau angajați ai statului. Legislația norvegiană prevede că angajații statului dețin statutul de funcționari publici (30) și pentru acești angajați apartenența la fondul de pensii de stat („Statens pensjonskasse” sau „SPK”) este obligatorie (31). Prin urmare, apartenența la SPK garantează drepturile de pensie ale funcționarilor publici. În plus, în temeiul unei legi care stabilește condițiile de pensionare specială (anticipată) a funcționarilor publici, unii dintre funcționarii publici din departamentul de producție (precum șoferii sau bucătarii) aveau dreptul de a se pensiona la o anumită vârstă (anticipat) (32).

Deoarece statutul de funcționar public este condiționat de angajarea la stat, angajații transferați către Mesta AS au încetat să mai fie funcționari publici la 1 ianuarie 2003. Dacă măsurile în cauză privind forța de muncă nu ar fi fost adoptate, acești angajați și-ar fi pierdut drepturile aferente statutului de funcționar public (33). Autoritățile norvegiene au explicat că, în conformitate cu legislația norvegiană, transferul departamentului de producție către întreprinderea Mesta AS este calificat ca „transfer de întreprindere” (34). În conformitate cu normele privind transferul de întreprinderi, contractele de muncă ale angajaților transferați au fost transferate către noua întreprindere, cu excepția drepturilor de pensie (35). Deoarece noul angajator nu făcea parte din stat, autoritățile norvegiene au explicat că funcționarii publici din cadrul departamentului de producție aveau dreptul de a refuza transferul către Mesta AS. Totuși, prin refuzul unui transfer, aceștia riscau, în cazul în care nu se găsea un post similar, să fie concediați în conformitate cu normele generale în vigoare privind funcționarii publici: în astfel de cazuri, funcționarii publici au dreptul de prioritate la ocuparea posturilor vacante în cadrul administrației publice (dar nu au dreptul la salarii compensatorii) (36).

Așadar, deși angajații puteau opta să rămână angajați de stat, transferul angajaților departamentului de producție către noua entitate (Mesta AS) constituia o condiție a liberalizării. Ținând seama de aceasta, autoritățile norvegiene au fost obligate să ofere angajaților stimulente suplimentare pentru a-i încuraja să accepte transferul.

(i)   Menținerea temporară a drepturilor de pensie de care beneficiază funcționarii publici

După cum s-a arătat mai sus, angajații Administrației Drumurilor Publice aveau statut de funcționari publici, pe care l-au pierdut în momentul transferului către Mesta AS. Cu toate acestea, pe baza înțelegerii susmenționate între sindicate și stat, angajații urmau să beneficieze de menținerea drepturilor de pensie pentru funcționarii publici pe parcursul unei perioade de tranziție de 5 ani (între 1 ianuarie 2003 și sfârșitul anului 2007). Finanțarea acordată de stat întreprinderii Mesta AS este destinată acoperirii costurilor suplimentare în scopul asigurării pentru angajați a unor contribuții la sistemul de pensii egale cu cele ale funcționarilor publici în perioada relevantă (37).

După cum s-a arătat mai sus, apartenența la SPK garantează drepturile de pensie ale funcționarilor publici, iar costurile aferente acestor drepturi sunt plătite către SPK. Prin urmare, în scopul asigurării regimului tranzitoriu de cinci ani, angajații au rămas membri ai SPK. În plus, pentru a putea plăti contribuțiile angajaților săi, Mesta AS a solicitat și i s-a acordat calitatea de membru al SPK (38).

Subvenția de stat acordată întreprinderii Mesta AS este limitată la diferența dintre costurile medii ale unui plan de pensii private standard și costurile (mai ridicate) de menținere a apartenenței la SPK. În timp ce estimarea inițială era de aproximativ 395 de milioane NOK (39), autoritățile norvegiene au declarat că, până la 30 iunie 2007, costurile acumulate se ridicau la 277,3 milioane NOK (excluzând costurile administrative) (40).

(ii)   Menținerea dreptului la o vârstă specială de pensionare

După cum s-a arătat mai sus, unii dintre funcționarii publici transferați către Mesta AS aveau dreptul de a se pensiona mai devreme (respectiv, la 65 de ani) decât vârsta normală de pensionare de 67 de ani. Conform înțelegerii dintre sindicate și stat, angajații din departamentul de producție care în momentul înființării întreprinderii Mesta AS (1 ianuarie 2003) aveau cel mult 10 ani până la pensionare (adică cei în vârstă de cel puțin 55 de ani) au primit dreptul de a-și menține vârsta de pensionare specială de 65 de ani (41). Acest lucru a fost posibil deoarece angajații erau în continuare membri ai SPK, astfel cum s-a arătat mai sus.

Finanțarea de la bugetul de stat pentru Mesta AS acoperă diferența între costurile medii ale unui plan de pensii standard și costurile menținerii vârstei de pensionare speciale. În timp ce estimarea inițială a costurilor se ridica la aproximativ 85 de milioane NOK (42) (inclusiv costurile administrative, reprezentând aproximativ 5 % din suma totală), costurile totale acumulate până la 30 iunie 2007 erau de 26,5 milioane NOK (excluzând costurile administrative) (43).

(iii)   Pachetele de pensii anticipate

Înțelegerea dintre sindicate și stat prevede, de asemenea, că pe parcursul unei perioade de 3 ani (între 1 ianuarie 2003 și sfârșitul anului 2005), Mesta AS poate oferi angajaților transferați de la departamentul de producție posibilitatea de a se pensiona la vârsta de 60 de ani, în locul vârstei normale de pensionare de 67 de ani (44). Acordarea dreptului la pensionare anticipate rămâne la latitudinea întreprinderii în cauză, pe baza evaluării individuale a angajaților (45).

Finanțarea de stat pentru Mesta AS acoperă diferența între costurile medii ale unui plan de pensii private standard și costurile pensiei anticipate. În lucrările legislative pregătitoare, costurile finanțate de stat ale planurilor de pensie anticipate (inclusiv costurile administrative, reprezentând aproximativ 5 % din costurile totale) au fost estimate a se ridica la 911 milioane NOK (46). Autoritățile norvegiene au explicat că aproximativ 470 de angajați au utilizat acest plan, costurile totale acumulate până la 30 iunie 2007 fiind de 691,9 milioane NOK (excluzând costuri administrative) (47).

(iv)   Mutarea, deplasarea, menținerea salariului și reînnoirea utilajelor

Conform documentelor bugetare pregătitoare, acest element de cost include costurile de mutare („flyttekostnader”), deplasare („pendlergodtgjørelse”), menținerea salariului („bibehold av lønn”) și reînnoirea utilajelor („maskiner–sanering”) (48). Autoritățile norvegiene au explicat că acesta mai include costurile legate de mutarea sediilor („kontor–flyttekostnader”), mutarea unităților de întreținere și asistență („støttepunkter–flyttekostnader”) și transferul arhivelor („arkivoverføring”).

Cu excepția măsurii privind menținerea salariului (care nu a fost pusă în aplicare și, prin urmare, nu a presupus costuri) toate măsurile au fost aplicate în momentul înființării întreprinderii Mesta AS și au durat până la sfârșitul anului 2005. În timp ce costurile totale ale tuturor măsurilor au fost estimate inițial a se ridica la 77 de milioane NOK (49), autoritățile norvegiene au explicat că, în ianuarie 2006, costurile totale acumulate se ridicau la aproximativ 82,4 milioane NOK (excluzând costurile administrative). Statul a plătit aceste costuri (50).

Acest element include costurile suportate în legătură cu relocarea personalului de conducere sau administrativ la Mesta AS. Deoarece în cadrul Mesta AS personalul a preluat funcții în locuri diferite de cele unde lucrase în cadrul Administrației Drumurilor Publice, anumiți angajați au fost nevoiți să își mute domiciliile pentru a ocupa noile locuri de muncă. Exemple de costuri includ costuri de mutare efective și documentate („faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp”), concedii plătite necesare pentru mutare („flyttepermisjon”) și costuri de călătorie legate de inspecția noilor proprietăți („visningsreise”).

Acest element include și costurile considerate necesare pentru a asigura preluarea de către personalul de conducere și administrativ a posturilor din cadrul Mesta AS aflate în locații îndepărtate de domiciliu. Exemple de costuri includ costurile de deplasare între domiciliu și locul de muncă („hjemreise”), costurile de chirie dublă („Dekning av husleie”) (51), indemnizația de combustibil pentru călătoria cu autoturismul între domiciliu și locul de muncă („kjøregodtgjørelse”) și indemnizația de masă („kostgodtgjørelse”).

Acest element include costurile de mutare din sediile Administrației Drumurilor Publice în sediile centrale și regionale ale Mesta AS. Exemple de costuri sunt curățarea sediilor vechi („Rydding og rengjøring av gamle kontorer”), împachetarea articolelor de birou (52) și transportarea acestora către noile birouri („Pakking og transport”), pregătirea, mobilarea și modernizarea noilor birouri ale Mesta AS („Klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer”), precum și costurile administrative ale activităților de mutare („administrasjon av flyttning”).

Acest element include costuri de mutare ale unităților vechi de asistență și întreținere în cele noi, precum și reorganizarea fostelor sedii de activitate și asistență în noile sedii corespunzătoare ale Mesta AS. Sunt incluse instalarea unui nou sistem informatic, necesar deoarece departamentul de producție utiliza un sistem informatic în comun cu alte departamente din Administrația Drumurilor Publice. Exemple specifice de costuri sunt curățarea vechilor unități de întreținere și asistență („rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt”), împachetarea articolelor de birou și transportul acestora către noile sedii („pakking og transport”), pregătirea, mobilarea și modernizarea noilor sedii de activitate, întreținere și asistență („Klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt”) și administrarea activităților de mutare („administrasjon av flytting”).

Acest element include costurile aferente instalării arhivelor electronice și fizice la Mesta AS. Sunt incluse costurile presupuse de separarea arhivelor relevante de alte arhive ale Administrației Drumurilor Publice, precum și costurile legate de înființarea unor arhive noi în cadrul Mesta AS. Exemple de costuri incluse sunt costurile de evaluare a resurselor necesare pentru fiecare arhivă („Ressursbehov pr. arkiv”), fotocopiere („kopiering”), transport („frakt”), pregătire („klargjøring”) și activitatea de asigurare a calității („kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid”).

Deși acest element de cost pare să includă costuri legate de repararea sau renovarea utilajelor, acest lucru este inexact. Autoritățile au explicat că, înainte de reformă, departamentul de producție efectuase lucrări în urma cărora unele utilaje și echipamente au fost abandonate pe șantierele de construcții și reparații (53). Prin urmare, acest element de cost consta în obligațiile reziduale prevăzute în contractele anterioare de lucrări și presupunea curățarea șantierelor („opprydding”) și îndepărtarea, casarea și transportarea utilajelor inutile („fjerning, skroting, og fraktkostnader”). Utilajele care urmau a fi îndepărtate erau vechi, deteriorate și inutilizabile pentru întreprindere și, prin urmare, nu au fost incluse în nicio estimare a valorii utilajelor (sau a întreprinderii în general) (54). Autoritățile norvegiene au explicat că Mesta AS a concesionat o parte din activități unor subcontractanți, în condiții comerciale. Restul lucrărilor au fost efectuate de Mesta AS la tarife orare (fără marja de profit), adică la prețuri mai reduse decât prețurile pieței pentru lucrări similare din acel moment (55). Autoritățile norvegiene au prezentat facturi ale subcontractanților și prețurile practicate de Mesta AS (56).

(v)   Salarii compensatorii

Elementul de cost reprezentat de salariile compensatorii („ventelønn”) nu face parte din ceea ce autoritățile norvegiene numesc „costuri de restructurare”. Cu toate acestea, salariile compensatorii au făcut parte din stimulentele oferite pentru a încuraja angajații să accepte transferul la Mesta AS. Acestea trebuie avute în vedere din perspectiva necesității de reducere a numărului de angajați.

În timp ce angajații transferați de la departamentul de producție și-au pierdut statutul de funcționari publici, anumite drepturi specifice derivate din acest statut au fost totuși menținute pentru o perioadă limitată. Unele dintre aceste drepturi sunt reglementate prin Legea privind întreprinderea Mesta (57). Secțiunea 4 din Legea privind întreprinderea Mesta prevede că, timp de trei ani după angajarea în cadrul Mesta AS la 1 ianuarie 2003, angajații care sunt ulterior concediați și întrunesc anumite condiții (de exemplu, o perioadă minimă de muncă de un an) au dreptul de a primi un post similar în administrația de stat („fortrinnsrett til annen statlig stilling”) sau, în cazul în care un astfel de post este indisponibil, dreptul de a primi salarii compensatorii („ventelønn”).

Salariile compensatorii sunt reglementate de Legea privind funcționarii publici (58). Acestea reprezintă un acord prin care funcționarii publici care au primit preaviz de disponibilizare și care nu au primit un post corespunzător au dreptul (în funcție de condițiile și termenele prevăzute în lege) să primească 2/3 din salariul valabil la data preavizului.

Deși costurile în legătură cu salariile compensatorii erau incluse inițial în costurile de restructurare, Ministerul Muncii a decis ulterior că la identificarea dimensiunii capitalului propriu al Mesta AS ar trebui să se țină seama mai degrabă de costurile estimate. Cu alte cuvinte, mijloacele de finanțare a costurilor relevante urmau să fie injectate de către stat în întreprinderea Mesta AS sub formă de capital propriu (59). Motivul acestei abordări a fost faptul că finanțarea prin capital propriu ar trebui să aibă ca rezultat o utilizare mai prudentă a concedierilor ca instrument de reorganizare a noii societăți. În schimb, ar trebui utilizate mai frecvent alte instrumente de reorganizare (mai puțin costisitoare), cum ar fi concediul cu plată redusă, pachetele de pensii etc.

Deși s-a prevăzut inițial că planul de salarii compensatorii va include 450 de angajați, cu costuri totale de aproximativ 512 milioane NOK (60), această estimare a fost actualizată în octombrie 2002 și modificată la 150 de angajați, cu costuri totale de aproximativ 150 de milioane NOK (61). Prin urmare, pentru determinarea valorii capitalului propriu al Mesta AS, a fost luată în considerare ultima sumă.

Pentru a menține costurile reduse, Mesta AS a utilizat următoarele instrumente alternative (mai ieftine) de reducere a forței de muncă (62). Cu toate acestea, autoritățile norvegiene au explicat că salariile compensatorii și costurile combinate ale acestor măsuri totalizează 359 de milioane NOK (din care 255,1 milioane NOK fuseseră cheltuite până la 21 decembrie 2008) și, prin urmare, depășesc considerabil suma injectată în scopul acoperirii acestor costuri:

| | Pachetele de concediere reprezintă o măsură prin care angajații își încetează activitatea fără a beneficia de salarii compensatorii, în schimbul primirii salariului pe un an și a asistenței financiare pentru găsirea unui nou loc de muncă. |
| --- | --- |

Pachetele de concediere reprezintă o măsură prin care angajații își încetează activitatea fără a beneficia de salarii compensatorii, în schimbul primirii salariului pe un an și a asistenței financiare pentru găsirea unui nou loc de muncă.

| | Pachetele de pensie reprezintă o măsură prin care angajații în vârstă de 62 de ani își încetează activitatea în schimbul garantării primirii a 66 % din salariu până la vârsta de pensionare de 67 de ani și dreptul de a beneficia de drepturi normale de pensie în această perioadă. |
| --- | --- |

Pachetele de pensie reprezintă o măsură prin care angajații în vârstă de 62 de ani își încetează activitatea în schimbul garantării primirii a 66 % din salariu până la vârsta de pensionare de 67 de ani și dreptul de a beneficia de drepturi normale de pensie în această perioadă.

| | Concediul cu salariu redus reprezintă o măsură prin care angajații care urmează să primească dreptul de a se pensiona anticipat (la vârsta de 60 de ani) între 2003 și 2005 au posibilitatea de a înceta activitatea imediat, în schimbul plății a 66 % din salariu până în momentul în care au dreptul să se pensioneze anticipat. |
| --- | --- |

Concediul cu salariu redus reprezintă o măsură prin care angajații care urmează să primească dreptul de a se pensiona anticipat (la vârsta de 60 de ani) între 2003 și 2005 au posibilitatea de a înceta activitatea imediat, în schimbul plății a 66 % din salariu până în momentul în care au dreptul să se pensioneze anticipat.

2.3.   VALOAREA UTILAJELOR ȘI ECHIPAMENTELOR („UTILAJE”) ȘI A PROPRIETĂȚILOR IMOBILIARE ȘI CLĂDIRILOR („PROPRIETĂȚI IMOBILIARE”) ÎN SOLDUL DE DESCHIDERE

În cele ce urmează este prezentată o imagine de ansamblu a procesului de estimare a valorii activelor fixe în soldul final de deschidere al Mesta AS. Pentru desfășurarea acestui proces sa apelat la serviciile a doi auditori: firma Ernst & Young a fost angajată de Administrația Drumurilor Publice pentru înființarea noii întreprinderi, în timp ce Ministerul Transporturilor și Telecomunicațiilor a angajat firma Deloitte & Touche pentru a verifica calitatea procesului de evaluare a activelor și a propunerii privind soldul de deschidere, precum și procesul, metodele și principiile aplicate în acest context. Ulterior, Ernst & Young a devenit auditorul Mesta AS.

Pe scurt, în mai 2002, auditorii au început estimarea valorii activelor pe baza principiului continuității simulate (valoarea contabilă reconstruită), dar au schimbat principiul de evaluare în „valoare reală” în august 2002. Au fost efectuate evaluări individuale (sau de grup) atât cu privire la utilaje, cât și cu privire la proprietăți imobiliare (descrise în detaliu în secțiunea 2.3.1). În octombrie 2002, auditorii au evaluat valoarea justă a activității totale continue a Mesta AS pe baza metodei fluxului de numerar actualizat (descrisă în detaliu în secțiunea 2.3.2). Fluxul de numerar actualizat a arătat că valoarea totală a întreprinderii (capitalul operațional) era mai mică decât valoarea rezultată din evaluarea individuală a activelor. Deoarece Legea norvegiană privind societățile cu răspundere limitată conține o prevedere conform căreia capitalul propriu nu poate depăși valoarea totală a întreprinderii, valoarea activelor individuale (sau a grupurilor de active) a fost redusă.

2.3.1.   
  Estimarea valorii separate a activelor

(vi)   Utilaje

În scopul estimării valorii activelor, Administrația Drumurilor Publice, Arthur Andersen & Co AS, consilierul juridic al guvernului norvegian, ViaNova și Skagerak Forsikringsmegling AS au pregătit un raport datat 10 MAI 2002, INTITULAT SOLDUL DE DESCHIDERE

   (63). Estimarea se baza, în principiu, pe „valoarea contabilă”. Cu toate acestea, deoarece administrația statului nu intră sub incidența Legii privind contabilitatea (64), a fost necesar ca valorile din contabilitatea departamentului de producție să fie refăcute la valoarea pe care ar fi avut-o în cazul în care departamentul de producție ar fi făcut obiectul Legii generale privind contabilității (65). Astfel, principiul de estimare a fost mai degrabă „crearea retroactivă a valorii contabile” sau, mai simplu, „continuitate simulată”. Pe această bază, valoarea utilajelor indicată în contabilitatea departamentului de producție ca fiind 1 111 milioane NOK la 1 ianuarie 2002 a fost ajustată la 866 de milioane NOK. La 1 ianuarie 2003, valoarea a fost ajustată încă o dată, la 747 de milioane NOK.

Totuși, un raport ulterior din august 2002, intitulat Soldul de deschidere

   (66), întocmit de Administrația Drumurilor Publice, Ernst & Young, Via Nova și Skagerak Forsikringsmegling AS, arată că în iulie 2002 s-a decis că activele departamentului de producție care urmau a fi transferate către Mesta AS ar trebui să fie evaluate pe baza principiului „valorii reale”, în locul celui al „continuității simulate”, deoarece cel dintâi este un principiu de evaluare mai transparent.

Raportul din decembrie 2002, intitulat Supliment al soldului de deschidere: Estimarea valorii activelor
  , pregătit de Administrația Drumurilor Publice, Ernst & Young, Via Nova, OPAK și Skagerak Forsikringsmegling AS prezintă valoarea utilajelor calculată pe baza valorii reale (67). Pentru stabilirea valorii reale au fost utilizate două abordări: pentru anumite grupuri de utilaje, s-a pornit de la valoarea contabilă înregistrată de administrația publică, ajustată pentru aplicarea taxei pe valoarea adăugată, perioadele de depreciere și unele evaluări discreționare. Pentru alte grupuri de utilaje, valorile s-au bazat pe evaluări și prețuri externe (68). Pe această bază, valoarea reală a utilajelor a fost estimată la 572 de milioane NOK, în timp ce valoarea totală a tuturor activelor a fost estimată la 1 162 de milioane NOK (69).

Ernst & Young a explicat ulterior că în raportul susmenționat, care utilizează ca punct de pornire valoarea contabilă a continuității simulate de 747 de milioane NOK pentru a ajunge la o valoare reală de 572 de milioane NOK, calculele sunt eronate. Potrivit Ernst & Young, aceste calcule nu au fost utilizate în procesul de estimare a valorii reale a utilajelor care urmează a fi transferate către Mesta AS.

(vii)   Proprietăți imobiliare

În raportul din mai 2002 intitulat „Soldul de deschidere”, valoarea contabilă a proprietăților imobiliare înregistrate de către administrația publică la 1 ianuarie 2002 era de 596 de milioane NOK. După excluderea proprietăților imobiliare care nu urmau să fie transferate către Mesta AS și ajustările pe baza principiului continuității simulate, valoarea a fost estimată la 277 de milioane NOK.

După modificarea principiilor de evaluare de la continuitate simulată la valoarea reală, proprietățile imobiliare au fost evaluate de către OPAK, un expert imobiliar independent. La 28 august 2002, autoritățile norvegiene au prezentat evaluarea expertului, în care OPAK estima valoarea a 375 de proprietăți la aproximativ 336 de milioane NOK (70). Un raport ulterior pregătit de OPAK, din 31 octombrie 2002, constata că în urma adăugării, printre altele, a 16 proprietăți, valoarea aproximativă a proprietăților imobiliare era de 395 de milioane NOK. Ernst & Young a explicat că excluderea proprietăților care nu urmau să fie transferate către Mesta AS și corecțiile privind proprietățile închiriate (71) au redus ulterior valoarea proprietăților imobiliare la 331 de milioane NOK (72).

Raportul din decembrie 2002 intitulat „Supliment al soldului de deschidere: Estimarea valorii activelor” arată că, în timp ce valoarea proprietăților imobiliare calculată pe baza principiului continuității simulate era de 596 de milioane NOK, aplicarea principiului valorii reale a avut ca rezultat o valoare de 331 de milioane NOK.

2.3.2.   
  Estimarea valorii pe baza fluxului de numerar actualizat

În paralel cu estimările individuale ale activelor, dar separat de acestea, a avut loc estimarea valorii juste a activității totale ca activitate continuă pe baza metodei fluxului de numerar actualizat, prezentată într-un raport din octombrie 2002 intitulat: „Estimarea valorii”, pregătit de Ernst & Young (73). Raportul concluzionează că, prin aplicarea metodei fluxului de numerar actualizat, capitalul operațional (74) este de aproximativ 600 de milioane NOK (cu un interval de +/- 25 %). Analiza a avut la bază estimarea fluxului de numerar pentru perioada 2003-2012, care prezintă o valoare negativă prezentă de 300 de milioane NOK și a fost estimată o valoare negativă de peste 900 de milioane NOK (75). Rata randamentului a fost fixată la 6,7 % randament nominal pentru activele totale după impozitare (76).

Potrivit explicațiilor Ernst & Young, capitalul operațional (600 de milioane NOK) este compus din activele totale minus datoria pe termen scurt. Prin comparație, valoarea rezultată în urma estimării individuale a activelor a fost de 1 162 de milioane NOK. Dacă datoria pe termen scurt (464 de milioane NOK) este exclusă din cele 1 162 de milioane NOK, capitalul operațional (77) este de 698 de milioane NOK. Această sumă este mai mare decât capitalul operațional de 600 de milioane NOK rezultat din estimarea bazată pe valoarea justă a activității totale (metoda fluxului de numerar actualizat). Conform Legii norvegiene privind societățile cu răspundere limitată, capitalul propriu nu poate depăși valoarea totală a societății și, prin urmare, a fost necesară reducerea valorii activelor (78). Prin urmare, Ernst & Young a redus valoarea activelor pentru a stabili capitalul operațional la suma de 619 milioane NOK. Aceasta este prezentată în continuare (79):

| Active fixe | 1 053 |
| --- | --- |
| Active curente | 109 |
| Datorie pe termen scurt | (464) |
| Net | 698 |
| Reducerea valorii utilajelor | (25) |
| Reducerea valorii proprietăților imobiliare | (54) |
| Reducere totală | (79) |
| Valoare după reducere | 619 |
| Datorii (pensii) | 319 |
| Capital propriu | 300 |
| Capital propriu în numerar | 1 600 |
| Capital propriu total în soldul de deschidere | 1 900 |

Active fixe

1 053

Active curente

109

Datorie pe termen scurt

(464)

Net

698

Reducerea valorii utilajelor

(25)

Reducerea valorii proprietăților imobiliare

(54)

Reducere totală

(79)

Valoare după reducere

619

Datorii (pensii)

319

Capital propriu

300

Capital propriu în numerar

1 600

Capital propriu total în soldul de deschidere

1 900

După cum se desprinde din cele de mai sus, a avut loc o reducere cu 79 de milioane NOK. Ca urmare a gradului mare de incertitudine în ceea ce privește valoarea proprietăților imobiliare și a utilajelor, reducerea a vizat următoarele active, în maniera indicată mai jos:

| Valoarea reală estimată a utilajelor | 572 |
| --- | --- |
| Achiziții | 44 |
| Reducere | (25) |
| Valoarea în soldul de deschidere | 591 |
| Valoarea reală estimată a proprietăților imobiliare | 331 |
| Achiziții | 4 |
| Reducere | (54) |
| Valoare în soldul de deschidere | 281 |

Valoarea reală estimată a utilajelor

572

Achiziții

44

Reducere

(25)

Valoarea în soldul de deschidere

591

Valoarea reală estimată a proprietăților imobiliare

331

Achiziții

4

Reducere

(54)

Valoare în soldul de deschidere

281

2.3.3.   
  Verificarea calității

În paralel cu procesul de determinare a valorii reale, Deloitte & Touche a inițiat (în octombrie 2002) un exercițiu de comparare a primelor estimări ale activelor (pe baza continuității simulate) cu rezultatele fluxului de numerar actualizat. Pe această bază, Deloitte & Touche a constatat că a fost necesar ca valoarea (în cazul continuității simulate) să fie redusă de la 1 137 de milioane NOK (80) la 937 de milioane NOK (cu 200 de milioane NOK) (81).

2.3.4.   
  Estimarea valorii în soldul final de deschidere

Soldul final de deschidere din 1 ianuarie 2003 pregătit de Mesta AS cu asistența Ernst & Young, ViaNova Plan și Trafikk AS (atașat ca anexa A) prezintă o valoare totală a activelor fixe de 977 de milioane NOK (82).

Soldul final de deschidere confirmă faptul că valoarea de 572 de milioane NOK a utilajelor indicată în raportul din decembrie 2002 (intitulat „Supliment la soldul de deschidere: Estimarea valorii activelor”) a fost redusă cu 25 de milioane NOK, la 547 de milioane NOK. Adăugarea unor investiții noi și câteva modificări minore au ridicat valoarea finală a utilajelor la 594 de milioane NOK.

După anumite achiziții în valoare de 4 milioane NOK, valoarea proprietăților imobiliare era de 335 de milioane NOK, iar reducerea de 54 de milioane NOK (impusă de rezultatul metodei fluxului de numerar actualizat) a adus valoarea proprietăților imobiliare la 281 de milioane NOK.

2.4.   TRANSFERUL CONTRACTELOR PROVIZORII ȘI VALOAREA ACESTORA ÎN SOLDUL DE DESCHIDERE

2.4.1.   
  Contractele de construcții

Autoritățile norvegiene au explicat că, începând de la 1 ianuarie 2003, toate contractele de construcții noi (pentru lucrări precum drumuri, tuneluri, docuri și poduri) au făcut obiectul procedurii de achiziții publice.

Cu toate acestea, a fost necesar transferul proiectului de construcții existent către Mesta AS, pentru a permite finalizarea proiectelor de construcții în desfășurare. Contractele existente variau din punct de vedere al complexității și duratei, dar expirau după unul sau doi ani de la înființarea Mesta AS. Conform autorităților norvegiene, contractele de construcții au fost transferate către Mesta AS la prețurile stabilite inițial pentru ele. În opinia autorităților norvegiene, aceste prețuri reflectă prețurile pieței. Înainte de 1 ianuarie 2003, pentru o mare parte din contractele de construcții se organizaseră licitații, ceea ce a permis Administrației Drumurilor Publice să dobândească o anumită experiență în legătură cu nivelul prețului pieței. În plus, a fost necesar ca prețurile contractelor de construcții interne dintre Administrația Drumurilor Publice și departamentul de producție să fie stabilite în conformitate cu orientările interne privind stabilirea prețurilor la contractele interne (83). Conform orientărilor interne, prețurile aplicate în cadrul licitațiilor deschise trebuie să formeze baza de stabilire a prețurilor contractelor interne: fie se utilizează direct prețurile licitațiilor publice, fie aceste prețuri se bazează pe estimările testate la nivelul pieței și (după caz) reduse la nivelul pieței (84). În fiecare dintre cazuri, condiția generală impusă de Administrația Drumurilor a fost ca prețurile contractelor interne să reflecte nivelul prețurilor pieței (85). În sfârșit, autoritățile norvegiene au mai explicat că, în afara taxelor și impozitelor asupra serviciilor, nu au existat alte reglementări fiscale și norme care să influențeze prețul la care au fost transferate contractele (86).

Prețurile la care contractele de construcții au fost transferate către Mesta AS erau identice cu cele utilizate pentru determinarea veniturilor contractelor în analiza fluxurilor de numerar actualizate.

2.4.2.   
  Contractele de exploatare și întreținere

Mesta AS a preluat 102 contracte existente de exploatare și întreținere („funksjonsavtaler”) (87). Aceste contracte, care vizau lucrări de asfaltare, marcare, drenaj, deszăpezire, precum și de protecție împotriva inundațiilor și avalanșelor, urmau să expire într-o perioadă de cel mult patru ani, respectiv al treilea trimestru din 2006. În ceea ce privește durata, acestea se încadrează în cele patru categorii prezentate mai jos. La expirarea contractelor de exploatare și întreținere, Administrația Drumurilor Publice va supune unei licitații publice aproximativ 25 % din contracte la data de 1 septembrie a fiecărui an, după cum urmează:

—   Categoria A: 24 contracte, care au expirat în toamna anului 2003;

—   Categoria B: 25 contracte, care au expirat în toamna anului 2004;

—   Categoria C: 27 contracte, care au expirat în toamna anului 2005;

—   Categoria D: 26 contracte, care au expirat în toamna anului 2006.

Deși fiecare categorie include contracte care acoperă zone geografice răspândite în mod uniform pe teritoriul Norvegiei (astfel încât să se asigure continuitatea serviciilor), categoriile corespund, de asemenea, nivelului de dificultate al lucrărilor care urmează a fi desfășurate. Astfel, categoria A include lucrările contractuale cele mai simple, din zone restrânse (zone care prezintă puține dificultăți în ceea ce privește traficul, condițiile meteorologice și tipul de drum), în timp ce categoria D include lucrări contractuale dificile atât din punctul de vedere al drumurilor (cum ar fi lucrările la drumurile montane și din zonele stâncoase), cât și al traficului și condițiilor meteorologice. Contractele de tipul B și C se referă la lucrări contractuale situate între cele două extreme.

Autoritățile norvegiene au explicat că prețurile serviciilor furnizate în conformitate cu contractele de exploatare și întreținere încheiate de departamentul de producție au rămas neschimbate în momentul transferului acestora către Mesta AS.

2.4.3.   
  Valoarea de transfer a contractelor

Prețurile la care au fost transferate contractele sunt prezentate într-un document Excel transmis de către autoritățile norvegiene, similar documentului transmis anterior de către Veidekke ASA (88). Ulterior deciziei de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene au actualizat estimarea privind prețul total la care au fost transferate contractele de construcție către Mesta AS, de la 2 960 de milioane NOK la 2 942 de milioane NOK (89). De asemenea, autoritățile norvegiene au actualizat estimarea prețului total la care au fost transferate contractele de exploatare și întreținere către Mesta AS, de la 5 750 de milioane NOK la 5 866 de milioane NOK. Documentul de prezentare nu indică prețul individual al contractelor.

2.4.4.   
  Nivelul prețurilor rezultat în urma licitațiilor ulterioare

Un raport comandat și publicat de Direcția Drumurilor Publice, ViaNova Plan și Trafikk AS conține o analiză a prețurilor contractelor din decembrie 2003 (raportul „ViaNova”). Raportul ViaNova arată că mai multe contracte de exploatare și întreținere transferate către Mesta AS au făcut obiectul unor licitații publice în ianuarie 2003. Una dintre concluziile raportului a fost că nivelul prețurilor contractelor provizorii care au făcut obiectul licitației publice în 2003 pare a fi cu aproximativ 32 % mai mic decât cel al prețurilor inițiale ale contractelor provizorii transferate către Mesta AS. Autoritățile norvegiene au susținut că decizia Administrației Drumurilor Publice de a nu începe noi negocieri privind reducerea prețurilor contractelor provizorii (rămase) este corectă.

Autoritățile norvegiene au prezentat o situație generală a prețurilor rezultate în urma organizării licitațiilor pentru contractele de exploatare și întreținere între 2003 și 2006. Sumele prezentate în situația transmisă de autoritățile norvegiene sunt (cu unele diferențe) similare celor conținute în documentul Excel transmis de Veidekke ASA, care mai conține un tabel în care sunt comparate ofertele câștigătoare (cu cel mai mic preț) ale fiecărei licitații cu prețurile la care au fost transferate contractele. Comparația prezentată de Veidekke ASA arată că, în ceea ce privește contractele licitate între 2003 și 2006, prețurile câștigătoare la care au fost atribuite contractele au fost în general mai reduse decât prețurile la care contractele au fost transferate anterior către Mesta AS. În plus, prezentarea mai arată că prețurile din ofertele întreprinderii Mesta AS în cadrul licitațiilor ulterioare sunt mai reduse decât prețurile la care contractele au fost transferate întreprinderii Mesta AS (90):

| (în milioane NOK) |
| --- |
| Anul licitației | Prețul câștigător | Suma cu care prețul de transfer al contractului depășește prețul câștigător | Suma cu care prețul de transfer al contractului depășește oferta Mesta AS |
| 2003 | 1 226,6 | 94 | 67 |
| 2004 | 1 605,2 | 328 | 282 |
| 2005 | 1 857,1 | 760 | 563 |
| 2006 | 7 455,5 | 948 | 900 |

(în milioane NOK)

Anul licitației

Prețul câștigător

Suma cu care prețul de transfer al contractului depășește prețul câștigător

Suma cu care prețul de transfer al contractului depășește oferta Mesta AS

2003

1 226,6

94

67

2004

1 605,2

328

282

2005

1 857,1

760

563

2006

7 455,5

948

900

Situația prezentată de autorități în legătură cu contractele de exploatare și întreținere atribuite în urma unor licitații publice în perioada 2003 si 2006 arată că Mesta AS a câștigat 14 din 24 de contracte pentru care s-au organizat licitații în 2003, 13 din 25 în 2004, 20 din 29 în 2005 și 21 din 30 în 2006 (91). Aceasta înseamnă că, dintr-un total de 108 contracte, Mesta AS a câștigat 68 de contracte, reprezentând aproximativ 62,7 %.

2.4.5.   
  Analizele anterioare ale prețurilor și experiența Administrației Drumurilor Publice

Autoritățile norvegiene au arătat că, anterior înființării Mesta AS, parlamentul norvegian a sprijinit cinci contracte pilot/de testare pe care Administrația Drumurilor Publice urma să le supună unei licitații publice. Autoritățile au explicat că prețurile rezultate au fost utilizate în scopul unei evaluări interne a acestui tip de contracte (atât în perioada anterioară, cât și în perioada ulterioară deciziei de înființare a Mesta AS în 2001). Prețurile nu au fost însă utilizate ca bază pentru stabilirea prețurilor contractelor provizorii. La solicitarea de explicații adresată de Autoritate în acest sens, autoritățile norvegiene au susținut că se decisese ca valoarea contractelor provizorii să fie stabilită în funcție de baza de cost a contractelor.

Conform autorităților, prețurile câștigătoare ale celor cinci contracte de testare/pilot au fost următoarele:

| — | Bærum (1998), cinci ani: 74 940 000 NOK |
| --- | --- |

—

Bærum (1998), cinci ani: 74 940 000 NOK

| — | Nedre Romerike (1999), cinci ani: 56 000 000 NOK |
| --- | --- |

—

Nedre Romerike (1999), cinci ani: 56 000 000 NOK

| — | Ibestad Dyrøy (1999), patru ani: 30 418 400 NOK |
| --- | --- |

—

Ibestad Dyrøy (1999), patru ani: 30 418 400 NOK

| — | Lågendalen (2000), patru ani: 45 706 323 NOK |
| --- | --- |

—

Lågendalen (2000), patru ani: 45 706 323 NOK

| — | Våler og Åsnes (2001), cinci ani: 39 018 023 NOK. |
| --- | --- |

—

Våler og Åsnes (2001), cinci ani: 39 018 023 NOK.

În decembrie 2000, Administrația Drumurilor Publice a publicat un raport în care a examinat competitivitatea serviciilor de exploatare și întreținere ale departamentului de producție (92). Raportul conține rezultatele preliminare din august 2000, iar capacitatea concurențială a fost calculată prin identificarea relației dintre costurile calculate ale unui contract și prețul convenit. În cazul contractelor departamentului de producție, costurile reprezentau 94 % din preț, în timp ce, în cazul contractelor încheiate de întreprinzători privați, costurile reprezentau 71 % din preț. Cazurile test/pilot par a forma elementul pe baza căruia s-a ajuns la această concluzie. La pagina 7 a raportului, valoarea medie anuală a contractului Bærum rezultată în urma licitației publice este prezentată ca fiind de 15 milioane NOK. Această cifră este rezultatul înmulțirii ratei de 125 000 NOK per km cu 120 km de drum, rezultatul fiind 15 milioane NOK (sau 75 de milioane NOK în cinci ani) (93). Contractul Nedre Romerike este prezentat în raport ca având o valoare anuală de 11,2 milioane NOK. La un preț per km de 50 000 NOK înmulțit cu 198 km de drum, rezultatul este de 9,9 milioane NOK (sau 49,5 milioane NOK în cinci ani) (94).

Pe de altă parte, din întrebările adresate în 1999-2000 Ministerului Transporturilor de către Comisia pentru transporturi a parlamentului cu privire la situația Administrației Drumurilor Publice rezultă că a fost efectuată o analiză la Akershus, care a arătat că prețurile contractelor de exploatare și întreținere au fost cu 20-25 % mai ridicate decât cele ale contractelor private (95). În plus, într-un comunicat de presă din 17 aprilie 2001, Administrația Drumurilor Publice a făcut referire la faptul că o comparație între patru contracte cu operatori privați pentru servicii de exploatare și întreținere, pe de o parte, și contracte prin care departamentul de producție efectua activități similare, pe de altă parte, a arătat că oferta cea mai scăzută a întreprinzătorilor privați era cu 15-20 % mai mică decât cea a departamentului de producție.

2.4.6.   
  Contractele provizorii și soldul de deschidere

Conform autorităților norvegiene, contractele provizorii reprezentau active făcând parte din fluxul de numerar actualizat și, prin urmare, acestea au fost luate în calcul cu ocazia estimării valorii totale a Mesta AS. Cu toate acestea, având în vedere rezultatele fluxului de numerar actualizat, valoarea portofoliului de contracte (96) era prea redusă pentru a i se aloca o sumă (97).

2.4.7.   
  Obligația temporară de serviciu public

Autoritățile norvegiene au explicat că, în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) SEE, au impus întreprinderii Mesta AS obligația de a presta, începând de la 1 ianuarie 2003, un serviciu public sub forma serviciilor de exploatare și întreținere a rețelei naționale de drumuri. Obligația a fost redusă treptat, încetând la 1 septembrie 2006. Sarcina de serviciu public este descrisă în detaliu într-un raport privind standardele de exploatare și întreținere publicat de Administrația Drumurilor Publice în 1999 (actualizat în 2003) (98). Raportul prezintă cerințele fundamentale pentru asigurarea unei calități adecvate a lucrărilor de exploatare și întreținere pentru menținerea siguranței rutiere, prin stabilirea unor standarde sau măsuri concrete în ceea ce privește tunelurile, sistemul de drenaj, asfaltarea, podurile, cheiurile și trotuarele („Raportul de standardizare”) (99). De asemenea, Raportul de standardizare conține standarde specifice privind întreținerea corespunzătoare pe timp de iarnă, pentru asigurarea siguranței rutiere. Sarcina serviciului a fost încredințată Mesta AS prin intermediul unei prevederi în fiecare contract atribuit, care conține o scurtă descriere a standardelor relevante și care face referire la Raportul de standardizare în ceea ce privește lucrările de exploatare și întreținere.

Autoritățile norvegiene au explicat că atribuirea sarcinii de serviciu public descrise mai sus întreprinderii Mesta AS a avut ca scop garantarea unui nivel suficient al siguranței rutiere până în septembrie 2006. În această privință, autoritățile au explicat că Administrația Drumurilor Publice este responsabilă pentru siguranța rutieră și asigurarea unui standard minim prin intermediul supravegherii și monitorizării lucrărilor de reparații și întreținere (100). Până la 1 ianuarie 2003, această sarcină a presupus monitorizarea în principal a lucrărilor unui singur furnizor de servicii, acesta fiind departamentul de producție. Totuși, ulterior, această sarcină a dobândit o nouă semnificație, lucrările de întreținere a drumurilor urmând a fi supuse unei proceduri de licitație și, prin urmare, efectuate de mai mulți furnizori de servicii. În această privință, lucrările legislative pregătitoare arată că motivul deschiderii treptate a pieței a fost acela de a permite Administrației Drumurilor Publice să își continue activitatea de control și să asigure menținerea la un nivel adecvat a standardelor și siguranței rutiere (101).

Autoritățile norvegiene au explicat, de asemenea, că acesta este și motivul pentru care cele mai riscante și solicitante contracte au fost supuse procedurii de licitație la finalul procesului, în timp ce contractele cele mai simple și mai mici au fost supuse procedurii de licitație la început (102). Lăsând la sfârșit cele mai dificile contracte, Administrația Drumurilor Publice ar fi obținut deja un nivel suficient de experiență în urma supravegherii și monitorizării mai multor furnizori de servicii după prima rundă de licitații. Astfel, Administrația Drumurilor Publice beneficia de cele mai bune condiții posibile pentru a continua să controleze siguranța rutieră în momentul în care cele mai dificile contracte erau supuse licitației (103).

În ceea ce privește plata compensației pentru serviciile publice, autoritățile norvegiene au prezentat tabelele de mai jos, conținând situația costurilor, veniturilor și ratei rentabilității în ceea ce privește serviciile furnizate de Mesta AS în cadrul contractelor provizorii de exploatare și întreținere (104). În acest context, autoritățile norvegiene au explicat că Mesta AS a contabilizat separat fiecare contract provizoriu între 2003 și 2006. Prin urmare, toate veniturile (și costurile) prezentate în tabelele următoare au legătură directă cu contractele provizorii de exploatare și întreținere.

Tabelul 1 arată că, în ceea ce privește capitalul total investit în Mesta AS, s-a alocat capital pentru contractele provizorii de exploatare și întreținere în proporție identică proporției pe care o reprezintă veniturile obținute din contractele provizorii în veniturile totale.

Mesta AS – alocarea capitalului

| (în milioane NOK) |
| --- |
| Capital total | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| Sold de deschidere | 2 686 | 3 989 | 4 291 | 4 643 |
| Sold de închidere | 3 989 | 4 291 | 4 643 | 4 340 |
| Medie | 3 338 | 4 140 | 4 467 | 4 492 |
| Cifra totală de afaceri a Mesta | 6 386 | 5 899 | 6 076 | 4 492 |
| Cifra de afaceri totală aferentă activității de exploatare și întreținere | 3 645 | 3 613 | 3 235 | 3 253 |
| Procentul cifrei de afaceri aferente activității de exploatare și întreținere din cifra de afaceri totală | 57 % | 61 % | 53 % | 55 % |
| Capital alocat exploatării și întreținerii | 1 905 | 2 536 | 2 378 | 2 460 |
| Procentul din capitalul pentru activități de exploatare și întreținere alocat contractelor provizorii (%) | 96 % | 81 % | 60 % | 30 % |
| Procentul din capitalul pentru activități de exploatare și întreținere alocat contractelor provizorii (NOK) | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 |

(în milioane NOK)

Capital total

2003

2004

2005

2006

Sold de deschidere

2 686

3 989

4 291

4 643

Sold de închidere

3 989

4 291

4 643

4 340

Medie

3 338

4 140

4 467

4 492

Cifra totală de afaceri a Mesta

6 386

5 899

6 076

4 492

Cifra de afaceri totală aferentă activității de exploatare și întreținere

3 645

3 613

3 235

3 253

Procentul cifrei de afaceri aferente activității de exploatare și întreținere din cifra de afaceri totală

57 %

61 %

53 %

55 %

Capital alocat exploatării și întreținerii

1 905

2 536

2 378

2 460

Procentul din capitalul pentru activități de exploatare și întreținere alocat contractelor provizorii (%)

96 %

81 %

60 %

30 %

Procentul din capitalul pentru activități de exploatare și întreținere alocat contractelor provizorii (NOK)

1 835

2 050

1 437

748

Tabelul de mai jos prezintă costurile, veniturile și rata reală a randamentului obținute de Mesta AS pe baza contractelor provizorii de exploatare și întreținere în perioada 2003-2006. Autoritățile norvegiene au declarat că nu a fost fixată în avans o rată specifică a randamentului în ceea ce privește contractele provizorii de exploatare și întreținere.

Mesta AS: Venituri, costuri și rata de randament pentru contractele provizorii de exploatare și întreținere

| (în milioane NOK) |
| --- |
| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Total |
| Venituri | 2 116 | 1 871 | 1 293 | 586 | 5 866 |
| Profit înainte de impozitare (105) | 277 | 175 | 199 | 151 | 802 |
| Profit după impozitare | 199 | 126 | 144 | 108 | 577 |
| Marja de profit | 9 % | 7 % | 11 % | 18 % | |
| Capital alocat contractelor provizorii | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 | 6 070 |
| Randamentul real al capitalului investit | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,50 % | |

(în milioane NOK)

2003

2004

2005

2006

Total

Venituri

2 116

1 871

1 293

586

5 866

Profit înainte de impozitare (105)

277

175

199

151

802

Profit după impozitare

199

126

144

108

577

Marja de profit

9 %

7 %

11 %

18 %

Capital alocat contractelor provizorii

1 835

2 050

1 437

748

6 070

Randamentul real al capitalului investit

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,50 %

Autoritățile norvegiene au explicat că rata medie a randamentului pe piața activității de exploatare și întreținere, reprezentând „rata de referință a randamentului”, este costul mediu ponderat al capitalului („WACC”) după impozitarea de 8,42 %. (106).

Următorul tabel prezintă elementele componente ale ratei de referință a rentabilității.

Componența ratei de referință a randamentului

| Costul mediu ponderat al capitalului (WACC) | |
| --- | --- |
| Dobânda fără risc (107) înainte de impozitare | 3,85 % |
| Rata primei de risc la valoarea pieței (108) | 5,00 % |
| Indicele beta al capitalului total | 0,90 |
| Datorii/capital propriu net |
| Indicele beta al capitalului propriu | 1 |
| Costul capitalului propriu după impozitare | 8,85 % |
| Costul capitalului extern |
| Dobândă fără risc înainte de impozitare | 3,85 % |
| Prima pentru împrumut | 2,50 % |
| Costul capitalului extern după impozitare | 6,35 % |
| Rata impozitului | 28 % |
| Costul capitalului extern după impozitare | 4,57 % |
| Costul mediu ponderat al capitalului (WACC) |
| Costul capitalului propriu | 8,85 % |
| Cota capitalului propriu | 90 % |
| Costul ponderat al capitalului propriu după impozitare | 8,00 % |
| Costul capitalului extern după impozitare | 4,6 % |
| Cota capitalului extern | 10 % |
| Costul ponderat al capitalului extern după impozitare | 0,5 % |
| Costul WAAC al capitalului total după impozitare | 8,42 % |

Costul mediu ponderat al capitalului (WACC)

Dobânda fără risc (107) înainte de impozitare

3,85 %

Rata primei de risc la valoarea pieței (108)

5,00 %

Indicele beta al capitalului total

0,90

Datorii/capital propriu net

Indicele beta al capitalului propriu

1

Costul capitalului propriu după impozitare

8,85 %

Costul capitalului extern

Dobândă fără risc înainte de impozitare

3,85 %

Prima pentru împrumut

2,50 %

Costul capitalului extern după impozitare

6,35 %

Rata impozitului

28 %

Costul capitalului extern după impozitare

4,57 %

Costul mediu ponderat al capitalului (WACC)

Costul capitalului propriu

8,85 %

Cota capitalului propriu

90 %

Costul ponderat al capitalului propriu după impozitare

8,00 %

Costul capitalului extern după impozitare

4,6 %

Cota capitalului extern

10 %

Costul ponderat al capitalului extern după impozitare

0,5 %

Costul WAAC al capitalului total după impozitare

8,42 %

Rata de referință a randamentului de 8,42 % se bazează pe o valoare de 1 a indicelui beta, care a fost fixată prin referire la:

| — | observarea pe o perioadă de 40 de luni (2002-2007) a valorii indicelui beta în cazul unui număr de 15 întreprinderi comparabile (precum Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109); |
| --- | --- |

—

observarea pe o perioadă de 40 de luni (2002-2007) a valorii indicelui beta în cazul unui număr de 15 întreprinderi comparabile (precum Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109);

| — | rata de randament este corelată pe baza indicelui „All Country World Index” al Morgan Stanley (110); |
| --- | --- |

—

rata de randament este corelată pe baza indicelui „All Country World Index” al Morgan Stanley (110);

| — | cota capitalului propriu a fost considerată ca fiind conformă cu media sectorului (pe baza comparației cu 15 întreprinderi similare) (111). |
| --- | --- |

—

cota capitalului propriu a fost considerată ca fiind conformă cu media sectorului (pe baza comparației cu 15 întreprinderi similare) (111).

În sfârșit, următorul tabel prezintă diferența între rata de referință a randamentului și rentabilitatea reală obținută de Mesta AS pentru contractele de exploatare și întreținere în perioada în cauză.

Rata de randament

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Total |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta: rata de randament | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Rata de referință a randamentului | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Randamentul suplimentar | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Randamentul suplimentar în NOK (în milioane NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

Total

Mesta: rata de randament

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Rata de referință a randamentului

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Randamentul suplimentar

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Randamentul suplimentar în NOK (în milioane NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

2.5.   TAXELE PENTRU ACTE ȘI ÎNREGISTRARE

În conformitate cu Legea privind întreprinderea Mesta, proprietățile imobiliare transferate de la departamentul de producție către Mesta AS urmau a fi înregistrate în registrul de proprietăți imobiliare ca „schimbare a numelui” (112). Aceasta însemna că proprietățile Mesta urmau a fi înregistrate în registrul proprietăților imobiliare fără plata taxelor pentru acte și înregistrare datorate în mod normal în Norvegia în cazul transferului titlului de proprietate (113)

În Norvegia, o practică administrativă, numită „principiul continuității”, prevede scutirea de la plata taxelor pentru acte și înregistrare atunci când se consideră că întreprinderea „își continuă activitatea” într-o anumită formă. Ministerul Justiției a emis două circulare privind aplicarea principiului continuității. Conform primei circulare, în vigoare de la 1 ianuarie 2003, principiul continuității se poate aplica doar în cazul fuziunilor între societățile cu răspundere limitată (114). A doua circulară, în vigoare de la 1 iulie 2005, extinde această practică la sciziuni și transformări (115).

2.6.   MOTIVE PENTRU INIȚIEREA PROCEDURII

La 18 iulie 2007, Autoritatea a adoptat decizia de inițiere a procedurii pe baza constatării preliminare că măsurile luate în contextul înființării întreprinderii Mesta AS puteau implica ajutor de stat care nu se califica pentru nici una dintre scutirile prevăzute în Acordul privind SEE (116). Prin urmare, Autoritatea avea îndoieli în privința compatibilității măsurilor în cauză cu funcționarea Acordului privind SEE. Măsurile în cauză sunt măsurile de restructurare, estimarea valorilor activelor, contractele provizorii transferate către Mesta AS și neplata taxelor pentru acte și înregistrare.

3.   OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR TERȚE

Ulterior deciziei de inițiere a procedurii, au fost primite observații de la patru părți interesate, în urma cărora Autoritatea și diferite părți interesate au purtat un dialog cuprinzător privind chestiunile în cauză.

3.1.   ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Cabinetul de avocatură Arntzen de Besche („Arntzen”) a prezentat observații în numele întreprinderii Mesta AS au fost prezentate de către firma de avocatură.

În ceea ce privește compensațiile oferite de stat pentru măsurile de restructurare, Arntzen susține că este necesar să se stabilească dacă acoperirea costurilor reprezintă o datorie a statului. Doar în caz contrar pot fi considerate costurile de restructurare ca făcând parte din bugetul întreprinderii Mesta AS, iar rambursarea unor astfel de costuri ca reprezentând un avantaj economic. Având în vedere decizia „Combus”, este important să se stabilească dacă prin compensație „sunt reduse sarcinile alocate în mod normal în bugetul unei întreprinderi”, deoarece doar scutirea de aceste costuri constituie un avantaj economic (117).

Trebuie să se facă o distincție între compensarea (i) costurilor normale de funcționare ale unei întreprinderi și (ii) costurile impuse, care nu sunt suportate în legătură cu funcționarea normală a societății și nu corespund costurilor suportate de întreprinderile concurente. Compensarea celui de-al doilea tip de costuri poate, ca în cazul de față, doar să compenseze sau să anuleze un dezavantaj structural, asigurând o concurență loială și, prin urmare, nu constituie ajutor de stat. Pe această bază, Arntzen susține că plățile compensatorii de care a beneficiat Mesta AS sunt rezultatul unei obligații a statului de a reduce dezavantajele structurale și, astfel, nu presupun ajutor de stat.

În cazul în care Autoritatea ar constata că măsurile de restructurare implică totuși ajutor de stat, Arntzen susține că ajutorul este compatibil, deoarece permite întreprinderii Mesta AS să concureze în mod echitabil pe o piață deschisă recent concurenței. Deoarece departamentul de producție al Mesta AS a fost inițial furnizorul intern de servicii al statului, capacitatea inițială de concurență a Mesta AS era insuficientă. Fără compensații, poziția concurențială a Mesta AS urma să fie afectată. În decizia sa privind „Destia”, Comisia a considerat că deschiderea pieței reprezintă un obiectiv comunitar de interes comun (118). În plus, orientările privind ajutorul de stat referitoare la costurile nerecuperabile își propun să faciliteze tranziția întreprinderilor către o piață concurențială. Într-adevăr, ajutorul (limitat în timp și ca efect) pentru atingerea obiectivului comun al facilitării tranziției de la o piață închisă către o piață (parțial) liberalizată este de interes comun și contribuie la reducerea denaturării concurenței. În acest context, se amintește faptul că Mesta AS este obligată să ramburseze toate fondurile de restructurare excedentare.

În ceea ce privește evaluarea utilajelor, Arntzen a afirmat că, în momentul schimbării principiului de evaluare de la valoarea contabilă la valoarea reală, în urma analizei fluxului de numerar actualizat, a fost stabilită o valoare a societății de 600 de milioane NOK. Alocarea valorii către active nu modifică valoarea globală și, prin urmare, nu a pus probleme privind ajutorul de stat. Pe baza rezultatelor analizei fluxului de numerar actualizat, valoarea activelor (inclusiv datoria pe termen scurt) a fost redusă de la o valoare reală de 698 de milioane NOK la 619 milioane NOK. Prin urmare, ajustarea a reprezentat 79 de milioane NOK, nu 200 de milioane NOK.

În ceea ce privește contractele provizorii, Arntzen afirmă că întreprinderii Mesta AS i s-a oferit compensație doar pentru costurile aferente prestării de servicii în cadrul contractelor relevante și nu a beneficiat de avantaje economice în sensul normelor privind ajutorul de stat. Arntzen mai susține că, pentru a stabili existența unui avantaj, Autoritatea trebuie să stabilească un preț de referință care, în comparație cu prețul real al contractelor transferate către Mesta AS, să constituie avantajul economic. Se poate considera că prețurile la care au fost transferate contractele către Mesta AS erau supraevaluate doar dacă Autoritatea poate demonstra că întreprinderile existente la 1 ianuarie 2003 aveau capacitatea de a furniza servicii similare la un preț mai scăzut. Sarcina probei revine Autorității.

Arntzen susține, de asemenea, că la 1 ianuarie 2003 nu exista un preț al pieței, deoarece toate serviciile de exploatare și întreținere erau efectuate la nivel intern, iar înființarea întreprinderii Mesta AS la 1 ianuarie 2003 a însemnat crearea unui monopol de facto. Prețurile licitațiilor publice pentru proiectele pilot nu pot fi utilizate ca prețuri de referință: în primul rând, Autoritatea nu a stabilit dacă existau alte întreprinderi pregătite și capabile să furnizeze serviciile în cauză la prețuri mai scăzute. Având în vedere importanța cazului, Autoritatea ar trebui să constate dacă existau întreprinderi pregătite și capabile să furnizeze serviciile în cauză la un preț mai redus. Este implicat ajutor de stat doar dacă răspunsul este pozitiv. În al doilea rând, în timp ce prețurile rezultate în urma licitațiilor publice pentru contractele pilot au fost mai scăzute decât prețurile la care contractele au fost transferate către Mesta AS, cele două grupuri de contracte nu sunt similare. Prin urmare, prețurile contractelor pilot nu pot fi considerate reprezentative pentru prețul pieței. În această privință, se observă că prețul inițial al unuia dintre contractele pilot (contractul Bærum) a crescut cu 25 % ca urmare a lucrărilor suplimentare. O parte importantă a acestor lucrări suplimentare sunt incluse în prețul de bază al contractelor provizorii transferate către Mesta AS. În sfârșit, Autoritatea nu dispune de informații care să demonstreze că întreprinderile care au câștigat contractele pilot sau contractele licitate după 2003 reușesc să își acopere costurile aferente prestării serviciilor. Dacă întreprinderile nu reușesc să își acopere costurile, deschiderea pieței nu a avut eficacitatea scontată.

3.2.   THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Cabinetul de avocatură Thommessen Krefting Greve Lund AS („Thommessen”) a prezentat argumente în numele Veidekke ASA.

În ceea ce privește măsurile de restructurare, Thommessen susține că în decizia Combus se recunoaște că finanțarea de către stat a pierderilor apărute ca urmare a prevederilor anterioare ale legislației muncii nu constituie ajutor de stat dacă este proporțională cu dezavantajul structural. Orice compensare care depășește diferența între costurile dezavantajului structural și costurile relevante cu forța de muncă ale unei întreprinderi similare constituie ajutor de stat. Intervenția statului nu ar trebui să reducă efortul financiar al întreprinderii Mesta AS în legătură cu obligațiile privind pensiile asumate anterior, ci doar pentru dezavantajele structurale viitoare (începând din 2003). Thommessen susține că Mesta AS a beneficiat de o supracompensare pentru dezavantajele structurale. Prin urmare, Autoritatea ar trebui să verifice dacă excesul de personal al Mesta AS a adus beneficii societății, ceea ce ar însemna că dezavantajul structural (al excedentului de personal) a fost supraevaluat. Cu alte cuvinte, Autoritatea trebuie să verifice dacă dezavantajul excedentului de personal a fost compensat prin accesul la un surplus de forță de muncă ieftină. În această privință, se atrage atenția asupra faptului că profitabilitatea Mesta AS din primii trei ani de funcționare a fost semnificativ mai bună decât cea anticipată. St.prp nr 1 (2007-2008) arată că fondurile atribuite în fiecare an au depășit cheltuielile pentru măsurile de restructurare, ceea ce indică o supracompensare.

Autoritatea ar trebui să verifice, în special, dacă statul avea posibilitatea să retransfere, să realoce sau să înlocuiască unii dintre angajați, în loc să le ofere pensionarea anticipată. Autoritatea ar trebui să solicite autorităților norvegiene probe care să indice oportunitatea pensionării anticipate pentru gestionarea problemelor de personal. Autoritatea ar trebui să verifice dacă autoritățile au compensat doar diferența între costurile medii ale unui plan de pensii standard și ale participării la fondul de pensii de stat, și dacă această compensare a fost limitată la funcționarii publici. Se solicită Autorității să verifice dacă în bugetul unei întreprinderi sunt în mod normal incluse costurile menținerii vârstei de pensionare speciale și dacă acestea nu reprezintă un dezavantaj structural care să confere compensării un caracter de ajutor de stat. De asemenea, Autoritatea ar trebui să evalueze tranzacția în sensul directivei privind transferul întreprinderilor.

Thommessen a mai declarat că „potrivit orientărilor guvernamentale, angajatorul poate solicita Ministerului Muncii aprobarea unei participări continue. Dacă i se refuză solicitarea, o persoană poate fi introdusă în planul de pensii prin așa-numitul acord de participare închisă”. De asemenea, întreabă dacă participarea închisă a fost luată în considerare ca metodă de compensare a întreprinderii Mesta AS pentru măsurile de restructurare. Thommessen susține că este posibil ca Mesta AS să își fi asumat o obligație care nu i-a fost impusă. În cazul în care costurile de restructurare ale întreprinderii Mesta AS în această privință reprezintă o consecință a preluării (sau menținerii) voluntare a unor obligații, responsabilitatea acestei decizii aparține Mesta AS. Compensarea pentru costuri pe care Mesta AS nu avea obligația legală de a le suporta sunt cheltuieli prevăzute în mod normal în bugetul unei societăți, iar finanțarea de către stat în acest scop constituie ajutor de stat.

Compensarea costurilor de restructurare poate fi compatibilă în temeiul articolului 61 alineatul (3) litera (c) SEE dacă se respectă condițiile privind necesitatea și proporționalitatea. În această privință, obiectivul creșterii eficienței fostului departament de producție trebuie să fie evaluat în raport cu obiectivul creșterii competitivității pieței. Thommessen susține că într-adevăr competitivitatea întreprinderii Mesta AS s-a materializat prin câștigarea unui mare număr de contracte de achiziții publice în detrimentul concurenței efective în cadrul pieței. Cu o cotă de 60 %, Mesta AS este, de departe, cel mai important actor de pe piață. Numărul în continuă scădere de ofertanți din cadrul licitațiilor publice confirmă acest aspect. Problema constă în faptul că Mesta AS a beneficiat de supracompensare pentru dezavantajele sale structurale. Piața nu a făcut decât să se transforme dintr-un oligopol într-un duopol, în care Mesta AS este actorul dominant. Autoritatea trebuie să examineze dacă măsurile în cauză nu conferă un avantaj care să aibă drept consecință denaturarea pieței.

În ceea ce privește evaluarea activelor, Thommessen susține că Autoritatea trebui să analizeze cazul indiferent de conformitatea soldului de deschidere cu reglementările norvegiene privind contabilitatea și funcționarea societăților. În această privință, Thommessen susține că legea norvegiană privind societățile cu răspundere limitată prevede că aportul de capital nu trebuie să depășească valoarea reală. Cu toate acestea, deși o evaluare care depășește valoarea corectă poate fi imputată Consiliului de administrație, nu este reglementată responsabilitatea pentru evaluările inferioare valorii reale. Prin urmare, Thommessen solicită o analiză a unui expert independent, care să stabilească dacă activele au fost evaluate la valoarea pieței.

Thommessen este de acord că activele ar trebui evaluate pe baza valorii reale a societății, care ar putea să se întemeieze pe o analiză a fluxului de numerar actualizat. Conform articolului 4 alineatul (2) din Legea norvegiană a contabilității, analiza trebuie să se bazeze pe principiul celei mai bune estimări. Cu toate acestea, Thommessen susține că estimarea autorităților norvegiene nu respectă acest principiu, urmărind de fapt reducerea valorii activelor. În primul rând, deși analiza fluxului de numerar actualizat a arătat că există incertitudini inerente, estimarea valorii reale a activelor individuale a demonstrat că valoarea reală era substanțial mai ridicată, astfel încât analiza fluxului de numerar actualizat ar fi trebuit să fie ajustată în sens ascendent. În al doilea rând, analiza fluxului de numerar actualizat arată că valoarea finală era de 900 de milioane NOK, dar aceasta a fost redusă deoarece fluxurile de numerar din perioada 2003-2012 au fost estimate la -300 de milioane NOK. Thommessen afirmă că incertitudinile privind înființarea întreprinderii Mesta AS și funcționarea acesteia erau exagerate, fiind menite să reducă valoarea reală a activelor. În al treilea rând, valoarea externă a 18 ansambluri de utilaje a fost estimată la 424 de milioane NOK. Această sumă este considerabil mai ridicată decât cele 148 de milioane NOK rezultate în urma evaluării unui număr chiar mai mare, de 37 de ansambluri. Thommessen afirmat că este de neînțeles de ce utilajele Mesta AS, mai numeroase decât cele ale Veidekke ASA, au o valoare de piață inferioară acestora. Autoritatea ar trebui să investigheze acest aspect. În sfârșit, Thommessen a susținut că este neobișnuit ca valoarea reală a unei societăți cu activitate să nu conțină un fond comercial.

Pe lângă acestea, Thommessen a afirmat că reducerea cu 200 de milioane NOK a valorii utilajelor și cu 50 de milioane NOK a valorii proprietăților imobiliare (diferența între 331 și 281 de milioane NOK) aduce avantaje, deoarece o valoare mai scăzută a activelor presupune o depreciere mai lentă și, prin urmare, un venit operațional mai ridicat. Venitul operațional excedentar reprezintă ajutor de stat. În plus, cu cât valoarea activelor este mai ridicată, rata de randament necesară ar trebui să fie mai mare. Prin urmare, o valoare mai redusă presupune că profitul anual al autorităților norvegiene este prea scăzut, iar diferența între acesta și profitul rezultat în urma unei evaluări corecte reprezintă ajutor de stat.

În ceea ce privește contractele provizorii, Thommessen salută recunoașterea de către autoritățile norvegiene a diferenței între prețul pieței (rezultat din licitațiile publice) și prețul la care au fost transferate contractele provizorii de exploatare și întreținere, în sumă de aproximativ 2 miliarde NOK (119). În privința argumentului autorităților norvegiene potrivit căruia venitul brut estimat al contractelor face parte din soldul de deschidere și nu este necesară evaluarea valorii de piață a acestora, Thommessen susține că analiza fluxului de numerar actualizat presupune incorect că transferul contractelor a avut loc la valoarea pieței (120). În privința argumentului potrivit căruia la 1 ianuarie 2003 nu existau un preț al pieței sau indicatori de încredere ai unui preț al pieței, autoritățile norvegiene nu iau în considerare prețurile rezultate din contractele pilot, prețurile de pe piețele similare ale altor țări scandinave și prețul pieței rezultat din licitațiile publice desfășurate în 2003 și în anii următori.

Astfel, Mesta AS a beneficiat de compensare compensată pentru dezavantaje structurale prin acordarea de fonduri de restructurare în valoare de 993,6 milioane NOK, un aport de numerar de 1 600 de milioane NOK și prețurile majorate ale contractelor provizorii transferate către Mesta AS. Mesta AS a beneficiat de compensare de două ori pentru aceleași costuri de restructurare. Autoritățile norvegiene cunoșteau faptul că prețul pieței era cu 25-30 % mai mic decât prețul intern stabilit de departamentul de producție și Administrația Drumurilor Publice – tocmai acesta fiind motivul liberalizării pieței. Se face referire la raportul din 2000 publicat de Administrația Drumurilor Publice, conform căruia costurile departamentului de producție erau mult mai ridicate decât costurile contractelor similare încheiate de antreprenori privați. Astfel, Thommessen susține că prețul pieței era bine documentat. În sfârșit, Thommessen a afirmat că, în cazul în care prețul pieței ar fi stabilit pe baza costurilor Mesta AS, baza relevantă a costurilor Mesta AS este baza costurilor existentă după plata măsurilor de restructurare, reprezentând baza de costuri a unei întreprinderi Mesta AS „competitive” comparativ cu baza costurilor unei întreprinderi Mesta AS fiind nevoită să plătească anumite costuri de restructurare care au fost (sau vor fi) compensate. Thommessen susține că, dacă este luată în considerare baza de costuri a unei întreprinderi Mesta AS competitive, atunci aceasta a beneficiat de supracompensare în valoare de aproximativ 181 de milioane NOK (reprezentând diferența între prețurile la care au fost transferate contractele și prețurile rezultate din licitațiile ulterioare).

3.3.   SCHJØDT

În ceea ce privește măsurile de restructurare, cabinetul de avocatură Schjødt, care a transmis observații în numele unui reclamant anonim, arată că finanțarea în vederea menținerii beneficiilor aferente statutului de funcționar public nu constituie ajutor de stat dacă o astfel de finanțare este acordată unor persoane individuale, pe baza unor criterii obiective, și nu oferă beneficii anumitor societăți. În schimb, finanțarea prestațiilor care face parte din sarcina normală a întreprinderilor constituie ajutor de stat. Prin urmare, trebuie să se identifice în ce constau sarcinile financiare normale ale întreprinderilor. Schjødt susține că există ajutor de stat doar dacă prestațiile depășesc sumele care li s-ar oferi angajaților recrutați de pe piață. Decizia Combus (care nu a fost niciodată atacată) arăta că plățile directe către angajați în schimbul renunțării la statutul de funcționar public nu implică ajutor pentru societate (121). Cu toate acestea, decizia Combus a fost adoptată într-un moment în care existau incertitudini privind natura dezavantajelor structurale și, în orice caz, nu este clar dacă situația Mesta AS este similară celei în care se afla Combus și, prin urmare, dacă decizia Combus poate fi un precedent corespunzător în acest caz.

În opinia Schjødt, compensațiile pentru mutarea personalului, deplasare, mutarea sediilor de activitate și a unităților de asistență și întreținere etc. constituie ajutor de stat care nu pare a fi compatibil. De asemenea, cheltuielile legate de modernizarea utilajelor nu pot fi compensate și sunt considerate, în același timp, active negative.

Schjødt contestă posibilitatea de a considera ajutorul de restructurare pentru întreprinderea Mesta AS compatibil în conformitate cu orientările privind ajutorul de stat referitoare la măsurile de salvare și restructurare. Mesta AS și societatea predecesoare acesteia nu erau și nu sunt în dificultate în sensul acestor orientări care, în orice caz, nu se aplică firmelor noi rezultate în urma unei reorganizări.

În ceea ce privește evaluarea activelor, Schjødt subliniază că o estimare independentă s-ar putea dovedi utilă pentru stabilirea presupusei subevaluări a acestora. Subevaluarea și infuzia de numerar de 1 600 de milioane NOK ar putea avea ca rezultat o rată a capitalului propriu mai mare decât valoarea care ar rezulta în urma aplicării corecte a principiului investitorului în economia de piață. În acest context, trebuie să se verifice dacă autoritățile norvegiene au renunțat la un profit adecvat al investiției.

În ceea ce privește contractele provizorii, Schjødt arată că argumentele autorităților norvegiene pornesc de la următoarele premise: (i) contractele ar trebui transferate la prețul pieței pentru a nu constitui ajutor și (ii) acțiunile acestora ar trebui să fie evaluate pe baza informațiilor disponibile la momentul respectiv, ceea ce înseamnă că probele ulterioare (care demonstrează că prețurile contractelor provizorii depășeau prețul pieței) nu pot fi luate în considerare (122). Cu toate acestea, Schjødt afirmă că probele pot fi luate în considerare post-factum în măsura în care confirmă informațiile disponibile la momentul în cauză. Autoritățile norvegiene cunoșteau faptul că, după toate probabilitățile, prețurile contractelor transferate către Mesta AS depășeau prețul pieței. Într-adevăr, factorul determinant al reorganizării a fost îmbunătățirea eficienței și principiul „valoare mai mare pentru bani mai puțini” (123). Un raport publicat în 2001 de Statskonsult arată că, începând din 1996, municipalitatea din Oslo a deschis concurenței activitățile sale de exploatare și întreținere a drumurilor, ceea ce a permis o reducere cu aproximativ 20 % a costurilor în acest domeniu. În sfârșit, potrivit raportului prezentat în 2001 de Administrația Drumurilor Publice, contractele de exploatare și întreținere atribuite operatorilor privați erau mai competitive decât cele desfășurate de departamentul de producție.

În loc să adopte măsuri pe baza informațiilor disponibile, autoritățile norvegiene nu au ținut seama de experiența anterioară și au transferat contractele la prețuri situate peste prețul pieței. Schjødt susține că autoritățile norvegiene nu pot ignora astfel de informații. Autoritățile ar fi putut să aplice cu ușurință o rată generală de reducere pentru portofoliul de contracte. Schjødt afirmă, de asemenea, că aprobarea unor prețuri mai mari ar putea să nu fie autorizată, deoarece întreprinderea Mesta AS a beneficiat deja de compensații pentru măsurile de restructurare, iar prețurile contractelor nu s-au bazat pe licitații publice și nici nu au inclus un mecanism de ajustare. Astfel, cazul Mesta AS se deosebește în toate elementele sale de cazul Destia (124).

Autoritățile norvegiene au afirmat în repetate rânduri că nu existau operatori privați pe piața activităților de exploatare și întreținere, deși din St. prp. nr.1 (2001–2002) reiese că 30 % din lucrările de exploatare și întreținere sunt accesibile operatorilor concurenți de pe piață. În plus, în raportul Statskonsult menționat mai sus se afirmă că, în timp ce majoritatea lucrărilor de exploatare și construcție au fost desfășurate de Administrația Drumurilor Publice în 2000, 28 % dintre acestea fuseseră disponibile pe piață. În ceea ce privește dobândirea de către Administrația Drumurilor Publice a competențelor necesare pentru a organiza licitații pentru lucrări, Schjødt arată că aceasta a utilizat aceste competențe prin organizarea de licitații în cadrul acordului de exploatare și întreținere („funksjonsavtale”) cu departamentul de producție astfel încât, până în 2003, aceste competențe ar fi trebuit să fie dobândite. Autoritățile nu au explicat în ce constă diferența între competențele de a organiza licitații pentru lucrări către operatorii de pe piață și competențele utilizate în contextul contractelor cu departamentul de producție.

În sfârșit, în ceea ce privește taxa pentru documente, Schjødt susține că scutirea reprezintă un avantaj economic pentru întreprinderea Mesta AS și că principiul continuității nu poate fi aplicat, deoarece nu a existat un transfer efectiv al titlului de proprietate. Elementele cazului Mesta AS sunt similare celor din cazul Entra și, prin urmare, la fel ca în cazul Entra, avantajele acordate întreprinderii Mesta AS constituie ajutor de stat. deoarece valoarea proprietăților imobiliare a fost redusă în soldul de deschidere, cuantumul ajutorului nu poate fi calculat pe această bază, ci trebuie să fie estimat în funcție de valoarea de piață a proprietăților imobiliare transferate.

3.4.   WIERSHOLM – SKANSKA

Cabinetul de avocatură Wiersholm a transmis observații în numele Skanska.

Wiersholm susține că o rată a randamentului stabilită pe baza unor active evaluate sub prețul pieței nu respectă criteriul investitorului privat în economia de piață. Wiersholm arată că, astfel cum a menționat Autoritatea, există o incertitudine considerabilă în ceea ce privește valoarea activelor fixe și nu înțelege modul în care autoritățile norvegiene au respectat criteriul investitorului privat în economia de piață. Autoritățile norvegiene nu au explicat de ce evaluarea externă a valorii reale nu a inclus toate grupurile de utilaje (au fost incluse doar 18 grupuri din 55), precum și motivul pentru care au diferențe în termeni de metode de evaluare între grupuri. Wiersholm susține că este necesară o evaluare independentă. Având în vedere valorile prezentate în acest caz, principiul potrivit căruia transferul de active la valoarea contabilă nu constituie ajutor („principiul valorii contabile”) adoptat de Comisie în decizia Destia nu poate fi aplicat direct (125). Se face referire la decizia Autorității în cazul Arcus (126), în care au fost transferate spații de producție și alte active de la un monopol de stat către Arcus Group. În cazul Arcus, Autoritatea a constatat că activele transferate au fost evaluate sub valoarea pieței cu 264 de milioane NOK, iar statul a pierdut aceeași sumă. Tranzacția a implicat primirea de către Arcus Grup a unui ajutor de stat de ordinul aceleiași sume. Decizia arată că o analiză a metodei de evaluare a activelor este relevantă în cazul Mesta AS.

În ceea ce privește contractele provizorii, Wiersholm face referire la declarația Autorității din decizia de inițiere a procedurii, potrivit căreia un contract cu un preț sub cel al pieței implică un avantaj economic pentru furnizorul de servicii. Potrivit Wiersholm, în opinia autorităților norvegiene nu este important dacă transferul contractelor către întreprinderea Mesta AS s-a efectuat la prețul pieței. Aspectul important este că veniturile brute ale contractelor sunt incluse în analiza fluxului de numerar și au fost contabilizate în soldul de deschidere al Mesta AS sub formă de contribuție în natură. Totuși, autoritățile norvegiene au declarat, de asemenea, că suma contractelor provizorii a reprezentat doar un procent redus din această valoare. Wiersholm susține că autoritățile nu pot ignora necesitatea de a stabili un preț al pieței pe baza veniturilor brute din fluxul de numerar actualizat. În decizia de inițiere a procedurii din cazul Destia, Comisia a declarat în mod clar că adaosul constituie ajutor de stat: „Acest lucru conferă un avantaj economic întreprinderii Tieliikelaitos [Destia], care este finanțată prin resurse publice: Tieliikelaitos [Destia] obține de la stat mai mulți bani decât ar obține un agent economic obișnuit pentru un serviciu echivalent” (127).

Skanska respinge argumentul autorităților norvegiene potrivit căruia în momentul înființării întreprinderii Mesta AS nu exista un preț al pieței. Exista deja un preț al pieței stabilit pe baza contractelor pilot, iar analiza Veidekke ASA, menționată în decizia de inițiere a procedurii, demonstrează în mod clar existența unei diferențe între prețurile la care au fost transferate contractele și cele rezultate în urma licitării ulterioare a acestor contracte. Chiar dacă au existat așteptări privind reducerea ulterioară a prețurilor, aceasta nu presupune că prețurile la care contractele au fost transferate întreprinderii Mesta AS nu conțineau un avantaj economic. Autoritățile încearcă să justifice politica de prețuri susținând că piața nu era deschisă în totalitate concurenței în 2003-2006. Cu toate acestea, Mesta AS a beneficiat în urma contractelor cu prețuri supraevaluate încă valabile în perioada deschiderii pieței. Într-adevăr, nivelul mediu al prețurilor Mesta AS a crescut în timpul perioadei de tranziție, în timp ce prețurile medii ale Skanska au fost stabile. Această constatare se bazează pe o analiză a licitațiilor atât pentru contracte de construcții, cât și de exploatare și întreținere din perioada 1 august 2002 – 1 februarie 2008. Conform acestei analize, prețurile medii ale Mesta AS au evoluat de la un nivel situat sub 20 % din prețurile practicate de Skanska, ajungând să le depășească. Prin urmare, contractele transferate către Mesta AS presupuneau un avantaj economic reprezentând ajutor de stat.

4.   OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR NORVEGIENE

4.1.   MĂSURILE DE RESTRUCTURARE ȘI REORGANIZARE

Autoritățile norvegiene au susținut că finanțarea de către stat a măsurilor de restructurare nu a implicat ajutor de stat.

În această privință, autoritățile norvegiene au susținut că Mesta AS a fost înființată la 1 ianuarie 2003 cu o serie de dezavantaje generate de faptul că departamentul de producție făcea parte din administrația de stat, iar angajații aveau statut de funcționari publici. Dezavantajele au inclus transferul către Mesta AS al unui număr excesiv de angajați (1 700), ale căror drepturi de pensie aferente statutului de funcționar public (sau drepturi alternative) au fost menținute pe parcursul perioadei de tranziție. Mesta AS a plătit costurile suplimentare ale menținerii acestor drepturi în perioada de tranziție (128). Intenția măsurii de finanțare a costurilor de restructurare a Mesta AS a fost de a oferi o compensație întreprinderii Mesta AS pentru faptul că de la înființare a fost grevată de costuri inadecvate pentru operațiunile comerciale, precum costurile suplimentare pentru pensiile funcționarilor publici, pe care nu le suportă nicio societate concurentă. Autoritățile norvegiene consideră că aceste costuri (care pot fi compensate) derivă din obligațiile asumate ca urmare a faptului că departamentul de producție a făcut parte din administrația de stat și, prin urmare, constituie o responsabilitate a statului. În consecință, compensarea acestor costuri nu reprezintă un avantaj economic pentru Mesta AS.

În plus, autoritățile norvegiene au susținut că ar fi putut obține aceleași rezultate prin aplicarea măsurilor de restructurare relevante înainte de transformarea departamentului de producție în întreprinderea Mesta AS. Totuși, acest proces ar fi fost unul lent, mai puțin eficient din punct de vedere al costurilor și ar fi încetinit procesul de liberalizare. În acest context, autoritățile norvegiene observă că, în cazul în care măsurile de restructurare ar fi fost întreprinse înainte de transformare, nu ar fi existat nici un ajutor, iar efectul asupra Mesta AS ar fi fost același, indiferent dacă măsurile ar fi fost aplicate anterior sau ulterior. În opinia autorităților norvegiene, faptul că abordarea alternativă nu ar ridica probleme în ceea ce privește ajutorul de stat demonstrează că măsura de compensare a costurilor de restructurare nu presupune un avantaj economic pentru Mesta AS.

În sprijinul acestor afirmații, autoritățile norvegiene fac referire la cazul Combus, în care Tribunalul de Primă Instanță a concluzionat că plata de compensații pentru măsurile menite să reducă un dezavantaj structural nu constituie ajutor de stat (129). În acel caz, guvernul danez a plătit 100 de milioane DKK funcționarilor publici în schimbul renunțării de către aceștia la statutul de funcționar public (și la drepturile aferente) în contextul transferării către Combus. Autoritățile norvegiene mai arată că, potrivit declarației Tribunalului de Primă Instanță, guvernul danez ar fi putut să obțină același rezultat dacă nu ar fi transferat funcționarii publici către Combus: „... guvernul danez ar fi putut obține același rezultat prin redistribuirea funcționarilor publici în cadrul administrației de stat, fără plata unui bonus, ceea ce ar fi permis întreprinderii Combus să angajeze imediat personal pe bază de contracte de drept privat” (130).

Autoritățile norvegiene au susținut că, în conformitate cu decizia Combus, aspectul cel mai important este dacă sumele compensatorii reduc sarcinile asumate în mod obișnuit în bugetul unei întreprinderi. Aceste sume compensatorii trebuie privite ca avantaj economic, pe care întreprinderea beneficiară nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale. Potrivit autorităților, această afirmație atrage după sine necesitatea stabilirii unei distincții între „costurile presupuse de funcționarea societății și costurile care au fost impuse societății, dar care nu au fost suportate în mod normal din bugetul acesteia”. Autoritățile consideră că plățile compensatorii pentru aceste ultime costuri nu echivalează cu un avantaj economic, având doar rolul de a compensa un dezavantaj structural comparativ cu concurenții.

Separat de aceasta, autoritățile norvegiene au susținut că „includerea” obligațiilor financiare în contribuțiile în natură conduce la reducerea valorii nete globale a societății, cedentul având astfel posibilitatea de a compensa aceste obligații financiare pentru a le menține neutre. Contribuția în natură pentru întreprinderea Mesta AS a presupus un număr de elemente incluzând dezavantaje, care nu sunt adecvate operațiunilor comerciale. În loc să reducă valoarea contribuției în natură, autoritățile au menținut valoarea inițială și au oferit compensații pentru dezavantajele măsurilor de restructurare.

În sprijinul argumentului potrivit căruia valoarea contribuției în natură nu a fost afectată de obligațiile financiare (și că autoritățile ar trebui, prin urmare, să compenseze impactul negativ al acestor obligații), autoritățile norvegiene au făcut referire la calculul valorii nete actuale și la capitalul propriu al Mesta AS. În această privință se face referire la raportul Deloitte & Touche din 12 decembrie 2002 (131), potrivit căruia „costurile [de restructurare] sunt estimate pe baza planurilor de reducere a forței de muncă și a acordurilor salariale existente. Societatea va prelua contractele de muncă existente și trebuie să acopere aceste costuri, însă costurile derivă din obligațiile statului și, prin urmare, vor fi acoperite prin credite bugetare în 2003, 2004 și 2005”. În raport se afirmă, de asemenea, că „restructurarea întreprinderii presupune costuri care trebuie să fie considerate o consecință a trecutului de entitate publică al întreprinderii și, în această calitate, sunt deja angajate în momentul înființării. Societatea va prelua contractele de muncă existente și trebuie să acopere aceste costuri, dar costurile derivă din obligațiile statului și vor fi acoperite prin credite bugetare în 2003, 2004 și 2005”. Deloitte & Touche susține, de asemenea, că tot acesta a fost motivul pentru care întreprinderea Mesta AS a primit finanțare pentru a acoperi costurile de restructurare (care nu au făcut parte din soldul de deschidere) în mod continuu în ultimii trei ani.

Autoritățile norvegiene susțin că proprietarul trebuie să aibă capacitatea de a compensa aceleași dezavantaje pe care le-ar fi compensat un cumpărător privat, dacă departamentul de producție ar fi fost vândut fără a face obiectul normelor privind ajutorul de stat: dacă departamentul de producție ar fi fost vândut, un cumpărător ar fi descoperit că structura este inadecvată pentru operațiuni comerciale și ar fi solicitat (i) o reducere a prețului de achiziție proporțional cu dezavantajele sau (ii) acoperirea de către vânzător (autorități) a costurilor necesare pentru a conferi viabilitate comercială societății.

(a)   Pensionarea anticipată, menținerea drepturilor de pensie aferente statutului de funcționar public și menținerea vârstei de pensionare speciale

Autoritățile norvegiene reamintesc că pensiile anticipate au fost oferite pentru a reduce numărul angajaților cu statut de funcționari publici. Conform autorităților norvegiene, este incorect să se afirme că o astfel de măsură presupune că Mesta AS a beneficiat de munca unor astfel de angajați fără a plăti costurile integrale prevăzute de contractele de muncă. Pentru stat ar fi fost mai costisitor să păstreze angajații, în loc să îi transfere la întreprinderea Mesta AS și să ramburseze acesteia costurile aferente pensionărilor anticipate (132). Prin urmare, compensarea pentru pensiile anticipate nu intră sub incidența articolului 61 alineatul (1) SEE.

Autoritățile norvegiene susțin că plata de compensații pentru menținerea pensiei aferente statutului de funcționar public este o consecință directă a statutului anterior de funcționari publici al angajaților și, prin urmare, ar trebui să fie considerată o sarcină a autorităților norvegiene. Aceeași concluzie se aplică în cazul planului de menținere a vârstei de pensionare speciale (de care au beneficiat anumiți angajați în perioada încadrării în muncă în cadrul departamentului de producție). În ambele cazuri, compensația a acoperit doar diferența dintre costurile suplimentare pentru pensiile aferente statutului de funcționar public sau planul de pensionare la o vârstă specială, pe de o parte, și pentru un plan de pensii standard, pe de altă parte. Nu au fost impuse astfel de obligații în ceea ce privește angajații niciunuia dintre concurenții Mesta AS și, prin urmare, compensațiile pentru aceste măsuri nu presupun ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) SEE.

(b)   Mutarea sediilor, mutarea unităților de asistență și întreținere, transferul arhivelor, mutare

Costurile mutării sediilor nu au fost rezultatul activităților desfășurate în cadrul întreprinderii Mesta AS, ci au fost suportate ca urmare a poziției geografice a departamentului de producție. De asemenea, costurile mutării unităților de asistență și întreținere provin din activități desfășurate anterior înființării întreprinderii Mesta AS și nu pot fi considerate costuri prevăzute în mod normal în bugetul unei întreprinderi, ci obligații ale statului. Situația este similară pentru costurile aferente transferului arhivelor. Contrar afirmației Autorității din decizia de inițiere a procedurii, această situație este valabilă și pentru costurile suportate de personalul departamentului de producție pentru schimbarea domiciliului în vederea ocupării locurilor de muncă la noul sediu al întreprinderii Mesta AS. În această privință, autoritățile norvegiene au subliniat că era necesar ca angajaților importanți să li se ofere stimulente, pentru a minimiza riscul ca aceștia să demisioneze. În sfârșit, costurile de deplasare pe o perioadă de doi ani (până la 1 ianuarie 2005) pentru personalul important au fost, de asemenea, rezultatul activităților din departamentul de producție în vederea descurajării părăsirii întreprinderii Mesta AS de către acești angajați.

(c)   Concluzii și argumente privind compatibilitatea

Pe baza celor de mai sus, autoritățile norvegiene concluzionează că niciuna dintre măsurile pentru care s-a oferit finanțare pentru restructurare nu presupune un avantaj economic pentru Mesta AS. În realitate, având în vedere că statul a oferit Mesta AS doar 993,6 milioane NOK pentru acoperirea costurilor de restructurare (deși costul total estimat al restructurării se ridică la 1 097,8 milioane NOK), Mesta AS este subcompensată cu aproximativ 104,2 milioane NOK (133).

Totuși, pentru eventualitatea în care Autoritatea ar ajunge la concluzia că măsurile de restructurare implică ajutor de stat, autoritățile norvegiene susțin că ajutorul este compatibil în temeiul articolul 61 alineatul (3) litera (c), deoarece (i) măsurile urmăresc un obiectiv de interes comun european (ii) pentru îndeplinirea acestui obiectiv este necesară restructurarea întreprinderii Mesta AS și (iii) ajutorul nu aduce modificări condițiilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun.

În ceea ce privește urmărirea unui obiectiv de interes comun european, autoritățile norvegiene argumentează că deschiderea piețelor către concurență este un obiectiv comunitar în interesul comun european (134). În cazul de față, înființarea unei întreprinderi de stat care să concureze în mod echitabil cu noii actori de pe piață a reprezentat o etapă necesară în contextul deschiderii pieței. Autoritățile norvegiene reamintesc că autoritățile naționale sunt libere să decidă modul în care va avea loc deschiderea pieței. Autoritățile menționează, de asemenea, că deschiderea către concurență a piețelor de exploatare și întreținere a drumurilor este mai benefică pentru mediul concurențial decât alternativele de a menține monopolul statului asupra serviciilor sau de a deschide doar parțial piața către concurență.

În sfârșit, în cadrul analizei efectului asupra concurenței, se va lua în considerare efectul economic general al activităților de restructurare și întreținere a drumurilor: în comparație cu concurenții săi, Mesta AS este caracterizată încă de la înființare de un dezavantaj structural. Prin urmare, din perspectivă economică, Mesta AS nu s-a aflat într-o situație comparabilă cu cea a concurenților săi, deoarece a preluat obligațiile fostului departament de producție. În consecință, în cadrul analizei efectelor asupra concurenței, se va ține seama de principiul neutralității prevăzut la articolul 125 SEE. În opinia autorităților norvegiene, aceasta presupune că întreprinderea Mesta AS poate beneficia de compensare pentru dezavantajele structurale, dacă prin aceasta se urmărește înființarea unei întreprinderi viabile din punct de vedere comercial. Autoritățile au mai observat că ajutorul pentru restructurare s-a limitat la măsurile necesare pentru deschiderea pieței către concurență. În sfârșit, procesul nu a adus atingere condițiilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun.

4.2.   CONTRACTELE PROVIZORII

Autoritățile norvegiene arată că prețurile la care contractele de construcții și cele de exploatare și întreținere au fost transferate către Mesta AS sunt identice cu cele utilizate pentru a determina veniturile generate, în contextul analizei fluxului de numerar actualizat. Astfel, contractele, în calitate de active, au fost incluse în estimarea valorii totale a întreprinderii care, la rândul său, a fost inclusă în suma contribuției în natură. Prin urmare, contractele nu presupun ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) SEE sub formă de contribuție în natură. În consecință, nu este necesar să se stabilească dacă transferul contractelor către Mesta AS a avut loc la prețul pieței.

În orice caz, în ceea ce privește contractele de construcții, autoritățile norvegiene arată că, datorită respectării orientărilor interne, prețurile la care au fost transferate contractele de construcții corespund nivelurilor prețurilor obținute în urma licitațiilor.

În ceea ce privește contractele de exploatare și întreținere, la 1 ianuarie 2003 nu exista un preț al pieței sau surse credibile care să indice un preț al pieței, în condițiile în care toate serviciile de exploatare și întreținere erau efectuate de către departamentul de producție (135). În opinia autorităților norvegiene, piața lucrărilor de exploatare și întreținere nu a fost deschisă concurenței la 1 ianuarie 2003, ci abia la 1 septembrie 2003 (și doar parțial) (136). Până la 1 ianuarie 2003, Administrația Drumurilor Publice fusese responsabilă pentru 100 % din lucrările de exploatare și întreținere a rețelei de drumuri publice. Deoarece nu exista o piață pentru serviciile în cauză la 1 ianuarie 2003, contractele provizorii nu puteau fi transferate decât la prețurile calculate pe bază de costuri, astfel au fost stabilite în prealabil de către departamentul de producție. Niciuna dintre observațiile părților terțe nu pune sub semnul întrebării acest punct de vedere.

În acest context, autoritățile norvegiene au mai susținut că inexistența unei piețe (mature) s-a datorat incapacității operatorilor privați de a furniza servicii de asigurare a securității rutiere la 1 ianuarie 2003 (137). Prin urmare, s-a considerat că este în interesul tuturor ca piața lucrărilor de exploatare și întreținere să fie deschisă în mod progresiv: O deschidere progresivă urma să asigure o alocare rațională a contractelor, deoarece operatorii nu ar fi fost nevoiți să pregătească oferte pentru întregul portofoliu de contracte într-o singură zi. Deschiderea progresivă ar fi corespuns și nevoii operatorilor de a-și spori treptat competențele de furnizori de servicii în perioada de tranziție, ceea ce ar fi condus la o maturizare a pieței (138). În sfârșit, o deschidere progresivă ar fi fost mai facilă din punct de vedere administrativ și ar fi permis Administrației Drumurilor Publice să își dezvolte competențele de cumpărător al serviciilor în cauză (139). Potrivit autorităților norvegiene, lucrările legislative pregătitoare confirmă această abordare prin sublinierea faptului că aceste elemente au reprezentat motivul pentru lipsa de pregătire a pieței pentru deschiderea către concurență la 1 ianuarie 2003 (140).

În cazul în care Autoritatea ar considera că operatorii de pe piață aveau capacitatea de furniza serviciile în cauză, autoritățile norvegiene susțin că nu existau surse credibile care să indice prețuri mai scăzute decât cele stabilite în contractele provizorii. Prețurile celor cinci contracte pilot nu puteau fi utilizate ca prețuri de referință, acestea făcând parte dintr-un proiect de „profesionalizare” a Administrației Drumurilor Publice. Acest proces a inclus pregătirea unui model de contract pentru servicii de exploatare și întreținere, care trebuia să fie testat cu ajutorul unor contracte interne de exploatare și întreținere (141) și cele cinci contracte pilot (142), urmărindu-se ca Administrația Drumurilor Publice să câștige experiență în calitate de „autoritate contractantă”. Astfel, contractele pilot nu aveau scopul de a testa prețul pieței.

În plus, ofertele depuse pentru contractele pilot au fost foarte variate (de exemplu, pentru contractul Våler/Åsnes, cea mai ridicată ofertă a fost de 63 de milioane NOK, în timp ce cea mai redusă a fost de 30,4 milioane NOK). Astfel de diferențe sugerează că piața era imatură, iar prețurile nu puteau constitui un indicator credibil al nivelului prețurilor (143). În plus, deoarece contractele pilot reprezintă mai puțin de 2 % din rețeaua totală a drumurilor (1 000 km dintr-un total de 54 000), acestea acoperă o zonă geografică redusă. Pe lângă aceasta, sarcinile prevăzute de contractele pilot au inclus și alte tipuri de lucrări (144). Un exemplu ilustrativ este constituit de contractul Bærum, câștigat de Selmer ASA, la un preț contractual inițial de 74 940 323 NOK. Totuși, existența unor lucrări suplimentare a presupus suplimentarea cu 18 726 793 NOK, ceea ce a sporit valoarea contractului cu 25 %. Volumul de lucrări suplimentare în faza pilot demonstrează că Administrația Drumurilor Publice a calculat greșit volumul de lucrări aferent contractelor de exploatare și întreținere. Totuși, astfel de lucrări suplimentare au fost incluse și în contractele provizorii transferate către Mesta AS. În această privință, autoritățile atrag atenția asupra faptului că Raportul nr. 118 nu recomandă compararea datelor contractului Bærum cu datele din alte contracte (145). Astfel, în opinia autorităților norvegiene, prețurile contractelor pilot nu pot fi utilizate ca indicatori credibili ai prețului pieței.

În afară de aceasta, autoritățile norvegiene resping sugestia din decizia de inițiere a procedurii (repetată de Veidekke ASA) potrivit căreia nivelul prețurilor primului grup de contracte de exploatare și întreținere supuse licitației publice în 2003 puteau fi reprezentative pentru stabilirea unui nivel al prețurilor pentru celelalte contracte provizorii de exploatare și întreținere. Autoritățile norvegiene susțin că acest nivel al prețurilor nu este credibil, deoarece piața serviciilor de exploatare și întreținere nu este matură nici măcar în prezent, în sensul în care este imposibil de prevăzut rezultatul unei licitații publice. Diferența semnificativă între ofertele cele mai ridicate și cele mai scăzute ilustrează acest fapt. Cea mai mică diferență a fost de 2 %, în timp ce cea mai mare a fost de 113 %. Aceasta nu reprezintă o bază suficientă pentru identificarea unui preț al pieței. Autoritățile norvegiene nu sunt convinse că un preț al pieței poate fi stabilit pe baza celei mai mici oferte dintr-o piață imatură. Autoritățile norvegiene consideră că nivelul prețurilor contractelor provizorii nu a depășit „prețul care ar trebui să fie considerat ca fiind un preț de piață sustenabil în momentul transferării contractelor provizorii...”. În orice caz, evaluarea trebuie să se întemeieze pe faptele disponibile în momentul înființării societății.

Cu toate acestea, dacă Autoritatea ajunge la concluzia că prețurile contractelor transferate către Mesta AS conțin ajutor de stat, autoritățile norvegiene argumentează, prin referire la articolele 61 alineatul (3) litera (c) sau 59 alineatul (2), că un astfel de ajutor este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE.

În ceea ce privește articolul 61 alineatul (3) litera (c), autoritățile norvegiene au argumentat că înființarea Mesta AS a urmărit deschiderea unei piețe monopolizate către condiții de concurență deplină și crearea unei piețe durabile pe parcursul unei perioade tranzitorii de patru ani (146). A fost necesară o deschidere progresivă, care să garanteze exploatarea și întreținerea în condiții de siguranță a drumurilor naționale. După cum s-a arătat deja, lucrările legislative pregătitoare confirmă necesitatea îmbunătățirii competențelor Administrației Drumurilor Publice (a cărei experiență privind achiziția de servicii și controlul obligațiilor contractuale relevante este limitată) (147). De asemenea, operatorii de pe piață aveau nevoie de timp pentru a se adapta la noile sarcini. S-a considerat că o creștere progresivă a numărului licitațiilor va permite întreprinderilor să acumuleze experiență și să investească în metode corespunzătoare de exploatare și întreținere a drumurilor. După cum s-a arătat mai sus, deschiderea progresivă a pieței garantează o alocare rațională a contractelor, spre deosebire de situația în care toate contractele ar fi licitate în același timp (148). Protejarea siguranței rutiere urma să fie realizată licitându-se în primul rând cele mai simple contracte, iar ulterior cele mai dificile (referitoare la drumuri din zone cu climă dificilă și condiții meteorologice schimbătoare). În sfârșit, autoritățile norvegiene susțin că finanțarea oferită întreprinderii Mesta AS pentru costul contractelor provizorii a fost corectă. Ar fi nejustificat ca Mesta AS să fie obligată să furnizeze serviciile prevăzute de contractele provizorii fără a acoperi costurile care sunt mai ridicate decât cele ale concurenților săi (149).

Orice ajutor acordat prin intermediul contractelor provizorii era proporțional deoarece durata era limitată la cel mult patru ani, iar prețul era fix, ceea ce înseamnă un stimulent pentru îmbunătățirea eficienței. În plus, având în vedere capacitatea de a obține venituri care a depășit previziunile în timpul primilor trei ani de funcționare, autoritățile norvegiene au dat asigurări în 2007 că Mesta AS nu va mai primi noi subvenții pentru măsurile de restructurare. Aceasta demonstrează că eficiența Mesta AS a fost monitorizată pentru prevenirea supracompensării.

Pe această bază, autoritățile au susținut că contractele de exploatare și întreținere provizorii erau necesare pentru „asigurarea unei deschideri solide a pieței și a unei concurențe echitabile”. Se face referire la decizia Comisiei în cazul Destia, în care Comisia a constatat că deschiderea pieței finlandeze a serviciilor de reparare a drumurilor către concurență a reprezentat o evoluție pozitivă și un obiectiv important al politicii comunitare (150). Având în vedere faptul că obiectivul reorganizării Mesta AS este același, autoritățile norvegiene susțin că argumentele din cazul Destia sunt valabile și în prezentul caz. Contractele provizorii nu au avut ca rezultat consolidarea poziției Mesta AS într-un mod nerezonabil. Abordarea adoptată a fost necesară și proporțională cu obiectivul de deschidere a pieței.

În ceea ce privește articolul 59 alineatul (2), autoritățile norvegiene susțin că contractele provizorii de exploatare și întreținere au impus întreprinderii Mesta AS o obligație de serviciu public specificată în contracte (prin specificarea naturii, sferei geografice, frecvenței și duratei serviciilor). În conformitate cu orientările privind ajutorul de stat pentru compensarea serviciului public, deținerea întreprinderilor de către stat și ajutoarele pentru întreprinderile publice („orientările privind ajutorul de stat pentru compensarea serviciului public”), sumele compensatorii nu trebuie să depășească valoarea necesară pentru acoperirea costurilor, ținând seama de un profit rezonabil (151). Punctul 8 din normele privind ajutorul de stat pentru compensarea serviciului public prevede că autoritățile naționale dispun de o importantă marjă de apreciere în ceea ce privește natura serviciilor clasificate ca servicii de interes economic general.

Pe această bază, autoritățile norvegiene susțin în contractele provizorii de exploatare și întreținere erau incluse sarcini de asigurare a unui nivel suficient de siguranță rutieră pentru care nu existau capacități suficiente pe piață în acel moment, motiv pentru care au fost impuse întreprinderii Mesta AS. Lucrările legislative pregătitoare prevăd că siguranța rutieră trebuia asigurată atât în timpul, cât și după deschiderea pieței. Mesta AS reprezenta singura soluție prin care autoritățile își puteau îndeplini atribuțiile de menținere a siguranței rutiere. Mesta AS nu putea respinge sarcina impusă de autorități, având obligația legală de a realiza serviciile definite în contractele provizorii.

4.3.   SCUTIREA DE LA TAXA PENTRU DOCUMENTE

Autoritățile norvegiene susțin că, deoarece estimarea contribuției în natură (în soldul de deschidere) a pornit de la premisa că Mesta AS nu va plăti această taxă, scutirea de la taxa pentru documente și taxa de înregistrare nu constituie un avantaj economic pentru Mesta AS. Prin urmare, scutirea nu a avut niciun efect asupra solidității întreprinderii sau structurii capitalului, nici asupra valorii totale a Mesta AS. Dacă nu s-ar fi putut acorda nicio scutire, plata taxei ar fi fost compensată prin intermediul unei contribuții corespunzătoare în numerar la capitalul propriu al Mesta AS. Aceasta ar fi condus la un rezultat similar acordării unei scutiri. Autoritățile au declarat, de asemenea, că Decizia 318/05/COL pare a se baza pe absența unei legături între scutire și suma capitalului propriu în cadrul Entra (a se vedea pagina 26 din decizie) (152). Autoritățile norvegiene susțin că această situație nu se repetă în cazul de față, deoarece nu există nicio îndoială că, în absența unei scutiri, taxa ar fi fost compensată prin intermediul unei contribuții în numerar în aceeași sumă. Potrivit lucrărilor pregătitoare, dimensiunea capitalului propriu a fost stabilită în funcție de situația lichidităților pe termen scurt a Mesta AS. Pe lângă aceasta, autoritățile norvegiene susțin că scutirea de la taxa pentru documente nu este selectivă în conformitate cu principiul selectivității, care urmărește facilitarea punerii în aplicare a măsurilor oportune din punct de vedere socio-economic.

II.   EVALUAREA

1.   PREZENȚA AJUTORULUI DE STAT

1.1.   AJUTOR DE STAT ÎN SENSUL ARTICOLULUI 61 ALINEATUL (1) DIN ACORDUL PRIVIND SEE

Articolul 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE prevede: „Este incompatibil cu prezentul acord orice ajutor acordat de statele membre ale CE, statele AELS sau din resurse de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri, în măsura în care afectează comerțul dintre părțile contractante, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul acord”.

Pentru a fi considerată a reprezenta ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, o măsură trebuie să întrunească următoarele patru criterii cumulative: măsura trebuie să (i) confere destinatarilor un avantaj economic care nu apare în cursul desfășurării normale a activității, (ii) avantajul trebuie să fie acordat de către stat sau prin resurse de stat și trebuie (iii) să fie selectivă, favorizând anumite întreprinderi sau producția anumitor mărfuri și (iv) denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între părțile contractante. În cele ce urmează, se examinează dacă aceste patru criterii cumulative sunt întrunite în cazul de față.

1.2.   AVANTAJUL ECONOMIC

1.2.1.   
  Măsurile de restructurare și reorganizare

Mesta AS a primit fonduri de stat pentru acoperirea costurilor legate de trei tipuri de planuri de pensii oferite angajaților transferați de la fostul loc de muncă de stat la Mesta AS. Fondurile acoperă (i) costurile plății contribuțiilor de pensii corespunzătoare statutului de funcționar public între 1 ianuarie 2003 și sfârșitul anului 2007, (ii) costurile pe care le implică menținerea dreptului angajaților la o vârstă de pensionare specială (anticipată) și (iii) costurile legate de pachetele de pensionare anticipată oferite între 1 ianuarie 2003 și sfârșitul anului 2005.

Pentru început, Autoritatea va prezenta observații privind anumite argumente specifice prezentate de autoritățile norvegiene. În primul rând, autoritățile norvegiene au susținut că, deoarece un cumpărător potențial al departamentului de producție ar fi solicitat o reducere a prețului de cumpărare proporțional cu dezavantajele măsurilor de restructurare, compensarea de către autorități a acestor dezavantaje nu este considerată ajutor de stat. Autoritatea observă că tranzacția de față implică acordarea de finanțare (în contextul unei investiții) nu o vânzare, iar stabilirea implicării ajutorului de stat depinde așadar nu de comportamentul unui potențial cumpărător, ci de posibilitatea oferirii prin această finanțare a unui avantaj economic pentru Mesta AS.

Autoritățile norvegiene au susținut, de asemenea, că, în loc să reducă valoarea contribuțiilor în natură, au preferat să ofere o compensație întreprinderii Mesta AS pentru costurile legate de dezavantajele măsurilor de restructurare. Deoarece reducerea valorii activelor nu presupune un avantaj, nici compensarea costurilor nu ar presupune un avantaj. Autoritatea observă că existența unei astfel de opțiuni nu presupune neapărat că Mesta AS nu a beneficiat de un avantaj economic prin finanțarea oferită.

În ceea ce privește fondul problemei, autoritățile norvegiene contestă faptul că vreuna dintre măsurile susmenționate implică un avantaj economic. Acestea susțin că măsurile au fost adoptate mai degrabă pentru a compensa dezavantajul structural impus întreprinderii Mesta AS și cheltuielile generate de condițiile costisitoare de angajare presupuse de statutul de funcționar public. În sprijinul celor de mai sus, autoritățile norvegiene fac referire la decizia Combus
   (153).

În această privință, autoritățile norvegiene au arătat că este necesară examinarea condițiilor în care angajatorul anterior (statul) a încadrat în muncă lucrătorii în cauză, precum și a obligațiilor statului prevăzute în aceste contracte. Plata de sume suplimentare pentru a compensa (pentru o perioadă provizorie) drepturile de pensie acordate funcționarilor publici trebuie să fie considerată o obligație a statului deoarece a reprezentat o consecință directă a încadrării în muncă de către stat a angajaților, cu statut de funcționar public. Deoarece finanțarea de către stat a acestor sume suplimentare este limitată la diferența între costul unui plan de pensii standard și costul planului de pensii pentru funcționari publici (sau măsuri alternative), statul plătește doar costurile suplimentare rezultate din relația de muncă anterioară. Autoritățile norvegiene au susținut, cu referire la decizia Combus, că în cazul în care costurile relevante sunt considerate o obligație a statului, finanțarea oferită de stat pentru acoperirea acestor costuri nu conferă un avantaj economic.

În decizia Combus, Curtea a declarat că măsura în cauză fusese „introdusă pentru a înlocui statutul privilegiat și costisitor al funcționarilor angajați de către Combus cu statutul de angajați în baza unui contract comparabil cu cel al angajaților din alte întreprinderi de transport cu autobuzul concurente ale Combus. Astfel, intenția a fost aceea de a scuti Combus de un dezavantaj structural pe care această întreprindere îl avea în relația cu concurenții săi din sectorul privat” (154).

Chiar dacă este adevărat că, la fel ca în cazul Combus, cazul de față presupune compensări în scopul scutirii unei societăți (Mesta AS) de un dezavantaj structural în urma căruia aceasta ar avea de suferit în relația cu concurenții săi din sectorul privat, unele dintre elementele materiale ale prezentului caz diferă de cele din cazul Combus. Autoritatea este de părere că o diferență importantă în ceea ce privește evaluarea ajutorului de stat este faptul că, în cazul Combus, compensația a fost plătită angajaților, în timp ce în cazul de față, statul norvegian a finanțat direct Mesta AS. În plus, în cazul Combus, plata oferită angajaților a urmărit compensarea acestora pentru renunțarea la statutul privilegiat în momentul transferului către noua societate. Astfel, după transfer, relația de muncă între angajați și societate nu a fost influențată de statutul anterior al angajaților. Cu toate acestea, în cazul de față, unii dintre foștii funcționari publici transferați către Mesta AS au continuat să beneficieze temporar de anumite drepturi de funcționari publici ca urmare a prevederilor contractelor de muncă încheiate cu Mesta AS.

În consecință, Autoritatea constată că decizia Tribunalului de Primă Instanță în cazul Combus se referă la o situație diferită de cea din cazul de față (155).

În ceea ce privește Curtea de Justiție, aceasta a susținut constant în hotărârile sale că existența ajutorului trebuie să fie evaluată în relație cu efectul său și nu cu obiectivele sau cauzele care au determinat intervenția statului (156). Prin urmare, Autoritatea consideră că, pentru a se determina dacă cele trei măsuri menționate mai sus presupun ajutor de stat, trebuie să se înceapă prin a se analiza dacă finanțarea publică a costurilor unor astfel de măsuri scutește Mesta AS de sarcinile care sunt suportate în mod normal de bugetul unei întreprinderi (157).

Toate măsurile au fost introduse pentru a face posibil transferul activităților departamentului de producție către Mesta AS. După cum s-a arătat deja, era necesară luarea de măsuri pentru (i) a încuraja angajații să se transfere către noua societate și (ii) pentru a reduce forța de muncă.

În cazul de față, pentru a avea capacitatea (temporară) de a menține pensiile de funcționar public și drepturile de pensionare specială, Mesta AS a fost obligată efectiv să devină membru al SPK. Ca urmare a calității de membru al SPK, Mesta AS avea obligația legală de a plăti către SPK contribuțiile de pensii ale angajaților transferați. Mesta AS a fost dispusă să accepte această obligație deoarece statul urma să îi ramburseze aceste costuri. În consecință, costul drepturilor de pensii aferente apartenenței la SPK (menținerea temporară a drepturilor de pensie aferente statutului de funcționar public și a vârstei speciale de pensionare) a fost impus efectiv societății Mesta AS (158). În plus, Autoritatea observă că lucrările legislative pregătitoare (propunerea guvernului către parlament) au arătat în mod clar că finanțarea măsurilor de pensii în cauză urma să fie acordată doar dacă Mesta AS plătea costurile aferente pentru angajați (159). Prin urmare, cadrul general (propunerea și sprijinirea ulterioară a acesteia de către Parlament) adoptat de statul norvegian se baza pe condiția ca Mesta AS să plătească costurile pensiilor. Aceste circumstanțe ar putea indica prezența unei obligații legale pentru Mesta AS de a acoperi costurile relevante de pensionare, care pot fi considerate ca fiind incluse în mod normal în bugetul întreprinderii.

În plus, în ceea ce privește dreptul la pensie anticipată, această măsura urma să fie aplicată la latitudinea întreprinderii pentru a reduce personalul excedentar. Totuși, măsura alternativă de reducere a activității asigura, de asemenea, protecția angajaților în caz de disponibilizare. Costurile legate de măsurile introduse în vederea reducerii forței de muncă sau reorganizării societății ar trebui să fie considerate costuri normale, chiar dacă măsurile alese sunt mai costisitoare decât obligațiile întreprinderii prevăzute de dreptul muncii în vigoare sau de contractul colectiv de muncă (160). Faptul că Mesta AS apelează la măsurile cele mai costisitoare deoarece i-a fost garantată finanțarea de către stat nu modifică natura costurilor. De asemenea, se poate considera că finanțarea de stat pentru pensiile anticipate permite întreprinderii Mesta AS să economisească o parte din costurile normale de activitate.

În plus, la nivel general, obligațiile financiare legate de costurile cu forța de muncă fac parte din costurile de producție ale unei întreprinderi și, astfel, constituie costuri normale ale întreprinderii, indiferent dacă obligațiile sunt impuse prin lege, acordul colectiv de muncă sau asumate în mod voluntar. Prin urmare, orice scutire de la astfel de obligații este considerată ajutor de stat (161).

Costurile cu forța de muncă ale unei întreprinderi includ nu doar cheltuielile salariale, ci și remunerarea în sens mai larg și acoperă costurile cu pensiile și alte costuri aferente forței de muncă a întreprinderii, precum prestațiile de șomaj (162). În prezentul caz, faptul că măsurile vor fi finanțate prin fonduri de stat nu înseamnă că dreptul provizoriu acordat angajaților nu poate fi un cost cu forța de muncă asumat în mod normal de întreprinderea respectivă (163).

În plus, finanțarea de către stat a obligațiilor privind pensiile a antrenat și alte avantaje pentru întreprindere. Deși, probabil, preluarea integrală a forței de muncă din departamentul comercial nu a fost benefică pentru interesul comercial al Mesta AS, era esențial pentru societate să dispună de personal suficient, inclusiv personal cheie, pentru a asigura funcționarea eficientă a societății încă de la început. Finanțarea de stat a asigurat îndeplinirea acestui obiectiv. În plus, Autoritatea consideră că este posibil ca prezența ajutorului de stat pentru drepturile de pensii să presupună că Mesta AS a fost scutită de costuri pentru alte tipuri de pensii suplimentare. Această situație este posibilă deoarece cel puțin unii dintre foștii angajați ar fi avut posibilitatea să negocieze planuri de pensii suplimentare mai favorabile decât un plan de pensii standard.

Deoarece angajații care au beneficiat de măsurile în cauză privind pensiile făceau parte din personalul Mesta AS atunci când costurile s-au acumulat (au devenit scadente), Autoritatea constată că efectul măsurilor contestate a fost de a reduce cheltuielile normale de la bugetul Mesta AS. Prin urmare, Autoritatea consideră că finanțarea de către stat a măsurilor de mai sus a antrenat avantaje economice pentru Mesta AS.

În ceea ce privește finanțarea oferită de către stat pentru Mesta AS în scopul acoperirii costurilor de „mutare” și „deplasare”, Autoritatea observă că obligația de a acoperi astfel de costuri rezultă dintr-o serie de stimulente oferite personalului de conducere sau personalului administrativ anterior al Administrației Drumurilor Publice (cum ar fi costuri de mutare, deplasare, chirie dublă pentru domicilii, costuri de călătorie etc.) pentru a determina acești angajați să accepte angajarea la Mesta AS.

După cum s-a arătat mai sus, obligațiile financiare normale ale unei întreprinderi includ, pentru început, costurile cu forța de muncă pe care o întreprindere le suportă pentru a angaja sau atrage forță de muncă. Deși cel mai frecvent stimulent pentru atragerea angajaților este nivelul salariului, alte stimulente, precum compensarea pentru dezavantajele legate de amplasarea geografică a domiciliilor angajaților (cum ar fi finanțarea mutării și deplasării) nu sunt decât un instrument utilizat de către o societate pentru a atrage și plăti angajații doriți. Prin urmare, Autoritatea este de părere că rambursarea din partea statului către Mesta AS a costurilor înregistrate sub titlurile bugetare denumite „mutare” și „deplasare” constituie un avantaj economic de care Mesta AS nu ar fi beneficiat în mod normal.

În ceea ce privește finanțarea de stat primită de Mesta AS pentru acoperirea costurilor de mutare a sediilor și a unităților de asistență și întreținere de la Administrația Drumurilor Publice către nou-înființata Mesta AS, precum și reorganizarea fostelor sedii și a vechilor arhive în scopul înființării unor arhive noi (cu un cost total de 50,2 milioane NOK), aceste costuri nu includ doar cheltuielile pentru curățenie în vechile sedii ale Administrației Drumurilor Publice, ci și pregătirea și modernizarea noilor birouri ale Mesta AS, precum și pentru instalarea arhivelor electronice și fizice.

Deși acceptă că unele costuri privind curățarea vechilor sedii ale Administrației Drumurilor Publice au legătură cu activitatea desfășurată anterior de către aceasta, Autoritatea consideră că natura costurilor necesare pentru pregătirea și modernizarea sediilor urmând a fi utilizate de Mesta AS este similară costurilor contractate pentru înființarea unei întreprinderi noi. Astfel, aceste costuri din urmă ar trebui să fie suportate de către noua întreprindere. Cu toate acestea, deoarece titlurile bugetare au presupus sarcini precum curățarea vechilor sedii ale Administrației Drumurilor urmând a fi utilizate de noua întreprindere sau reorganizarea arhivelor Administrației Drumurilor pentru a se identifica fișierele relevante pentru noua întreprindere, separarea sarcinilor este dificilă. Din aceste considerente, Autoritatea este de părere că acele costuri legate de mutarea sediilor (inclusiv a unităților de asistență și întreținere), precum și transferul arhivelor, sunt costuri care ar trebui să fie acoperite parțial de către stat și parțial de către noua întreprindere. Deoarece noua întreprindere Mesta AS a fost înființată la 1 ianuarie 2003, costurile contractate înainte de această dată trebuie să fie suportate de către stat, în timp ce costurile contractate după această dată trebuie să fie suportate de Mesta AS. Prin urmare, diferitele titluri bugetare vor fi alocate (către stat sau Mesta AS) în funcție de data la care au fost contractate costurile.

În sfârșit, în ceea ce privește titlul bugetar al modernizării utilajelor, Mesta AS a beneficiat de compensare pentru curățarea șantierelor departamentului de producție. Prin urmare, Mesta AS a furnizat un serviciu Administrației Drumurilor Publice (164). Prin urmare, se ridică întrebarea dacă prețul serviciului furnizat de Mesta AS către Administrația Drumurilor Publice corespunde prețului de piață pentru astfel de servicii. Autoritatea observă că o parte a lucrărilor a fost efectuată de subcontractanți, în condiții comerciale, iar cealaltă parte de Mesta AS, la un tarif orar (165). Autoritatea este de părere că utilizarea mai multor subcontractanți, în condiții comerciale este o dovadă a faptului că au fost aplicate prețurile pieței, iar compensarea de către stat pentru Mesta AS în această privință nu presupune așadar un avantaj economic. În plus, deoarece lucrările desfășurate de Mesta AS au fost remunerate pe baza prețurilor de cost, excluzând orice profit, Autoritatea consideră că nu există dubii în ceea ce privește declarația autorităților norvegiene potrivit căreia aceste prețuri sunt sub prețurile pieței. Pe această bază, Autoritatea consideră că Mesta AS nu a beneficiat de un avantaj economic în contextul prețurilor plătite de Administrația Drumurilor pentru serviciile de „curățare” furnizate de Mesta AS.

(i)   Alte măsuri de restructurare și reorganizare – salarii compensatorii

În ceea ce privește salariile compensatorii, statul a finanțat costurile relevante prin intermediul unui aport la capitalul Mesta AS, sub formă de capital propriu.

În primul rând, Autoritatea observă că maniera în care pot fi finanțate aceste costuri este irelevantă din punctul de vedere al aplicării normelor privind ajutorul de stat. Prin urmare, faptul că autoritățile norvegiene au optat pentru finanțarea costurilor salariilor compensatorii prin creșterea capitalului propriu nu este relevant pentru evaluarea care stabilește dacă finanțarea de către stat a costurilor în cauză constituie ajutor de stat. După cum s-a menționat, motivul autorităților norvegiene de a finanța costurile prin aport de capital propriu (nu prin subvenții) a fost doar de a determina întreprinderea să cheltuiască fondurile mai degrabă pe instrumente alternative de reducere a forței de muncă, decât pe salarii compensatorii.

În ceea ce privește faptul că fondurile destinate salariilor compensatorii au fost utilizate pentru măsuri alternative de reducere a forței de muncă, anume pachete pentru concedieri și pachete de pensii, precum și pachete de concedii, Autoritatea consideră că astfel de măsuri reprezintă doar alternative recunoscute la salariile compensatorii. Într-adevăr, dacă fondurile de stat alocate pentru salarii compensatorii sunt utilizate pentru acoperirea costurilor măsurilor alternative de reducere a forței de muncă, urmărind aceleași obiective ca salariile compensatorii, aceasta nu aduce atingere evaluării care stabilește dacă societatea a beneficiat de un avantaj economic ca urmare a primirii de finanțare pentru salariile compensatorii. În această privință, se reamintește că, prin intenția de a finanța salariile compensatorii prin intermediului creșterii capitalului propriu, statul a urmărit doar reducerea costurilor totale obligând societatea să utilizeze instrumente alternative de reducere a forței de muncă.

În ceea ce privește existența unui eventual avantaj economic ca urmare a finanțării de către stat a costurilor salariilor compensatorii, autoritatea reamintește că, în conformitate cu cele de mai sus [la (i)], costurile întreprinderilor prevăzute de legislația muncii sunt costuri incluse în bugetul întreprinderilor. Deoarece obligațiile financiare determinate de salariile compensatorii au fost impuse societății Mesta AS prin legea Mesta (166), costurile constituie „costuri normale” ale întreprinderii. Prin urmare, Mesta AS a beneficiat de un avantaj economic sub forma fondurilor pentru acoperirea costurilor legate de salariile compensatorii.

(ii)   Finanțarea excedentară

Autoritățile norvegiene au solicitat Mesta AS să ramburseze fondurile care depășesc cheltuielile de restructurare. Prin urmare, observațiile din decizia de inițiere a procedurii privind cheltuirea fondurilor în exces nu mai sunt de actualitate.

1.2.2.   
  Aportul de active

Mesta AS este o întreprindere publică în sensul directivei privind transparența (167). Pentru a stabili dacă o tranzacție financiară inițiată de proprietarul unei întreprinderi publice presupune un avantaj economic, Autoritatea aplică „principiul investitorului în economia de piață”, care a fost confirmat în mai multe rânduri de către Curtea de Justiție (168). Conform acestui principiu, dacă autoritățile publice oferă aport de capital sau contribuții în natură (active) uneia dintre propriile întreprinderi în condiții acceptabile pentru un investitor privat în economia de piață, nu există un avantaj economic (169). În schimb, dacă întreprinderile publice primesc aporturi de bani sau active în condiții inacceptabile pentru un investitor privat în economia de piață, există un avantaj economic (170). De obicei, se consideră că această situație apare atunci când structura și perspectivele viitoare ale întreprinderii sunt de așa natură încât nu este previzibil un randament normal (prin plata de dividende sau aprecierea capitalului), în raport cu cel al unei întreprinderi comparabile private, într-o perioadă de timp rezonabilă (171). De exemplu, dacă rata randamentului este stabilită pe baza valorii activelor, care a fost evaluată la o sumă sub prețul pieței, este posibil ca randamentul să nu corespundă așteptărilor unui investitor privat în condiții similare.

În lumina acestor considerații, Autoritatea a analizat evaluarea valorii activelor în contextul înființării Mesta AS.

Pentru început, se poate deduce din jurisprudență că sarcina Autorității de a stabili circumstanțele cazului devine, atunci când este cazul, o obligație de a examina evaluări ale experților în scopul stabilirii valorii probatorii a acestora (172). De asemenea, din această jurisprudență se desprinde că, în cazul în care există incertitudini, Autoritatea are dreptul, dar nu obligația, de a contracta consultanți externi care să constate situația de fapt (173). În sfârșit, Curtea a declarat că verificarea respectării articolului 61 reprezintă responsabilitatea exclusivă a Autorității, nu a experților (174).

În prezentul caz, valoarea activelor aduse ca aport la înființarea Mesta AS a făcut obiectul unor evaluări desfășurate de Ernst & Young și Deloitte & Touche. Pe baza rapoartelor auditorilor, Autoritatea a constatat în decizia sa de inițiere a procedurii că existau incertitudini în privința evaluării activelor și aplicarea metodelor de evaluare. După decizia de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene au prezentat explicațiile auditorului Ernst & Young. În opinia Autorității, aceste explicații au clarificat incertitudinile identificate inițial în decizia de inițiere a procedurii:

| | În primul rând, Ernst & Young a clarificat că, începând cu octombrie 2002, principiul aplicat pentru determinarea valorii activelor este „valoarea reală” și, prin urmare, evaluările inițiale bazate pe valoarea contabilă sau valoarea contabilă simulată nu mai erau relevante. |
| --- | --- |

În primul rând, Ernst & Young a clarificat că, începând cu octombrie 2002, principiul aplicat pentru determinarea valorii activelor este „valoarea reală” și, prin urmare, evaluările inițiale bazate pe valoarea contabilă sau valoarea contabilă simulată nu mai erau relevante.

| | În al doilea rând, identificarea valorii reale a activelor s-a bazat pe o combinație a rezultatelor (i) evaluării valorii totale a întreprinderii (metoda fluxului de numerar actualizat) și (ii) evaluării activelor individuale (sau grupurilor de active) în mod separat. |
| --- | --- |

În al doilea rând, identificarea valorii reale a activelor s-a bazat pe o combinație a rezultatelor (i) evaluării valorii totale a întreprinderii (metoda fluxului de numerar actualizat) și (ii) evaluării activelor individuale (sau grupurilor de active) în mod separat.

| | În al treilea rând, având în vedere faptul că valoarea totală a societății (stabilită pe baza fluxului de numerar actualizat) era mai mică decât valoarea totală a activelor (stabilită pe baza evaluării individuale a activelor) și că, în conformitate cu legea norvegiană privind întreprinderile, capitalul propriu nu poate depăși valoarea totală a societății, a fost necesară reducerea valorii anumitor active.
  Pe această bază, valoarea reală a activelor a fost redusă cu suma de 79 de milioane NOK, însemnând (i) proprietăți imobiliare (valoare redusă cu 54 de milioane NOK, de la 335 la 281 de milioane NOK) și (ii) utilaje (valoare redusă cu 25 de milioane NOK, de la 572 la 547 de milioane NOK) (175). Aceasta înseamnă că valoarea utilajelor nu a fost redusă cu 200 de milioane NOK (de la 747 la 547 de milioane NOK), cum au susținut reclamanții. Valoarea de 747 de milioane NOK nu a constituit baza pentru reducerea valorii, deoarece se întemeia pe principiul „continuității simulate”, care nu mai este aplicat (176). Ernst & Young a confirmat că primele calcule, efectuate în vederea explicării legăturilor dintre valoarea bazată pe principiul continuității simulate (de 747 de milioane NOK) și valoarea reală (de 572 de milioane NOK), sunt eronate și nu au fost incluse în procesul de evaluare a valorii reale a activelor. |
| --- | --- |

În al treilea rând, având în vedere faptul că valoarea totală a societății (stabilită pe baza fluxului de numerar actualizat) era mai mică decât valoarea totală a activelor (stabilită pe baza evaluării individuale a activelor) și că, în conformitate cu legea norvegiană privind întreprinderile, capitalul propriu nu poate depăși valoarea totală a societății, a fost necesară reducerea valorii anumitor active.

Pe această bază, valoarea reală a activelor a fost redusă cu suma de 79 de milioane NOK, însemnând (i) proprietăți imobiliare (valoare redusă cu 54 de milioane NOK, de la 335 la 281 de milioane NOK) și (ii) utilaje (valoare redusă cu 25 de milioane NOK, de la 572 la 547 de milioane NOK) (175). Aceasta înseamnă că valoarea utilajelor nu a fost redusă cu 200 de milioane NOK (de la 747 la 547 de milioane NOK), cum au susținut reclamanții. Valoarea de 747 de milioane NOK nu a constituit baza pentru reducerea valorii, deoarece se întemeia pe principiul „continuității simulate”, care nu mai este aplicat (176). Ernst & Young a confirmat că primele calcule, efectuate în vederea explicării legăturilor dintre valoarea bazată pe principiul continuității simulate (de 747 de milioane NOK) și valoarea reală (de 572 de milioane NOK), sunt eronate și nu au fost incluse în procesul de evaluare a valorii reale a activelor.

| | În al patrulea rând, în ceea ce privește alocarea valorii contractelor provizorii, s-a arătat că, în timp ce contractele provizorii erau incluse în fluxul de numerar actualizat (și, prin urmare, au fost luate în considerare pentru estimarea valorii totale a întreprinderii), valoarea portofoliului de contracte era prea redusă pentru a i se aloca o valoare, iar contractele nu au fost incluse în soldul de deschidere (177).
  După cum reiese din acest proces, Autoritatea a examinat amănunțit materialele prezentate în rapoartele auditorului, solicitând explicații și materiale suplimentare, utilizate pentru a clarifica îndoielile și incertitudinile inițiale. Deoarece, potrivit celor de mai sus, astfel de îndoieli și incertitudini au primit răspuns și, având în vedere că evaluările s-au desfășurat pe baza metodelor de evaluare general acceptate, Autoritatea nu are motive să pună sub semnul întrebării valoarea probatorie a rapoartelor auditorului referitoare la estimarea valorii activelor fixe prezentate în soldul final de deschidere al Mesta AS. Prin urmare, s-a considerat că nu mai este necesară efectuarea unei evaluări de către un alt expert. |
| --- | --- |

În al patrulea rând, în ceea ce privește alocarea valorii contractelor provizorii, s-a arătat că, în timp ce contractele provizorii erau incluse în fluxul de numerar actualizat (și, prin urmare, au fost luate în considerare pentru estimarea valorii totale a întreprinderii), valoarea portofoliului de contracte era prea redusă pentru a i se aloca o valoare, iar contractele nu au fost incluse în soldul de deschidere (177).

După cum reiese din acest proces, Autoritatea a examinat amănunțit materialele prezentate în rapoartele auditorului, solicitând explicații și materiale suplimentare, utilizate pentru a clarifica îndoielile și incertitudinile inițiale. Deoarece, potrivit celor de mai sus, astfel de îndoieli și incertitudini au primit răspuns și, având în vedere că evaluările s-au desfășurat pe baza metodelor de evaluare general acceptate, Autoritatea nu are motive să pună sub semnul întrebării valoarea probatorie a rapoartelor auditorului referitoare la estimarea valorii activelor fixe prezentate în soldul final de deschidere al Mesta AS. Prin urmare, s-a considerat că nu mai este necesară efectuarea unei evaluări de către un alt expert.

Pe baza celor de mai sus, Autoritatea consideră că nu există niciun motiv pentru a fi pusă sub semnul întrebării evaluarea valorii activelor din soldul final de deschidere al Mesta AS.

1.2.3.   
  Transferul contractelor provizorii

Un exemplu al aplicării principiului investitorului privat în economia de piață este că dacă statul vinde terenuri și clădiri la prețul pieței, se presupune că nu este implicat un ajutor de stat, deoarece statul s-a comportat ca un investitor privat în economia de piață (178). Cu toate acestea, principiul investitorului privat în economia de piață se aplică și în cazul în care statul achiziționează bunuri și servicii (179). Astfel, dacă statul încheie un contract cu un operator de pe piață pentru prestări de servicii, nu există un ajutor de stat dacă statul se comportă ca un investitor privat în economia de piață și plătește prețul pieței. În schimb, dacă prețul este mai ridicat decât prețul pieței, contractul poate presupune un avantaj economic pentru furnizorul de servicii, egal cu diferența dintre prețul de piață pentru prestarea de servicii similare și prețul de prestare a acestor servicii prevăzut în contract (180). O metodă prin care statul poate obține indicii privind prețul de piață este de a lansa o procedură de licitație publică nediscriminatorie. O altă metodă constă în efectuarea unei evaluări de către un expert. În orice caz, se vor analiza toate circumstanțele cazului pentru a se stabili dacă prețul aplicat era prețul pieței.

În prezentul caz, mai multe contracte de servicii, prin care departamentul de producție prestează servicii pentru Administrația Drumurilor Publice, au fost transferate de la departamentul de producție către Mesta AS, în sensul în care Mesta AS a înlocuit departamentul de producție în capacitatea acestuia de furnizor de servicii. Prin urmare, Autoritatea trebuie să stabilească dacă prețurile contractelor încheiate între Administrația Drumurilor Publice și Mesta AS reflectă prețurile pieței.

Pentru completitudine, trebuie subliniat faptul că evaluarea de către Autoritate a elementelor relevante prin care se stabilește dacă statul a acționat ca investitor privat în economia de piață (prin oferirea contractelor provizorii) în relație cu societatea pe care o deține integral nu împiedică Autoritatea să evalueze prezența ajutorului și în alte tranzacții între stat (181) și acea societate. Dimpotrivă, o astfel de evaluare este cu atât mai pertinentă în cazul în care statul este clientul uneia dintre propriile societăți. După cum s-a arătat mai sus, atunci când statul cumpără servicii de la o întreprindere (inclusiv de la una din întreprinderile pe care le deține integral), trebuie să se comporte ca un „investitor privat în economia de piață” și să plătească prețul pieței.

(i)   Contracte de construcții

Ulterior deciziei de inițiere a procedurii, autoritățile norvegiene au clarificat circumstanțele în care prețurile contractelor de construcții existente au fost transferate către Mesta AS.

Contractele au fost transferate către Mesta AS la prețurile fixate inițial pentru contractele individuale. Autoritatea a ținut seama de toate informațiile furnizate, în special orientările interne ale Administrației Drumurilor Publice privind stabilirea prețurilor contractelor interne. Orientările arată că prețul contractelor a fost fixat direct pe baza prețurilor pieței (prețurile rezultate în urma licitațiilor publice) sau în condiții care ar trebui să asigure reflectarea prețului pieței (estimări ajustate pentru a corespunde prețului pieței). S-a ținut seama, de asemenea, de faptul că o condiție generală a încheierii de contracte între departamentul de producție și Administrația Drumurilor era ca prețurile să reflecte prețurile pieței și că, în acest scop, departamentul de producție a colectat date privind prețurile licitațiilor publice de pe piața construcțiilor – o piață funcțională și matură. Autoritățile norvegiene au mai arătat că nu exista un mecanism de ajustare ex-post sau norme administrative care să influențeze prețul de transfer al contractelor.

Având în vedere toate circumstanțele, Autoritatea consideră că transferul contractelor de construcții a avut loc la prețul pieței. Autoritatea constată că, prin orientările sale interne, Administrația Drumurilor a pus în practică un sistem de stabilire a prețurilor contractelor care, împreună cu cunoștințele despre piață, a garantat în măsură suficientă prețurile pieței. Cu toate acestea, a exclude faptul că prețurile fixate în fiecare contract de construcții au deviat într-o anumită măsură de la prețurile pieței necesită o evaluare amănunțită a tuturor contractelor. Astfel, nu se poate exclude că Mesta AS ar fi putut să beneficieze de un avantaj economic limitat ca urmare a prețurilor contractelor de construcții (sau a unei părți a acestora). Totuși, după cum se va desprinde din motivele prezentate mai jos, eventualul ajutor de stat implicat în acest context poate fi considerat compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE.

(ii)   Contracte de exploatare și întreținere

(a)   Obligația temporară de serviciu public

Pentru început, Autoritatea reamintește că autoritățile norvegiene au susținut că măsurile în favoarea Mesta AS în ceea ce privește contractele de exploatare și întreținere constituie compensare pentru costurile pe care Mesta AS a fost nevoită să le suporte ca urmare a obligațiilor de serviciu public care i-au fost impuse. Deși acest argument a fost adus în sprijinul unei declarații potrivit căreia măsurile pot fi considerate compatibile în temeiul articolului 59 alineatul (2) SEE, Autoritatea a analizat, pentru completitudine, dacă prezența unei obligații de serviciu public poate să excludă în totalitate, pe baza criteriilor stabilite prin decizia Altmark, prezența ajutor de stat (182).

În hotărârea Altmark, Curtea de Justiție a susținut că o compensare pentru obligațiile de serviciu public nu constituie ajutor de stat dacă sunt întrunite patru criterii cumulative. În primul rând, întreprinderea beneficiară trebuie să aibă efectiv de îndeplinit obligații de serviciu public, iar aceste obligații trebuie să fie definite clar. În al doilea rând, parametrii pe baza cărora se calculează compensația trebuie stabiliți în avans, în mod obiectiv și transparent. În al treilea rând, compensația nu trebuie să depășească suma necesară acoperirii totale sau parțiale a costurilor determinate de executarea obligațiilor de serviciu public, ținând seama de veniturile aferente și un profit rezonabil. În sfârșit, atunci când întreprinderea care trebuie să îndeplinească obligațiile de serviciu public nu a fost aleasă în conformitate cu o procedură de achiziții publice care ar permite selectarea ofertantului capabil să presteze aceste servicii la costul cel mai mic, nivelul compensației necesare trebuie determinat pe baza unei analize a costurilor pe care o întreprindere obișnuită, bine gestionată și echipată în mod corespunzător le-ar fi înregistrat pentru a executa aceste obligații. Dacă toate aceste patru criterii sunt îndeplinite, finanțarea de către stat nu este considerată a reprezenta un avantaj acordat întreprinderii.

În cazul de față, Autoritatea observă că Mesta AS nu a fost selectată prin intermediul unei proceduri de licitație publică. În plus, autoritățile norvegiene nu au dovedit (nici nu au oferit Autorității informații care să îi permită să verifice) dacă costurile suportate de Mesta AS corespund costurilor unei întreprinderi obișnuite, bine gestionate și echipate în mod corespunzător. În acest caz, obligația de serviciu public a Mesta AS nu a fost îndeplinită în condițiile de eficiență prevăzute de cel de al patrulea criteriu din decizia Altmark. Acest motiv este suficient pentru a nu exclude prezența ajutorului de stat, având în vedere criteriile stabilite prin decizia Altmark.

(b)   Generalități

Autoritatea observă că toate contractele de exploatare și întreținere au fost transferate către Mesta AS la 1 ianuarie 2003 la prețuri stabilite pe baza costurilor de către departamentul de producție. Prin urmare, prețurile nu au fost rezultatul unor licitații publice și nu au avut la bază evaluări ale experților.

Autoritățile norvegiene și Mesta AS au argumentat că, prin înființarea Mesta AS la 1 ianuarie 2003 și transferul către Mesta AS al tuturor contractelor de exploatare și întreținere privind rețeaua națională de drumuri, autoritățile au determinat un monopol de facto. Prin urmare, în acel moment nu exista încă o piață a „exploatării și întreținerii” și, prin urmare, nici un preț al pieței. Piața a fost deschisă doar în mod progresiv, prin organizarea de licitații publice anuale pentru 25 % din portofoliul de contracte. Deoarece nu exista un preț al pieței, transferarea contractelor la prețurile calculate pe bază de costuri rămânea unica alternativă.

Acest argument se bazează pe considerentul că activitatea de exploatare și întreținere a drumurilor nu era deschisă concurenței la 1 ianuarie 2003. Totuși, Autoritatea observă că, pe lângă faptul că activitatea de exploatare și întreținere a Administrației Publice a Drumurilor era desfășurată de subcontractanți înainte de 1 ianuarie 2003 (183), municipalitățile organizau licitații pentru lucrările de exploatare și întreținere cu mult înainte de ianuarie 2003 (184). Cu alte cuvinte, activitatea de „exploatare” și „întreținere a drumurilor” era deja deschisă concurenței înainte de ianuarie 2003, iar această situație nu s-a schimbat după înființarea Mesta AS. Dimpotrivă, Mesta AS a fost introdusă ca operator pe piața exploatării și întreținerii de către autoritățile norvegiene și, chiar de la înființare, a concurat cu alte întreprinderi fără a fi obligată să participe la licitații publice sau să preia sarcini de exploatare și întreținere a drumurilor pentru alte autorități contractante decât Administrația Drumurilor Publice (185).

Astfel, la 1 ianuarie 2003, piața serviciilor de exploatare și întreținere a fost deschisă pentru concurență, ceea ce nu poate fi un motiv pentru a afirma că nu exista un preț al pieței. Este adevărat că activitățile de exploatare și întreținere pentru o parte a pieței, respectiv „rețeaua națională de drumuri”, era rezervată departamentului de producție, dar aceasta nu a modificat concluzia privind piața serviciilor de exploatare și întreținere în general.

Cu toate acestea, chiar și în ceea ce privește activitatea de exploatare și întreținere pe rețeaua națională de drumuri propriu-zisă, autoritățile norvegiene au obținut – înainte de 1 ianuarie 2003 – prețuri rezultate în urma organizării de licitații pentru cinci proiecte test/pilot în 1998-2001. Aceste prețuri au fost incluse într-o analiză comparativă din 2000 (prezentată de Administrația Drumurilor Publice) privind capacitatea concurențială, care arăta că ponderea costurilor în prețul contractului era cu 23 % mai ridicată în cazul departamentului de producție decât în cazul contractelor test/pilot încheiate cu operatorii de pe piață. În plus, o analiză a prețurilor desfășurată în Akershus (înainte de anul 2000) a arătat că nivelul prețurilor contractelor de exploatare și întreținere era cu aproximativ 20-25 % mai mare decât cel al contractelor încheiate cu operatorii de pe piață.

Autoritatea observă că proiectele test/pilot aveau într-adevăr prețuri rezultate în urma licitațiilor publice, iar astfel contracte licitate nu se refereau doar la lucrări pentru rețeaua națională de drumuri, ci acopereau aceleași sectoare de drum prevăzute în contractele de exploatare și întreținere executate de departamentul de producție (186). În opinia Autorității, prețurile licitațiilor test/pilot pentru contracte comparabile au contribuit la identificarea unui nivel al prețurilor pieței înainte de 1 ianuarie 2003.

În ceea ce privește argumentul autorităților norvegiene potrivit căruia prețurile rezultate în urma licitațiilor test/pilot nu erau fiabile ca urmare a diferenței semnificative între ofertele cele mai mari și cele mai mici, Autoritatea subliniază că, într-o licitație publică, oferta câștigătoare, nu intervalul de oferte, reprezintă prețul pieței. În caz contrar, stabilirea unui preț al pieței pe baza ofertelor din licitațiile publice ar fi imposibilă. Într-adevăr, a argumenta că contractele test/pilot (bazate pe licitațiile publice) nu sunt reprezentative pentru prețul pieței echivalează cu afirmația că licitațiile publice nu au ca rezultat prețuri ale pieței. În plus, contrar argumentelor autorităților norvegiene, faptul că licitațiile test/pilot au fost lansate cu un scop diferit decât cel de a obține informații privind prețul pieței (mai precis, a „educa” Administrația Drumurilor Publice în calitatea acesteia de autoritate contractantă) sau faptul că licitațiile reprezentau doar o mică parte din rețeaua națională de drumuri nu înseamnă că prețurile rezultate în urma licitației nu sunt reprezentative pentru prețurile pieței. În această privință, Autoritatea reamintește că recent Comisia a făcut referire la prețurile rezultate în urma licitațiilor publice de pe piața serviciilor de exploatare și întreținere a drumurilor ca reprezentând prețuri ale pieței (187).

Autoritatea reamintește, de asemenea, că autoritățile norvegiene au susținut că contractele test/pilot licitate public implicau lucrări suplimentare. Astfel de lucrări suplimentare au fost incluse în prețul contractelor provizorii, care a fost, prin urmare, majorat. Autoritatea observă că, în orice caz, lucrările care au fost supuse licitațiilor publice și, prin urmare, concurenței, nu includeau lucrările suplimentare, ceea ce înseamnă că prețul acestor lucrări reprezintă prețul pieței. Lucrările suplimentare sunt atribuite câștigătorului licitației publice, fără a fi supuse unei noi runde de licitații. Astfel, chiar dacă lucrările suplimentare ar fi contribuit la creșterea prețului contractelor transferate către Mesta AS, aceasta nu schimbă concluzia evaluării dacă prețul care nu include lucrările suplimentare reprezintă prețul de piață.

După cum s-a arătat mai sus, Autoritatea consideră că prețurile licitațiilor test/pilot au identificat un nivel al prețurilor pieței pentru contracte comparabile înainte de 1 ianuarie 2003, iar autoritățile norvegiene cunoșteau că nivelul prețurilor identificat de piață era mai redus decât cel al prețurilor de transfer ale contractelor. În plus, chiar și după organizarea primelor licitații publice – cu ocazia cărora autoritățile trebuie să fi constatat diferența de preț (188) – autoritățile nu au renegociat contractele provizorii.

Indiferent dacă aceste contracte provizorii au conferit sau nu un avantaj economic în favoarea întreprinderii Mesta AS, contractele constituie o obligație de serviciu public în sensul articolului 59 alineatul (2) SEE. Prin urmare, remunerația plătită pentru servicii a fost evaluată în înțelesul acestei dispoziții, în scopul stabilirii prezenței unei eventuale supracompensări.

1.2.4.   
  Taxa pentru documente și taxa de înregistrare

Un avantaj economic poate fi oferit prin reducerea pe diferite căi a sarcinii fiscale a unei întreprinderi, inclusiv prin reducerea bazei de impozitare sau reducerea totală sau parțială a sumei taxelor, sau printr-o amânare, anulare sau chiar o reeșalonare specială a datoriei fiscale (189). Proprietățile imobiliare transferate de la departamentul de producție către Mesta AS au fost înregistrate sub titlul „schimbare a numelui”, ceea ce presupune că Mesta AS beneficiază de protecția oferită prin înregistrarea în registrul de proprietăți imobiliare, fiind în același timp scutită de plata taxei pentru documente și a taxelor de înregistrare datorate în mod normal în cazul transferului titlului de proprietate. Prin urmare, Autoritatea consideră că Mesta AS a beneficiat de un avantaj economic pe care nu l-ar fi avut în mod normal. În această privință, în opinia Autorității, faptul că în absența unei scutiri autoritățile norvegiene urmau să majoreze aportul inițial în numerar (proporțional cu suma taxei) nu modifică evaluarea privind caracterul de avantaj economic pentru Mesta AS al scutirii. Această poziție coincide cu concluzia Autorității în cauza Entra, adoptată la 14 decembrie 2005 (190).

1.3.   PREZENȚA RESURSELOR DE STAT

(i)   Restructurarea și alte măsuri de reorganizare

Condiția prezenței resurselor de stat este îndeplinită deoarece suma totală a costurilor estimate de restructurare de 1 468 de milioane NOK urma să fie acoperită prin finanțare acordată de statul norvegian între 2003 și 2005 (din care Mesta a primit un total de 993,6 milioane NOK). În plus, aportul de capital oferit sub formă de capital propriu întreprinderii Mesta AS de către autoritățile norvegiene în scopul acoperirii costurilor salariilor temporare reprezintă, de asemenea, fonduri de stat.

(ii)   Contribuția sub formă de capital și active (utilaje, proprietăți imobiliare și contracte)

Conform directivei privind transparența (191) și orientărilor privind ajutorul de stat pentru întreprinderile de stat, furnizarea de capital pentru întreprinderile de stat implică resurse de stat. În conformitate cu practica decizională a Comisiei, Autoritatea consideră, de asemenea, că investițiile statului sub formă de contribuție în natură (cum ar fi utilaje, proprietăți imobiliare și contracte) implică transferul unor resurse de stat (192).

(iii)   Transferul contractelor provizorii

Transferarea de către autoritățile publice a unui contract de prestării de servicii de către o întreprindere de stat, în schimbul unor venituri provenind din plăți de la stat, către o întreprindere care preia rolul de furnizor de servicii, presupune resurse de stat sub forma plăților efectuate de stat pentru prestările de servicii.

(iv)   Taxa pentru documente și taxa de înregistrare

O pierdere din venitul din impozite este echivalentă cu un consum al resurselor statului sub formă de cheltuieli fiscale. Un astfel de ajutor de stat poate fi furnizat atât prin dispoziții legislative fiscale, cât și prin practici ale autorităților fiscale. Ca urmare a scutirii de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare, Mesta AS a păstrat sumele corespunzătoare plății taxelor și comisioanelor cuvenite autorităților norvegiene. Deoarece statul renunță astfel la unele venituri, scutirea presupune transferul de resurse de stat. Această poziție coincide cu concluzia Autorității în cauza Entra, adoptată la 14 decembrie 2005 (193).

1.4.   FAVORIZAREA ANUMITOR ÎNTREPRINDERI SAU A PRODUCȚIEI ANUMITOR MĂRFURI

Acordarea de fonduri de stat pentru finanțarea costurilor de restructurare, precum și aportul de active de către stat, inclusiv contracte, la o valoare sub valoarea pieței, favorizează o singură întreprindere, anume Mesta AS. Prin urmare, măsurile au caracter selectiv.

În ceea ce privește taxa pentru documente și taxa de înregistrare, Autoritatea consideră că circularele emise de Ministerul Justiției confirmă faptul că, în momentul înființării Mesta AS (1 ianuarie 2003), doar fuziunile puteau beneficia de practica administrativă a „principiului continuității”, care prevedea scutirea de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare. În această privință, Autoritatea reamintește că, până la sfârșitul lunii iunie 2005, prima circulară prevedea că principiul continuității se putea aplica doar în cazul transferului de proprietate în contextul fuziunilor între societăți cu răspundere limitată. Începând de la 1 iulie 2005, a doua circulară extinde această practică la sciziuni și transformări, ceea ce înseamnă că aceste tranzacții nu erau scutite de aceste taxe până atunci. Deoarece Mesta AS a fost înființată la 1 ianuarie 2003, iar tranzacția prin care a fost înființată nu poate fi considerată fuziune, scutirile prevăzute de cele două circulare nu se aplică în cazul Mesta AS.

Prin urmare, scutirea Mesta AS de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare este selectivă și nu este justificată de caracterul sau logica sistemului. Această poziție coincide cu concluzia Autorității în cauza Entra, adoptată la 14 decembrie 2005 (194).

1.5.   DENATURAREA CONCURENȚEI ȘI EFECTUL ASUPRA RELAȚIILOR COMERCIALE ÎNTRE PĂRȚILE CONTRACTANTE

Caracterul internațional în cadrul SEE al piețelor de construcție, exploatare și întreținere a drumurilor este evidențiat atât de faptul că operatorii norvegieni desfășoară activități în alte țări SEE (de exemplu, Veidekke ASA), cât și de prezența pe piața norvegiană a unor societăți internaționale cu sediul în alte țări SEE (de exemplu, Lemminkäinen Norge AS, Skanska Norge AS, NCC Construction AS). În aceste condiții, aportul de fonduri pentru unul dintre operatorii activi pe această piață, adică Mesta AS, va întări și va favoriza poziția acestuia comparativ cu alte întreprinderi din Norvegia sau din alte țări SEE care concurează pe piețele construcțiilor, exploatării și întreținerii drumurilor (195). Între altele, finanțarea va permite Mesta AS să propună oferte cu valoare mai redusă, care să îi permită să câștige contracte de construcții în detrimentul concurenților acestuia.

Pe această bază, Autoritatea consideră că aportul financiar în favoarea Mesta AS (sub forma subvențiilor, prețurilor mai mari ale serviciilor sau a scutirii de taxe) va denatura concurența și va afecta relațiile comerciale

1.6.   CONCLUZIE

Pe baza celor de mai sus, Autoritatea concluzionează că au fost întrunite condițiile pentru prezența ajutorului de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE în ceea ce privește finanțarea de stat pentru toate măsurile de reducere a forței de muncă [adică pensionarea anticipată, menținerea temporară a drepturilor de pensie corespunzătoare statutului de funcționar public și a vârstei speciale de pensionare, precum și salariile compensatorii (sau măsuri alternative)]. Condițiile pentru existența ajutorului de stat sunt întrunite și în ceea ce privește finanțarea de către stat a costurilor (i) mutării și deplasării, (ii) mutării sediilor/unităților de asistență și întreținere și transferului arhivelor suportate după 1 ianuarie 2003 și (iii) scutirii Mesta AS de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare. În sfârșit, Autoritatea consideră că, indiferent dacă contractele provizorii au oferit un avantaj economic în favoarea Mesta AS, contractele constituie o obligație de serviciu public în sensul articolului 59 alineatul (2) SEE.

2.   CERINȚE PROCEDURALE

Conform dispozițiilor articolului 1 alineatul (3) partea I din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, „Autoritatea AELS de Supraveghere va fi informată, în timp suficient pentru a putea să își prezinte observațiile,cu privire la orice plan de acordare sau modificare a unui ajutor [...]. Statul în cauză nu va pune în aplicare măsurile pe care le propune până în momentul în care procedura a condus la luarea unei hotărâri definitive”.

Autoritățile norvegiene nu au notificat Autoritatea anterior adoptării măsurilor privind transferul activităților departamentului de producție către Mesta AS. Astfel, autoritățile norvegiene nu au respectat obligația de notificare prevăzută de articolul 1 alineatul (3) partea I din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. Prin urmare, ajutorul de stat acordat pentru măsurile adoptate în contextul transferării activităților de la departamentul de producție către Mesta AS constituie „ajutor ilegal” în sensul articolului 1 litera (f) partea a II-a din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție.

3.   COMPATIBILITATEA AJUTORULUI DE STAT

3.1.   MĂSURI DE RESTRUCTURARE ȘI REORGANIZARE

În ceea ce privește măsurile de restructurare și reorganizare necesare pentru înființarea și funcționarea societății Mesta AS sub forma continuității activității, respectiv pensionarea anticipată, menținerea temporară a drepturilor de pensie ale funcționarilor publici și a vârstei speciale de pensionare, precum și salariile compensatorii (sau măsuri alternative), este relevantă excepția prevăzută la articolul 61 alineatul (3) litera (c) SEE privind compatibilitatea ajutorului care facilitează dezvoltarea anumitor activități sau sectoare economice.

În practica sa decizională, Comisia a considerat permanent că reducerea responsabilităților financiare rezultate în urma dezavantajelor structurale suferite de o societate ca urmare a statutului său de întreprindere de stat, inclusiv drepturile de pensie și măsurile de reducere a forței de muncă, pot fi declarate compatibile atunci când aceste costuri sunt contractate în contextul liberalizării unui sector și al deschiderii unui sector pentru concurență (196). Concluziile Comisiei în această privință au rezultat în urma faptului că subvențiile de stat pentru măsurile de restructurare și reorganizare au fost oferite în vederea eliminării obstacolelor în calea accesului pe piață și ca urmare a faptului că sarcina financiară a dezavantajelor structurale inerente poate afecta competitivitatea unei întreprinderi în perioada ulterioară deschiderii pieței spre concurență.

Autoritatea observă că, în cazul de față, reforma fostei întreprinderi de stat reprezentate de departamentul de producție și transformarea acesteia într-o întreprindere eficientă presupunea ca transferul personalului acesteia către noua societate să reprezinte unul dintre elementele liberalizării pieței naționale a drumurilor. În fapt, liberalizarea nu ar fi fost posibilă fără o întreprindere cu un număr suficient de angajați. Măsurile în cauză au caracter provizoriu și au fost introduse pentru a încuraja angajații să se transfere la Mesta AS și să renunțe la statutul de funcționari publici, dar și pentru a facilita reducerea forței de muncă necesară pentru asigurarea viabilității comerciale a întreprinderii.

Deși piața serviciilor de exploatare și întreținere a drumurilor a fost deschisă concurenței (de exemplu, în ceea ce privește drumurile municipale), departamentul de producție nu se afla pe această piață, fiind mai degrabă un serviciu intern al statului dedicat rețelei naționale a drumurilor. Astfel, statutul specific al angajaților Administrației Drumurilor Publice a fost acordat într-un context fără urmări asupra concurenței (197).

Autoritatea consideră că finanțarea de stat pentru măsurile în cauză este în interesul comun. Măsurile provizorii au permis deschiderea către concurență a sectorului de stat al pieței serviciilor de drumuri. Deoarece a fost scutită de costurile suplimentare pe care trebuie să le suporte ca urmare a preluării unui fost departament de stat, Mesta AS va avea capacitatea de a furniza în mod liber servicii de construcție, exploatare și întreținere a drumurilor și de a se adapta la cerințele pieței. Prin urmare, întreprinderea va fi protejată împotriva unuia dintre obstacolele în calea intrării pe piață. În general, transformarea unui furnizor de servicii pentru rețeaua națională a drumurilor care deține un monopol (departamentul de producție) într-o societate privată (Mesta AS), supusă aceluiași cadru juridic ca și ceilalți operatori privați, este benefică pe termen lung pentru utilizatorii finali. Conform informațiilor transmise de autoritățile norvegiene, concurența de pe piața în cauză a crescut, conducând la scăderea prețurilor pentru exploatarea și întreținerea drumurilor, în beneficiul contribuabililor și economiei în general.

De asemenea, Autoritatea este de părere că ajutorul de stat este instrumentul adecvat. Deoarece rolul departamentului de producție nu a fost niciodată operarea pe piața deschisă, acesta avea capacitatea de a suporta costurile ridicate aferente funcționarilor publici fără a suferi pagube economice semnificative. Cu toate acestea, în momentul deschiderii pieței pentru furnizorii de servicii în rețeaua națională de drumuri și, cu această ocazie, a transformării fostului departament de stat într-o societate comercială, a fost necesară alinierea costurilor cu forța de muncă la cele ale concurenților. În acest context, ajutorul de stat contribuie cu succes la reducerea costurilor suportate de societatea comercială pentru reorganizarea unui fost departament al statului. În ceea ce privește efectul de stimulare și necesitatea, Autoritatea observă că, în absența subvențiilor de stat, costurile Mesta AS nu ar fi putut să fie aliniate la cele ale concurenților săi, iar întreprinderea ar fi avut dificultăți să concureze pe baza propriilor merite. Prin urmare, finanțarea de stat este necesară, iar efectul de stimulare este îndeplinit.

În această privință, Autoritatea observă că, în comparație cu personalul inițial transferat în 2003 (4 750 de angajați), forța de muncă a fost redusă progresiv la 3 296 angajați în 2005, apoi la 3 237 angajați în 2006, pentru a ajunge la 3 032 de angajați în 2007 (198). Aceasta înseamnă că măsurile au avut efectul dorit.

În sfârșit, subvenția de stat pentru măsurile în cauză este proporțională, deoarece este limitată la costurile suplimentare celor pe care Mesta AS ar fi trebuit să le suporte (în medie) pentru personalul angajat în condiții caracteristice pieței private.

Cu toate acestea, în ceea ce privește finanțarea de stat pentru restul costurilor restructurare și reorganizare, cum ar fi cele legate de mutare, deplasare, mutarea sediilor/unităților de asistență și întreținere și transferul arhivelor începând de la data începerii activității Mesta AS, Autoritatea nu a identificat elemente care să arate că măsurile sunt legate de sarcini asumate atunci când piața era încă închisă. Dimpotrivă, măsurile sunt legate de costuri normale determinate de începerea activității de către societăți, iar asumarea unor astfel de costuri nu va afecta competitivitatea pe piață a Mesta AS comparativ cu alte societăți. Deoarece nu există nicio altă dispoziție în temeiul căreia Autoritatea să poată stabili că măsurile care implică ajutor de exploatare sunt compatibile, Autoritatea a concluzionat că măsurile (mutare, deplasare, mutarea sediilor/unităților de asistență și transferul arhivelor) nu sunt compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE.

3.2.   CONTRACTELE PROVIZORII

(i)   Contractele de construcții

Autoritatea consideră că, în măsura în care prețurile la care contractele de construcții au fost transferate către Mesta AS depășeau prețul pieței și, astfel, conțineau ajutor de stat, acest ajutor este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE. Această concluzie se bazează pe faptul că soluția alternativă, de a afla prețurile pieței prin lansarea de licitații deschise pentru proiectele de construcții semi-finalizate, nu este o soluție practică. Este necesar ca lucrările existente să fie încetate și, probabil, preluate de contractanți noi, ceea ce va spori costurile totale ale proiectelor și ar putea provoca întârzieri importante. În al doilea rând, Administrația Drumurilor a angajat mai mulți subcontractanți pentru a efectua o parte a lucrărilor aferente proiectelor de construcții existente. Dacă ar fi fost lansate licitații publice, contractele cu subcontractanții ar fi trebuit reziliate, ceea ce ar fi implicat noi costuri. În al treilea rând, toate proiectele de construcții aveau o durată destul de limitată, urmând să expire într-o perioadă de doi ani.

Pentru toate aceste motive, Autoritatea consideră că suma limitată a potențialului ajutor de stat implicat în prețurile contractelor de construcții transferate către Mesta AS este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE, în conformitate cu articolul 61 alineatul (3) litera (c) din Acordul privind SEE.

(ii)   Contractele de exploatare și întreținere

Autoritățile norvegiene au argumentat că măsurile în favoarea Mesta AS constituie compensare pentru costurile pe care Mesta AS a fost nevoită să le suporte ca urmare a obligațiilor de serviciu public care i-au fost impuse în conformitate cu articolul 59 alineatul (2) SEE.

Conform orientărilor privind ajutorul de stat referitoare la compensarea pentru serviciului public, deținerea întreprinderilor de către stat și ajutoarele pentru întreprinderile publice („orientările privind compensarea serviciului public”), compensarea serviciului public este compatibilă cu Acordul privind SEE dacă obligația de serviciu public este (i) autentică și clar definită, (ii) este încredințată unui instrument care specifică obligația de serviciu public și (iii) cuantumul compensației nu poate depăși suma necesară acoperirii costurilor determinate de executarea obligațiilor de serviciu public (ceea ce înseamnă că trebuie să fie proporțional), luându-se în considerare veniturile aferente, precum și un profit rezonabil pentru executarea acestor obligații (199).

După cum se subliniază în orientările privind compensarea serviciului public, Autoritatea reamintește că statele AELS beneficiază de o largă marjă de apreciere în ceea ce privește natura serviciilor care ar putea fi clasificate ca fiind servicii de interes economic general (200).

Autoritatea consideră că Mesta AS a fost supusă unor obligații de serviciu public autentice și clar definite, care au fost încredințate printr-un instrument care specifică obligațiile în cauză.

Autoritatea observă că contractele provizorii de exploatare și întreținere au fost impuse societății Mesta AS pentru o perioadă limitată, pentru a exista siguranța că, în momentul deschiderii către concurență a pieței de exploatare și întreținere (pentru rețeaua națională de drumuri), activitățile se vor desfășura într-o manieră care permite Administrației Drumurilor Publice să controleze siguranța rutieră și a traficului. Sarcinile impuse întreprinderii Mesta AS sunt clar identificate și descrise, prin intermediul unor cerințe concrete privind nivelul standardului și/sau al acțiunilor prevăzute de obligația de serviciu public, în raportul de standardizare publicat de Administrația Drumurilor Publice. Exploatarea și întreținerea rețelei naționale a drumurilor reprezintă o obligație legitimă de serviciu public a statului și este conformă cu practica decizională a Comisiei privind obligațiile de serviciu public de întreținere a tunelurilor rutiere (201). În plus, în prezentul caz, obligațiile de serviciu public sunt impuse doar pentru o perioadă provizorie (până în 2006), pentru a permite Administrației Drumurilor Publice să își mențină nivelul necesar de control asupra siguranței rutiere și traficului, confirmându-se astfel legătura între sarcina de serviciu public și responsabilitatea de control a Administrației Drumurilor Publice. În sfârșit, în ceea ce privește încredințarea, obligația de a desfășura lucrările de exploatare și întreținere în conformitate cu standardele a fost încredințată societății Mesta AS prin intermediul unei prevederi conținute în fiecare contract dintre Mesta AS și stat (reprezentat de Administrația Drumurilor Publice) (202).

În ceea ce privește cuantumul compensației, regula generală prevăzută în orientările privind compensarea serviciului public este că acesta nu poate depăși suma necesară acoperirii costurilor determinate de executarea obligațiilor de serviciu public, luându-se în considerare un profit rezonabil pentru executarea acestor obligații.

În această privință, orientările privind compensarea serviciului public prevăd că doar costurile aferente obligațiilor de serviciu public sunt luate în considerare și că este necesară o separare a costurilor între serviciile de interes economic general și alte activități. În plus, costurile aferente investițiilor pot fi luate în considerare atunci când sunt necesare pentru îndeplinirea obligației de serviciu public.

Pe baza informațiilor prezentate, Autoritatea consideră că, din moment ce Mesta AS a contabilizat separat contractele provizorii de exploatare și întreținere, costurile pentru efectuarea serviciilor publice au fost alocate corect. În plus, faptul că Mesta AS a efectuat investiții de capital proporționale cu veniturile obținute din aceste contracte respectă, de asemenea, normele prevăzute în orientările privind compensarea serviciului public. Pe această bază, Autoritatea consideră că subvenționarea în proporție de 100 % a costurilor aferente executării de către Mesta AS a serviciilor publice prevăzute de contractele provizorii de întreținere și exploatare respectă orientările privind compensarea serviciului public.

În ceea ce privește stabilirea nivelului profitului rezonabil, orientările privind compensarea serviciului public prevăd că rata reală a randamentului obținută de către furnizorul de servicii publice nu trebuie să depășească rata medie a randamentului din sectorul în cauză în ultimii ani. Cu alte cuvinte, nivelul ratei reale a rentabilității obținute de Mesta AS trebuie să fie comparat cu o valoare de referință sau numitor comun al sectorului.

Autoritatea a examinat „rata de referință a randamentului” de 8,42 % prezentată de autoritățile norvegiene (a se vedea tabelul de mai jos), care urma să fie utilizată ca valoare etalon pentru rata randamentului în sectorul exploatării și întreținerii. Autoritatea a considerat că componentele ratei de referință a rentabilității se bazează pe elemente caracteristice economiei de piață. În primul rând, Autoritatea a luat în considerare faptul că indicele beta 1 este indicele beta mediu pentru 15 întreprinderi din sectorul exploatării și întreținerii. În al doilea rând, rata primei de risc la valoarea pieței de 5 % se încadrează în marja utilizată de alți operatori de pe această piață (situată între 3-6 %) și în marja primei de risc utilizată de PWC într-un raport din 2008 privind Mesta AS. În al treilea rând, rata randamentului se bazează pe aceeași metodologie ca rata randamentului de 6,7 % pe care statul o așteaptă de la investițiile sale totale în Mesta AS (inclusiv activitățile de construcții și cele de exploatare și întreținere). În al patrulea rând, valoarea beta este media calculată pentru perioada 2002-2007, aceasta fiind perioada în care Mesta AS a executat serviciile publice.

Componența ratei de referință a randamentului

Costul mediu ponderat al capitalului (WAAC)

| Dobânda fără risc (203) înainte de impozitare | 3,85 % |
| --- | --- |
| Rata primei de risc la valoarea pieței (204) | 5,00 % |
| Indicele beta al capitalului total | 0,90 |
| Datorii/capital propriu nete |
| Indicele beta al capitalului propriu | 1 |
| Costul capitalului propriu după impozitare | 8,85 % |
| Costul capitalului extern |
| Dobândă fără risc înainte de impozitare | 3,85 % |
| Prima pentru împrumut | 2,50 % |
| Costul capitalului extern înainte de impozitare | 6,35 % |
| Rata impozitului | 28 % |
| Costul capitalului extern după impozitare | 4,57 % |
| Costul mediu ponderat al capitalului (WAAC) |
| Costul capitalului propriu | 8,85 % |
| Cota capitalului propriu | 90 % |
| Costul ponderat al capitalului propriu după impozitare | 8,00 % |
| Costul capitalului extern după impozitare | 4,6 % |
| Cota capitalului extern | 10 % |
| Costul ponderat al capitalului extern după impozitare | 0,5 % |
| Costul WAAC al capitalului total după impozitare | 8,42 % |

Dobânda fără risc (203) înainte de impozitare

3,85 %

Rata primei de risc la valoarea pieței (204)

5,00 %

Indicele beta al capitalului total

0,90

Datorii/capital propriu nete

Indicele beta al capitalului propriu

1

Costul capitalului propriu după impozitare

8,85 %

Costul capitalului extern

Dobândă fără risc înainte de impozitare

3,85 %

Prima pentru împrumut

2,50 %

Costul capitalului extern înainte de impozitare

6,35 %

Rata impozitului

28 %

Costul capitalului extern după impozitare

4,57 %

Costul mediu ponderat al capitalului (WAAC)

Costul capitalului propriu

8,85 %

Cota capitalului propriu

90 %

Costul ponderat al capitalului propriu după impozitare

8,00 %

Costul capitalului extern după impozitare

4,6 %

Cota capitalului extern

10 %

Costul ponderat al capitalului extern după impozitare

0,5 %

Costul WAAC al capitalului total după impozitare

8,42 %

Rata de referință a randamentului de 8,42 % se bazează pe un indice beta de 1, care a fost fixat prin referire la:

| — | observarea pe o perioadă de 40 de luni (2002-2007) a valorii beta a 15 întreprinderi comparabile (cum ar fi Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205); |
| --- | --- |

—

observarea pe o perioadă de 40 de luni (2002-2007) a valorii beta a 15 întreprinderi comparabile (cum ar fi Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (205);

| — | rata randamentului este corelată pe baza indicelui „All Country World Index al Morgan Stanley” (206); |
| --- | --- |

—

rata randamentului este corelată pe baza indicelui „All Country World Index al Morgan Stanley” (206);

| — | proporția capitalului propriu a fost considerată ca fiind conformă cu media sectorului (pe baza comparației cu 15 întreprinderi similare) (207). |
| --- | --- |

—

proporția capitalului propriu a fost considerată ca fiind conformă cu media sectorului (pe baza comparației cu 15 întreprinderi similare) (207).

O comparație între rata reală a randamentului obținută de Mesta AS și rata de referință a randamentului (de 8,42 %) în perioada 2003-2006 (a se vedea tabelul de mai jos) arată că Mesta AS a beneficiat de o compensație în exces de 66,4 milioane NOK. Prin urmare, Autoritatea este de părere că această sumă trebuie să fie considerată supracompensare în sensul orientărilor privind compensarea serviciului public. Autoritatea observă că metoda de calcul a acestei sume în supracompensare a luat deja în considerare posibilitatea ca Mesta AS să reporteze în anul următor supracompensarea (208) obținută într-un an.

Rata randamentului

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Total |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta: rata randamentului | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Rata de referință a randamentului | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Randamentul suplimentar | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Randamentul suplimentar (în milioane NOK) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

Total

Mesta: rata randamentului

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Rata de referință a randamentului

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Randamentul suplimentar

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Randamentul suplimentar (în milioane NOK)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

Având în vedere cele de mai sus, Autoritatea consideră că sunt îndeplinite condițiile articolului 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE în ceea ce privește existența unei obligații de serviciu public și încredințarea acesteia în legătură cu contractele provizorii de exploatare și întreținere. Totuși, deoarece Mesta AS a beneficiat de o supracompensare de 66,4 milioane NOK, Autoritatea a concluzionat că compensația oferită Mesta AS pentru obligația de serviciu public nu este proporțională, iar suma acestei supracompensări nu este compatibilă cu articolul 59 alineatul (2) din Acordul privind SEE.

3.3.   TAXA PENTRU DOCUMENTE ȘI TAXA DE ÎNREGISTRARE

În ceea ce privește ajutorul de stat în favoarea Mesta AS ca urmare a unei scutiri de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare, autoritățile norvegiene nu au susținut că acest ajutor este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE. Cu toate acestea, Autoritatea a analizat posibilitățile ca acest ajutor să fie considerat compatibil. În primul rând, Autoritatea observă că nu se aplică niciuna dintre excepțiile prevăzute de articolul 61 alineatul (2) SEE, ajutorul în cauză neurmărind obiectivele enumerate în aceste prevederi: scutirea de la taxa pentru documente și taxa de înregistrare nu constituie ajutor cu caracter social, acordat unor consumatori individuali, nici nu urmărește să remedieze pagubele cauzate de calamități naturale sau evenimente excepționale. În al doilea rând, o măsură de ajutor poate fi considerată compatibilă în sensul articolului 61 alineatul (3) litera (a) SEE atunci când este destinată favorizării dezvoltării economice a regiunilor în care nivelul de trai este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut. Totuși, deoarece harta norvegiană a ajutoarelor regionale nu definește astfel de zone, această prevedere nu este relevantă. În al treilea rând, excepția de la articolul 61 alineatul (3) litera (b) SEE nu se aplică deoarece ajutorul în cauză nu este menit să promoveze realizarea unui proiect important de interes comun european sau remedierii unei grave perturbări a economiei Norvegiei. În sfârșit, Autoritatea a constatat că nu are motive să considere că excepția prevăzută la articolul 61 alineatul (3) litera (c) SEE, care prevede că ajutorul de stat poate fi considerat compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE dacă facilitează dezvoltarea anumitor activități economice sau a anumitor sectoare economice fără a influența negativ condițiile comerciale într-o măsură contrară interesului comun, se aplică ajutorului în cauză.

Deoarece nu se aplică niciuna dintre excepții, Autoritatea a considerat că ajutorul acordat prin scutirile de la taxa pentru documente și taxa de înregistrare nu este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE. Această concluzie a Autorității corespunde poziției prezentate în cadrul deciziei adoptate la 14 decembrie 2005, prin care Autoritatea considera, între altele, că scutirile de la taxa pe documente și taxa de înregistrare nu erau compatibile cu funcționarea Acordului privind SEE (209).

4.   CONCLUZIE

Pe baza evaluării de mai sus, Autoritatea consideră că măsurile de restructurare constând în pensionare anticipată, menținerea temporară a drepturilor de pensie aferente statutului de funcționar public și pensionarea la o vârstă specială, precum și salariile compensatorii (sau măsuri alternative) presupun acordarea de ajutor de stat în sensul articolului 61 alineatul (1) din Acordul privind SEE, care este compatibil în sensul Articolului 61 alineatul (3) litera (c) SEE.

Din motivele prezentate mai sus, Autoritatea consideră că ajutorul de stat în favoarea Mesta AS pentru următoarele măsuri nu este compatibil cu Acordul privind SEE:

| (i) | costuri de mutare și deplasare; |
| --- | --- |

(i)

costuri de mutare și deplasare;

| (ii) | costuri de mutare a sediilor/unităților de întreținere și asistență și pentru transferul arhivelor suportate după 1 ianuarie 2003; |
| --- | --- |

(ii)

costuri de mutare a sediilor/unităților de întreținere și asistență și pentru transferul arhivelor suportate după 1 ianuarie 2003;

| (iii) | scutirea Mesta AS de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare; și |
| --- | --- |

(iii)

scutirea Mesta AS de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare; și

| (iv) | supracompensarea în legătură cu prestarea de servicii publice de către Mesta AS în cadrul contractelor provizorii de exploatare și întreținere, în sumă de 66,4 milioane NOK. |
| --- | --- |

(iv)

supracompensarea în legătură cu prestarea de servicii publice de către Mesta AS în cadrul contractelor provizorii de exploatare și întreținere, în sumă de 66,4 milioane NOK.

Deoarece aceste măsuri nu au fost notificate Autorității, acest ajutor constituie ajutor ilegal în sensul articolului 1 litera (f) partea a II-a din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție. În conformitate cu articolul 14 partea a II-a din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, Autoritatea decide că ajutorul ilegal care este incompatibil cu normele privind ajutorul de stat prevăzute în Acordul privind SEE trebuie să fie recuperat de la beneficiari,

ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:

Articolul 1

Ajutorul de stat acordat în favoarea întreprinderii Mesta AS în legătură cu pensionarea anticipată, menținerea temporară a drepturilor de pensie ale funcționarilor publici și a vârstei speciale de pensionare, precum și cu salariile compensatorii (sau măsuri alternative) este compatibil cu Acordul privind SEE.

Ajutorul de stat acordat în favoarea întreprinderii Mesta AS în legătură cu (i) costuri de mutare și deplasare, (ii) costuri de mutare a sediilor/unităților de întreținere și asistență și pentru transferul arhivelor suportate după 1 ianuarie 2003, (iii) scutirea întreprinderii Mesta AS de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare și (iv) supracompensarea în sumă de 66,4 milioane NOK în legătură cu prestarea de servicii publice de către întreprinderea Mesta AS în cadrul contractelor provizorii de exploatare și întreținere nu este compatibil cu funcționarea Acordului privind SEE.

Articolul 2

Autoritățile norvegiene iau toate măsurile necesare în vederea recuperării de la Mesta AS a ajutorului menționat la articolul 1 alineatul (2) care fost acordat ilegal acestei întreprinderi.

Articolul 3

Recuperarea se efectuează fără nicio amânare și în conformitate cu procedurile din legislația națională cu condiția ca acestea să permită executarea imediată și efectivă a deciziei. Ajutorul care trebuie recuperat include dobândă și dobânda compusă începând cu data de la care ajutorul a fost la dispoziția întreprinderii Mesta AS până la data recuperării acestuia. Dobânda este calculată pe baza articolului 9 din Decizia nr. 195/04/COL a Autorității AELS de Supraveghere.

Articolul 4

Autoritățile norvegiene informează Autoritatea AELS de Supraveghere, în termen de două luni de la notificarea prezentei decizii cu privire la măsurile luate pentru respectarea acesteia.

Articolul 5

Prezenta decizie se adresează Regatului Norvegiei.

Articolul 6

Numai textul în limba engleză este autentic.

Adoptată la Bruxelles, 7 octombrie 2009.

Pentru Autoritatea AELS de Supraveghere

Rakel SURLIEN

Membru al Colegiului

Kurt JAEGER

Membru al Colegiului

---

(1)  Denumită în continuare „Autoritatea”.

1

(2)  Denumit în continuare „Acordul privind SEE”.

2

(3)  Denumit în continuare „Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție”.

3

(4)  Denumit în continuare „Protocolul 3”.

4

(5)  Orientări privind aplicarea și interpretarea articolelor 61 și 62 din Acordul privind SEE și a articolului 1 din Protocolul 3 la Acordul privind Autoritatea de Supraveghere și Curtea de Justiție, adoptate și emise de către Autoritatea AELS de Supraveghere la 19 ianuarie 1994, publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare „JO”) L 231, 3.9.1994, p. 1 și în Suplimentul SEE nr. 32 din 3.9.1994. Denumite în continuare „Orientările privind ajutorul de stat”. Versiunea actualizată a Orientărilor privind ajutorul de stat este publicată pe site-ul internet al Autorității: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines.

5

Jurnalul Oficial al Uniunii Europene

(6)  Decizia nr. 195/04/COL a Autorității din 14 iulie 2004, publicată în JO L 139, 25.5.2006, p. 37, și în Suplimentul SEE nr. 26, 25.5.2006, p. 1. Versiunea consolidată a acestei decizii este publicată pe site-ul internet al Autorității: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltexts.

6

(7)  Publicate în JO C 310, 20.12.2007, p. 5 și în Suplimentul SEE nr. 61, 20.12.2007.

7

(8)  Traducerea denumirii „Statens vegvesen”.

8

(9)  Pentru informații suplimentare referitoare la această corespondență, se face referire la Decizia nr. 350/07/COL de deschidere a procedurii oficiale de investigare, al cărei rezumat este publicat în JO C 310 din 20.12.2007, p. 5 și în Suplimentul SEE nr. 61 din 20.12.2007. Decizia completă este publicată pe site-ul internet al Autorității: www.eftasurv.int

9

(10)  Datele bibliografice sunt citate în nota de mai sus.

10

(11)  Anexele la scrisoare: Înregistrările nr. 523838-523841.

11

(12)  Prima propunere în această privință a fost inclusă în St.prp. nr.1 Tillegg nr. 4 (2001-2002). Propunerea a fost prezentată în detaliu în St.prp. nr.1 Tillegg nr. 1 (2002-2003) intitulată „Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap” privind transferul activităților de producție ale Administrației Drumurilor Publice către o întreprindere aflată în proprietatea statului.

12

(13)  Secțiunea 2 din Ot.prp. nr. 6 (2002-2003) intitulată „Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap” privind transferul activităților de producție ale Administrației Drumurilor Publice către o societate cu răspundere limitată aflată în proprietatea statului.

13

(14)  Aproximativ 250 de angajați ar trebui să rămână în administrația de stat, a se vedea secțiunea 4.2 din St. prp. nr. 1 Tillegg nr, 1 (2002-2003).

14

(15)  Scrisoarea Ministerului Comerțului și Industriei din 28.8.2009 (document nr. 528656).

15

(16)  Secțiunea 4.2 din St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003), care face referire la o reducere la 3 600 de angajați încă din 2003, dar care mai arată că, în total, reducerea va fi de aproximativ 1 700 de persoane (prin pensionarea anticipată a aproximativ 1 000 de persoane; impunerea unei anumite vârste de pensionare pentru 275 de persoane; acordarea de salarii compensatorii pentru aproximativ 450 de persoane).

16

(17)  Formula „pensia funcționarilor publici” reprezintă traducerea termenului „tjenestepensjonsordning”.

17

(18)  Traducere a „Opprettholdelse av særaldersgrense”.

18

(19)  Secțiunea 5 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003).

19

(20)  Traducerea termenului „Ventelønn”.

20

Ventelønn

(21)  Secțiunea 5.1 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003)

21

(22)  Secțiunea 5 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003).

22

(23)  Mesta AS a primit 357 de milioane NOK în 2003, 356,5 milioane NOK în 2004 și 280 de milioane NOK în 2005, a se vedea St.prp. nr. 1 (2005-2006). Referirile la suma de 993,5 milioane NOK au fost ajustate la 993,6 milioane NOK de către autoritățile norvegiene.

23

(24)  St.prp. nr. 1 (2008-2009).

24

(25)  Autoritățile se referă la faptul că Mesta AS a avut profituri mai mari decât cele anticipate în primii trei ani de la înființare - a se vedea Cartea albă a Parlamentului; „Stortingsmelding nr. 13 (2006-2007)”.

25

(26)  Legea nr. 84 of 13.12.2002 („lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

26

(27)  Rezumatul reuniunii între autoritățile norvegiene și sindicate din 4.6.2002 (documentul nr. 455878).

27

(28)  Acestea sunt prezentate și în St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003).

28

(29)  Secțiunea 1.4 din scrisoarea Ministerului Comerțului și Industriei din 28.8.2009 (documentul nr. 528656).

29

(30)  Drepturile funcționarilor publici sunt stabilite în Legea privind funcționarii publici „Lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn”.

30

(31)  Legea privind fondul de pensii de stat; „Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse”.

31

(32)  Legea privind vârsta de pensionare preferențială; „Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl.”, care se aplică doar în cazul membrilor SPK. Legea a devenit aplicabilă pentru anumite categorii de locuri de muncă din departamentul de producție („1 116 Spesialarbeider, 1 117 Fagarbeider, 1 119 Formann, 1 122 Førstekokk, 1 130 Renholdsbetjent, 1 203 Fagarbeider med fagbrev și 1 081 Sjåfør”) printr-o decizie a Parlamentului din 14.12.1995, în cursul dezbaterilor privind St.prp. nr. 38 (1994-95).

32

(33)  Secțiunea 1.3 din scrisoarea Ministerului Comerțului și Industriei din 28.8.2009 (documentul nr. 528656).

33

(34)  Deși sfera acestui drept nu este în întregime clară, a se vedea legea anterioară privind protecția angajaților în vigoare în acel moment; „Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”.

34

(35)  Legea privind protecția angajaților; „Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”, secțiunea 73B.

35

(36)  Secțiunea 4.1 din St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003), repetată în secțiunea 1.3 a scrisorii Ministerului Comerțului și Industriei din 28.8.2009 (documentul nr. 528656).

36

(37)  Autoritățile norvegiene au explicat că, în cazul în care Mesta AS decide să mențină drepturile de pensii aferente statutului de funcționar public după 2007, societatea trebuie să acopere costurile din fonduri proprii, pe care statul nu le va rambursa.

37

(38)  Deși, în mod normal, angajații care nu aparțin statului nu au această posibilitate, autoritățile norvegiene au recomandat SPK să facă excepție de la acest principiu pe baza unei dispoziții a Legii privind fondul de pensii de stat („Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse”). Cererea de înscriere a Mesta nu conținea nicio referire la intervalul de timp menționat mai sus.

38

(39)  Secțiunea 5 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003). Suma inițială nu era prevăzută ca fiind una fixă, deoarece parametrii primei anuale de plată la fondul de pensii (care sunt stabiliți de către SPK ca procent din venitul pe baza căruia se calculează pensia) sunt variabili. Elementele care influențează nivelul contribuției sunt suma primei și nivelul de contribuție a angajatorilor la fondul de asigurări sociale.

39

(40)  St.prp. nr. 1 (2007-2008) p. 161.

40

(41)  Prin urmare, acordul special privind vârsta de pensionare se va aplica până la sfârșitul anului 2012.

41

(42)  Secțiunea 5 din St.prp. nr.1 Tillegg nr.1 (2002-2003).

42

(43)  St.prp. nr. 1 (2007-2008) p. 161.

43

(44)  St.prp. nr 1 (2002-2003).

44

(45)  Secțiunea 4.3 din St.prp. nr 1 (2002-2003).

45

(46)  Secțiunea 5 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003).

46

(47)  St.prp. nr. 1 (2007-2008) p. 161.

47

(48)  St.prp. nr.1 Tillegg nr.1 (2002-2003).

48

(49)  Secțiunea 5 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003).

49

(50)  St.prp. nr. 1 (2007-2008) p. 161.

50

(51)  Cum ar fi cazurile în care se închiriază o cameră în timpul săptămânii.

51

(52)  Cu excepția arhivelor incluse într-un titlu bugetar separat mai jos.

52

(53)  Autoritățile norvegiene au actualizat explicația referitoare la acest subiect din decizia de inițiere a procedurii. Contrar celor afirmate în decizia de inițiere a procedurii de deschidere, acest titlu nu include șantiere deținute de departamentul de producție și transferate către Mesta AS, ci doar echipamentele abandonate pe șantierele de construcții de pe rețeaua națională de drumuri.

53

(54)  Identificarea mașinilor neutilizabile și a altor echipamente a fost efectuată de către departamentul pentru utilaje din cadrul Mesta AS, sub îndrumarea directorului pentru logistică și achiziții. Auditorul Mesta a verificat dacă utilizarea fondurilor corespundea cu instrucțiunile interne (care se bazează pe lucrări legislative pregătitoare precum St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003)).

54

(55)  A se vedea anexa 3 la scrisoarea autorităților norvegiene din 6.7.2009 (documentul nr. 523766).

55

(56)  A se vedea anexa 3 la scrisoarea autorităților norvegiene din 6.10.2006 (documentele nr. 392699 și 392700).

56

(57)  Lege din 13.12.2002 („lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

57

(58)  Legea privind funcționarii publici („lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn”).

58

(59)  A se vedea secțiunea 4.4 din St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003). Autoritățile norvegiene au explicat că, în timp ce statul este responsabil pentru plata salariilor compensatorii direct către persoanele îndreptățite, acesta solicită rambursarea sumelor acordate Mesta AS - care, la rândul său - a beneficiat de finanțare din partea statului sub formă de capital propriu, necesar pentru acoperirea acestor costuri.

59

(60)  Autoritățile norvegiene au explicat că declarat în mod eronat că suma injectată pentru acoperirea costurilor era de 512 milioane NOK, a se vedea secțiunea 2.2(v) partea I din decizia de inițiere a procedurii.

60

(61)  Secțiunea 3.2.2.8 a raportului transmis de autoritățile norvegiene în octombrie 2002, intitulat „Estimarea valorii” și pregătit de Ernst & Young.

61

(62)  Aplicarea acordurilor alternative includea, de asemenea, tipuri diferite de costuri administrative.

62

(63)  Titlul original al raportului este „Åpningsbalanse”.

63

(64)  „Regnskapsloven”

64

(65)  Aceasta presupune luarea în calcul a diferențelor în ceea ce privește perioadele de depreciere și regimul taxei pe valoarea adăugată.

65

(66)  Titlul original al raportului este „Åpningsbalanse”.

66

(67)  Pagina 11 a raportului.

67

Titlul original al raportului este „Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler”.

(68)  Prin urmare, această abordare s-a bazat pe o evaluare a activelor individuale.

68

(69)  Pe baza explicațiilor furnizate de Ernst & Young într-un e-mail din 11.11.2008 (documentul nr. 512771).

69

(70)  Această cifră include vânzările preconizate. Dacă vânzările preconizate sunt excluse, valorile vor fi de 420 de milioane, 486 de milioane și 240 de milioane NOK. Au fost inspectate 100 din cele 375 de proprietăți.

70

(71)  Au fost efectuate corecții privind proprietățile considerate a fi deținute de Administrația Drumurilor Publice, dar care erau doar închiriate, și vice-versa.

71

(72)  Ernst & Young a confirmat că valoarea proprietăților selectate pentru a fi transferate este de 331 de milioane NOK.

72

(73)  Traducerea titlului din limba norvegiană „Verdivurdering”.

73

(74)  „Sysselsatt kapital”.

74

(75)  Raportul privind fluxul de numerar actualizat se bazează pe premisa că numărul angajaților este redus.

75

(76)  Este compusă din dobânda fără risc de 6 % înainte de impozitare sau 4,2 % după impozitare (din 28 %), o indemnizație de risc de 2,1 % după impozitare (35 × 6 %) și o corecție pentru factorul indemnizației de pierdere pentru datorii de 0,4 %. A fost calculată pe baza modelului de evaluare a activelor financiare (MEAF): Randamentul preconizat al activelor (R) = rata dobânzii fără risc (r) plus indicele beta al activului (b) × {randamentul preconizat pentru portofoliul de piață – rata dobânzii fără risc (r)}.

76

(77)  Adică valoarea netă a activelor.

77

(78)  „Lov 13. juni 1997 nr. 44 om aksjeselskaper”, Secțiunea 2-6(1)(4). Ernst & Young a afirmat că „Da samlet verdi var estimert til NOK 600 million, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler.”; documentul nr. 512771.

78

(79)  Ernst & Young a arătat că diferența între 619 și 600 a fost considerată neimportantă; documentul nr. 512771.

79

(80)  Reprezentând utilaje în valoare de 747 de milioane NOK, proprietăți imobiliare în valoare de 331 de milioane NOK și alte active în valoare de 59 de milioane NOK.

80

(81)  12 decembrie 2002, intitulat „Evaluarea propunerii de estimare a valorii și a soldului de deschidere”. Deși Deloitte & Touche a exprimat unele îndoieli privind estimarea valorii fluxului de numerar actualizat, compania a concluzionat că aceasta era cea mai bună estimare posibilă a valorii activelor și că putea fi utilizată pentru reducerea valorii activelor operaționale.

81

(82)  Pe lângă utilaje și proprietăți imobiliare, alte active se ridicau la suma de 102 milioane NOK.

82

(83)  Orientările interne aveau titlul „Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon”.

83

(84)  Conform explicațiilor furnizate de autoritățile norvegiene privind înțelegerea secțiunilor 2 și 5 din orientările interne.

84

(85)  Această prevedere este conținută, între altele, în secțiunile 3.3 și 8 din orientările interne.

85

(86)  De asemenea, contrar celor afirmate în decizia de inițiere a procedurii, nu exista un mecanism de ajustare ex post.

86

ex post

(87)  Cele 102 contracte au fost încheiate pe baza a 67 contracte de exploatare și întreținere dintre departamentul de producție și Administrația Drumurilor Publice.

87

(88)  A se vedea subsecțiunea „C” din secțiunea 2.4 din decizia de inițiere a procedurii.

88

(89)  Diferența rezultă în urma includerii mai multor zecimale în cifra actualizată. Cifrele reprezintă valoarea rămasă în momentul în care contractele au fost transferate de la departamentul de producție către Mesta AS.

89

(90)  Prețurile prezentate în documentul Excel au fost calculate ca prețuri anuale de către Veidekke ASA, pentru a se efectua o comparație între acestea și prețurile oferite în cadrul licitației.

90

(91)  Cifrele sunt ușor diferite de cele prezentate de Veidekke ASA.

91

(92)  Raport nr. 110 „Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus”.

92

(93)  Detaliile privind lungimea drumurilor și prețul per km sunt extrase din procesul-verbal al unei reuniuni între Comisia pentru transporturi a Parlamentului și asociația antreprenorilor din industria asfaltului care a avut loc la 19 octombrie 2000.

93

(94)  Există totuși unele discrepanțe privind prețul contractului Nedre Romerike, reflectate în raportul și prețul prezentat de autoritățile norvegiene.

94

(95)  „Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999-2000) Nasjonal transportplan 2002-2011”; „Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen” Întrebarea (nr. 28) și răspunsul apar în Innst.S. nr. 119 (2000-2001) din 9.2.2001 p. 183. Întrebarea a fost inclusă în dezbaterile privind recomandarea Comisiei pentru transporturi referitoare la St.meld. Nr. 46 (1999-2000), care a fost aprobată la 29.9.2000.

95

(96)  Care includea contractele existente și cele viitoare din perioada de 10 ani a fluxului de numerar actualizat.

96

(97)  Ernst & Young a afirmat că „Deoarece valoarea netă a activelor și pasivelor identificate depășea valoarea netă a operațiunilor, nu au fost identificate valori suplimentare ale contractelor care să fie incluse în sold”; documentul nr. 523923.

97

(98)  Denumit „Håndbok 111”.

98

(99)  „Standard for drift og vedlikehold” din 1999, actualizat în 2003. În unele departamente (aproximativ 20 %), administrația locală a drumurilor a deviat ușor de la Raportul de standardizare pentru a se adapta la circumstanțele locale.

99

(100)  A se vedea „Instruks for Statens vegvesen” din 27.5.2005.

100

(101)  A se vedea scrisoarea Administrației Drumurilor Publice din 4.12.2002 în care se afirma că „Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse.” A se vedea și St.prp. nr. 60 (2001-2002), în care se afirmă că „Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver.”

101

(102)  A se vedea explicarea categoriilor la punctul 2.4.1 de mai sus.

102

(103)  Autoritățile norvegiene au afirmat că o astfel de abordare va permite întreprinderilor de pe piața operării și întreținerii drumurilor posibilitatea de a câștiga experiență și a face investiții.

103

(104)  Tabele transmise în cadrul documentului nr. 523924.

104

(105)  Costurile reprezintă diferența între venituri și profit înainte de impozitare.

105

(106)  WACC se bazează pe modelul CAPM, care este similar celui utilizat pentru compunerea ratei randamentului în fluxul de numerar actualizat, a se vedea nota 76. WACC este costul diferitelor componente de finanțare utilizate de firmă, ponderate cu procentele lor din valoarea de piață. Modelul CAPM este utilizat pentru a estima costul capitalului propriu, în timp ce costul îndatorării este estimat pe baza costurilor unui activ fără riscuri, după adăugarea unui supliment al împrumutului și luarea în calcul a reducerilor de taxe.

106

(107)  Rata dobânzii fără risc de 3,85 % se bazează pe randamentul titlurilor de stat cu scadență la 5 ani (2003-2007) a se vedea Banca Centrală a Norvegiei.

107

(108)  Rata primei de risc la valoarea pieței ilustrează randamentul pe care operatorii îl așteaptă de la acțiuni în comparație cu investițiile fără risc. O rată a primei de risc la valoarea pieței de 5 % se bazează pe faptul că, în general, operatorii necesită 3-6 %. Este cu 0,5 % mai mare decât rata prezentată în raportul PricewaterhouseCoopers din 2008, intitulat „Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” („Raportul PWC 2008”). Raportul PWC a fost emis în contextul înființării grupului Mesta și a fost verificat de auditorii de la BDO Noraudit.

108

(109)  Este conformă cu bunele practici ale PriceWaterhouseCoopers în ceea ce privește estimarea valorilor; a se vedea Raportul PWC 2008.

109

(110)  A se vedea Raportul PWC 2008.

110

(111)  A se vedea Raportul PWC 2008.

111

(112)  Secțiunea 3 din legea Mesta.

112

(113)  Legea 1935 nr. 2 („Lov om tinglysing”) și Legea 1975 nr. 59 („Lov om dokumentavgift”).

113

(114)  Prima circulară a fost emisă la 21.5.1990 („Rundskriv G-37/90 av 21.5.1990”).

114

(115)  A doua circulară a fost emisă la 27.6.2005 („Rundskriv G-6/2005 av 27.6.2005”) și a intrat în vigoare la 1.7.2005.

115

(116)  Decizia nr. 350/07/COL, JO C 310, 20.12.2007, p. 5 și Suplimentul SEE nr. 61, 20.12.2007.

116

(117)  CauzaT-157/01, „Danske Busvognmænd/Comisia”, Rec., 2004, p. II-917.

117

(118)  JO L 270, 10.10.2008, p. 1, considerentele 307-308.

118

(119)  Cea mai bună estimare a Thommessen este de 2,1 miliarde NOK, în timp ce contractele de construcție reprezintă 0,4 miliarde.

119

(120)  Se face referire la decizia Destia, JO L 270, 10.10.2008, p. 1.

120

(121)  Aceeași situație se regăsește în N 483/2000 Nederland.

121

(122)  Raportul Via Nova concluzionează că nivelul costurilor contractelor transferate care au fost licitate a fost cu aproximativ 32 % mai redus decât costurile contractelor provizorii comparabile.

122

(123)  A se vedea St.prp. nr. 1 (2001-2002), care afirmă că „experiența din cadrul administrației drumurilor publice arată că accesul concurenței va conduce la câștiguri între 1 și 15 % în activitățile de exploatare și construcții și de 5-10 % în cele de construcții”.

123

(124)  JO L 270, 10.10.2008, p. 1, considerentul 125.

124

(125)  JO L 270, 10.10.2008, p. 1.

125

(126)  339/98/COL din 3 decembrie 1998.

126

(127)  JO L 270, 10.10.2008, p. 1, considerentul 234.

127

(128)  Menținerea provizorie a drepturilor funcționarilor publici a făcut obiectul unui acord între guvern și organizațiile sindicale reprezentând angajații departamentului de producție.

128

(129)  Cauza T-157/01, Danske Busvognmænd/Comisia, Rec., 2004, p. II-917.

129

(130)  Autoritățile norvegiene au mai făcut referire la decizia Autorității în cazul „Arcus”, în care Autoritatea a acceptat că plata costurilor aferente obligațiilor contractuale asumate de proprietarul (public) anterior față de angajați (precum și unele costuri inițiale necesare pentru adaptarea societății Arcus la condițiile de piață) nu constituiau ajutor de stat; a se vedea 339/98/COL din 3 decembrie 1998.

130

(131)  Intitulat „Evaluarea propunerilor pentru estimarea valorii și soldul de deschidere”.

131

(132)  Se face referire la decizia Combus și Decizia 339/98/COL a Autorității privind Arcus din 3 decembrie 1998. Autoritățile norvegiene subliniază că, în cazul Arcus, Autoritatea a constatat că plățile compensatorii pentru costurile de reducere a forței de muncă și pensionare anticipată nu constituiau ajutor, deoarece aceste costuri se referă la cheltuieli generate de obligațiile contractuale ale A/S Vinmonopolet față de foștii să angajați.

132

(133)  A se vedea St. prp. nr. 1 (2008-2009).

133

(134)  Se face referire la cazul Destia, referitor la restructurarea unei agenții finlandeze de administrare a drumurilor (JO L 270, 10.10.2008, p. 1).

134

(135)  Argumentul prezentat de Schjødt potrivit căruia 30 % din aceste contracte erau deja puse în aplicare de către operatori privați este inexact. Deși este adevărat că departamentul de producție (prin intermediul Administrației Drumurilor) angajase subcontractanți (în mod ad-hoc) pentru a efectua sarcini limitate, precum curățarea zăpezii, aceștia nu aveau responsabilități independente pentru părți specifice ale rețelei de drumuri publice.

135

(136)  Piața a fost deschisă în întregime la 1 septembrie 2006. Deschiderea progresivă a avut la bază obiectivele menținerii siguranței drumurilor și creării unei piețe durabile.

136

(137)  De asemenea, contractul de exploatare și întreținere nu putea fi atribuit prin licitație la 1 ianuarie 2003, dată aflată în mijlocul sezonului de iarnă.

137

(138)  Autoritățile norvegiene au adăugat că operatorii privați nu s-au opus unei deschideri progresive a pieței. Dimpotrivă, operatori precum Veidekke păreau a o favoriza, a se vedea o declarație a întreprinderii din 7 noiembrie 2007.

138

(139)  St.prp. nr. 60 (2001-2002).

139

(140)  St.prp. nr. 60 (2001-2002) care afirmă că: (i) perioada cea mai utilă pentru contracte de exploatare și întreținere este 1-5 ani, (ii) exploatarea rutieră este importantă pentru siguranța rutieră, iar sistemele de control trebuie să fie dezvoltate anterior deschiderii pieței spre concurență și (iii) prin deschiderea progresivă a pieței, operatorii vor avea timp să câștige experiență și să investească în utilaje și personal care să le permită să exploateze și să întrețină drumurile publice într-un mod satisfăcător.

140

(141)  Acestea erau contracte la nivel regional, urmând a fi puse în aplicare până la sfârșitul anului 1998.

141

(142)  În 1998-2001.

142

(143)  Cea mai ridicată și cea mai scăzută ofertă au fost: (i) pentru contractul Bærum, 212 milioane NOK, respectiv 73 de milioane NOK, pentru contractul Nedre Romerik, 72 de milioane NOK, respectiv 56 de milioane NOK (iii) pentru contractul Ibestad/Dyrøy, 63 de milioane NOK, respectiv 30 de milioane NOK și (iv) pentru contractul Lågendalen, 59 de milioane NOK, respectiv 46 de milioane NOK.

143

(144)  Sarcinile au fost, de asemenea, variate. De exemplu, unele contracte includeau lucrări la tuneluri și suprafața de rulare, în timp ce alte contracte includeau doar o parte din astfel de lucrări.

144

(145)  Raport nr. 118 „Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998-2003”, publicat de Statens vegvesen Region øst.

145

(146)  Chiar dacă perioada de cinci ani ar fi fost acceptabilă, autoritățile norvegiene au decis că, în interesul unei deschideri rapide a pieței, perioada de tranziție nu ar trebui să depășească patru ani, a se vedea St.prp. nr. 60 (2001-2002).

146

(147)  St.prp. nr. 60 (2001-2002).

147

(148)  Nu existau indicii că operatorii de pe piață se opuneau deschiderii progresive a pieței.

148

(149)  Se face referire la abordarea Comisiei în cazul Destia, privind restructurarea unei agenții finlandeze de administrare a drumurilor (JO L 270, 10.10.2008, p. 1).

149

(150)  Cazul Destia privind restructurarea unei agenții finlandeze de administrare a drumurilor (JO L 270, 10.10.2008, p. 1), considerentele 307-309.

150

(151)  Chiar dacă punctul 25 prevede că, în cazul ajutorului nenotificat, Autoritatea va aplica dispozițiile în vigoare la momentul acordării ajutorului (ceea ce înseamnă că orientările nu sunt direct aplicabile), acestea pot fi aplicate prin analogie.

151

(152)  Cu alte cuvinte, nu a existat condiția preliminară ca avantajul (rezultat în urma scutirii) să conducă la stabilirea unei valori mai ridicate.

152

(153)  Cauza T-157/01, Danske Busvognmænd/Comisia, Rec., 2004, p. II-917.

153

(154)  Cauza T-157/01, Danske Busvognmænd/Comisia, citată mai sus, punctul 57.

154

(155)  A se vedea și argumentul Comisiei Europene prezentat în cazul Destia, privind restructurarea unei agenții finlandeze de administrare a drumurilor (JO L 270, 10.10.2008, p. 1).

155

(156)  Cauza 173/73, Italia/Comisia, Rec., 1974, p. 709, punctul 13; cauza C-310/85, Deufil, Rec., 1987, p. 901, punctul 8; Cauza C-241/94, Franța/Comisia, Rec., 1996, p. I-4551, punctul 20.

156

(157)  Cauza C-387/92, Banco Exterior de España, Rec., 1994, p. I-877, punctele 13 și 14, cauza 222/04, Cassa di Risparmio di Firenze și alții, Rec., 2006, p. I-289, punctul 131.

157

(158)  A se vedea, de exemplu, La Poste (JO L 63, 7.3.2008, p. 16) și France Télécom C 25/2008 din 20.8.2008.

158

(159)  St.prp.nr.1, Tillegg nr.1 (2002-2003).

159

(160)  Cauza C-5/01, Belgia/Comisia, citată mai sus, punctul 40, și cauza C-241/94, Franța/Comisia, citată mai sus, punctul 12.

160

(161)  A se vedea, de exemplu, secțiunea 3.2.6 din orientările privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor în dificultate, și cauza C-251/97, Franța/Comisia, Rec., 1999, p. I-6639, punctul 40. A se vedea și deciziile Comisiei OTE (JO L 243, 11.9.2008, p. 7), La Poste (JO L 63 7.3.2008, p. 16) și France Télécom C 25/2008, 20 august 2008.

161

(162)  Cauza C-241/94, Franța/Comisia, Rec., 1996, p. I-4551.

162

(163)  Cauza C-5/01, Belgia/Comisia, Rec., 2002, p. I-11991, punctul 40.

163

(164)  Identificarea utilajelor și a altor echipamente inutilizabile a fost desfășurată de departamentul competent din cadrul Mesta AS, sub supravegherea directorului pentru logistică și achiziții. Auditorul societății Mesta a verificat dacă fondurile erau utilizate în conformitate cu instrucțiunile interne [care se întemeiază pe lucrări legislative pregătitoare cum ar fi St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002-2003)].

164

(165)  A se vedea anexa 3 la scrisoarea autorităților norvegiene din 6 iulie 2009 (documentul nr. 523766).

165

(166)  A se vedea secțiunea 4 din legea Mesta.

166

(167)  Directiva 2006/111/CE a Comisiei din 16 noiembrie 2006 privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, precum și transparența relațiilor financiare din cadrul anumitor întreprinderi („directiva privind transparența”); JO L 195, 29.7.1980, p. 35, astfel cum a fost modificată prin JO L 229, 28.8.1985, p. 20, JO L 254, 12.10.1993, p. 16 și JO L 193, 29.7.2000, p. 75. Directiva este incorporată în Acordul privind SEE prin punctul 1 litera (a) al anexei XV.

167

(168)  De exemplu, cauzele conexate T-228/99 și T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen/Comisia, Rec., 2003, p. II-435.

168

(169)  A se vedea orientările privind ajutorul de stat referitor la aplicarea dispozițiilor privind ajutorul de stat în cazul întreprinderilor publice din sectorul industrial (industria prelucrătoare). Totuși, orientările se aplică și altor sectoare. Principiul este explicat în secțiunea 3, care prevede că „pentru a respecta principiul neutralității, ajutorul trebuie să fie evaluat ca diferența între condițiile în care fondurile au fost oferite de către stat întreprinderii publice, și termenii pe care un investitor privat îi va considera acceptabili pentru a oferi fonduri unei întreprinderi private similare, atunci când investitorul privat funcționează în condiții normale de economie de piață” (în continuare, „principiul investitorului în economia de piață”).

169

(170)  A se vedea alineatul 6 litera (c) prima liniuță din orientările privind deținerea întreprinderilor de către stat și ajutoarele pentru întreprinderile publice.

170

(171)  Secțiunea 7.1 din normele privind ajutorul de stat referitoare la aplicarea dispozițiilor privind ajutorul de stat la întreprinderile publice din sectorul industrial (industria prelucrătoare). Această metodă de aplicare a principiului investitorului privat în economia de piață a fost confirmat de Tribunalul de Primă Instanță; a se vedea cauzele conexate T-228/99 și T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Land Nordrhein-Westfalen/Comisia, Rec., 2003, p. II-435, punctele 254 și 258.

171

(172)  Cauza T-17/02, Olsen/Comisia, Rec., 2005, p. II-2031, punctul 264 [la apel: C-320/05 P (JO C 271, 29.10.2005, p. 14)] și cauza T-366/00, Scott/Comisia, Rec., 2007, p. II-797, punctul 134 [la apel: C-290/07 P (JO C 183, 4.8.2007, p. 25)].

172

(173)  T-366/00 Scott/Comisia, citată mai sus, alineatul (137).

173

(174)  Cauza T-274/01, Valmont/Comisia, Rec., 2004, p. II-3145, punctul 72.

174

(175)  Fără a lua în considerare achizițiile ulterioare în valoare de 44 de milioane NOK.

175

(176)  Exercițiul efectuat de Deloitte & Touche în această privință avea scopul de a finaliza o sarcină angajată anterior schimbării principiilor de evaluare.

176

(177)  După cum s-a arătat în secțiunea 2.4.6 partea I, fluxul de numerar actualizat includea atât contractele existente, cât și pe cele viitoare din perioada de 10 ani a fluxului de numerar actualizat.

177

(178)  Orientările privind ajutorul de stat referitoare la elementele de ajutor de stat din vânzarea terenurilor și clădirilor de către autoritățile publice.

178

(179)  A se vedea, de exemplu, T-14/96, Bretagne Angleterre Irlande/Comisia, Rec., 1999, p. II-319.

179

(180)  T-14/96, Bretagne Angleterre Irlande/Comisia, citată mai sus, și T-98/00, Linde/Comisia, Rec, 2002,. p. II-3961. A se vedea și Decizia Comisiei N 44/04 (Regatul Unit) privind National Fallen Stock Scheme din 12 august 2004, alineatul 33 și N 110/08 (Germania) Infrastructură portuară - Finanțarea publică a proiectului JadeWeserPort, alineatele 75-80.

180

(181)  Adică Administrația Drumurilor Publice.

181

(182)  Cauza C-280/00, Altmark Trans și Regierungspräsidium Magdeburg, Rec., 2003, p. I-7747. A se vedea și cauza T-289/03, BUPA și alții/Comisia, Rec., 2008, p. II-81.

182

(183)  Conform afirmației autorităților norvegiene înainte de 1.1.2003, „unii operatori privați au fost angajați de către departamentul de producție al Administrației norvegiene a drumurilor publice pentru a desfășura anumite activități, cum ar fi curățarea zăpezii în unele zone”. Acești operatori privați erau doar subcontractanți.

183

(184)  De exemplu, municipalitatea din Oslo a atribuit, prin intermediul Agenției pentru drumuri și transporturi („Samferdselsetaten”), responsabilă pentru întreținerea drumurilor pe timp de iarnă (curățarea zăpezii și turnarea de sare pe 1 240 de km de drumuri și străzi municipale, precum și pe trotuarele de-a lungul acestor drumuri), contracte pentru astfel de servicii către societăți precum Oslo Vei, ISS Landscaping și Mesta AS: http://www.samferdselsetaten.oslo.kommune.no/article4242-8963.html

184

(185)  De exemplu, Mesta AS a încheiat un contract de întreținere a drumurilor pe timp de iarnă cu municipalitatea din Oslo.

185

(186)  Un exemplu în acest sens a fost prețul identificat pentru contractul Bærum (cu o valoare de aproximativ 75 milioane de NOK).

186

(187)  Cazul Destia, privind restructurarea unei agenții finlandeze de administrare a drumurilor (JO L 270, 10.10.2008, p. 1), considerentul 234.

187

(188)  A se vedea raportul ViaNova, care arată că nivelul costurilor contractelor provizorii care au fost ulterior licitate în 2003 era cu aproximativ 32% mai scăzut decât nivelul inițial al costurilor contractelor provizorii similare transferate către Mesta AS.

188

(189)  A se vedea punctul 2 din secțiunea 3 a orientărilor privind ajutorul de stat referitoare la măsurile de ajutor de stat legate de impozitarea directă a întreprinderilor.

189

(190)  La 14.12.2005, Autoritatea a adoptat o decizie negativă (318/05/COL), în care considera că scutirea de la plata taxei pentru documente și a taxei de înregistrare acordată societății Entra AS în iulie 2000 (în contextul transferului de proprietăți imobiliare ale statului către Entra) presupunea ajutor de stat incompatibil cu funcționarea Acordului privind SEE. În această decizie, Autoritatea considera că scutirea nu era inclusă într-o practică administrativă și se califica doar ca o măsură generală, deoarece aplicarea unei practici administrative („principiul continuității”) în cazul reorganizării societăților nu constituia o practică administrativă în momentul înființării Entra.

190

(191)  Directiva 2006/111/CE a Comisiei privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice, precum și transparența relațiilor financiare dintre anumite întreprinderi („directiva privind transparența”).

191

(192)  A se vedea, de exemplu, Decizia 2006/741/CE a Comisiei din 20 octombrie 2004 privind ajutorul de stat acordat de Germania în favoarea Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale, în prezent HSH Nordbank AG (JO L 307, 7.11.2006, p. 134).

192

(193)  Decizia nr. 318/05/COL.

193

(194)  Secțiunea 1.2.1, partea II a Deciziei nr. 318/05/COL.

194

(195)  A se vedea, în această privință, cauza 730/79, Philip Morris/Comisia, Rec., 1980, p. 2671, punctul 11, unde se afirmă că „atunci când ajutorul financiar de stat consolidează poziția unei întreprinderi în comparație cu celelalte întreprinderi cu care aceasta concurează în schimburile comerciale intracomunitare, acestea din urmă pot fi considerate ca fiind afectate de ajutorul respectiv”.

195

(196)  A se vedea, de exemplu, considerațiile din EDF (Franța) (JO L 49 22.2.2005, p. 9), Destia (Finlanda) (JO. L 270 10.10.2008, p.1), OTE (Grecia) (JO L 243, 11.9.2008, p. 7), La Poste (Franța) (JO L 63, 7.3.2008, p. 16) și Royal Mail (Regatul Unit) C/2007 din 8 aprilie 2009.

196

(197)  Aceasta este concluzia Deciziei nr. 349/07/COL a Autorității din 18 iulie 2007 privind Administrația Drumurilor din Norvegia, Biroul districtual Møre și Romsdal.

197

(198)  A se vedea site-ul internet al Mesta: www.mesta.no și raportul anual 2008 al Mesta, p. 2.

198

(199)  Orientările privind compensarea serviciului public au intrat în vigoare la 20 decembrie 2005. Punctul 25 al orientărilor prevede că, în cazul ajutorului nenotificat, Autoritatea aplică dispozițiile în vigoare în momentul acordării ajutorului, cu excepția cazului în care ajutorul a fost acordat după adoptarea orientărilor - caz în care trebuie să se aplice orientările. Deoarece serviciile prestate de Mesta AS în cadrul contractelor provizorii au acoperit perioada 2003-2006, care este o perioadă atât anterioară, cât și ulterioară anului 2005, orientările privind compensarea serviciului public se aplică prin analogie.

199

(200)  Cauza E-9/04, The Bankers’ and Securities’ Dealers Association of Iceland/Autoritatea AELS de Supraveghere, 2006, Raportul Curții AELS, p. 42, punctul 65.

200

(201)  Decizii ale Comisiei privind întreținerea drumurilor și a tunelurilor de legătură: N 562/05 (Italia) Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB) din 16.5.2006; N 420/05 (Franța) Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire din 22.2.2006 și N 321/01 (Franța) Tunnel Routière du Fréjus din 20.6.2001. A se vedea, de asemenea, cazul Destia (JO L 270, 10.10.2008, p. 1), considerentele 214-216.

201

(202)  Obligațiile de serviciu public la care se face referire în deciziile Comisiei menționate la nota anterioară au fost încredințate în aceeași manieră.

202

(203)  Rata dobânzii fără risc de 3,85 % se bazează pe randamentul titlurilor de stat cu scadență la 5 ani (2003-2007), conform Băncii Centrale a Norvegiei.

203

(204)  Rata primei de risc la valoarea pieței ilustrează randamentul pe care operatorii îl așteaptă de la acțiuni în comparație cu investițiile fără risc. O rată a primei de risc la valoarea pieței de 5 % se bazează pe faptul că, în general, operatorii solicită 3-6 %. Este cu 0,5 % mai mare decât rata prezentată în raportul PricewaterhouseCoopers din 2008, intitulat „Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” („Raportul PWC 2008”). Raportul PWC a fost emis în contextul înființării grupului Mesta și a fost verificat de auditorii de la BDO Noraudit

204

(205)  Este conformă cu bunele practici ale PriceWaterhouseCoopers în ceea ce privește estimările valorilor; a se vedea Raportul PWC 2008.

205

(206)  A se vedea Raportul PWC 2008.

206

(207)  A se vedea Raportul PWC 2008.

207

(208)  Reportarea din 2003 în 2004 a reprezentat mai puțin de 10 % din compensația anuală, în conformitate cu secțiunea 20 din orientările privind compensarea serviciului public.

208

(209)  Decizia 318/05/COL.

209

---