# Euroopan unionin L 300/2011

| | ISSN 1977-0812
  doi:10.3000/19770812.L_2011.300.fin |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 300 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 54. vuosikerta17. marraskuuta 2011 |

ISSN 1977-0812

doi:10.3000/19770812.L_2011.300.fin

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 300

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

54. vuosikerta17. marraskuuta 2011

---

| Sisältö | | IV   EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | * | EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 390/09/KOL, tehty 7 päivänä lokakuuta 2009, Mesta AS:n perustamisesta (Norja) | 1 |

Sisältö

IV   EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset

Sivu

*

EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 390/09/KOL, tehty 7 päivänä lokakuuta 2009, Mesta AS:n perustamisesta (Norja)

1

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

IV EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset

| 17.11.2011 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 300/1 |
| --- | --- | --- | --- |

17.11.2011

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 300/1

---

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 390/09/KOL,

tehty 7 päivänä lokakuuta 2009,

Mesta AS:n perustamisesta (Norja)

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka

OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

OTTAA HUOMIOON EFTAn jäsenvaltioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (3) ja erityisesti sen 24 artiklan,

OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 (4) olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan sekä II osan 4 artiklan 4 kohdan, 6 artiklan ja 7 artiklan 3 kohdan,

OTTAA HUOMIOON valvontaviranomaisen suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan soveltamisesta ja tulkinnasta (5) ja erityisesti julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevan luvun,

OTTAA HUOMIOON pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista täytäntöönpanosäännöksistä 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen (6),

ON KEHOTTANUT mainittujen artiklojen mukaisesti asianomaisia esittämään huomautuksensa (7) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:

I   TOSISEIKAT

1.   MENETTELY

Valvontaviranomaiselle kanneltiin 30 päivänä elokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Norjan viranomaisten toimesta, jolla ne perustivat Mesta AS:n jatkamaan Norjan tielaitoksen (8) tuotantotoimintoja. Valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi kirjeen saapuneeksi 2 päivänä syyskuuta 2004 (tapahtuma nro 291537).

Asiasta käydyn kirjeenvaihdon (9) jälkeen valvontaviranomainen ilmoitti Norjan viranomaisille 18 päivänä heinäkuuta 2007 päivätyllä kirjeellä tehneensä päätöksen N:o 350/07/KOL valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamiseksi Mesta AS:n perustamisen yhteydessä toteutetuista toimenpiteistä, jäljempänä ’menettelyn aloittamispäätös’.

Norjan viranomaiset esittivät huomautuksia 7 päivänä joulukuuta 2007 lähetetyllä kirjeellä (tapahtuma nro 456844). Menettelyn aloittamispäätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa, ja asianomaisia pyydettiin esittämään huomautuksensa (10). Valvontaviranomainen sai huomautuksia neljältä asianomaiselta 29 päivänä tammikuuta sekä 4, 21 ja 27 päivänä helmikuuta 2008 (tapahtumat nro 461463, 463234, 466015 ja 467170). Lisähuomautuksia saatiin 4 päivänä huhtikuuta 2008 (tapahtuma nro 472381). Valvontaviranomainen toimitti nämä huomautukset 21 päivänä helmikuuta ja 7 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyillä kirjeillä (tapahtumat nro 463245 ja 472529) Norjan viranomaisille kommentoitavaksi. Norjan viranomaiset esittivät huomautuksia 23 päivänä toukokuuta 2008 lähetetyllä kirjeellä (tapahtuma nro 478082).

Valvontaviranomainen ja Norjan viranomaiset kävivät epävirallisia puhelin- ja sähköpostikeskusteluja asiasta syksyllä 2008 ja keväällä 2009. Norjan viranomaiset vahvistivat valvontaviranomaiselle tuolloin annetut tiedot valtionhallinnosta ja sen uudistamisesta vastaavan ministeriön 6 päivänä heinäkuuta 2009 sähköisesti lähettämällä kirjeellä (tapahtuma nro 523766) (11).

2.   VÄITETYN TUEN OLEMASSAOLOA KOSKEVIA TAUSTATIETOJA

2.1   KANTELU VALTIONTUEN OLEMASSAOLOSTA

Norjan tielaitos vastaa maanteiden ja katujen sekä siltojen ja tunneleiden rakentamisesta ja kunnossapidosta valtakunnallisella ja maakuntatasolla. Ennen tammikuun 1 päivää 2003 Norjan tielaitoksella oli piiritoimistojen kautta omat sisäiset tuotanto-osastonsa, jäljempänä ’tuotanto-osasto’. Ne vastasivat rakennustöistä tielaitoksen puolesta. Vuosina 2001–2002 Norjan viranomaiset kuitenkin päättivät toteuttaa sisäisten tuotantotoimintojensa rakenneuudistuksen. Hallitus ehdotti, että parlamentin olisi erotettava tuotantotoiminnot tielaitoksesta ja siirrettävä ne valtion omistamalle osakeyhtiölle (12). Hallinnolliset tehtävät, joihin sisältyvät tulevien rakennusurakoiden suunnittelu ja julkisten tarjouskilpailujen järjestäminen, säilyivät valtion hallinnossa.

Tielaitoksen tuotanto-osaston tuotantotoiminnot erotettiin 1 päivänä tammikuuta 2003 valtiosta ja siirrettiin uuteen yhtiöön, Mesta AS:ään. Kaikki tuotanto-osaston varat, oikeudet ja velvollisuudet siirrettiin Mesta AS:lle luontoissuorituksina (13). Varoihin sisältyivät koneet ja laitteet sekä tuotanto-osaston ja tielaitoksen väliset palvelusopimukset. Vastineeksi valtio sai uuden yhtiön osakkeita. Tällä hetkellä Mesta AS tekee rakennus- ja kunnossapitotöitä kilpaillen muiden markkinoilla toimivien yritysten kanssa.

Kantelijan mukaan Mesta AS saanut ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan vastaista valtiontukea neljän seikan vuoksi: i) valtio on rahoittanut rakenneuudistuksen kustannukset; ii) Mesta AS:lle siirretty kiinteä omaisuus arvostettiin alle markkina-arvon avaavassa taseessa; iii) Mesta AS on saanut ristikkäistukea seurauksena siitä, että tuotanto-osaston aikaisemmat sopimukset siirtyivät sille; ja iv) Mesta AS ei ole maksanut asiakirja- ja rekisteröintimaksuja, jotka tavallisesti on maksettava, kun kiinteistö siirtyy toisen omistukseen.

Seuraavassa kuvaillaan seikkoja, joilla on merkitystä arvioitaessa, sisältyykö näihin väitettyihin toimenpiteisiin valtiontukea.

2.2   RAKENNEUUDISTUS- JA MUUT UUDELLEENJÄRJESTELYTOIMENPITEET

Lainsäädännön valmisteluasiakirjojen mukaan noin 4 750 työntekijää kaikista työntekijöistä (yhteensä noin 5 000), jotka aikaisemmin olivat tuotanto-osaston palveluksessa, oli tarkoitus siirtää uuteen yhtiöön, Mesta AS:ään (14). Mesta AS:ään siirron seurauksena työntekijät menettäisivät virkamiesasemansa. Koska työntekijöillä oli oikeus kieltäytyä tällaisesta siirrosta, työntekijöille oli tarjottava kannustimia, jotka houkuttelivat hyväksymään siirron (15). Kaupallisesti elinvoimaisen yhtiön luomiseksi oli lisäksi tarpeen vähentää työvoimaa noin 1 700 työntekijällä noin 3 050 työntekijään (16).

Lainsäädännön valmisteluasiakirjoissa esitetään Norjan viranomaisten suunnittelemat rakenneuudistustoimenpiteet. Toimenpiteet olivat seuraavat: i) virkamieseläkeoikeuksien tilapäinen säilyttäminen (17); ii) erityistä eläkeikää koskevan oikeuden säilyttäminen (18); iii) varhaiseläkepaketit; ja muut toimenpiteet, jotka liittyivät iv) muuttoihin, työmatkoihin, palkan säilyttämiseen ja konekannan saneeraamiseen (19). Näitä nimitetään rakenneuudistustoimenpiteiksi, ja ne rahoitetaan suorilla avustuksilla. Alun perin tarkoituksena oli rahoittaa v) palkan korvausten muodostama kustannuserä suoralla rahoituksella (20). Juuri ennen Mesta AS:n avaavan taseen vahvistamista Norjan viranomaiset kuitenkin päättivät, että kyseiset kustannukset olisi sen sijaan katettava Mesta AS:lle annettavalla oman pääoman ehtoisella rahoituksella.

Neljän rakenneuudistustoimenpiteen suoralla avustuksella rahoitettavat kokonaiskustannukset arvioitiin alun perin 1 468 miljoonaksi Norjan kruunuksi (diskontattu nykyarvoon), ja valtion oli tarkoitus maksaa ne Mesta AS:lle erissä kolmen vuoden aikana vuosina 2003–2005 (21). Nämä rakenneuudistuskustannukset eivät sisältyneet Mesta AS:n avaavaan taseeseen, sillä tarkoituksena oli, että valtio rahoittaa rakenneuudistuskustannukset valtion talousarviosta vuosina 2003, 2004 ja 2005 (22).

Valtion vuoden 2006 talousarviosta ilmenee, että Mesta AS on saanut valtiolta yhteensä 993,6 miljoonaa Norjan kruunua rakenneuudistuskustannusten kattamiseen (23). Mesta AS oli käyttänyt tästä summasta 879,6 miljoonaa Norjan kruunua 30 päivään kesäkuuta 2008 mennessä. Rakenneuudistuksen kokonaiskustannukset arvioitiin 1 097,8 miljoonaksi Norjan kruunuksi (vuoden 2013 loppuun asti) (24). Norjan viranomaiset ovat selittäneet, että vaikka alun perin oli tarkoituksena, että valtio kattaisi kaikki rakenneuudistuskustannukset (mikä merkitsi sitä, että valtio myöntäisi lisävaroja, jos alkuperäinen rakenneuudistuskustannusten arvio (1 468 miljoonaa Norjan kruunua) olisi riittämätön), valtion talousarvioissa vuosille 2007 ja 2008 tehdään selväksi, että Mesta AS:lle ei myönnetä enää lisää rakenneuudistusvaroja sen jo saaman 993,6 miljoonan Norjan kruunun lisäksi (25).

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että jos rakenneuudistuskustannukset osoittautuvat jakson lopussa Mesta AS:n saamaa summaa pienemmiksi, mikä on erittäin epätodennäköistä, ylijäämä on maksettava takaisin valtiolle.

Sääntelyn osalta Norjan viranomaiset antoivat lain tielaitoksen tuotantotoimintojen siirtämisestä valtion omistamaan osakeyhtiöön. Laissa säännellään joitakin tielaitokselta Mesta AS:ään siirrettyjen työntekijöiden oikeuksia (jäljempänä ’Mesta-laki’) (26).

2.2.1   
  Yleistä

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että suurin haaste siirrettäessä työntekijöitä tuotanto-osastosta Mesta AS:ään oli mahdollistaa se, että uusi yhtiö pystyy toimimaan samoin ehdoin kuin kilpailijansa, ja näin luoda tasavertaiset toimintaedellytykset. Norjan viranomaiset päättivät siirtää työvoiman Mesta AS:lle ja jättää Mesta AS:n (eikä tielaitoksen) vastuulle toimenpiteet, jotka liittyvät työvoiman siirtämiseen ja vähentämiseen. Nämä toimenpiteet muodostivat osan kansallista tieverkostoa koskevien markkinoiden vapauttamista ja avaamista ja olivat ennakkoedellytys sille. Norjan valtio ei olisi avannut näitä markkinoita, jollei se olisi pystynyt luomaan uutta yhtiötä, jolla on riittävästi henkilöstöä. Norjan viranomaiset ovat todenneet, että tämä muodosti taustan valtion ammattiyhdistysten kanssa käymille neuvotteluille työntekijöiden siirtämisestä tuotanto-osastosta Mesta AS:ään. Neuvottelut johtivat 4 päivänä kesäkuuta 2002 osapuolten ”sopimukseen” tiettyjen virkamiesoikeuksien tilapäisestä jatkamisesta ja mahdollisuudesta tarjota varhaiseläkkeen kaltaisia toimenpiteitä työvoiman vähentämiseksi (27). Tämän sopimuksen erityispiirteitä kuvaillaan jäljempänä (28).

Ennen tammikuun 1 päivää 2003 Mesta AS:llä oli väliaikainen hallitus, joka edusti tulevaa yhtiötä. Norjan viranomaiset ovat todenneet, että väliaikainen hallitus ei osallistunut työntekijöitä koskeviin neuvotteluihin. Oikeus palkan korvaukseen sisällytettiin kuitenkin Mesta-lakiin (29). Sitä vastoin millään lailla tai muulla säädöksellä ei säännelty muita virkamiesoikeuksia.

Ennen sopimuksen sisältämien ehtojen kuvailua on hyödyllistä tarkastella lyhyesti tuotanto-osaston työntekijöiden asemaa ennen siirtoa Mesta AS:ään. Norjan viranomaiset ovat todenneet, että tuotanto-osaston työntekijät olivat valtion palveluksessa. Norjan lain mukaan valtion työntekijöillä on virkamiehen (30) asema, ja tällaisten työntekijöiden on oltava valtion eläkerahaston (”Statens pensjonskasse” tai ”SPK”) jäseniä (31). SPK:n jäsenyys takaa virkamiesten eläkeoikeudet. Virkamiesten oikeudesta erityiseen (varhaiseen) eläkeikään annetun lain mukaan eräillä tuotanto-osaston virkamiehillä (kuten autonkuljettajilla ja kokeilla) oli oikeus jäädä eläkkeelle erityisessä (varhaisessa) iässä (32).

Koska virkamiesasema liittyy valtion palveluksessa olemiseen, Mesta AS:ään siirrettyjen työntekijöiden virkamiesasema päättyi 1 päivänä tammikuuta 2003. Jollei tarkasteltavista työpaikkoja koskevista toimenpiteistä olisi päätetty, kyseiset työntekijät olisivat menettäneet virkamiesasemaan liittyvät oikeudet (33). Norjan viranomaiset ovat todenneet, että Norjan lain mukaan tuotanto-osaston siirtäminen Mesta AS:lle voidaan katsoa ”yrityksen siirroksi” (34). Yritysten siirtoa koskevien sääntöjen mukaisesti siirrettyjen työntekijöiden työsopimukset siirrettiin uuteen yhtiöön lukuun ottamatta eläkeoikeuksia (35). Koska uusi työnantaja ei ollut osa valtiota, Norjan viranomaisten mukaan tuotanto-osaston virkamiehillä oli oikeus kieltäytyä siirrosta Mesta AS:ään. Jos he kieltäytyisivät siirrosta, heidät voitaisiin kuitenkin irtisanoa virkamiehiin yleisesti sovellettavien sääntöjen mukaisesti, jollei toista sopivaa virkaa löydy: tällaisessa tilanteessa virkamiehillä on etuoikeus avoimiin virkoihin valtion hallinnossa (mutta ei palkan korvaukseen) (36).

Työntekijöillä oli näin ollen mahdollisuus pysyä halutessaan valtion palveluksessa, mutta tuotanto-osaston työntekijöiden siirtäminen uuteen yhtiöön (Mesta AS) oli kuitenkin edellytys sille, että markkinat voitaisiin yleensä vapauttaa. Tämän vuoksi Norjan viranomaisten oli tarjottava työntekijöille lisäkannustimia, jotta he suostuisivat siirtoon.

i)   Virkamieseläkeoikeuksien tilapäinen säilyttäminen

Kuten edellä on kuvailtu, tielaitoksen työntekijöillä oli virkamiesasema, jonka he menettivät Mesta AS:ään siirron jälkeen. Edellä mainitun ammattiyhdistysten ja valtion välisen sopimuksen perusteella virkamieseläkeoikeudet kuitenkin säilyivät työntekijöillä viiden vuoden pituisen siirtymäkauden ajan (1 päivästä tammikuuta 2003 vuoden 2007 loppuun). Mesta AS:lle myönnetyn valtion rahoituksen tarkoituksena on kattaa ylimääräiset kustannukset, joita aiheutuu sen varmistamisesta, että työntekijöille taataan kyseisen ajanjakson aikana samansuuruiset eläkemaksut kuin virkamiehille (37).

Kuten edellä todettiin, SPK:n jäsenyys takaa virkamiesten eläkeoikeudet, ja näihin oikeuksiin liittyvät kustannukset maksetaan SPK:hon. Sen vuoksi viisivuotisen siirtymäkauden varmistamiseksi työntekijöiden jäsenyys SPK:ssa säilytettiin. Jotta Mesta AS pystyisi maksamaan työntekijöitään koskevat maksut, se haki SPK:n jäsenyyttä, joka sille myös myönnettiin (38).

Valtion rahoitus Mesta AS:lle rajoittuu tavallisen yksityisen eläkejärjestelmän keskimääräisten kustannusten ja SPK:n jäsenyyden säilyttämisestä aiheutuvien (korkeampien) kustannusten väliseen eroon. Alun perin kustannusten arvioitiin olevan noin 395 miljoonaa Norjan kruunua (39), mutta Norjan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että 30 päivään kesäkuuta 2007 mennessä aiheutuneet kustannukset olivat 277,3 miljoonaa Norjan kruunua (ilman hallinnollisia kustannuksia) (40).

ii)   Erityistä eläkeikää koskevan oikeuden säilyttäminen

Kuten edellä todettiin, joillakin Mesta AS:ään siirretyistä virkamiehistä oli oikeus jäädä eläkkeelle tavanomaista 67 vuoden eläkeikää aikaisemmin (65-vuotiaana). Ammattiyhdistysten ja valtion välisen sopimuksen mukaan niille tuotanto-osaston työntekijöille, joilla oli Mesta AS:n perustamisen aikaan enintään kymmenen vuotta eläkeikään (eli jotka olivat vähintään 55-vuotiaita), myönnettiin oikeus säilyttää 65 vuoden erityinen eläkeikä (41). Tämän järjestelyn mahdollisti se, että työntekijät olivat edelleen SPK:n jäseniä, kuten edellä kuvaillaan.

Valtion rahoitus Mesta AS:lle kattaa tavanomaisesta eläkejärjestelmästä aiheutuvien keskimääräisten kustannusten ja erityisen eläkeiän säilyttämisestä aiheutuvien kustannusten välisen eron. Alkuperäinen kustannusarvio oli noin 85 miljoonaa Norjan kruunua (42) (mukaan lukien hallinnolliset kustannukset, joiden osuus on noin 5 prosenttia kokonaismäärästä), mutta 30 päivään kesäkuuta 2007 mennessä aiheutuneet kokonaiskustannukset olivat 26,5 miljoonaa Norjan kruunua (ilman hallinnollisia kustannuksia) (43).

iii)   Varhaiseläkepaketit

Ammattiyhdistysten ja valtion välisessä sopimuksessa todetaan myös, että kolmen vuoden aikana (1 päivästä tammikuuta 2003 vuoden 2005 loppuun) Mesta AS voisi tarjota tuotanto-osastosta siirretyille työntekijöille järjestelyä, jonka mukaan he voisivat jäädä eläkkeelle 60-vuotiaina tavanomaisen 67 vuoden eläkeiän sijasta (44). Yhtiö voisi tarjota varhaiseläkettä harkintansa mukaisesti työntekijäkohtaisen arvioinnin perusteella (45).

Valtion rahoitus Mesta AS:lle kattaa tavanomaisesta yksityisestä eläkejärjestelmästä aiheutuvien keskimääräisten kustannusten ja varhaiseläkkeen tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten välisen eron. Lainsäädännön valmisteluasiakirjoissa valtion rahoittamat varhaiseläkejärjestelmien tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset (mukaan lukien hallinnolliset kustannukset, joiden osuus on noin 5 prosenttia kokonaiskustannuksista) arvioitiin 911 miljoonaksi Norjan kruunuksi (46). Norjan viranomaiset ovat todenneet, että 470 työntekijää käytti hyväkseen tätä järjestelyä, ja 30 päivään kesäkuuta 2007 mennessä aiheutuneet kokonaiskustannukset olivat 691,9 miljoonaa Norjan kruunua (ilman hallinnollisia kustannuksia) (47).

iv)   Muutot, työmatkat, palkan säilyttäminen ja konekannan saneeraus

Alustavien talousarvioasiakirjojen mukaan tämä kustannuserä kattaa kustannukset, joita aiheutuu muutoista (”flyttekostnader”), työmatkoista (”pendlergodtgjørelse”), palkan säilyttämisestä (”bibehold av lønn”) ja konekannan saneerauksesta (”maskiner–sanering”) (48). Norjan viranomaiset ovat todenneet, että siihen sisältyy myös kustannuksia, jotka liittyvät toimistojen muuttoon (”kontor–flyttekostnader”), tukitoimintojen muuttoon (”støttepunkter–flyttekostnader”) ja arkistojen siirtämiseen (”arkivoverføring”).

Palkan säilyttämiseen liittyvää toimenpidettä (jota ei ole toteutettu ja joka ei sen vuoksi ole aiheuttanut kustannuksia) lukuun ottamatta kaikki toimenpiteet toteutettiin Mesta AS:n perustamisajankohtana ja olivat voimassa vuoden 2005 loppuun. Kaikkiin toimenpiteisiin liittyvät kokonaiskustannukset arvioitiin alun perin 77 miljoonaksi Norjan kruunuksi (49), mutta Norjan viranomaisten mukaan tammikuussa 2006 aiheutuneet kokonaiskustannukset olivat noin 82,4 miljoonaa Norjan kruunua (ilman hallinnollisia kustannuksia). Valtio maksoi nämä kustannukset (50).

Tähän kustannuserään sisältyvät kustannukset, joita aiheutui johto- tai hallintohenkilöstön muutoista heidän siirtyessään Mesta AS:n palvelukseen. Koska henkilöstö aloitti työskentelyn Mesta AS:n toimipisteissä, jotka sijaitsivat eri paikkakunnilla kuin missä henkilöstö oli aikaisemmin työskennellyt tietaitoksen palveluksessa, joidenkin työntekijöiden oli vaihdettava kotipaikkaa aloittaessaan uudessa toimessaan. Kustannuksia olivat esimerkiksi todelliset, vahvistetut muuttokustannukset (”faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp”), palkallinen muuttovapaa (”flyttepermisjon”) ja uuden asunnon etsimiseen liittyvistä matkoista aiheutuvat kustannukset (”visningsreise”).

Tämä kustannuserä kattaa myös kustannuksia, jotka katsottiin välttämättömiksi sen varmistamiseksi, että johto- tai hallintohenkilöstö siirtyy Mesta AS:n palvelukseen kauas kotipaikastaan. Kustannuksia ovat esimerkiksi koti- ja työpaikan väliset matkakustannukset (”hjemreise”), kaksinkertaisesta vuokrasta aiheutuvat kustannukset (”Dekning av husleie”) (51), koti- ja työpaikan välinen ajoneuvokorvaus (”kjøregodtgjørelse”) ja ateriakorvaus (”kostgodtgjørelse”).

Tähän kustannuserään sisältyvät kustannukset, joita aiheutuu muuttamisesta tielaitoksen toimistoista Mesta AS:n pääkonttoriin ja aluetoimistoihin. Kustannuksia aiheutui esimerkiksi vanhojen toimistojen siivoamisesta (”Rydding og rengjøring av gamle kontorer”), toimistotarvikkeiden pakkaamisesta (52) ja kuljettamisesta uusiin tiloihin (”Pakking og transport”), Mesta AS:n uusien toimistojen valmistelusta, kalustamisesta ja parantamisesta (”Klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer”) sekä muuttojen hallinnoinnista (”administrasjon av flyttning”).

Tähän kustannuserään sisältyvät kustannukset, joita aiheutui vanhoista tiloista uusiin paikallisiin tukitoimintotiloihin muuttamiseen sekä vanhojen tukitoiminnoista vastaavien toimistojen uudelleenjärjestelystä Mesta AS:n uusiksi toimistoiksi. Siihen sisältyvät uuden ATK-järjestelmän luominen, mikä oli tarpeen siitä syystä, että tuotanto-osasto oli jakanut ATK-järjestelmän tielaitoksen muiden osastojen kanssa. Kustannuksia aiheutui esimerkiksi vanhojen tukitoiminnoista vastanneiden toimistojen siivoamisesta (”rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt”), toimistotarvikkeiden pakkaamisesta ja kuljettamisesta uusiin tiloihin (”pakking og transport”), uusien toimistojen valmistelusta, kalustamisesta ja parantamisesta (”klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer”) sekä muuttojen hallinnoinnista (”administrasjon av flyttning”).

Tähän kustannuserään sisältyvät kustannukset, joita aiheutui sähköisten ja fyysisten arkistojen perustamisesta Mesta AS:ssä. Se kattaa kustannukset, joita aiheutui siitä, että merkitykselliset tielaitoksen arkistot erotettiin merkityksettömistä, ja Mesta AS:n uusien arkistojen perustamisesta. Kustannuksia aiheutui esimerkiksi kunkin arkiston tarvitsemien resurssien arvioinnista (”Ressursbehov pr. arkiv”), kopioinnista (”kopiering”), kuljetuksesta (”frakt”), valmistelutöistä (”klargjøring”) ja laadunvarmistus- ja turvallisuustoimista (”kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid”).

Tämän kustannuserän voitaisiin olettaa kattavan kustannukset, jotka liittyvät koneiden korjaamiseen ja uudistamiseen, mutta niin ei kuitenkaan ole. Viranomaisten mukaan tuotanto-osasto oli ennen uudistusta suorittanut urakoita, joissa koneita ja muita laitteita oli jätetty rakennus- ja kunnostustyömaille (53). Siten tämä kustannuserä muodostui aikaisempiin työsopimuksiin liittyvistä velvoitteista ja siinä oli kyse työmaiden siivoamisesta (”opprydding”) sekä tarpeettomien koneiden poistamisesta, romuttamisesta ja kuljetuksesta (”fjerning, skroting, og fraktkostnader”). Poistettavat koneet olivat vanhoja ja rikkoutuneita eikä niitä voitu käyttää liiketoiminnassa, minkä vuoksi ne eivät sisältyneet koneiden (tai koko liiketoiminnan) arvostukseen (54). Norjan viranomaiset ovat todenneet, että Mesta AS antoi osan töistä alihankkijoille kaupallisin ehdoin. Toisen osan töistä Mesta AS suoritti itse hintaan, joka perustui tuntikustannuksiin (ilman voittomarginaalia) ja oli sen vuoksi alhaisempi kuin vastaavien töiden markkinahinta kyseisenä ajankohtana (55). Norjan viranomaiset ovat toimittaneet asiakirjoja, joissa luetellaan alihankkijoiden laskut ja Mesta AS:n itsensä perimät hinnat (56).

v)   Palkan korvaus

Palkan korvauksen (”ventelønn”) muodostama kustannuserä ei ole osa Norjan viranomaisten rakenneuudistuskustannuksiksi kutsumia kustannuksia. Palkan korvaus oli kuitenkin yksi niistä kannustimista, joilla työntekijöitä houkuteltiin siirtymään Mesta AS:ään. Sitä tarkasteltaessa olisi otettava huomioon tarve vähentää työvoiman määrää.

Vaikka tuotanto-osastosta siirretyt työntekijät menettivät virkamiesasemansa, jotkin tästä asemasta johtuvat erityisoikeudet kuitenkin säilyivät tietyn aikaa. Mesta-laki koskee osaa näistä oikeuksista (57). Mesta-lain 4 §:ssä määrätään, että kolmen vuoden ajan Mesta AS:n palvelukseen siirtymisestä 1 päivänä tammikuuta 2003 niillä työntekijöillä, jotka myöhemmin irtisanotaan ja jotka täyttävät tietyt edellytykset (esimerkiksi vähintään yhden vuoden työssäoloaika), on oikeus asianmukaiseen virkaan valtion hallinnossa (”fortrinnsrett til annen statlig stilling”) tai, jollei tällaista virkaa voida tarjota, oikeus saada palkan korvausta (”ventelønn”).

Palkan korvauksesta säädetään virkamieslaissa (58). Se on järjestely, jonka mukaan virkamiehet, jotka on sanottu irti ja joille ei ole tarjottu muuta soveltuvaa työtä (laissa säädetyt edellytykset ja aikarajat huomioon ottaen), ovat oikeutettuja 2/3:aan irtisanomispäivän palkasta.

Alun perin palkan korvaukseen liittyvät kustannukset sisältyivät rakenneuudistuskustannuksiin, mutta työministeriö päätti myöhemmin, että arvioidut kustannukset olisi ennemminkin otettava huomioon määritettäessä Mesta AS:n oman pääoman suuruutta. Toisin sanoen valtio antaisi Mesta AS:lle varat kyseisten kustannusten rahoittamiseksi pääomasijoituksen muodossa (59). Tämä lähestymistapa perustui siihen, että oman pääoman muodossa annetun rahoituksen seurauksena irtisanomisia käytettäisiin varovaisemmin rakenneuudistusvälineenä uudessa yrityksessä. Sen sijaan käytettäisiin enemmän muita (halvempia) rakenneuudistusvälineitä, kuten virkavapaita alennetulla palkalla ja eläkepaketteja jne.

Alun perin suunniteltiin, että palkan korvausta koskevan ohjelman piiriin kuuluisi 450 työntekijää, ja sen kokonaiskustannukset olisivat noin 512 miljoonaa Norjan kruunua (60). Tätä arvioita päivitettiin lokakuussa 2002, jolloin työntekijämäärä muutettiin 150 työntekijäksi ja kokonaiskustannukset noin 150 miljoonaksi Norjan kruunuksi (61). Mesta AS:n omaa pääomaa määritettäessä otettiin huomioon viimeksi mainittu summa.

Pitääkseen kustannukset pieninä Mesta AS käytti seuraavia (halvempia) vaihtoehtoisia työvoiman vähentämiskeinoja (62). Norjan viranomaiset ovat kuitenkin todenneet, että tällaisten toimenpiteiden ja palkan korvauksen kokonaiskustannukset ovat 359 miljoonaa Norjan kruunua (josta 255,1 miljoonaa Norjan kruunua oli käytetty 21 päivään joulukuuta 2008 mennessä), ja ne ylittävät sen vuoksi selvästi tällaisten kustannusten kattamiseksi annetun summan:

| | Irtisanomispaketit on järjestely, jonka mukaan työntekijöiden työsuhde päättyy ilman palkan korvausta, minkä vastineeksi työntekijät saavat enintään vuoden palkan sekä taloudellista apua toisen työpaikan etsimiseksi. |
| --- | --- |

Irtisanomispaketit on järjestely, jonka mukaan työntekijöiden työsuhde päättyy ilman palkan korvausta, minkä vastineeksi työntekijät saavat enintään vuoden palkan sekä taloudellista apua toisen työpaikan etsimiseksi.

| | Eläkepaketit on järjestely, jonka mukaan 62-vuotiaat työntekijät jäävät töistä ja saavat vastineeksi 66 prosenttia palkasta 67 vuoden eläkeikään asti ja oikeuden hankkia tavanomaisia eläkeoikeuksia tämän ajanjakson ajan. |
| --- | --- |

Eläkepaketit on järjestely, jonka mukaan 62-vuotiaat työntekijät jäävät töistä ja saavat vastineeksi 66 prosenttia palkasta 67 vuoden eläkeikään asti ja oikeuden hankkia tavanomaisia eläkeoikeuksia tämän ajanjakson ajan.

| | Virkavapaa alennetulla palkalla on järjestely, jolla houkutellaan työntekijöitä, jotka saisivat oikeuden varhaiseläkkeeseen (60-vuotiaina) vuosien 2003 ja 2005 välillä, jäämään töistä aikaisemmin tarjoamalla vastineeksi 66:tta prosenttia palkasta siihen ajankohtaan asti, jolloin he olisivat saaneet oikeuden varhaiseläkkeeseen. |
| --- | --- |

Virkavapaa alennetulla palkalla on järjestely, jolla houkutellaan työntekijöitä, jotka saisivat oikeuden varhaiseläkkeeseen (60-vuotiaina) vuosien 2003 ja 2005 välillä, jäämään töistä aikaisemmin tarjoamalla vastineeksi 66:tta prosenttia palkasta siihen ajankohtaan asti, jolloin he olisivat saaneet oikeuden varhaiseläkkeeseen.

2.3   KONEIDEN JA LAITTEIDEN (”KALUSTO”) SEKÄ KIINTEISTÖJEN JA RAKENNUSTEN (”KIINTEISTÖT”) ARVO AVAAVASSA TASEESSA

Seuraavassa tarkastellaan sitä, kuinka kiinteän omaisuuden arvo määritettiin Mesta AS:n lopullisessa avaavassa taseessa. Kaksi tilintarkastusyhtiötä palkattiin arvonmääritystä varten: tielaitos palkkasi uutta yhtiötä perustettaessa Ernst & Youngin, ja liikenne- ja viestintäministeriö palkkasi Deloitte & Touchen suorittamaan laadunarvioinnin omaisuuden arvostuksesta ja ehdotetusta avaavasta taseesta sekä varmistamaan prosessin ja sen yhteydessä sovelletut menetelmät ja periaatteet. Myöhemmin Ernst & Youngista tuli Mesta AS:n tilintarkastaja.

Lyhyesti voidaan todeta, että toukokuussa 2002 tilintarkastajat aloittivat omaisuuden arvostuksen simuloidun jatkuvuusperiaatteen (eli rekonstruoidun kirjanpitoarvon) perusteella, mutta he muuttivat arvostusperiaatteen ”reaaliarvoiseksi” elokuussa 2002. Sekä kalustoa että kiinteistöjä arvioitiin yksittäin (tai ryhminä) (tarkempia tietoja jäljempänä 2.3.1 jaksossa). Lokakuussa 2002 tilintarkastajat arvioivat Mesta AS:n koko liiketoiminnan käyvän arvon toimivana yrityksenä diskontatun kassavirran menetelmän perusteella (tarkempia tietoja jäljempänä 2.3.2 jaksossa). Diskontattu kassavirta osoitti, että liiketoiminnan kokonaisarvo (eli toimintapääoma) oli yksittäisten omaisuuserien arvostuksesta saatua arvoa pienempi. Koska Norjan osakeyhtiölain mukaan oman pääoman määrä ei saa ylittää liiketoiminnan kokonaisarvoa, yksittäisten omaisuuserien (tai niiden ryhmien) arvoa alennettiin.

2.3.1   
  Omaisuuserien arvostaminen erikseen

vi)   Kalusto

Omaisuuserien arvostusta varten tielaitos, Arthur Andersen & Co AS, Norjan hallituksen lakimies, ViaNova ja Skagerak Forsikringsmegling AS laativat raportin, joka on päivätty 10 päivänä toukokuuta 2002 ja jonka nimi on
  Avaava tase

   (63). Arvostus perustui periaatteessa ”kirjanpitoarvoon”. Koska kirjanpitolaki (64) ei kuitenkaan koske valtion hallintoa, tuotanto-osaston tileissä esitetyt arvot oli muotoiltava uudelleen vastaamaan sitä, mitä ne olisivat olleet, jos tuotanto-osastoon olisi sovellettu yleistä kirjanpitolakia (65). Näin ollen arvostusperiaatteena oli ennemminkin ”kirjanpitoarvon määrittäminen jälkikäteen” tai yksinkertaisesti ”simuloitu jatkuvuus”. Tämän perusteella tuotanto-osaston tileissä kaluston arvoksi 1 päivänä tammikuuta 2002 ilmoitettu 1 111 miljoonaa Norjan kruunua muutettiin 866 miljoonaksi Norjan kruunuksi. Tämä arvo muutettiin 747 miljoonaksi Norjan kruunuksi 1 päivänä tammikuuta 2003.

Tielaitoksen, Ernst & Youngin, Via Novan ja Skagerak Forsikringsmegling AS:n myöhemmin laatimasta, elokuussa 2002 päivätystä raportista, jonka nimi on
  Avaava tase

   (66), ilmenee kuitenkin, että heinäkuussa 2002 päätettiin, että Mesta AS:lle siirrettävät tuotanto-osaston omaisuuserät olisi arvostettava ”reaaliarvon” eikä ”simuloidun jatkuvuuden” periaatteen perusteella, koska reaaliarvo on läpinäkyvämpi arvostusperiaate.

Tielaitoksen, Ernst & Youngin, Via Novan, OPAK:n ja Skagerak Forsikringsmegling AS:n laatimassa, 20 päivänä joulukuuta 2002 päivätyssä raportissa, jonka nimi on
  Avaavan taseen liite: omaisuuserien arvostus
  , esitetään kaluston arvo reaaliarvon perusteella (67). Reaaliarvon määrittämisessä noudatettiin kahta lähestymistapaa: eräiden kalustoryhmien osalta lähtökohtana oli valtion hallinnossa kirjattu kirjanpitoarvo, jota tarkistettiin arvonlisäveron, poistoaikojen ja eräiden harkinnanvaraisten arvostusten huomioon ottamiseksi. Toisten kalustoryhmien osalta arvot perustuivat ulkoisiin arvostuksiin ja hintoihin (68). Tämän perusteella kaluston reaaliarvon arvioitiin olevan 572 miljoonaa Norjan kruunua ja kaikkien omaisuuserien kokonaisarvon 1 162 miljoonaa Norjan kruunua (69).

Ernst & Young on myöhemmin todennut, että edellä mainitussa raportissa, jossa käytetään 747 miljoonan Norjan kruunun suuruista simuloidun jatkuvuuden mukaista kirjanpitoarvoa lähtökohtana 572 miljoonan Norjan kruunun suuruisen reaaliarvon määrittämiseksi, esitetyt laskelmat ovat harhaanjohtavia. Ernst & Youngin mukaan tällaiset laskelmat eivät olleet osa prosessia, jossa määritettiin Mesta AS:lle siirrettävän kaluston reaaliarvo.

vii)   Kiinteistöt

Toukokuussa 2002 laaditussa avaavaa tasetta koskevassa raportissa valtion hallinnon 1 päivänä tammikuuta 2002 rekisteröimä kiinteistöjen kirjanpitoarvo oli 596 miljoonaa Norjan kruunua. Sen jälkeen kun tästä poistettiin ne kiinteistöt, joita ei ollut tarkoitus siirtää Mesta AS:lle, ja arvoa tarkistettiin simuloidun jatkuvuuden periaatteen mukaisesti, arvioitu arvo oli 277 miljoonaa Norjan kruunua.

Kun arviointiperiaate muuttui simuloidusta jatkuvuudesta reaaliarvoon, riippumaton kiinteistöalan asiantuntija OPAK arvioi kiinteistöjen arvon. Norjan viranomaiset ovat toimittaneet 28 päivänä elokuuta 2002 päivätyn asiantuntija-arvion, jossa OPAK arvioi 375 kiinteistön arvon olevan noin 336 miljoonaa Norjan kruunua (70). OPAK:n laatimassa, 31 päivänä lokakuuta 2002 päivätyssä seurantaraportissa todettiin, että muun muassa 16 kiinteistön lisäyksen seurauksena kiinteistöjen arvioitu arvo oli 395 miljoonaa Norjan kruunua. Ernst & Young on todennut, että tämän jälkeen niiden kiinteistöjen pois jättäminen, joita ei ollut tarkoitus siirtää Mesta AS:ään, ja vuokrakiinteistöjä (71) koskevat oikaisut pudottivat kiinteistöjen arvon 331 miljoonaan Norjan Kruunuun (72).

Joulukuussa 2002 laadittu raportti ”Avaavan taseen liite: omaisuuserien arvostus” osoittaa, että vaikka simuloidun jatkuvuuden periaatteeseen perustuva kiinteistöjen arvo oli 596 miljoonaa Norjan kruunua, reaaliarvoon perustuvan periaatteen soveltaminen johti 331 miljoonan Norjan kruunun arvoon.

2.3.2   
  Diskontattuun kassavirtaan perustuva arvostus

Samanaikaisesti omaisuuserien yksittäisen arvostuksen kanssa mutta siitä erillään arvioitiin koko liiketoiminnan käypä arvo toimivana yrityksenä käyttäen diskontatun kassavirran menetelmää, joka on kuvailtu Ernst & Youngin 20 päivänä lokakuuta 2002 päivätyssä arvonmääritystä koskevassa raportissa (73). Raportissa päätellään, että diskontatun kassavirran menetelmää soveltamalla toimintapääoma (74) on noin 600 miljoonaa Norjan kruunua (+/– 25 %). Analyysi perustui vuosien 2003–2012 kassavirtojen arviointiin. Kyseisinä vuosina nykyarvon arvioitiin olevan negatiivinen 300 miljoonalla Norjan kruunulla ja loppuarvon 900 miljoonaa Norjan kruunua (75). Tuottoasteeksi vahvistettiin 6,7 prosentin nimellistuotto verojen jälkeen (76).

Ernst & Youngin mukaan toimintapääoma (600 miljoonaa Norjan kruunua) muodostuu kokonaisvarallisuudesta, josta on vähennetty lyhytaikaiset velat. Vertailun vuoksi omaisuuserien yksittäisen arvostuksen mukainen arvio oli 1 162 miljoonaa Norjan kruunua. Jos 1 162 miljoonasta Norjan kruunusta vähennetään lyhytaikaiset velat (464 miljoonaa Norjan kruunua), toimintapääomaksi (77) saadaan 698 miljoonaa Norjan kruunua. Tämä on enemmän kuin koko liiketoiminnan käypään arvoon perustustuvasta arvostuksesta (eli diskontatun kassavirran menetelmällä) saatu 600 miljoonaa Norjan kruunua. Norjan osakeyhtiölain mukaan oma pääoma ei saa ylittää liiketoiminnan kokonaisarvoa, minkä vuoksi omaisuuserien arvoa oli pienennettävä (78). Näin ollen Ernst & Young pienensi omaisuuserien arvoa, jotta toimintapääoma laskisi 619 miljoonaan Norjan kruunuun. Tämä esitetään seuraavassa (79):

| Kiinteä omaisuus | 1 053 |
| --- | --- |
| Käyttöpääoma | 109 |
| Lyhytaikaiset velat | (464) |
| Netto | 698 |
| Tarkistus alaspäin – kalusto | (25) |
| Tarkistus alaspäin – kiinteistöt | (54) |
| Tarkistus alaspäin yhteensä | (79) |
| Arvo alaspäin tarkistuksen jälkeen | 619 |
| Velat (eläkkeet) | 319 |
| Oma pääoma | 300 |
| Oma pääoma käteisen muodossa | 1 600 |
| Oma pääoma yhteensä avaavassa taseessa | 1 900 |

Kiinteä omaisuus

1 053

Käyttöpääoma

109

Lyhytaikaiset velat

(464)

Netto

698

Tarkistus alaspäin – kalusto

(25)

Tarkistus alaspäin – kiinteistöt

(54)

Tarkistus alaspäin yhteensä

(79)

Arvo alaspäin tarkistuksen jälkeen

619

Velat (eläkkeet)

319

Oma pääoma

300

Oma pääoma käteisen muodossa

1 600

Oma pääoma yhteensä avaavassa taseessa

1 900

Edeltävästä ilmenee, että omaisuuden arvoa tarkistettiin alaspäin 79 miljoonaa Norjan kruunua. Koska kiinteistöjen ja kaluston arvosta oli paljon epävarmuutta, alaspäin tarkistus jaettiin niiden kesken seuraavasti:

| Kaluston arvioitu reaaliarvo | 572 |
| --- | --- |
| Hankinnat | 44 |
| Tarkistus alaspäin | (25) |
| Arvo avaavassa taseessa | 591 |
| Kiinteistöjen arvioitu reaaliarvo | 331 |
| Hankinnat | 4 |
| Tarkistus alaspäin | (54) |
| Arvo avaavassa taseessa | 281 |

Kaluston arvioitu reaaliarvo

572

Hankinnat

44

Tarkistus alaspäin

(25)

Arvo avaavassa taseessa

591

Kiinteistöjen arvioitu reaaliarvo

331

Hankinnat

4

Tarkistus alaspäin

(54)

Arvo avaavassa taseessa

281

2.3.3   
  Laadun arviointi

Samanaikaisesti reaaliarvon määrittämisen kanssa Deloitte & Touche oli aloittanut (lokakuussa 2002) ensimmäisten arvonmääritysten (jotka perustuivat simuloituun jatkuvuuteen) vertaamisen tuloksiin, jotka saatiin diskontatun kassavirran menetelmällä. Deloitte & Touche havaitsi, että (simuloidun jatkuvuuden mukaista) kiinteän omaisuuden arvoa oli pienennettävä 1 137 miljoonasta Norjan kruunusta (80) 937 miljoonaan Norjan kruunuun (eli 200 miljoonaa Norjan kruunua) (81).

2.3.4   
  Arvostus lopullisessa avaavassa taseessa

Mesta AS:n Ernst & Youngin, ViaNova Planin ja Trafikk AS:n avustuksella laatimassa 1 päivänä tammikuuta 2003 päivätyssä lopullisessa avaavassa taseessa (liite A) ilmoitetaan kiinteän omaisuuden kokonaisarvoksi 977 miljoonaa Norjan kruunua (82).

Lopullinen avaava tase vahvistaa, että joulukuun 2002 raportissa (”Avaavan taseen liite: omaisuuserien arvostus”) ilmoitettua koneiden 572 miljoonan Norjan kruunun arvoa tarkistettiin alaspäin 25 miljoonaa 547 miljoonaan Norjan kruunuun. Lisäsijoitusten ja joidenkin pienten oikaisujen huomioinnin jälkeen kaluston lopulliseksi arvoksi muodostui 594 miljoonaa Norjan kruunua.

Tehtyjen 4 miljoonan Norjan kruunun hankintojen jälkeen kiinteistöjen reaaliarvo oli 335 miljoonaa Norjan kruunua, ja 54 miljoonan Norjan kruunun suuruinen tarkistus alaspäin (joka oli tarpeen diskontatun kassavirtamenetelmän seurauksena) merkitsi sitä, että kiinteistöjen arvoksi tuli 281 miljoonaa Norjan kruunua.

2.4   SIIRTYMÄSOPIMUSTEN SIIRTÄMINEN JA NIIDEN ARVO AVAAVASSA TASEESSA

2.4.1   
  Rakennussopimukset

Norjan viranomaisten mukaan 1 päivästä tammikuuta 2003 kaikista uusista rakennusurakoista (esimerkiksi teiden, tunneleiden, satama-alueiden ja siltojen rakentamisesta) järjestettiin julkinen hankintamenettely.

Sen hetkiset rakennusurakat oli kuitenkin siirrettävä Mesta AS:lle, jotta keskeneräiset rakennusurakat voitaisiin saattaa päätökseen. Sen hetkisten urakoiden monimutkaisuus ja kesto vaihtelivat, mutta ne kaikki umpeutuivat vuoden tai kahden vuoden sisällä Mesta AS:n perustamisesta. Norjan viranomaisten mukaan rakennussopimukset siirrettiin Mesta AS:lle sopimuksille alun perin vahvistetuin hinnoin. Norjan viranomaisten mukaan nämä hinnat vastaavat markkinahintoja. Ennen 1 päivää tammikuuta 2003 suuri osa rakennusurakoista kilpailutettiin, minkä vuoksi tielaitos oli saanut kokemusta markkinoiden hintatasosta. Lisäksi tielaitoksen ja tuotanto-osaston sisäiset rakennussopimukset oli hinnoiteltava sisäisten ohjeiden mukaisesti, jotka sisälsivät sisäisten sopimusten hinnoittelua koskevia sääntöjä (83). Sisäisten ohjeiden mukaan avointen tarjouskilpailujen yhteydessä hinnoista saadun kokemuksen on muodostettava perusta hintojen määrittämiselle sisäisissä sopimuksissa: julkisten tarjouskilpailujen hintoja olisi joko käytettävä suoraan tai sisäisten sopimusten hintojen olisi perustuttava arvioihin, joita on verrattu markkinahintoihin ja (tarvittaessa) laskettu markkinatasolle (84). Kummassakin tapauksessa tielaitoksen yleisenä ehtona oli, että sisäisten sopimusten hintojen olisi vastattava markkinoiden hintatasoa (85). Norjan viranomaiset ovat myös selventäneet lopuksi, että kaikkia palveluja koskevia veroja ja maksuja lukuun ottamatta verotukselliset ja muut sääntelyvaatimukset eivät vaikuttaneet hintaan, jolla sopimukset siirrettiin (86).

Hinnat, joilla rakennussopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, olivat samat kuin ne hinnat, joita käytettiin urakoista saatavien tulojen määrittämisessä diskontatun kassavirran menetelmässä.

2.4.2   
  Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset

Mesta AS:lle siirtyi 102 voimassa olevaa teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevaa sopimusta (”funksjonsavtaler”) (87). Nämä sopimukset kattoivat tiepäällysteisiin, tiemerkintöihin, ojitukseen, hiekoitukseen sekä tulviin ja lumivyöryihin liittyviä töitä, ja niiden voimassaolo päättyisi viimeistään neljän vuoden kuluessa, eli vuoden 2006 kolmannella vuosineljänneksellä. Keston mukaan ne jakautuvat neljään luokkaan jäljempänä esitetyn mukaisesti. Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten voimassaolon päättyessä tielaitos aloitti noin 25 prosentista sopimuksia julkisen tarjouskilpailun kunkin vuoden syyskuun 1 päivänä seuraavalla tavalla:

—   A-luokka: 24 sopimusta, joiden voimassaolo päättyi syksyllä 2003

—   B-luokka: 25 sopimusta, joiden voimassaolo päättyi syksyllä 2004

—   C-luokka: 27 sopimusta, joiden voimassaolo päättyi syksyllä 2005

—   D-luokka: 26 sopimusta, joiden voimassaolo päättyi syksyllä 2006.

Kuhunkin luokkaan kuuluu sopimuksia, jotka kattavat maantieteellisiä alueita tasaisesti joka puolella Norjaa (palvelun tarjoamisen vakauden varmistamiseksi jatkossa), ja luokat jakautuvat myös toteutettavien töiden vaikeusasteen mukaan. Luokkaan A kuuluvat yksinkertaisimmat työt pienillä alueilla (eli alueilla, joilla liikenne, sääolosuhteet ja tietyyppi aiheuttavat vähän haasteita), kun taas luokkaan D kuuluvat sekä tietyypin (esimerkiksi vuoristo- ja jyrkännetiet) että liikenteen ja sään puolesta vaikeimmat työt. Luokkiin B ja C kuuluvat työt näiden ääripäiden välillä.

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että tuotanto-osaston teiden ylläpidosta ja hoidosta tekemien sopimusten nojalla tarjottujen palvelujen hinnat eivät muuttuneet siirrettäessä sopimukset Mesta AS:lle.

2.4.3   
  Arvo, jolla sopimukset siirrettiin

Hinnat, joilla sopimukset siirrettiin, ilmenevät Norjan viranomaisten lähettämästä Excel-taulukosta, joka on samankaltainen kuin Veidekke ASA:n aikaisemmin toimittama taulukko (88). Menettelyn aloittamispäätöksen jälkeen Norjan viranomaiset ovat päivittäneet arviota kokonaishinnasta, jolla rakennussopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, 2 960 miljoonasta Norjan kruunusta 2 942 miljoonaan Norjan kruunuun (89). Norjan viranomaiset ovat lisäksi päivittäneet arviota kokonaishinnasta, jolla teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, 5 750 miljoonasta Norjan kruunusta 5 866 miljoonaan Norjan kruunuun. Katsauksessa ei ilmoiteta yksittäisten sopimusten hintaa.

2.4.4   
  Myöhemmistä tarjouskilpailuista seurauksena oleva hintataso

Tielaitoksen, ViaNova Planin ja Trafikk AS:n tilaamassa ja julkaisemassa raportissa analysoidaan sopimusten hintatasoa joulukuussa 2003 (”ViaNovan raportti”). ViaNovan raportista ilmenee, että useista Mesta AS:lle siirretyistä teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevista sopimuksista järjestettiin julkinen tarjouskilpailu tammikuussa 2003. Yksi raportin päätelmistä oli se, että niiden siirtymäsopimusten, joista järjestettiin julkinen tarjouskilpailu vuoden 2003 aikana, kustannustaso näyttää olevan noin 32 prosenttia alhaisempi kuin vastaavien Mesta AS:lle siirrettyjen siirtymäsopimusten alkuperäinen kustannustaso. Norjan viranomaiset ovat todenneet sen olevan totta, että tielaitos ei aloittanut uudelleenneuvotteluja (jäljellä olevien) siirtymäsopimusten hintojen alentamiseksi.

Norjan viranomaiset ovat toimittaneet katsauksen hinnoista, jotka olivat seurausta teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten kilpailuttamisesta vuosina 2003–2006. Norjan viranomaisten toimittamassa katsauksessa esitetyt summat ovat (joitakin eroja lukuun ottamatta) samanlaiset kuin summat Veidekke ASA:n toimittamassa Excel-taulukossa, johon sisältyy myös taulukko, jossa verrataan voittavaa (eli alinta) tarjousta kussakin tarjouskilpailussa niihin hintoihin, joilla sopimukset siirrettiin. Veidekke ASA:n tekemän vertailun mukaan vuosina 2003–2006 tehdyissä sopimuksissa voittaneiden tarjousten hinnat olivat yleensä alhaisempia kuin hinnat, joilla sopimukset oli aiemmin siirretty Mesta AS:lle. Vertailu osoittaa myös, että Mesta AS:n itse myöhemmissä tarjouskilpailuissa tarjoamat hinnat ovat alhaisempia kuin hinnat, joilla sopimukset on siirretty Mesta AS:lle (90).

| (miljoonaa Norjan kruunua) |
| --- |
| Tarjouskilpailun vuosi | Voittanut tarjous | Summa, jolla sopimuksen siirtohinta ylittää voittaneen hinnan | Summa, jolla sopimuksen siirtohinta ylittää Mesta AS:n tarjoukset tarjouskilpailuissa |
| 2003 | 1 226,6 | 94 | 67 |
| 2004 | 1 605,2 | 328 | 282 |
| 2005 | 1 857,1 | 760 | 563 |
| 2006 | 7 455,5 | 948 | 900 |

(miljoonaa Norjan kruunua)

Tarjouskilpailun vuosi

Voittanut tarjous

Summa, jolla sopimuksen siirtohinta ylittää voittaneen hinnan

Summa, jolla sopimuksen siirtohinta ylittää Mesta AS:n tarjoukset tarjouskilpailuissa

2003

1 226,6

94

67

2004

1 605,2

328

282

2005

1 857,1

760

563

2006

7 455,5

948

900

Viranomaisten toimittama katsaus niistä teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevista sopimuksista, joista on vuosina 2003–2006 järjestetty tarjouskilpailu, osoittaa Mesta AS:n voittaneen 14 sopimusta vuonna 2003 järjestetyissä 24 tarjouskilpailussa. Vuonna 2004 Mesta AS voitti 13 sopimusta yhteensä 25 sopimuksesta ja vuonna 2005 Mesta AS voitti 20 sopimusta yhteensä 29 sopimuksesta. Vuonna 2006 Mesta AS voitti 21 sopimusta 30 sopimuksesta (91). Tämä merkitsee sitä, että tarjolla olleista 108 sopimuksesta Mesta AS sai 68 sopimusta, eli noin 62,7 prosenttia.

2.4.5   
  Aiemmat hintojen tarkastelut ja tielaitoksen kokemus

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että ennen Mesta AS:n perustamista Norjan suurkäräjät tuki viittä koe-/pilottisopimusta, joista tielaitos aikoi järjestää tarjouskilpailun. Viranomaisten mukaan kilpailussa tarjottuja hintoja käytettiin tämäntyyppisten sopimusten sisäisessä arvioinnissa (Mesta AS:n perustamisesta vuonna 2001 tehtyä päätöstä edeltävällä ja sen jälkeisellä ajanjaksolla). Hintoja ei ole kuitenkaan käytetty perustana siirtymäsopimusten hintojen määrittämiselle. Valvontaviranomaisen tiedustellessa syytä tähän Norjan viranomaiset totesivat, että siirtymäsopimusten arvo oli päätetty määrittää sopimusten kustannuspohjan perusteella.

Viranomaisten mukaan voittaneet hinnat viidessä koe-/pilottisopimuksessa olivat seuraavat:

| — | Bærum (1998) viisi vuotta: 74 940 000 Norjan kruunua |
| --- | --- |

—

Bærum (1998) viisi vuotta: 74 940 000 Norjan kruunua

| — | Nedre Romerike (1999) viisi vuotta: 56 000 000 Norjan kruunua |
| --- | --- |

—

Nedre Romerike (1999) viisi vuotta: 56 000 000 Norjan kruunua

| — | Ibestad Dyrøy (1999) neljä vuotta: 30 418 400 Norjan kruunua |
| --- | --- |

—

Ibestad Dyrøy (1999) neljä vuotta: 30 418 400 Norjan kruunua

| — | Lågendalen (2000) neljä vuotta: 45 706 323 Norjan kruunua |
| --- | --- |

—

Lågendalen (2000) neljä vuotta: 45 706 323 Norjan kruunua

| — | Våler og Åsnes (2001) viisi vuotta: 39 018 023 Norjan kruunua. |
| --- | --- |

—

Våler og Åsnes (2001) viisi vuotta: 39 018 023 Norjan kruunua.

Tielaitos laati joulukuussa 2000 raportin, jossa se tarkasteli tuotanto-osaston teiden ylläpito- ja hoitopalvelujen kilpailukykyä (92). Raportti sisältää elokuun 2000 alustavat tulokset, ja kilpailukyky on laskettu määrittämällä sopimuksen laskettujen kustannusten ja sovitun hinnan välinen suhde. Tuotanto-osaston sopimusten tapauksessa kustannukset muodostivat 94 prosenttia hinnasta, kun taas yksityisten yrittäjien tekemissä sopimuksissa kustannukset muodostivat 71 prosenttia hinnasta. Näyttää siltä, että koe-/pilottisopimukset toimivat tämän päätelmän perustana. Raportin sivulla 7 Bærumia koskeva sopimuksen keskimääräisen vuotuisen arvon todetaan olevan 15 miljoonaa Norjan kruunua julkisen tarjouskilpailun seurauksena. Tämä luku on saatu kertomalla kilometrikohtainen hinta (125 000) tien pituudella (120 km), jonka tuloksena on 15 miljoonaa Norjan kruunua (tai 75 miljoonaa Norjan kruunua viiden vuoden aikana) (93). Nedre Romerikea koskevan sopimuksen vuotuiseksi arvoksi ilmoitetaan 11,2 miljoonaa Norjan kruunua. Kilometrihinta 50 000 kerrottuna 198 kilometrillä tietä antaa tulokseksi 9,9 miljoonaa Norjan kruunua (tai 49,5 miljoonaa Norjan kruunua viiden vuoden aikana) (94).

Suurkäräjien liikennekomitean liikenneministeriölle vuosina 1999–2000 tielaitoksen tilanteesta esittämistä kysymyksistä ilmenee lisäksi, että Akerhusissa oli suoritettu analyysi, joka osoitti teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten hintatason olleen 20–25 prosenttia korkeampi kuin yksityisten sopimusten hinnat (95). Lisäksi 17 päivänä huhtikuuta 2001 päivätyssä lehdistötiedotteessa tielaitos viittaa siihen, että niiden neljän sopimuksen, joiden nojalla yksityiset toimijat tarjosivat teiden ylläpito- ja hoitopalveluja, ja niiden sopimusten, joiden nojalla tuotanto-osasto tarjosi vastaavia palveluja, välinen vertailu osoitti, että yksityisten toimijoiden tarjoama alhaisin hinta oli noin 15–20 prosenttia alhaisempi kuin tuotanto-osaston hinta.

2.4.6   
  Siirtymäsopimukset ja avaava tase

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että siirtymäsopimukset olivat omaisuuseriä, jotka muodostivat osan diskontatusta kassavirrasta ja otettiin sen vuoksi huomioon arvioitaessa Mesta AS:n kokonaisarvoa. Diskontatun kassavirran analyysista saatujen tulosten perusteella sopimusportfolion (96) arvo oli kuitenkin liian alhainen minkään arvon määrittämiseksi sille (97).

2.4.7   
  Tilapäinen julkisen palvelun velvoite

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että Norjan viranomaiset asettivat ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti Mesta AS:lle julkisen palvelun velvoitteen tarjota 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen teiden ylläpito- ja hoitopalveluja kansalliselle maantieverkostolle. Velvoite poistettiin vähitellen, ja se päättyi 1 päivänä syyskuuta 2006. Julkisen palvelun tehtävä on kuvailtu yksityiskohtaisesti tielaitoksen vuonna 1999 julkaisemassa (vuonna 2003 päivitetyssä) raportissa, joka koskee teiden ylläpidon ja hoidon standardeja (98). Raportissa esitetään perusvaatimukset sen varmistamiselle, että teiden ylläpito- ja hoitopalvelujen taso on riittävä tieturvallisuuden säilyttämiseksi, asettamalla tunneleita, ojitusta, tiepäällystystä, siltoja, laitureita ja jalkakäytäviä koskevat konkreettiset standardit tai toimet (”standardisointiraportti”) (99). Standardisointiraportissa vahvistetaan myös erityiset standardit teiden luotettavalla kunnossapidolle talvella tieturvallisuuden säilyttämiseksi. Palvelutehtävä on annettu Mesta AS:lle kuhunkin Mesta AS:lle myönnettyyn sopimukseen sisältyvällä määräyksellä, jossa kuvaillaan lyhyesti merkitykselliset standardit ja viitataan teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevaan standardisointiraporttiin.

Norjan viranomaisten mukaan edellä kuvailtu julkisen palvelun tehtävä osoitettiin Mesta AS:lle, jotta voitaisiin taata riittävä tieturvallisuuden taso syyskuuhun 2006 asti. Tältä osin viranomaiset ovat todenneet, että tielaitos vastaa tieturvallisuudesta ja sen vähimmäistason varmistamisesta valvomalla korjaus- ja kunnossapitotöitä (100). Tässä tehtävässä oli 1 päivään tammikuuta 2003 asti kyse pääasiassa yhden palveluntarjoajan eli tuotanto-osaston töiden valvonnasta. Tämän päivämäärän jälkeen tehtävän laajuus kuitenkin muuttuisi, koska teiden kunnossapitotyöt kilpailutettaisiin ja sen vuoksi useat eri palveluntarjoajat tekisivät niitä. Lainsäädännön valmisteluasiakirjoista ilmenee tältä osin, että markkinoiden asteittaisen avaamisen tarkoituksena oli varmistaa, että tielaitos pystyisi edelleen valvomaan riittävässä määrin tiestandardeja ja varmistamaan, että turvallisuus pysyy tyydyttävällä tasolla (101).

Norjan viranomaiset ovat lisäksi todenneet, että tämä on myös syy siihen, että kaikkein riskialteimmista ja vaativimmista urakoista järjestettiin tarjouskilpailu prosessin lopussa, kun taas yksinkertaisimmista ja pienimmistä urakoista järjestettiin tarjouskilpailu ensimmäisenä (102). Jättämällä vaativimmat urakat viimeiseksi tielaitos olisi jo saanut melko paljon kokemusta useiden palveluntarjoajien valvomisesta ensimmäisten tarjouskilpailukierrosten jälkeen. Sen vuoksi tielaitoksella oli parhaat mahdolliset edellytykset jatkaa tieturvallisuuden valvontaa silloin, kun vaativammat urakat kilpailutettiin (103).

Julkisista palveluista suoritetuista korvauksista Norjan viranomaiset ovat toimittaneet seuraavat taulukot, joissa esitetään Mesta AS:n tarjoamien palvelujen kustannukset, tulot ja tuottoaste teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten mukaisesti (104). Tässä yhteydessä Norjan viranomaiset ovat todenneet, että Mesta AS piti erillistä kirjanpitoa jokaisesta siirtymäsopimuksesta vuosina 2003–2006. Näin ollen seuraavissa taulukoissa esitetyt tulot (ja kustannukset) liittyvät suoraan teiden ylläpitoa ja hoitoa koskeviin siirtymäsopimuksiin.

Taulukko 1 osoittaa, että suhteessa Mesta AS:ään sijoitettuun kokonaispääomaan, pääomaa on osoitettu teiden ylläpitoa ja hoitoa koskeville siirtymäsopimuksille samassa suhteessa kuin mikä siirtymäsopimuksista saatujen tulojen osuus on kokonaistuloista.

Mesta AS – pääoman kohdentaminen

| (miljoonaa Norjan kruunua) |
| --- |
| Kokonaispääoma | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| Avaava tase | 2 686 | 3 989 | 4 291 | 4 643 |
| Päättävä tase | 3 989 | 4 291 | 4 643 | 4 340 |
| Keskiarvo | 3 338 | 4 140 | 4 467 | 4 492 |
| Mestan kokonaisliikevaihto | 6 386 | 5 899 | 6 076 | 4 492 |
| Ylläpidon ja hoidon kokonaisliikevaihto | 3 645 | 3 613 | 3 235 | 3 253 |
| Ylläpidon ja hoidon liikevaihdon osuus suhteessa kokonaisliikevaihtoon | 57 % | 61 % | 53 % | 55 % |
| Ylläpitoon ja hoitoon kohdennettu pääoma | 1 905 | 2 536 | 2 378 | 2 460 |
| Siirtymäsopimuksiin kohdennetun ylläpito- ja hoitopääoman osuus (%) | 96 % | 81 % | 60 % | 30 % |
| Siirtymäsopimuksiin kohdennetun ylläpito- ja hoitopääoman osuus (NOK) | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 |

(miljoonaa Norjan kruunua)

Kokonaispääoma

2003

2004

2005

2006

Avaava tase

2 686

3 989

4 291

4 643

Päättävä tase

3 989

4 291

4 643

4 340

Keskiarvo

3 338

4 140

4 467

4 492

Mestan kokonaisliikevaihto

6 386

5 899

6 076

4 492

Ylläpidon ja hoidon kokonaisliikevaihto

3 645

3 613

3 235

3 253

Ylläpidon ja hoidon liikevaihdon osuus suhteessa kokonaisliikevaihtoon

57 %

61 %

53 %

55 %

Ylläpitoon ja hoitoon kohdennettu pääoma

1 905

2 536

2 378

2 460

Siirtymäsopimuksiin kohdennetun ylläpito- ja hoitopääoman osuus (%)

96 %

81 %

60 %

30 %

Siirtymäsopimuksiin kohdennetun ylläpito- ja hoitopääoman osuus (NOK)

1 835

2 050

1 437

748

Seuraavassa taulukossa esitetään Mesta AS:n kustannukset, tulot ja todellinen tuottoaste teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten perusteella vuosina 2003–2006. Norjan viranomaiset ovat tarkentaneet, että erityistä tuottoastetta ei ollut vahvistettu etukäteen teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten osalta.

Mesta AS: Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten tulot, kustannukset ja tuottoaste

| (miljoonaa Norjan kruunua) |
| --- |
| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Yhteensä |
| Tulot | 2 116 | 1 871 | 1 293 | 586 | 5 866 |
| Voitto ennen veroja (105) | 277 | 175 | 199 | 151 | 802 |
| Voitto verojen jälkeen | 199 | 126 | 144 | 108 | 577 |
| Voittomarginaali | 9 % | 7 % | 11 % | 18 % | |
| Siirtymäsopimuksiin kohdennettu pääoma | 1 835 | 2 050 | 1 437 | 748 | 6 070 |
| Todellinen pääoman tuottoaste | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,50 % | |

(miljoonaa Norjan kruunua)

2003

2004

2005

2006

Yhteensä

Tulot

2 116

1 871

1 293

586

5 866

Voitto ennen veroja (105)

277

175

199

151

802

Voitto verojen jälkeen

199

126

144

108

577

Voittomarginaali

9 %

7 %

11 %

18 %

Siirtymäsopimuksiin kohdennettu pääoma

1 835

2 050

1 437

748

6 070

Todellinen pääoman tuottoaste

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,50 %

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että keskimääräinen tuottoaste teiden ylläpito- ja hoitomarkkinoilla eli ns. ”viitetuottoaste”, on painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WACC) verojen jälkeen, eli 8,42 prosenttia (106).

Seuraavassa taulukossa esitetään, kuinka viitetuottoaste muodostuu.

Viitetuottoasteen muodostuminen

| Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WACC) | |
| --- | --- |
| Riskitön korko (107) ennen veroja | 3,85 % |
| Markkinaehtoinen riskipreemio (108) | 5,00 % |
| Kokonaispääoman beeta | 0,90 |
| Nettovelka / oma pääoma |
| Oman pääoman beeta | 1 |
| Oman pääoman kustannus verojen jälkeen | 8,85 % |
| Vieraan pääoman kustannus |
| Riskitön korko ennen veroja | 3,85 % |
| Lainapreemio | 2,50 % |
| Vieraan pääoman kustannus ennen veroja | 6,35 % |
| Verokanta | 28 % |
| Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen | 4,57 % |
| Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WACC) |
| Oman pääoman kustannus | 8,85 % |
| Oman pääoman osuus | 90 % |
| Oman pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen | 8,00 % |
| Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen | 4,6 % |
| Vieraan pääoman osuus | 10 % |
| Vieraan pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen | 0,5 % |
| Kokonaispääoman WACC verojen jälkeen | 8,42 % |

Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WACC)

Riskitön korko (107) ennen veroja

3,85 %

Markkinaehtoinen riskipreemio (108)

5,00 %

Kokonaispääoman beeta

0,90

Nettovelka / oma pääoma

Oman pääoman beeta

1

Oman pääoman kustannus verojen jälkeen

8,85 %

Vieraan pääoman kustannus

Riskitön korko ennen veroja

3,85 %

Lainapreemio

2,50 %

Vieraan pääoman kustannus ennen veroja

6,35 %

Verokanta

28 %

Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen

4,57 %

Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WACC)

Oman pääoman kustannus

8,85 %

Oman pääoman osuus

90 %

Oman pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen

8,00 %

Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen

4,6 %

Vieraan pääoman osuus

10 %

Vieraan pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen

0,5 %

Kokonaispääoman WACC verojen jälkeen

8,42 %

8,42 prosentin viitetuottoaste perustuu beetaan, joka on 1. Beetan vahvistamisen osalta voidaan todeta, että

| — | 15 vastaavan yrityksen (kuten Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beeta-arvot 40 kuukauden aikana on huomioitu (109) |
| --- | --- |

—

15 vastaavan yrityksen (kuten Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beeta-arvot 40 kuukauden aikana on huomioitu (109)

| — | tuottoaste on korreloitu Morgan Stanleyn ”All Country World Index” -indeksin mukaan (110) |
| --- | --- |

—

tuottoaste on korreloitu Morgan Stanleyn ”All Country World Index” -indeksin mukaan (110)

| — | oman pääoman osuuden katsotaan noudattavan alan keskimääräistä tasoa (15 vastaavan yrityksen perusteella) (111). |
| --- | --- |

—

oman pääoman osuuden katsotaan noudattavan alan keskimääräistä tasoa (15 vastaavan yrityksen perusteella) (111).

Seuraavassa taulukossa esitetään viitetuottoprosentin ja Mesta AS:n teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten perusteella kyseisinä vuosina saaman todellisen tuoton välinen ero.

Tuottoaste

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta: tuottoaste | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Viitetuottoaste | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Tuoton ylijäämä | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Tuoton ylijäämä (miljoonaa Norjan kruunua) (miljoonaa Norjan kruunua) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

Yhteensä

Mesta: tuottoaste

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Viitetuottoaste

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Tuoton ylijäämä

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Tuoton ylijäämä (miljoonaa Norjan kruunua) (miljoonaa Norjan kruunua)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

2.5   ASIAKIRJA- JA REKISTERÖINTIMAKSUT

Mesta-lain mukaan tuotanto-osastolta Mesta AS:lle siirretyt kiinteistöt rekisteröitäisiin Norjan kiinteistörekisterissä ”nimenmuutoksena” (112). Tämä merkitsi sitä, että Mesta AS voisi rekisteröidä kiinteistönsä kiinteistörekisteriin ilman asiakirja- ja rekisteröintimaksuja, jotka tavallisesti on maksettava kiinteistön omistusoikeuden siirtyessä Norjassa (113).

Norjassa hallinnollinen käytäntö, josta käytetään nimitystä ”jatkuvuusperiaate”, mahdollistaa poikkeuksen asiakirja- ja rekisteröintimaksujen maksamisesta tapauksissa, joissa yrityksen katsotaan ”jatkuvan” jossakin muodossa. Oikeusministeriö on antanut kahdet ohjeet jatkuvuusperiaatteen soveltamisesta. Tammikuun 1 päivänä 2003 sovellettiin ensimmäisiä ohjeita, joiden mukaan ainoastaan osakeyhtiöiden sulautumat voivat hyötyä jatkuvuusperiaatteesta (114). Toisissa ohjeissa tämä käytäntö laajennetaan sulautumien purkamiseen ja konversioihin 1 päivästä heinäkuuta 2005 alkaen (115).

2.6   SYYT MENETTELYN ALOITTAMISEEN

Valvontaviranomainen teki 18 päivänä heinäkuuta 2007 päätöksen muodollisen tutkimuksen aloittamisesta sen alustavan havainnon vuoksi, että Mesta AS:n yhteydessä perustettuihin toimenpiteisiin voisi sisältyä valtiontukea, johon ei voitaisi soveltaa yhtäkään ETA-sopimuksessa määrätyistä poikkeuksista (116). Valvontaviranomainen epäili tämän vuoksi toimenpiteiden soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. Merkityksellisissä toimenpiteissä on kyse rakenneuudistustoimenpiteistä, omaisuuserien arvostuksesta, Mesta AS:lle siirretyistä siirtymäsopimuksista sekä asiakirja- ja rekisteröintimaksuista vapauttamisesta.

3.   KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

Neljä asianomaista lähetti huomautuksia menettelyn aloittamispäätöksen jälkeen. Valvontaviranomainen ja asianomaiset ovat sen jälkeen käyneet kattavaa vuoropuhelua näistä kysymyksistä.

3.1   ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Asianajotoimisto Arntzen de Besche, jäljempänä ’Arntzen’, on toimittanut huomautuksia Mesta AS:n puolesta.

Rakenneuudistustoimenpiteisiin saadusta valtion korvauksesta Arntzen toteaa, että avainkysymyksenä on se, kuuluvatko kustannukset valtion vastuulle. Ainoastaan silloin kun näin ei ole, rakenneuudistuskustannusten voidaan katsoa olevan Mesta AS:n vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja tällaisten kustannusten korvaamisen muodostavan taloudellisen edun. Asiassa Combus annetun tuomion mukaan ratkaiseva seikka on se, onko kyse korvauksesta, jolla ”alennetaan yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia”, ja ainoastaan tällaisista kustannuksista vapauttaminen muodostaa taloudellisen edun (117).

On erotettava toisistaan korvaus, jolla katetaan i) yrityksen tavanomaisen toiminnan kustannuksia ja ii) määrättyjä kustannuksia, jotka eivät aiheudu yrityksen tavanomaisesta toiminnasta eivätkä vastaa kilpailijoiden kustannusvelvoitteita. Jälkimmäisistä kustannuksista maksettu korvaus voi, kuten tässä tapauksessa, ainoastaan hyvittää tai kumota rakenteellisen haitan takaamalla tasavertaiset toimintaedellytykset eikä sen vuoksi ole valtiontukea. Tämän perusteella Arntzen väittää, että Mesta AS:lle rakenneuudistustoimenpiteistä maksettu korvaus on peräisin valtion maksuvelvollisuudesta ja sen tavoitteena on hyvittää rakenteellisia haittoja eikä siihen sen vuoksi sisälly valtiontukea.

Siinä tapauksessa, että valvontaviranomainen toteaa rakenneuudistustoimenpiteisiin sisältyvän valtiontukea, Arntzen väittää tuen soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, koska se mahdollistaa Mesta AS:lle kilpailemisen tasavertaisin edellytyksin kilpailulle vasta avatuilla markkinoilla. Koska Mesta AS:n tuotantoyksikkö oli aikaisemmin valtion sisäinen palveluntarjoaja, Mesta AS:n organisaatio oli sen perustamisajankohtana kelvoton kilpailuun. Ilman korvausta Mesta AS:n kilpailuasema vahingoittuisi. Komissio on Destia-päätöksessään todennut, että markkinoiden avaaminen on yhteisen edun mukainen yhteisön tavoite (118). Lisäksi hukkakustannuksiin liittyvää valtiontukea koskevien suuntaviivojen tavoitteena on helpottaa yritysten siirtymistä kilpailun alaisille markkinoille. Suljetuilta markkinoilta (osittain) vapautetuille markkinoille siirtymisen helpottamista koskevan yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi myönnetty (ajallisesti ja vaikutuksiltaan rajoitettu) tuki on yhteisen tavoitteen mukaista ja auttaa tasoittamaan kilpailun vääristymistä. Tässä yhteydessä huomautetaan, että Mesta AS:n on maksettava takaisin ylimääräiset rakenneuudistusvarat.

Kaluston arvostuksesta Arntzen väittää, että siirryttäessä arvostusperiaatteessa kirjanpitoarvosta reaaliarvoon diskontatun kassavirran analyysissa saatiin yrityksen arvoksi 600 miljoonaa Norjan kruunua. Omaisuuserien arvostus ei muuta kokonaisarvoa eikä siihen sen vuoksi liity valtiontukiongelmia. Diskontatun kassavirran analyysin tulosten perusteella omaisuuserien arvoa (mukaan lukien lyhytaikaiset velat) pienennettiin 698 miljoonan Norjan kruunun reaaliarvosta 619 miljoonaan Norjan kruunuun. Tarkistus oli näin ollen 79 miljoonaa Norjan kruunua eikä 200 miljoonaa Norjan kruunua.

Siirtymäsopimuksista Arntzen toteaa, että Mesta AS:lle maksettiin korvausta ainoastaan palvelujen tarjoamisesta kyseisten sopimusten nojalla aiheutuneista kustannuksista eikä se sen vuoksi saanut valtiontukisäännöissä tarkoitettua taloudellista etua. Arntzen väittää myös, että taloudellisen edun osoittamiseksi valvontaviranomaisen on verrattava Mesta AS:lle siirrettyjen sopimusten todellista hintaa viitehintaan. Hinnat, joilla sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, olisivat ylihinnoiteltuja ainoastaan silloin, jos valvontaviranomainen pystyy osoittamaan, että 1 päivänä tammikuuta 2003 olemassa olleet yritykset olisivat pystyneet tarjoamaan samanlaisia palveluja halvemmalla. Todistustaakka on valvontaviranomaisella.

Arntzen väittää myös, että itse asiassa 1 päivänä tammikuuta 2003 ei ollut markkinahintaa, sillä kaikki teiden ylläpito- ja hoitopalvelut suoritettiin sisäisesti ja Mesta AS:n perustamisella luotiin käytännössä monopoli 1 päivänä tammikuuta 2003. Pilottiurakoiden kilpailuttamisesta saatuja hintoja ei voida käyttää viitehintoina. Ensinnäkin valvontaviranomainen ei ole osoittanut, että muut yritykset olivat todella valmiita ja kykeneviä tarjoamaan kyseiset palvelut halvemmalla. Asian tärkeyden vuoksi valvontaviranomaisen olisi suoritettava yksityiskohtainen arviointi siitä, olivatko muut yritykset todella valmiita tarjoamaan kyseiset palvelut halvemmalla. Ainoastaan tällöin kyse voi olla valtiontuesta. Toiseksi, pilottisopimusten julkisista tarjouskilpailuista saadut hinnat olivat alhaisempia kuin hinnat, joilla sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, mutta nämä kaksi sopimusryhmää eivät ole samanlaisia. Tämä merkitsee sitä, että pilottisopimusten ei voida katsoa edustavan markkinahintaa. Tältä osin huomautetaan, että yhden pilottisopimuksen, Bærum-sopimuksen, alkuperäistä sopimushintaa nostettiin 25 prosenttia lisätöiden vuoksi. Suuri osa tällaisista lisätöistä sisältyy Mesta AS:lle siirrettyihin siirtymäsopimuksiin. Valvontaviranomaisella ei myöskään ole tietoja, joiden mukaan yritykset, jotka voittivat pilottisopimukset tai vuoden 2003 jälkeen sopimuksista järjestetyt tarjouskilpailut, todella kattavat palvelujen tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset. Jos yritykset eivät kata kustannuksiaan, kyse ei ole tehokkaasta markkinoiden avaamisesta.

3.2   THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Asianajotoimisto Thommessen Krefting Greve Lund AS, jäljempänä ’Thommessen’, on toimittanut huomautuksia Veidekke ASA:n puolesta.

Rakenneuudistustoimenpiteistä Thommessen väittää, että asiassa Combus annetussa tuomiossa tunnustetaan, että valtion rahoitus aikaisemmasta työvoimalainsäädännöstä johtuvan kustannustehottomuuden kattamiseksi ei ole valtiontukea, jos se on oikeassa suhteessa rakenteelliseen haittaan. Kaikki korvaukset, jotka ylittävät rakenteellisesta haitasta aiheutuvien kustannusten ja vertailukelpoisen yrityksen työvoimakustannusten välisen eron, ovat valtiontukea. Valtion toimenpiteellä ei pitäisi vapauttaa Mesta AS:ää aikaisemmin syntyneistä eläkevelvoitteista vaan ainoastaan tulevista rakenteellisista haitoista (vuodesta 2003 eteenpäin). Thommessen väittää, että Mesta AS sai liian paljon korvauksia rakenteellisista haitoista. Sen vuoksi valvontaviranomaisen olisi varmistettava, saiko Mesta AS liian suuren henkilöstömääränsä vuoksi etuja, jotka merkitsivät sitä, että (liian suuren henkilöstömäärän) rakenteellinen haitta oli yliarvioitu. Toisin sanoen valvontaviranomaisen on selvitettävä, kumoutuiko liian suuren henkilöstömäärän luoma haitta sillä, että käytettävissä oli ylimääräistä ja halpaa työvoimaa. Tältä osin kiinnitetään huomiota siihen, että Mesta AS:n kannattavuus oli alun perin odotettua huomattavasti parempi sen kolmen ensimmäisen toimintavuoden aikana. Asiakirjasta St.prp. nr 1 (2007–2008) ilmenee, että kullekin vuodelle myönnetyt varat ylittivät vastuulla olevat rakenneuudistustoimenpiteet, mikä merkitsi liian suuria korvauksia.

Valvontaviranomaisen olisi erityisesti varmistettava, oliko valtiolla mahdollisuus joidenkin työntekijöiden uudelleensiirtoon, uudelleenkohdentamiseen tai korvaamiseen sen sijaan, että heille tarjottiin varhaiseläkettä. Valvontaviranomaisen olisi pyydettävä Norjan viranomaisia esittämään todisteet siitä, että varhaiseläke oli välttämätön henkilöstökysymysten ratkaisemiseksi. Valvontaviranomaisen olisi varmistettava, korvasivatko viranomaiset ainoastaan tavanomaisesta yksityisestä eläkejärjestelmästä ja valtion eläkerahaston jäsenyydestä aiheutuvien keskimääräisten kustannusten välisen eron ja oliko korvaus rajattu virkamiehiin. Valvontaviranomaisen olisi varmistettava, kuuluvatko erityisen eläkeiän säilyttämisestä aiheutuvat kustannukset tavallisesti yrityksen budjettiin, minkä vuoksi ne eivät olisi rakenteellinen haitta, jolloin korvaus voi olla valtiontukea. Valvontaviranomaisen olisi myös arvioitava toimenpidettä yritysten siirrosta annetun direktiivin nojalla.

Thommessen toteaa myös, että hallituksen ohjeiden mukaan työnantaja voi hakea jatkuvaa jäsenyyttä työministeriöltä. Jos tästä kieltäydytään, kyseinen henkilö voidaan ohjeiden mukaan liittää eläkejärjestelmään niin sanotun suljetun jäsenyyden järjestelyllä. Thommessen kysyy, onko suljettua jäsenyyttä harkittu vaihtoehtona sille, että Mesta AS:lle maksetaan korvauksia rakenneuudistustoimenpiteistä. Thommessen väittää, että Mesta AS on saattanut ottaa vastuulleen velvoitteen, jota sen ei ollut pakko ottaa vastuulleen. Jos Mesta AS:n rakenneuudistuskustannukset ovat seurausta siitä, että se on vapaaehtoisesti ottanut vastuulleen (tai säilyttänyt) tällaisia velvoitteita, kyse on Mesta AS:n päätöksestä. Kustannukset, joita Mesta AS:n ei ollut lain mukaan pakko ottaa vastuulleen, ovat yrityksen budjettiin tavallisesti sisältyviä kustannuksia, ja valtion rahoitus niiden korvaamiseen on valtiontukea.

Rakenneuudistuskustannusten korvaaminen voi olla ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, jos tuen välttämättömyyttä ja suhteellisuutta koskevia ehtoja noudatetaan. Tältä osin tavoitetta lisätä entisen tuotanto-osaston tehokkuutta on verrattava tavoitteeseen lisätä kilpailua markkinoilla. Thommessen väittää, että Mesta AS:n kilpailukyvystä on osoituksena se, että se on voittanut suuren osuuden julkisista hankintasopimuksista tehokkaan markkinakilpailun kustannuksella. Mesta AS on selvästi suurin toimija 60 prosentin markkinaosuudella. Jatkuvasti pienenevä tarjouksentekijöiden määrä julkisissa tarjouskilpailuissa vahvistaa tämän. Ongelma on se, että Mesta AS sai liian paljon korvauksia rakenteellisista haitoista. Markkinat ovat yksinkertaisesti muuttuneet oligopolistisista markkinoista duopolistisiksi markkinoiksi, joilla Mesta AS on määräävässä asemassa oleva toimija. Valvontaviranomaisen on varmistettava, että kyseiset toimenpiteet eivät anna etua, josta on seurauksena markkinoiden vääristyminen.

Omaisuuden arvostuksesta Thommessen toteaa, että valvontaviranomaisen on tarkasteltava asiaa siitä riippumattomasti, noudattaako avaava tase Norjan kirjanpito- ja yhtiösäännöksiä. Thommessen toteaa tältä osin, että Norjan osakeyhtiölakiin sisältyy sääntö, jolla varmistetaan, että osakepääoman osuus ei ylitä käypää arvoa. Vaikka yhtiön hallitus voi olla vastuussa käyvän arvon ylittävästä arvostuksesta, se ei ole vastuunalainen käyvän arvon alittavasta arvostuksesta. Sen vuoksi Thommessenin mielestä olisi hankittava erillinen riippumaton asiantuntijalausunto siitä, onko omaisuuserät arvostettu markkina-arvoon.

Thommessen on samaa mieltä siitä, että omaisuuserien arvostuksen olisi perustuttava käypään arvoon toimivana yrityksenä, ja se voisi perustua diskontatun kassavirran analyysiin. Norjan kirjanpitolain 4 §:n 2 momentin mukaan analyysin on perustuttava ”parhaan arvion” periaatteeseen. Thommessen toteaa, että Norjan viranomaisten toimittama arvio ei ole tämän periaatteen mukainen vaan sen perustana ovat yksipuoliset perusteet omaisuuserien arvon laskemiseksi. Ensinnäkin, vaikka diskontatun kassavirran analyysissa myönnetään, että siihen liittyy epävarmuustekijöitä, yksittäisten omaisuuserien käyvän arvon määrittely osoitti, että reaaliarvo oli paljon suurempi, ja sen vuoksi diskontatun kassavirran menetelmää olisi pitänyt tarkistaa ylöspäin. Toiseksi, diskontatun kassavirran analyysista ilmenee, että loppuarvo oli 900 miljoonaa Norjan kruunua, mutta sitä tarkistettiin alaspäin, koska vuosien 2003–2012 kassavirtojen arvioitiin olevan – 300 miljoonaa. Thommessen väittää, että Mesta AS:n perustamiseen ja toimintatulokseen liittyviä epävarmuustekijöitä liioiteltiin tarkoituksena tarkistaa omaisuuserien käypää arvoa alaspäin. Kolmanneksi, ulkopuolinen arvio 18 kalustoryhmän arvosta oli 424 miljoonaa Norjan kruunua. Tämä on huomattavasti enemmän kuin 148 miljoonaa Norjan kruunua, joka saatiin 37 koneryhmän arvonmäärityksestä. Thommessenin mukaan on käsittämätöntä, kuinka Mesta AS:n kaluston, jonka määrä ylittää Veidekke ASA:n kaluston määrän, markkina-arvo on määritetty Veidekke ASA:n kaluston arvoa pienemmäksi. Valvontaviranomaisen olisi tutkittava tätä. Lopuksi Thommessen toteaa, että on epätavallista, että toimivan yrityksen käypään arvoon ei sisälly goodwill-arvoa.

Tämän lisäksi Thommessen toteaa, että kaluston arvon tarkistaminen alaspäin 200 miljoonalla Norjan kruunulla ja kiinteistöjen arvon 50 miljoonalla Norjan kruunulla (ero 331 miljoonaan Norjan kruunuun ja 281 miljoonaan Norjan kruunuun) merkitsee etua, koska omaisuuserien alhaisempi arvo tarkoittaa sitä, että poistot ovat pienempiä ja siten liikevoitto suurempi. Tämä ylimääräinen liikevoitto on valtiontukea. Mitä suuremmaksi omaisuuserien arvo määritetään, sitä suurempi vaaditun tuottoasteen olisi oltava. Näin ollen alhaisempi arvonmääritys merkitsee sitä, että Norjan viranomaisten vuositulos on liian alhainen, ja ero oikeaan arvonmääritykseen perustuvaan voittoon on valtiontukea.

Siirtymäsopimusten osalta Thommessen panee tyytyväisenä merkille, että Norjan viranomaiset myöntävät markkinahinnan (joka on saatu julkisista tarjouskilpailuista) ja sen hinnan, jolla teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat siirtymäsopimukset siirrettiin, välisen eron; tämä ero on noin 2 miljardia Norjan kruunua (119). Thommesen toteaa Norjan viranomaisten väitteestä, jonka mukaan sopimuksista saatavat arvioidut bruttotulot ovat osa avaavaa tasetta eikä sopimusten markkina-arvoa ole tarpeen arvioida, että diskontatun kassavirran analyysissa oletetaan virheellisesti, että sopimukset on siirretty markkinahintaan (120). Mitä tulee väitteeseen, että 1 päivänä tammikuuta 2003 ei ollut markkinahintaa tai luotettavia markkinahinnan indikaattoreita, Norjan viranomaiset jättävät huomioimatta pilottiurakoista saadut hinnat, markkinahinnan samanlaisilla markkinoilla muissa Pohjoismaissa ja vuonna 2003 ja sen jälkeen järjestetyistä julkisista tarjouskilpailuista saadut hinnat.

Mesta AS sai korvausta rakenteellisista haitoista 993,6 miljoonan Norjan kruunun suuruisella rakenneuudistusrahoituksella, 1 600 miljoonan kruunun suuruisella käteispääomalla ja sille siirrettyjen siirtymäsopimusten ylihinnoittelun kautta. Mesta AS on saanut kahdesti korvausta samoista rakenneuudistuskustannuksista. Norjan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että markkinahinta oli 25–30 prosenttia alhaisempi kuin tuotanto-osaston ja tielaitoksen välinen sisäinen hinnoittelu – tämä oli nimenomaan syy markkinoiden vapauttamiseen. Tässä yhteydessä viitataan tielaitoksen joulukuussa 2000 laatimaan raporttiin, jonka mukaan tuotanto-osaston kustannukset olivat paljon suuremmat kuin yksityisten yrittäjien kustannukset samanlaisissa urakoissa. Thommessenin mukaan markkinahinnasta oli hyvät todisteet. Lopuksi Thommessen toteaa, että jos markkinahinta täytyy määrittää Mesta AS:n kustannusten perusteella, silloin merkitykselliset Mesta AS:n kustannukset ovat rakenneuudistustoimenpiteiden maksamisen jälkeiset kustannukset, eli ”kilpailukykyisen” Mesta AS:n kustannukset, eivätkä sen Mesta AS:n kustannukset, jolla on rakenneuudistuskustannuksia, jotka on korvattu (tai korvataan). Jos huomioon otetaan kilpailukykyisen Mesta AS:n kustannukset, Thommessenin mukaan Mesta AS on saanut noin 181 miljoonaa Norjan kruunua liikaa korvauksia (sopimusten siirtymähintojen ja myöhemmistä tarjouskilpailuista saatujen hintojen välinen ero).

3.3   SCHJØDT

Asianajotoimisto Schjødt, joka toimitti huomautuksia nimettömän kantelijan puolesta, totesi rakenneuudistustoimenpiteistä, että rahoitus virkamiesasemasta johtuvien etujen säilyttämiseksi ei ole valtiontukea, jos rahoitus myönnetään yksittäisille henkilöille objektiivisten perusteiden mukaan eikä siitä aiheudu etua tietyille yrityksille. Sitä vastoin rahoitus työntekijöiden sellaisten etuuksien kattamiseen, jotka kuuluvat yritysten tavanomaisiin rasitteisiin, on valtiontukea. Näin ollen on kysyttävä, minkä voidaan katsoa kuuluvan yritysten tavanomaisiin taloudellisiin rasitteisiin. Schjødt toteaa, että kyse on valtiontuesta ainoastaan silloin, jos etuus ylittää sen, mitä työmarkkinoilta palkatuille työntekijöille tarjottaisiin. Combus-asiassa annettu tuomio (jota vastaan ei ole haettu muutosta) osoitti, että suorat maksut työntekijöille vastineeksi virkamiesasemasta luopumisesta eivät sisällä tukea yritykselle (121). Tuomio Combus-asiassa annettiin kuitenkin ajankohtana, jolloin oli paljon epävarmuutta rakenteellisista haitoista, ja joka tapauksessa ei ole selvää, ovatko tosiseikat Mesta AS:n tapauksessa samanlaiset kuin Combus-asiassa, ja voidaanko Combus-asiaa sen vuoksi pitää luotettava ennakkotapauksena tämän asian kannalta.

Schjødt toteaa, että muun muassa henkilöstön muuttoja, työmatkoja, toimistomuuttoja ja tukitoimintojen muuttoja koskevat korvaukset ovat valtiontukea, jota ei voida katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi. Lisäksi konekannan saneeraukseen liittyviä kustannuksia ei voida korvata ja samalla laskea negatiiviseksi omaisuuseräksi.

Schjødt ei hyväksy Mesta AS:n saaman rakenneuudistustuen katsomista ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi pelastamis- ja rakenneuudistustoimenpiteisiin myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen perusteella. Mesta AS ja sen edeltäjä eivät olleet ja eivät ole vaikeuksissa suuntaviivoissa tarkoitetussa merkityksessä, eikä suuntaviivoja edes sovelleta uusiin yrityksiin, jotka syntyvät uudelleenjärjestelytoimista.

Omaisuuserien arvostuksesta Schjødt huomauttaa, että riippumaton arvio voisi olla hyödyllinen arvioitaessa omaisuuserien väitettyä aliarvostusta. Aliarvostus yhdessä 1 600 miljoonan Norjan kruunun suuruisen käteissijoituksen kanssa voisi johtaa suurempaan omavaraisuusasteeseen kuin mikä olisi seurausta markkinataloussijoittajaperiaatteen oikeasta soveltamisesta. Tässä yhteydessä olisi varmistettava myös, ovatko Norjan viranomaiset luopuneet asianmukaisesta tuotosta sijoituksilleen.

Siirtymäsopimuksista Schjødt huomauttaa, että Norjan viranomaisten väitteiden mukaan i) sopimukset olisi siirrettävä markkinahintaan, jotta kyse ei olisi valtiontuesta, ja ii) viranomaisten toimia on arvioitava kyseisenä ajankohtana saatavilla olleiden tietojen perusteella, mikä merkitsee sitä, että myöhempiä todisteita (joiden mukaan siirtymäsopimusten hinnat ylittivät markkinahinnan) ei voida ottaa huomioon (122). Schjødt toteaa kuitenkin, että jälkikäteen saadut todisteet voidaan ottaa huomioon, jos ne ainoastaan vahvistavat kyseisenä ajankohtana jo saatavilla olleet tiedot. Norjan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että Mesta AS:lle siirrettyjen sopimusten hinnat ylittävät kaikella todennäköisyydellä markkinahinnan. Uudelleenjärjestelyn takana olivat nimenomaan tehokkuusedut ja ”enemmän arvoa vähemmällä rahalla” (123). Statskonsultin vuonna 2001 laatimasta raportista ilmenee, että Oslon kaupunki on kilpailuttanut teiden ylläpitoon ja hoitoon liittyvät toimintonsa vuodesta 1996, ja se on johtanut teiden ylläpidon ja hoidon kustannusten vähenemiseen noin 20 prosenttia. Tielaitoksen itsensä vuonna 2001 laatimasta raportista ilmeni myös, että yksityisten toiminnanharjoittajien kanssa teiden ylläpidosta ja hoidosta tehdyt sopimukset olivat kilpailukykyisempiä kuin tuotanto-osaston sopimukset.

Käytettävissä olevien tietojen perusteella toimimisen sijasta Norjan viranomaiset jättivät huomioimatta aikaisemmat kokemukset ja siirsivät sopimukset markkinahinnan ylittävillä hinnoilla. Schjødt katsoo, että Norjan viranomaiset eivät voi sivuuttaa tällaisia tietoja. Viranomaiset olisivat helposti voineet soveltaa yleistä pienennysastetta sopimusportfolioon. Schjødt katsoo lisäksi, että liian suurten hintojen hyväksyntää ei voida sallia, koska Mesta AS:lle on jo maksettu korvauksia rakenneuudistustoimenpiteistä, ja sopimushinnat eivät perustuneet julkisiin tarjouskilpailuihin eikä niihin sisältynyt tarkistusmekanismia. Sen vuoksi Mesta AS:n tapaus eroaa täysin Destiasta (124).

Norjan viranomaiset ovat toistuvasti todenneet, että teiden ylläpidon ja hoidon markkinoilla ei ollut yksityisiä toiminnanharjoittajia, vaikka asiakirjasta St. prp. nr.1 (2001–2002) ilmenee, että 30 prosenttia teiden ylläpito- ja hoitotöistä kilpailutetaan markkinatoimijoiden kesken. Lisäksi edellä mainitussa Statskonsultin raportissa todetaan, että tielaitos toteuttaa suurimman osan teiden ylläpitoon ja hoitoon liittyvistä töistä, mutta 28 prosenttia töistä oli kuitenkin pantu markkinoille. Mitä tulee siihen, että tielaitoksen on hankittava taito kilpailuttaa urakoita, Schjødt huomauttaa, että tielaitos oli käyttänyt tällaista taitoa tuotanto-osaston kanssa tehdyn teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevan sopimuksen (”funksjonsavtale”) kautta, joten tämä taito olisi täytynyt olla hankittu jo vuoteen 2003 mennessä. Viranomaiset eivät ole selittäneet, kuinka taito kilpailuttaa urakoita markkinatoimijoille eroaa taidosta, jota se on käyttänyt tehdessään sopimuksia tuotanto-osaston kanssa.

Asiakirjamaksusta Schjødt toteaa, että vapautus siitä on taloudellinen etu Mesta AS:lle, eikä jatkuvuusperiaatetta voida soveltaa, koska todellista omistusoikeuden siirtoa ei tapahdu. Mesta AS:ää koskevat tosiseikat ovat samanlaiset kuin Entra-asiassa, ja sen vuoksi Mesta AS:lle myönnetyt edut ovat valtiontukea kuten Entra-asiassa. Koska kiinteistöjen arvoa on tarkistettu alaspäin avaavassa taseessa, tuen määrää ei voida laskea sen perusteella vaan sitä on arvioitava siirrettyjen kiinteistöjen reaaliarvon perusteella.

3.4   WIERSHOLM – SKANSKA

Asianajotoimisto Wiersholm toimitti huomautuksia Skanskan puolesta.

Wiersholm toteaa, että markkinahinnan alapuolelle arvostettuihin omaisuuseriin perustuva tuottoaste ei noudata yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta. Wiersholm huomauttaa, että kiinteän omaisuuden arvosta on suurta epävarmuutta, kuten valvontaviranomainen toteaa, eivätkä Norjan viranomaiset sen mielestä ole noudattaneet yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa periaatetta. Norjan viranomaiset eivät ole selittäneet, miksei kaikkien kalustoryhmien reaaliarvoa arvioitu ulkoisesti (vaan ainoastaan 18 ryhmän, kun ryhmiä on yhteensä 55) ja miksi arviointimenetelmät vaihtelivat eri ryhmissä. Wiersholmin mielestä riippumaton arviointi on välttämätön. Ottaen huomioon tässä asiassa esitettyjen lukujen suuruuden, komission Destia-päätöksessään omaksumaa periaatetta, jonka mukaan omaisuuserien siirtäminen kirjanpitoarvoon ei ole tukea (eli kirjanpitoarvoperiaate), ei voida soveltaa suoraan (125). Se viittaa valvontaviranomaisen päätökseen Arcus-asiassa (126), jossa tuotantolaitoksia ja muita omaisuuseriä siirrettiin valtion monopolilta Arcus-yhtymälle. Valvontaviranomainen totesi Arcus-asiassa, että siirretyt omaisuuserät oli arvostettu 264 miljoonaa Norjan kruunua alle markkina-arvon ja että valtion saama korvaus oli saman verran alakantissa. Tämä merkitsi sitä, että Arcus-yhtymä sai tämän verran valtiontukea. Päätös osoittaa, että omaisuuserien arvostuksen tarkastelu Mesta AS:ää koskevassa asiassa on tärkeää.

Siirtymäsopimusten osalta Wiersholm viittaa valvontaviranomaisen menettelyn aloittamispäätöksessä esittämään toteamukseen, jonka mukaan markkinahinnan alittava sopimushinta sisältää taloudellisen edun palveluntarjoajalle. Wiersholmin mukaan Norjan viranomaisten kanta on se, ettei sillä ole merkitystä, siirrettiinkö sopimukset Mesta AS:lle markkinahintaan. Tärkein seikka on se, että sopimuksista saatavat bruttotulot sisältyvät kassavirta-analyysiin ja on otettu huomioon Mesta AS:n avaavassa taseessa luontoissuorituksena. Norjan viranomaiset ovat kuitenkin todenneet myös, että siirtymäsopimusten osuus tästä arvosta oli vain pieni. Wiersholmin mukaan viranomaiset eivät voi jättää huomioimatta sitä, että on välttämätöntä määrittää markkinahinta diskontatun kassavirran bruttotulojen perusteella. Komissio totesi selvästi päätöksessään aloittaa menettely Destia-asiassa, että korotus on valtiontukea: ”Tieliikelaitokselle koituu tästä taloudellista etua, joka rahoitetaan valtion varoista: Tieliikelaitos saa valtiolta samasta palvelusta enemmän rahaa kuin tavanomainen markkinatoimija.” (127)

Skanska on eri mieltä Norjan viranomaisten väitteestä, jonka mukaan Mesta AS:n perustamisajankohtana ei ollut olemassa markkinahintaa. Markkinahinta oli jo olemassa pilottisopimusten kautta, ja Veidekke ASA:n analyysi, johon viitataan menettelyn aloittamispäätöksessä, osoittaa selvästi eron sopimusten siirtohintojen ja samojen sopimusten myöhemmästä kilpailuttamisesta saatujen hintojen välillä. Myöhempiä hinnan laskuja koskevat odotukset eivät merkitse sitä, että hintoihin, joilla sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, ei sisältynyt taloudellista etua. Viranomaiset yrittävät perustella hinnoittelupolitiikkaa väittämällä, että markkinat eivät olleet täysin avoinna kilpailulle vuosina 2003–2006. Mesta AS kuitenkin hyötyi ylihinnoitelluista sopimuksista, jotka olivat vielä voimassa markkinoiden avaamisvaiheessa. Mesta AS:n keskimääräinen hintataso on noussut siirtymäkauden aikana, kun taas Skanskan keskimääräinen hintataso on pysynyt vakaana. Tämä perustuu sellaisten tarjouskilpailujen analysointiin, joihin sisältyy sekä rakennussopimuksia että teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevia sopimuksia ajanjaksolla 1 päivästä elokuuta 20021 päivään helmikuuta 2008. Analyysin perusteella näyttää siltä, että Mesta AS:n keskimääräiset hinnat ovat nousseet tasolta, jolla ne olivat 20 prosenttia Skanskan hintoja pienemmät, Skanskan hintatason yläpuolelle. Tämä osoittaa, että Mesta AS:lle siirrettyihin sopimuksiin sisältyi taloudellista etua, joka on valtiontukea.

4.   NORJAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

4.1   RAKENNEUUDISTUS- JA UUDELLEENJÄRJESTELYTOIMENPITEET

Norjan viranomaiset ovat todenneet, että rakenneuudistustoimenpiteisiin myönnettyyn valtion rahoitukseen ei sisälly valtiontukea.

Tältä osin Norjan viranomaiset ovat todenneet, että Mesta AS:n perustamiseen 1 päivänä tammikuuta 2003 liittyi useita haittatekijöitä, jotka johtuivat siitä, että tuotanto-osasto oli osa valtion hallintoa ja työntekijöillä oli virkamiesasema. Haittatekijöihin sisältyi liian suuren työntekijämäärän (1 700) siirtäminen Mesta AS:lle ja se, että työntekijöiden virkamieseläkeoikeudet (tai vaihtoehtoiset oikeudet) säilytettiin siirtymäkauden ajan. Mesta AS maksoi tällaisten oikeuksien säilyttämisestä aiheutuvat lisäkustannukset siirtymäkauden aikana (128). Mesta AS:lle rakenneuudistustoimenpiteisiin myönnetyn rahoituksen tarkoituksena oli korvata Mesta AS:lle se, että se perustettiin kaupallisiin toimintoihin kuulumattomien kustannusten kanssa, kuten virkamiesten ylimääräiset eläkekustannukset, joita kilpailijoilla ei ole. Norjan viranomaisten mielestä tällaiset (korvattavat) kustannukset johtuvat velvoitteista, jotka ovat seurausta siitä, että tuotanto-osasto oli osa valtion hallintoa, ja ne kuuluvat sen vuoksi valtion vastuulle. Sen vuoksi korvaus tällaisten kustannusten kattamiseen ei muodosta taloudellista etua Mesta AS:lle.

Lisäksi Norjan viranomaiset ovat todenneet, että se olisi voinut saavuttaa saman tuloksen toteuttamalla kyseiset rakenneuudistustoimenpiteet ennen tuotanto-osaston muuntamista Mesta AS:ksi. Tämä olisi kuitenkin vienyt aikaa ja ollut vähemmän kustannustehokas vaihtoehto ja sen seurauksena viivyttänyt markkinoiden vapauttamista. Tässä yhteydessä Norjan viranomaiset huomauttavat, että jos rakenneuudistustoimenpiteet olisi toteutettu ennen muuntamista, siihen ei olisi sisältynyt tukea, ja nettovaikutus Mesta AS:n kannalta on sama riippumatta siitä, toteutetaanko toimenpiteet etu- vai jälkikäteen. Norjan viranomaisten mielestä se, että vaihtoehtoinen lähestymistapa ei aiheuttaisi valtiontukiongelmia, osoittaa, että rakenneuudistuskustannusten korvaamiseen ei sisälly taloudellista etua Mesta AS:lle.

Väitteidensä tueksi Norjan viranomaiset viittaavat Combus-asiaan, jossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että korvaus toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on hyvittää rakenteellinen haitta, ei ole valtiontukea (129). Tässä asiassa Tanskan hallitus maksoi virkamiehille 100 miljoonaa Tanskan kruunua vastineeksi luopumisesta virkamiesasemasta (ja siihen liittyvistä oikeuksista) Combusiin siirron yhteydessä. Norjan viranomaiset huomauttavat myös, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että Tanskan hallitus olisi voinut saavuttaa saman tuloksen olemalla siirtämättä virkamiehiä Combusiin: ” ... Tanskan valtio olisi voinut ... saavuttaa saman tuloksen ottamalla samat virkamiehet takaisin julkishallinnon tehtäviin erityistä hyvitystä maksamatta, jolloin Combus olisi voinut käyttää välittömästi yksityisoikeuden soveltamisalaan kuuluvia työsopimussuhteisia toimihenkilöitä.” (130)

Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että Combus-tuomion perusteella ratkaiseva seikka on se, onko korvauksessa kyse toimenpiteistä, ”joilla alennetaan yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan”. Viranomaisten mukaan tämä lausunto oikeuttaa lähestymistapaan, jonka mukaan olisi erotettava toisistaan ”yrityksen toiminnasta aiheutuneet kustannukset ja kustannukset, jotka on määrätty yritykselle mutta jotka eivät kuulu yrityksen tavanomaiseen budjettiin”. Viranomaisten mielestä korvaus jälkimmäisistä kustannuksista ei ole taloudellinen etu vaan pelkästään hyvittää rakenteellisen haitan, jota yrityksen kilpailijoilla ei ole.

Tästä erillään Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että jos taloudellinen velvoite ”sisältyy” luontoissuoritukseen, se pienentää yrityksen kokoisnettoarvoa, ja siirtäjä voi sen vuoksi maksaa korvausta tällaisista taloudellisista velvoitteista, jotta ne pysyisivät neutraaleina. Mesta AS:n luontoissuorituksiin sisältyi useita haittatekijöitä, joita ei liity kaupallisiin toimintoihin. Luontoissuoritusten arvon pienentämisen sijasta viranomaiset pitivät niiden arvon ennallaan ja sen sijaan maksoivat korvausta rakenneuudistustoimenpiteistä.

Sen väitteen tueksi, että taloudelliset velvoitteet eivät vaikuttaneet luontoissuorituksen arvoon (ja että viranomaisten olisi sen vuoksi maksettava korjausta tällaisten velvoitteiden kielteisestä vaikutuksesta), Norjan viranomaiset ovat viitanneet Mesta AS:n nettonykyarvon laskemiseen ja omaan pääomaan. Tässä yhteydessä ne viittaavat Deloitte & Touchen 12 päivänä joulukuuta 2002 päivättyyn raporttiin (131), jossa todetaan seuraavaa: ”Rakenneuudistuskustannukset on arvioitu olemassa olevien työvoiman vähentämissuunnitelmien ja voimassa olevien palkkasopimusten perusteella. Yritykselle siirtyvät voimassa olevat työsopimukset ja sen on maksettava niistä aiheutuvat kustannukset, mutta valtiolle kuuluvista velvoitteista aiheutuvat kustannukset katetaan määrärahoilla vuosina 2003, 2004 ja 2005.” Lisäksi ”yrityksen rakenneuudistukseen sisältyy kustannuksia, jotka ovat seurausta menneisyydestä julkisena yhtiönä ja ovat sellaisina syntyneet jo ennen yrityksen perustamista. Yritykselle siirtyvät voimassa olevat työsopimukset ja sen on maksettava niistä aiheutuvat kustannukset, mutta hallitukselle kuuluvista velvoitteista aiheutuvat kustannukset katetaan määrärahoilla vuosina 2003, 2004 ja 2005.” Deloitte & Touche toteaa myös, että tästä syystä Mesta AS:lle myönnettiin rahoitusta, jolla katettiin rakenneuudistuskustannukset (jotka eivät sisältyneet avaavaan taseeseen) kolmen vuoden aikana.

Norjan viranomaiset väittävät, että omistajan täytyy pystyä tasoittamaan samat haitat, kuin mitä yksityinen ostaja olisi vaatinut, jos tuotanto-osasto olisi myyty ilman kaupan joutumista valtiontukisääntöjen soveltamisalaan: jos tuotanto-osasto olisi myyty, ostaja olisi havainnut rakenteen olevan soveltumaton kaupallisiin toimintoihin ja vaatinut i) ostohinnan alentamista haittojen suuruudella; tai ii) että myyjä (eli viranomaiset) kattaa kustannukset, joita yrityksen muuntaminen kaupallisiin toimintoihin soveltuvaksi edellyttää.

a)   Varhaiseläkkeet, virkamieseläkeoikeuksien säilyttäminen ja erityisen eläkeiän säilyttäminen

Norjan viranomaiset muistuttavat, että varhaiseläkettä tarjottiin, jotta voitaisiin vähentää virkamiesasemassa olevia työntekijöitä. Norjan viranomaisten mukaan on väärin väittää, että järjestely merkitsee sitä, että Mesta AS hyötyi näiden työntekijöiden tekemästä työstä maksamatta työsopimuksesta aiheutuvia täysiä kustannuksia. Valtiolle olisi ollut kalliimpaa pitää työntekijät kuin siirtää heidät Mesta AS:ään ja korvata Mesta AS:lle varhaiseläkejärjestelyt (132). Näin ollen korvaus varhaiseläkkeistä ei kuulu ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

Norjan viranomaiset väittävät, että korvaus virkamieseläkkeen säilyttämisestä johtuu suoraan työntekijöiden aikaisemmasta virkamiesasemasta ja sen olisi sen vuoksi katsottava kuuluvan Norjan viranomaisten vastuulle. Sama pätee järjestelyyn erityisen eläkeiän säilyttämiseksi (jota sovellettiin tiettyihin työntekijöihin tuotanto-osaston palveluksessa). Molemmissa tapauksissa korvaus on kattanut ainoastaan virkamiesten eläkkeistä tai erityisestä eläkeiästä aiheutuvien kustannusten ja tavallisista eläkejärjestelmistä aiheutuvien kustannusten välisen eron. Mesta AS:n kilpailijoilla ei ole tällaisia työntekijöitään koskevia velvoitteita, ja sen vuoksi korvaus näistä toimenpiteistä ei sisällä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

b)   Toimistomuutot, tukitoimintojen muutot, arkistojen siirto ja henkilöstön muutot

Toimistomuutoista aiheutuvat kustannukset eivät johtuneet Mesta AS:n toiminnoista vaan olivat seurausta tuotanto-osaston maantieteellisestä sijainnista. Myös tukitoimintojen muutoista aiheutuneet kustannukset ovat seurausta toiminnoista ennen Mesta AS:n perustamista eikä niitä sen vuoksi voida pitää kustannuksina, jotka tavallisesti sisältyvät yrityksen budjettiin, vaan ne johtuvat ennemminkin valtion velvoitteista. Sama koskee arkistojen siirtoon liittyviä kustannuksia. Toisin kuin valvontaviranomainen toteaa menettelyn aloittamispäätöksessä, tämä pätee myös tuotanto-osaston henkilöstön muuttokustannuksiin, sillä henkilöstön oli vaihdettava kotipaikkaa aloittaessaan työskentelyn Mesta AS:n uusissa toimitiloissa. Tältä osin Norjan viranomaiset ovat myös huomauttaneet, että oli välttämätöntä tarjota avainhenkilöstölle kannustimia irtisanoutumisriskin pienentämiseksi. Avainhenkilöstölle tarjotut työmatkakustannukset kahden vuoden aikana (eli 1 päivään tammikuuta 2005 asti) olivat myös seurausta tuotanto-osaston toiminnoista tällaisen henkilöstön kannustamiseksi pysymään Mesta AS:n palveluksessa.

c)   Päätelmä ja soveltuvuutta koskevat väitteet

Edellä esitetyn perusteella Norjan viranomaiset päättelevät, että yhteenkään niistä rakenneuudistustoimenpiteistä, joille on myönnetty rahoitusta, ei sisälly taloudellista etua Mesta AS:lle. Koska valtio on myöntänyt Mesta AS:lle ainoastaan 993,6 miljoonaa Norjan kruunua rakenneuudistuskustannusten kattamiseksi (vaikka rakenneuudistuskustannusten arvioitu kokonaismäärä on 1 097,8 miljoonaa Norjan kruunua), Mesta AS saa korvauksia noin 104,2 miljoonaa Norjan kruunua liian vähän (133).

Jos valvontaviranomainen kuitenkin päättelee, että rakenneuudistustoimenpiteisiin sisältyy valtiontukea, Norjan viranomaisten mukaan tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, koska i) toimenpiteillä on Euroopan yhteisen edun mukainen tavoite; ii) Mesta AS:n rakenneuudistus on välttämätön tämän tavoitteen saavuttamiseksi; ja iii) tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

Norjan viranomaisten mukaan markkinoiden avaaminen kilpailulle on Euroopan yhteisen edun mukainen tavoite (134). Tarkasteltava olevassa asiassa valtion omistaman yrityksen perustaminen kilpailemaan tasavertaisin edellytyksin uusien markkinatulokkaiden kanssa oli välttämätöntä markkinoiden avaamiseksi. Norjan viranomaiset muistuttavat, että kansalliset viranomaiset voivat vapaasti valita, kuinka markkinoiden avaamisen olisi tapahduttava. Viranomaiset huomauttavat myös, että teiden ylläpidon ja hoidon markkinoiden avaaminen kilpailulle on kilpailun kannalta parempi vaihtoehto kuin se, että valtio jatkaa kyseisiä toimintoja tai että markkinat avataan kilpailulle vain osittain.

Kilpailuvaikutuksen osalta on otettava huomioon teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien toimintojen rakenneuudistuksen taloudellinen kokonaisvaikutus: Mesta AS:llä oli perustamisestaan lähtien rakenteellinen haitta kilpailijoihin verrattuna. Näin ollen taloudelliselta kannalta tarkasteltuna Mesta AS ei ollut samanlaisessa tilanteessa kuin kilpailijansa, sillä Mesta AS:n vastattavana oli rasite, joka siirtyi aikaisemmalta valtion tuotanto-osastolta. Sen vuoksi kilpailuvaikutuksia analysoitaessa on otettava huomioon ETA-sopimuksen 125 artiklan neutraliteettiperiaate. Norjan viranomaisten mielestä tämä merkitsee sitä, että on hyväksyttävää maksaa Mesta AS:lle korvausta rakenteellisista haitoista, jotta voidaan perustaa kaupallisesti suuntautunut yritys. Viranomaiset huomauttavat myös, että rakenneuudistustoimenpiteisiin myönnetty tuki rajoittui siihen määrään, joka oli välttämätön markkinoiden avaamiseksi kilpailulle. Lisäksi tuki ei ole muuttanut kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

4.2   SIIRTYMÄSOPIMUKSET

Norjan viranomaiset huomauttavat, että hinnat, joilla rakennussopimukset ja teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, ovat samat kuin ne hinnat, joita käytettiin määritettäessä tuloja diskontatun kassavirran analyysissa. Näin ollen sopimukset olivat omaisuuserinä mukana yrityksen kokonaisarvon määrityksessä, ja kokonaisarvo puolestaan oli osa luontoissuoritusta. Sen vuoksi sopimuksiin ei luontoissuorituksina sisälly ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tämän seurauksena ei ole tarpeen arvioida, siirrettiinkö sopimukset Mesta AS:lle markkinahintaan.

Norjan viranomaiset huomauttavat kuitenkin rakennussopimuksista, että sisäisten ohjeiden noudattamisen johdosta hinnat, joilla rakennussopimukset siirrettiin, vastaavat julkisista tarjouskilpailuista saatua hintatasoa.

Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten osalta 1 päivänä tammikuuta 2003 ei ollut markkinahintaa tai markkinahinnan osoittavaa luotettavaa lähdettä, koska tuotanto-osasto tarjosi kaikki teiden ylläpito- ja hoitopalvelut (135). Norjan viranomaisten mielestä teiden ylläpito- ja hoitourakoiden markkinoita ei avattu kilpailulle 1 päivänä tammikuuta 2003 vaan vasta 1 päivänä syyskuuta 2003 (ja ainoastaan osittain) (136). Tielaitos oli 1 päivään tammikuuta 2003 asti vastannut kaikista julkiseen tieverkostoon liittyvistä teiden ylläpito- ja hoitourakoista. Koska kyseisille palveluille ei sen vuoksi ollut markkinoita 1 päivänä tammikuuta 2003, ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin siirtää siirtymäsopimukset tuotanto-osastossa aikaisemmin vahvistettuihin kustannuksiin perustuviin hintoihin. Kolmansien esittämät huomautukset eivät heikennä tätä näkemystä.

Tässä yhteydessä Norjan viranomaiset ovat myös väittäneet, että syy siihen, ettei (kypsiä) markkinoita ollut olemassa, oli se, etteivät yksityiset toiminnanharjoittajat olleet 1 päivänä tammikuuta 2003 valmiita tarjoamaan merkityksellisiä palveluja tieturvallisuuden säilyttämiseksi (137). Sen vuoksi katsottiin olevan kaikkien edun mukaista avata teiden ylläpidon ja hoidon markkinat asteittain: asteittainen avaaminen varmistaisi sopimusten järkevän jakautumisen, koska toiminnanharjoittajien ei tarvitsisi tehdä tarjouksia koko sopimusportfoliosta yhtenä ja samana päivänä. Asteittainen avaaminen olisi myös yhdenmukaista sen kanssa, että toiminnanharjoittajien on tarpeen lisätä asteittain taitojaan palveluntarjoajina siirtymäkauden aikana, ja siten markkinoiden kypsymisen kanssa (138). Asteittainen avaaminen olisi myös hallinnollisesti helpompi vaihtoehto ja sen ansiosta tielaitos pystyisi kehittämään taitoja merkityksellisten palvelujen ostajana (139). Norjan viranomaisten mukaan lainsäädännön valmisteluasiakirjoissa vahvistetaan tämä lähestymistapa korostamalla, että nämä tekijät olivat syynä siihen, etteivät markkinat olleet vielä kypsät kilpailulle 1 päivänä tammikuuta 2003 (140).

Siinä tapauksessa että valvontaviranomainen katsoisi markkinatoimijoiden pystyneen tarjoamaan merkitykselliset palvelut, Norjan viranomaiset väittävät, että ei ollut luotettavia lähteitä, joiden mukaan hinnat olivat alhaisemmat kuin siirtymäsopimuksissa vahvistetut hinnat. Viittä pilottisopimusta ei olisi voitu käyttää viitehintoina, sillä ne olivat osa prosessia tielaitoksen ”ammattilaistamiseksi”. Tähän prosessiin sisältyi teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevan mallisopimuksen laatiminen. Tätä mallisopimusta olisi testattava sisäisissä teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevissa sopimuksissa (141) ja viidessä pilottisopimuksessa (142), jotta tielaitos saisi kokemusta sopimusviranomaisen roolista. Sen vuoksi pilottisopimusten tarkoituksena ei ollut markkinahinnan selvittäminen.

Lisäksi pilottisopimuksista esitetyt tarjoukset vaihtelivat selvästi (esimerkiksi Våler/Åsnes-sopimuksesta korkein tarjous oli 63 miljoonaa Norjan kruunua ja alhaisin 30,4 miljoonaa Norjan kruunua). Tällainen ero osoittaa, että markkinat eivät olleet kypsät eivätkä hinnat sen vuoksi voineet osoittaa luotettavasti hintatasoa (143). Lisäksi pilottisopimukset kattavat alle 2 prosenttia koko tieverkostosta (1 000 kilometriä yhteensä 54 000 kilometristä) eli pienen maantieteellisen alueen. Pilottisopimusten mukaisiin tehtäviin sisältyi myös lisätöitä (144). Hyvä esimerkki on Selmer ASA:n alkuperäisellä 74 940 323 Norjan kruunun sopimushinnalla voittama Bærum-sopimus. Lisätöiden vuoksi hintaan oli lisättävä 18 726 793 Norjan kruunua, mikä nosti sopimushintaa 25 prosenttia. Lisätöiden määrä pilottivaiheessa osoittaa, että tielaitos laski väärin teiden ylläpitoa ja hoitoa koskeviin sopimuksiin sisältyvän työmäärän. Tällaiset lisätyöt kuitenkin sisältyivät Mesta AS:lle siirrettyihin siirtymäsopimuksiin. Tältä osin viranomaiset kiinnittävät huomiota siihen, että raportissa 118 varoitetaan vertaamasta Bærum-sopimuksesta saatuja kokemuksia muihin sopimuksiin (145). Norjan viranomaisten mielestä pilottisopimusten hintoja ei sen vuoksi voitu pitää luotettavina markkinahinnan indikaattoreina.

Tämän lisäksi Norjan viranomaiset vastustavat sitä menettelyn aloittamispäätöksessä esitettyä (ja Veidekke ASA:n toistamaa) väitettä, jonka mukaan teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten vuonna 2003 kilpailutetun ensimmäisen ryhmän hintatasoa voitaisiin käyttää pohjana määritettäessä jäljellä olevien teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten hintataso. Norjan viranomaisten mukaan tämä hintataso ei ole luotettava, koska teiden ylläpito- ja hoitopalvelujen markkinat eivät ole kypsät vielä nykyäänkään siinä mielessä, että on mahdotonta ennustaa julkisten hankintamenettelyjen tuloksia. Korkeimpien ja alhaisimpien tarjousten suuret erot sopimuksissa ovat osoitus tästä. Pienin ero oli 2 prosenttia ja suurin puolestaan 113 prosenttia. Tämä ei ole riittävä peruste markkinahinnan määrittämiselle. Norjan viranomaiset asettavat kyseenalaiseksi sen, voidaanko markkinahinta määrittää alhaisimman tarjouksen perusteella epäkypsillä markkinoilla. Norjan viranomaiset katsovat, että siirtymäsopimusten hintataso ei ylittänyt sitä, ”mitä olisi pidettävä kestävänä markkinahintana ajankohtana, jolloin siirtymäsopimukset siirrettiin ...”. Arvioinnin on joka tapauksessa perustuttava yrityksen perustamisajankohtana käytettävissä olleisiin tietoihin.

Jos valvontaviranomainen kuitenkin päättelee, että Mesta AS:lle siirrettyjen sopimusten hintoihin sisältyy kaikesta huolimatta valtiontukea, Norjan viranomaisten mielestä tämä tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan tai 59 artiklan 2 kohdan nojalla.

ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan osalta Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että Mesta AS perustettiin monopolististen markkinoiden avaamiseksi täydelle kilpailulle ja kestävien markkinoiden luomiseksi neljän vuoden pituisen siirtymäkauden ajaksi (146). Asteittainen avaaminen oli välttämätöntä sen varmistamiseksi, että valtakunnallisten teiden turvallisuus säilyy. Kuten jo on todettu, lainsäädännön valmisteluasiakirjoissa vahvistetaan, että tielaitoksen (jolla oli vähän kokemusta palvelujen ostamisesta ja sopimusvelvoitteiden valvonnasta) taitoja oli parannettava (147). Lisäksi markkinatoimijat tarvitsivat sopeutumisaikaa pystyäkseen hoitamaan kyseiset tehtävät. Lisäämällä julkisia tarjouskilpailuja asteittain katsottiin, että yritykset pystyisivät lisäämään kykyjään ja tekemään investointeja riittäväntasoisten teiden ylläpito- ja hoitopalvelujen tarjoamiseksi. Kuten edellä on todettu, markkinoiden asteittainen avaaminen varmistaa sopimusten järkevän jakautumisen verrattuna tilanteeseen, jossa kaikki sopimukset olisi kilpailutettu samanaikaisesti (148). Tieturvallisuuden säilyttämiseksi tarkoituksena oli kilpailuttaa ensin helpoimmat sopimukset ja vaativimmat (tiet ankarilla ilmastoalueilla ja muuttuvissa sääolosuhteissa) viimeiseksi. Lopuksi Norjan viranomaiset väittävät, että oli perusteltua myöntää Mesta AS:lle rahoitusta siirtymäsopimuksista aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi. Olisi kohtuutonta edellyttää, että Mesta AS tarjoaa siirtymäsopimusten mukaiset palvelut kattamatta kustannuksia, sillä Mesta AS:n kustannukset ovat suuremmat kuin sen kilpailijoilla (149).

Kaikki siirtymäsopimusten kautta myönnetty tuki oli oikeasuhteista, koska niiden kesto oli rajattu enintään neljään vuoteen ja hinta oli kiinteä hinta, joka kannusti parantamaan tehokkuutta. Lisäksi ensimmäisten kolmen vuoden aikana odotettua paljon paremman tuoton johdosta Norjan viranomaiset tekivät vuonna 2007 selväksi, että Mesta AS:lle ei myönnettäisi lisärahoitusta rakenneuudistustoimenpiteisiin. Tämä osoittaa, että Mesta AS:n tulosta seurattiin liian suurten korvausten valvomiseksi.

Tämän perusteella viranomaisten mukaan teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat siirtymäsopimukset olivat välttämättömiä ”markkinoiden onnistuneen avaamisen ja reilun kilpailun varmistamiseksi”. Ne viittaavat komission Destia-asiassa tekemään päätökseen, jossa komissio totesi, että Suomen tiepalvelumarkkinoiden avaaminen kilpailulle osoittaa myönteistä kehitystä ja on tärkeä yhteisön poliittinen tavoite (150). Ottaen huomioon että Mesta AS:n uudelleenjärjestelyn tarkoitus on sama, Norjan viranomaisten mukaan Destia-asiassa huomioidut seikat pätevät myös tässä asiassa. Siirtymäsopimukset eivät ole vahvistaneet Mesta AS:n asemaa kohtuuttomalla tavalla. Sovellettu lähestymistapa oli välttämätön ja oikeasuhteinen markkinoiden avaamiseksi.

ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan osalta Norjan viranomaiset toteavat, että teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevissa siirtymäsopimuksissa asetettiin Mesta AS:lle julkisen palvelun velvoite, joka määritettiin sopimuksissa (tarjottavien palvelujen luonteen, maantieteellisen kattavuuden, tiheyden ja keston osalta). Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta, valtion omistusosuutta yrityksissä ja tukea julkisille yrityksille koskevien valtiontukisuuntaviivojen (”julkisesta palvelusta maksettavaa korvasta koskevat valtiontukisuuntaviivat”) mukaisesti korvaus ei ylitä sitä, mikä oli välttämätöntä kustannusten kattamiseksi kohtuullinen voitto huomioon ottaen (151). Julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevien valtiontukisuuntaviivojen 8 kohdan mukaan kansallisilla viranomaisilla on paljon harkinnanvaraa palvelujen luokittelussa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi.

Tämän perusteella Norjan viranomaiset väittävät, että teiden ylläpitoa ja hoitoa koskeviin siirtymäsopimuksiin sisältyi tehtäviä, joita markkinat eivät olisi kyseisenä ajankohtana pystyneet tarjoamaan tarpeeksi riittävän tieturvallisuuden varmistamiseksi, ja sen vuoksi ne määrättiin Mesta AS:lle. Lainsäädännön valmisteluasiakirjojen mukaan tieturvallisuus oli varmistettava niin markkinoiden avaamisen aikaan kuin sen jälkeenkin. Mesta AS oli paras keino varmistaa kansallisten viranomaisten vastuu tieturvallisuuden säilyttämisestä. Mesta AS ei pystynyt vastustamaan sitä, että viranomaiset asettivat sille tämän velvollisuuden, vaan sen oikeudellisena velvoitteena oli suorittaa siirtymäsopimuksissa määritellyt palvelut.

4.3   VAPAUTUS ASIAKIRJAMAKSUSTA

Norjan viranomaiset väittävät, että vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksusta ei muodosta taloudellista etua Mesta AS:lle, koska luontoissuorituksen arviointi (avaavassa taseessa) perustui siihen, että Mesta AS ei maksaisi tätä maksua. Sen vuoksi vapautus ei vaikuttanut vakavaraisuuteen tai pääomarakenteeseen eikä myöskään Mesta AS:n kokonaisarvoon. Jollei vapautusta olisi voitu myöntää, maksun maksaminen olisi korvattu samansuuruisella käteismaksulla Mesta AS:n omaan pääomaan. Tämä olisi johtanut samaan tulokseen kuin jos vapautus olisi myönnetty. Viranomaiset ovat myös todenneet näyttävän siltä, että päätös N:o 318/05/KOL perustui siihen, ettei vapautuksen ja Entran oman pääoman määrän välillä ollut yhteyttä (ks. päätöksen 26 sivu) (152). Norjan viranomaiset väittävät, että näin ei ole tarkasteltavana olevassa asiassa, koska ei ollut epäilystäkään siitä, että ilman vapautusta maksu olisi hyvitetty samansuuruisella käteismaksulla. Valmisteluasiakirjojen mukaan oman pääoman määrä vahvistettiin ottaen huomioon Mesta AS:n lyhyen aikavälin likviditeettitilanne. Tämän lisäksi Norjan viranomaiset väittävät, että vapautus asiakirjamaksusta ei ole valikoiva, ja ne viittaavat jatkuvuusperiaatteeseen, jonka tarkoituksena on helpottaa yhteiskunnallis-taloudelliselta kannalta toivottavien toimenpiteiden toteuttamista.

II   ARVIOINTI

1.   VALTIONTUEN OLEMASSAOLO

1.1   ETA-SOPIMUKSEN 61 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTU VALTIONTUKI

ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.”

Jotta toimenpide voitaisiin katsoa ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi, sen on täytettävä seuraavat neljä kumulatiivista kriteeriä: toimenpiteen on i) tuotava tuensaajille sellaista taloudellista etua, jota ei saada tavanomaisesta yritystoiminnasta, ii) edun on oltava valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty ja sen on iii) oltava valikoiva eli suosittava tiettyä yritystä tai tiettyä tuotannonalaa ja iv) vääristettävä kilpailua ja vaikutettava sopimuspuolten väliseen kauppaan. Seuraavassa tarkastellaan, täyttyvätkö nämä neljä kriteeriä käsiteltävänä olevassa asiassa.

1.2   TALOUDELLINEN ETU

1.2.1   
  Rakenneuudistus- ja uudelleenjärjestelytoimenpiteet

Mesta AS on saanut valtiolta rahoitusta kustannuksiin, jotka liittyvät aikaisemmasta työpaikastaan Mesta AS:ään siirretyille työntekijöille tarjottuihin kolmenlaisiin eläkepaketteihin. Rahoitus kattaa i) kustannukset, joita aiheutuu virkamiesten eläkemaksuja vastaavien eläkemaksujen maksamisesta 1 päivästä tammikuuta 2003 vuoden 2007 loppuun, ii) kustannukset, joita aiheutuu työntekijöiden erityisen (varhaisen) eläkeiän säilyttämisestä, ja iii) kustannukset, jotka liittyvät 1 päivästä tammikuuta 2003 vuoden 2005 loppuun asti tarjotuista varhaiseläkepaketeista.

Valvontaviranomainen kommentoi ensin joitakin Norjan viranomaisten esittämiä väitteitä. Ensinnäkin Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että tuotanto-osaston potentiaalinen ostaja olisi vaatinut ostohinnan alentamista suhteessa rakenneuudistustoimenpiteisiin liittyviin haittoihin, minkä vuoksi viranomaisten näistä haitoista maksamat korvaukset eivät ole valtiontukea. Valvontaviranomainen toteaa, että kyseisessä toimenpiteessä on kyse rahoituksen myöntämisestä (sijoituksen yhteydessä), ei myynnistä, ja että sen arviointi, liittyykö toimenpiteeseen valtiontukea, riippuu sen vuoksi siitä, onko tästä rahoituksesta taloudellista etua Mesta AS:lle, eikä potentiaalisen ostajan käyttäytymisestä.

Norjan viranomaiset ovat myös väittäneet, että luontoissuorituksen arvon alentamisen sijasta viranomaiset päättivät korvata Mesta AS:lle kustannukset, jotka liittyvät rakenneuudistustoimenpiteiden muodostamaan haittaan. Koska omaisuuserien arvon alentaminen ei sisältäisi etua, ei myöskään kustannusten korvaamiseen sisälly etua. Valvontaviranomainen toteaa, että tällaisen valinnan tekeminen ei välttämättä merkitse sitä, että Mesta AS ei saanut taloudellista etua saamastaan rahoituksesta.

Norjan viranomaiset kiistävät sen, että yhteenkään edellä mainituista toimenpiteistä sisältyisi taloudellista etua. Ne väittävät sen sijaan, että toimenpiteet toteutettiin Mesta AS:lle siirtyneen rakenteellisen haitan hyvittämiseksi ja ne hyvittivät virkamiesasemasta seurauksena olleet kalliit työehdot. Tältä osin Norjan viranomaiset vetoavat Combus-tuomioon (153).

Norjan viranomaiset ovat huomauttaneet, että huomioon olisi otettava ehdot, joilla aikaisempi työnantaja eli valtio palkkasi kyseiset työntekijät, ja valtiolle näistä järjestelyistä syntyvät velvoitteet. Kustannusten, joita aiheutuu lisämaksuista virkamiehille myönnettyjen eläkeoikeuksien korvaamiseksi (tilapäisesti), olisi katsottava olevan valtion velvoite, koska ne olivat suoraan seurausta työntekijöiden olemisesta valtion palveluksessa virkamiehinä. Koska valtion rahoitus tällaisille lisäkustannuksille rajoittuu tavallisesta eläkejärjestelmästä aiheutuvien kustannusten ja virkamieseläkejärjestelmästä (tai vaihtoehtoisesta toimenpiteestä) aiheutuvien kustannusten väliseen eroon, valtio maksaa ainoastaan lisäkustannukset, jotka ovat seurausta aikaisemmasta työsuhteesta. Norjan viranomaiset ovat Combus-tuomion perusteella väittäneet, että jos kyseisten kustannusten katsotaan olevan valtion velvoite, valtion rahoitus tällaisten kustannusten kattamiseen ei todennäköisesti muodostaisi taloudellista etua.

Combus-asiassa tuomioistuin totesi, että kyseessä olevan toimenpiteen ”tarkoituksena oli korvata Combusin työntekijöinä olevien virkamiesten etuoikeutettu ja kallis asema sellaisella, joka on verrattavissa Combusin kanssa kilpailevien muiden linja-autoliikennealan yritysten työntekijöiden asemaan. Tarkoituksena oli siis vapauttaa Combus rakenteellisesta haitasta suhteessa sen yksityisiin kilpailijoihin.” (154)

Vaikka onkin totta, että Combus-asian tavoin tässä asiassa on kyse korvauksesta, jolla vapautetaan yritys (Mesta AS) rakenteellisesta haitasta suhteessa sen yksityisen sektorin kilpailijoihin, jotkin tämän asian aineellisoikeudelliset tosiseikat eroavat Combus-asiasta. Valvontaviranomainen katsoo, että merkittävä ero valtiontukea koskevan arvioinnin kannalta on se, että Combus-asiassa korvaus maksettiin suoraan työntekijöille, kun taas tässä asiassa Norjan valtio maksaa suoraan Mesta AS:lle. Lisäksi Combus-asiassa maksu suoritettiin työntekijöille vastineeksi siitä, että he luopuivat etuoikeutetusta asemastaan siirtyessään uuteen yritykseen. Työntekijöiden aikaisempi asema ei sen vuoksi vaikuttanut siirrossa työntekijöiden ja yrityksen väliseen työsuhteeseen. Tässä asiassa Mesta AS:ään siirretyt entiset virkamiehet kuitenkin hyötyivät edelleen tietyistä virkamiesoikeuksista tilapäisesti Mesta AS:n kanssa tekemänsä työsopimuksen kautta.

Tämän vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Combus-asiassa antama tuomio liittyy erilaiseen tilanteeseen kuin tämä asia (155).

Yhteisöjen tuomioistuin puolestaan on johdonmukaisesti todennut tuomioissaan, että tuen olemassaoloa on arvioitava sen vaikutusten perusteella eikä valtion toimenpiteen taustalla olevien syiden tai tavoitteiden perusteella (156). Sen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että määriteltäessä sitä, aiheutuuko edellä mainituista kolmesta toimenpiteestä taloudellista etua, lähtökohtana on tarkasteltava sitä, vapauttaako julkinen rahoitus tällaisista toimenpiteistä aiheutuvien kustannusten kattamiseen Mesta AS:n kustannuksista, joiden voidaan katsoa sisältyvän tavallisesti yrityksen budjettiin (157).

Kaikki toimenpiteet on toteutettu, jotta olisi mahdollista siirtää tuotanto-osaston toiminnot Mesta AS:lle. Kuten jo on kuvailtu, toimenpiteet oli toteutettava i) työntekijöiden kannustamiseksi siirtymään uuteen yhtiöön ja ii) työvoiman vähentämiseksi.

Tarkasteltavana olevassa asiassa Mesta AS:ää käytännössä vaadittiin hankkimaan SPK:n jäsenyys, jotta se pystyisi säilyttämään (tilapäisesti) virkamiesten eläkeoikeudet ja erityistä eläkeikää koskevat oikeudet. SPK:n jäsenyyden seurauksena Mesta AS:n oikeudellisena velvoitteena oli maksaa SPK:hon eläkemaksuja siirretyistä työntekijöistä. Mesta AS oli valmis hyväksymään tämän velvoitteen, koska valtio korvaisi sille tästä aiheutuvat kustannukset. Näin ollen SPK:n jäsenyyteen liittyvät eläkeoikeuksista aiheutuvat kustannukset (virkamiesten eläkeoikeuksien ja erityisen eläkeiän tilapäinen säilyttäminen) käytännössä määrättiin Mesta AS:lle (158). Lisäksi valvontaviranomainen panee merkille, että lainsäädännön valmisteluasiakirjoissa (hallituksen esityksessä suurkäräjille) tehtiin selväksi, että rahoitus kyseessä oleville eläketoimenpiteille myönnettäisiin sen sopimuksen perusteella, että Mesta AS maksaisi kyseiset kustannukset työntekijöiden osalta (159). Norjan valtion hyväksymä kokonaispaketti (eli ehdotus ja suurkäräjien hyväksyntä sille) perustui siihen oletukseen, että Mesta AS maksaa eläkekustannukset. Näiden olosuhteiden vuoksi voitaisiin katsoa, että Mesta AS:llä oli oikeudellinen velvoite kattaa kyseiset eläkekustannukset ja sen vuoksi niiden voitaisiin katsoa sisältyvän tavallisesti yrityksen budjettiin.

Lisäksi yrityksen oli tarkoitus soveltaa varhaiseläketoimenpidettä oman harkintansa mukaan liiallisen työvoiman vähentämiseksi. Työntekijöiden vaihtoehtoinen vähentämiskeino kuitenkin myös varmisti työntekijöiden suojan irtisanomistapauksissa. Kustannukset, jotka aiheutuvat toimenpiteistä työvoiman vähentämiseksi tai yrityksen uudelleenorganisoimiseksi, olisi katsottava tavanomaisiksi kustannuksiksi, vaikka valitut toimenpiteet olisivat kalliimpia kuin mihin yritys on velvoitettu sovellettavan työlainsäädännön tai työehtosopimuksen perusteella (160). Se, että Mesta AS käyttää ainoastaan kalliimpia toimenpiteitä, koska niille on luvattu valtion rahoitus, ei muuta kustannusten luonnetta. Sen vuoksi valtion rahoituksen varhaiseläkkeisiin voidaan katsoa vapauttavan Mesta AS:n tavanomaisista liiketoimintakustannuksista.

Lisäksi yleisesti ottaen työvoimakustannuksiin liittyvät taloudelliset velvoitteet muodostavat osan yrityksen tuotantokustannuksia, ja ne olisi sen vuoksi katsottava yrityksen tavanomaisiksi kustannuksiksi riippumatta siitä, asetetaanko velvoitteet yritykselle lainsäädännössä tai työehtosopimuksessa vai ottaako se ne vapaaehtoisesti. Näin ollen vapauttaminen tällaisista velvoitteista katsotaan yleensä valtiontueksi (161).

Yrityksen työvoimakustannukset eivät muodostu ainoastaan palkasta vaan myös korvauksesta laajemmassa merkityksessä, ja ne kattavat eläkekustannukset ja muut yrityksen työvoimaan liittyvät kustannukset, kuten työttömyyskorvaukset (162). Tarkasteltavana olevassa asiassa se, että toimenpiteet rahoitettaisiin valtion avustuksilla, ei muuta sitä, että työntekijöille annettu tilapäinen oikeus on yrityksen tavanomainen työvoimakustannus (163).

Lisäksi eläkevelvoitteiden kattamiseen myönnetty valtion rahoitus sisälsi lisäetuja yritykselle. Vaikka Mesta AS:n kaupallisten etujen mukaista ei ehkä ollut ottaa tuotanto-osaston koko henkilöstöä, oli erittäin tärkeää, että yrityksellä oli riittävästi henkilöstöä, avainhenkilöstö mukaan luettuna, tehokkaan liiketoiminnan varmistamiseksi alusta alkaen. Valtion rahoitus varmisti tämän tavoitteen täyttymisen. Lisäksi valvontaviranomainen pitää todennäköisenä, että valtion rahoitus erityisten eläkeoikeuksien kattamiseen merkitsi sitä, että Mesta AS vapautettiin muunlaisten lisäeläkkeiden kustannuksista. Tämä johtuu siitä, että ainakin osa aikaisemmista työntekijöistä olisi mahdollisesti saanut neuvoteltua tavallista yksityistä eläkejärjestelmää suotuisammat lisäeläkejärjestelyt.

Koska kyseessä olevista eläketoimenpiteistä hyötyneet työntekijät olivat osa Mesta AS:n henkilöstöä ajankohtana, jolloin kustannukset syntyivät, valvontaviranomainen katsoo, että kiistanalaiset toimenpiteet lievensivät Mesta AS:n tavanomaista budjettitaakkaa. Sen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että valtion rahoitukseen edellä mainittuihin toimenpiteisiin sisältyi tekijöitä, jotka merkitsivät taloudellista etua Mesta AS:lle.

Valvontaviranomainen toteaa rahoituksesta, jonka valtio myönsi Mesta AS:lle muutoista ja työmatkoista aiheutuneiden kustannusten kattamiseksi, että velvoite kattaa tällaisia kustannuksia (kuten muutto- ja työmatkakustannukset, vuokra kahdesta asunnosta, matkakustannukset jne.) on seurausta kannustimista, joilla tuotanto-osaston aikaisempaa johto- ja hallintohenkilöstöä houkuteltiin siirtymään Mesta AS:n palvelukseen.

Kuten edellä todettiin, yrityksen tavanomaisiin taloudellisiin velvoitteisiin sisältyvät lähtökohtaisesti työvoimakustannukset, joita yritykselle aiheutuu työntekijöiden palkkaamisesta tai houkuttelemisesta. Tavallisin työntekijöiden houkuttelukeino on palkka, mutta myös muut kannustimet, kuten työntekijöiden kotipaikkojen maantieteelliseen sijaintiin liittyvien haittojen korvaaminen (esim. muuttojen ja työmatkojen maksaminen), ovat keinoja, joilla yritykset houkuttelevat haluamiaan työntekijöitä. Sen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että valtion Mesta AS:lle maksamat korvaukset kustannuksista, jotka ovat aiheutuneet muutoista ja työmatkoista, muodostavat taloudellisen edun, jollaista Mesta AS ei olisi saavuttanut tavanomaisen liiketoimintansa yhteydessä.

Mitä tulee Mesta AS:n saamaan valtion rahoitukseen niiden kustannusten kattamiseen, joita on aiheutunut toimistojen ja tukitoimintojen siirtämisestä tielaitokselta Mesta AS:n uusiin tiloihin sekä aikaisempien toimistojen uudelleenjärjestelystä ja vanhojen arkistojen selvittämisestä uusien arkistojen luomiseksi (yhteensä 50,2 miljoonaa Norjan kruunua), tällaisiin kustannuksiin eivät sisälly ainoastaan kustannukset, joita aiheutui tielaitoksen vanhojen toimistojen siivoamisesta, vaan myös kustannukset, joita aiheutui Mesta AS:n uusien toimistojen valmistelusta ja parantamisesta sekä sähköisten ja fyysisten arkistojen luomisesta Mesta AS:ssä.

Valvontaviranomainen katsoo, että vaikka voidaankin hyväksyä, että tielaitoksen vanhojen toimistojen siivoamisesta aiheutuneet kustannukset liittyvät tielaitoksen aikaisempaan toimintaan, Mesta AS:n käyttöön tulevien toimistojen valmistelusta ja parantamisesta aiheutuvat kustannukset ovat luonteeltaan samanlaisia kuin kustannukset, joita aiheutuu perustettaessa uusi yritys. Uuden yrityksen olisi katettava tällaiset kustannukset. Koska näihin kustannuseriin on sisältynyt sellaisia tehtäviä kuin tielaitoksen vanhojen toimistojen siivoaminen uuden yrityksen käyttöön ja tielaitoksen vanhojen arkistojen läpi käyminen sen selvittämiseksi, mitkä arkistot ovat merkityksellisiä uudelle yritykselle, tehtäviä on vaikea erottaa toisistaan. Näiden seikkojen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että toimistojen (tukitoiminnoista vastaavat toimistot mukaan lukien) muuttamisesta ja arkistojen siirtämisestä aiheutuvat kustannukset ovat kustannuksia, joista osa kuuluu valtion ja osa uuden yrityksen itsensä maksettavaksi. Koska uusi yritys Mesta AS perustettiin 1 päivänä tammikuuta 2003, valtion on katettava ennen tätä päivää aiheutuneet kustannukset ja Mesta AS:n sen jälkeen aiheutuneet kustannukset. Tämän perusteella eri kustannuserät jaetaan (valtion ja Mesta AS:n kesken) sen mukaan, milloin kustannukset ovat syntyneet.

Mitä tulee konekannan saneerausta koskevaan kustannuserään, Mesta AS:lle on maksettu korvauksia tuotanto-osaston aikaisempien työmaiden siivoamisesta. Näin ollen Mesta AS on tarjonnut palvelun tielaitokselle (164). Onkin tarkasteltava sitä, vastaako Mesta AS:n tielaitokselle tarjoaman palvelun hinta tällaisen palvelun markkinahintaa. Valvontaviranomainen panee merkille, että töistä osan ovat suorittaneet aliurakoitsijat kaupallisin ehdoin ja osan Mesta AS itse tuntihinnalla (165). Valvontaviranomainen katsoo, että useiden aliurakoitsijoiden palkkaaminen kaupallisin ehdoin on todiste siitä, että käytetyt hinnat perustuivat markkinahintaan, eikä valtion Mesta AS:lle tältä osin maksama korvaus sen vuoksi muodosta taloudellista etua. Koska Mesta AS:n itse suorittamiin töihin sovellettiin kustannuksiin perustuvia hintoja ilman voittoa, valvontaviranomainen katsoo, ettei ole syytä epäillä Norjan viranomaisten lausuntoa, jonka mukaan hinnat ovat alle markkinahintojen. Tämän perusteella valvontaviranomainen katsoo, että Mesta AS ei ole saanut taloudellista etua tielaitoksen Mesta AS:n tarjoamista ”siivoamispalveluista” maksamien hintojen kautta.

i)   Muut rakenneuudistus- ja uudelleenjärjestelytoimenpiteet – palkan korvaus

Palkan korvauksen osalta valtio on rahoittanut kyseessä olevat kustannukset myöntämällä Mesta AS:lle oman pääoman ehtoista pääomaa.

Valvontaviranomainen toteaa ensimmäiseksi, että valtiontukisääntöjen soveltamisen kannalta kustannusten rahoitustavalla ei ole merkitystä. Näin ollen sillä, että Norjan viranomaiset ovat päättäneet rahoittaa palkan korvauksista aiheutuneet kustannukset omalla pääomalla, ei ole vaikutusta arvioitaessa, onko valtion rahoitus kyseisten kustannusten kattamiseen valtiontukea. Norjan viranomaiset päättivät rahoittaa kustannukset omalla pääomalla (eikä avustuksilla) siitä syystä, että yritys käyttäisi varat vaihtoehtoisiin keinoihin työvoiman vähentämiseksi palkan korvausjärjestelyn sijasta.

Mitä tulee siihen, että palkan korvauksiin tarkoitetut varat käytettiin vaihtoehtoisiin työvoiman vähentämistoimenpiteisiin, nimittäin irtisanomis- ja eläkepaketteihin sekä virkavapauspaketteihin, valvontaviranomainen katsoo, että tällaiset toimenpiteet ovat ainoastaan tunnustettuja vaihtoehtoja palkan korvaukselle. Valtion palkan korvaukseen osoittamien varojen käyttäminen vaihtoehtoisista työvoiman vähentämistoimenpiteistä, joilla pyritään saavuttamaan sama tavoite kuin palkan korvauksella, aiheutuvien kustannusten kattamiseen, ei muuta arviointia, joka koskee sitä, saiko yritys taloudellista etua palkan korvaukseen tarkoitetun rahoituksen kautta. Tältä osin muistutetaan siitä, että valtion tarkoituksena sen rahoittaessa palkan korvauksen omalla pääomalla oli yksinkertaisesti pienentää kokonaiskustannuksia saamalla yrityksen käyttämään vaihtoehtoisia halvempia työvoiman vähentämiskeinoja.

Mitä tulee siihen, muodostaako valtion rahoitus palkan korvauksesta aiheutuvien kustannusten kattamiseen taloudellisen edun, valvontaviranomainen muistuttaa, että kuten edellä todetaan, työlainsäädännöstä yrityksille aiheutuvat kustannukset ovat osa yritysten budjettia. Koska palkan korvaukseen liittyvät taloudelliset velvoitteet on asetettu Mesta AS:lle Mesta-laissa (166), kustannukset ovat yrityksen ”tavanomaisia kustannuksia”. Mesta AS on sen vuoksi saanut taloudellisen edun palkan korvaukseen liittyvien kustannusten kattamiseen myönnettyjen varojen muodossa.

ii)   Liikarahoitus

Norjan viranomaiset ovat vaatineet Mesta AS:ää maksamaan takaisin kaiken rahoituksen, joka ylittää rakenneuudistuskustannukset. Näin ollen menettelyn aloittamispäätöksessä esitetty liikarahoituksen käyttöä koskeva kysymys ei ole enää merkityksellinen.

1.2.2   
  Omaisuuserien sijoittaminen

Mesta AS voidaan luokitella avoimuusdirektiivissä (167) tarkoitetuksi julkiseksi yritykseksi. Määrittäessään sitä, sisältyykö julkisen yrityksen omistajan taloudelliseen toimenpiteeseen taloudellista etua, valvontaviranomainen soveltaa ”markkinataloussijoittajaperiaatetta”, jonka yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut useita kertoja (168). Jos julkiset viranomaiset sijoittavat pääomaa tai luontoissuorituksia (esim. omaisuuseriä) yritykselleen ehdoilla, jotka yksityinen markkinasijoittaja voisi hyväksyä, siihen ei tämän periaatteen mukaan liity taloudellista etua (169). Sitä vastoin jos rahaa tai muita omaisuuseriä annetaan julkisille yrityksille ehdoilla, joita yksityinen markkinasijoittaja ei voi hyväksyä, siihen sisältyy taloudellista etua (170). Näin on yleensä, kun yrityksen rakenteen ja tulevaisuuden näkymien perusteella ei kohtuullisessa ajassa voida odottaa tavanomaista tuottoa (osingon jaon tai pääoman arvonnousun muodossa) suhteessa vertailukelpoiseen yksityiseen yritykseen (171). Esimerkiksi, jos tuottoaste määritetään omaisuuserien arvon perusteella ja omaisuuserät on arvostettu markkina-arvon alle, tuotto ei ehkä vastaa sitä, mitä yksityinen sijoittaja pitäisi hyväksyttävänä samoissa olosuhteissa.

Nämä seikat huomioon ottaen valvontaviranomainen on tarkastellut omaisuuserien arvon määrittämistä Mesta AS:n perustamisen yhteydessä.

Ensiksi voidaan todeta, että oikeuskäytännön mukaan valvontaviranomaisen velvollisuus näyttää toteen asian tosiseikat ulottuu tarvittaessa velvollisuuteen tarkastella asiantuntijalausuntoja niiden todistusarvon määrittämiseksi (172). Oikeuskäytännön mukaan epävarmoissa tapauksissa valvontaviranomaisella on oikeus, muttei velvollisuutta, käyttää ulkopuolisia konsultteja asiaan liittyvien tosiseikkojen määrittämisessä (173). Lopuksi tuomioistuin on todennut, että vastuu 61 artiklan täytäntöönpanosta kuuluu yksinomaan valvontaviranomaiselle eikä asiantuntijoille (174).

Tarkasteltavana olevassa asiassa Mesta AS:lle sen perustamisen yhteydessä siirrettyjen omaisuuserien arvon määrittivät Ernst & Young ja Deloitte & Touche. Tilintarkastuskertomusten perusteella valvontaviranomainen totesi menettelyn aloittamispäätöksessään, että omaisuuserien arvonmääritykseen ja arvostusmenetelmien soveltamiseen liittyi epävarmuutta. Menettelyn aloittamispäätöksen jälkeen Norjan viranomaiset ovat toimittaneet Ernst & Youngin antamia selvennyksiä. Valvontaviranomaisen mielestä nämä selvennykset ovat poistaneet epävarmuuden seuraavien menettelyn aloittamispäätöksessä havaittujen seikkojen osalta:

| | Ensinnäkin Ernst & Young selvensi, että lokakuun 2002 alusta alkaen omaisuuserien arvostuksessa on käytetty ”reaaliarvoon” perustuvaa periaatetta ja siten kirjanpitoarvoon tai simuloituun kirjanpitoarvoon perustuvat alkuperäiset arvostukset eivät olleet enää merkityksellisiä. |
| --- | --- |

Ensinnäkin Ernst & Young selvensi, että lokakuun 2002 alusta alkaen omaisuuserien arvostuksessa on käytetty ”reaaliarvoon” perustuvaa periaatetta ja siten kirjanpitoarvoon tai simuloituun kirjanpitoarvoon perustuvat alkuperäiset arvostukset eivät olleet enää merkityksellisiä.

| | Toiseksi omaisuuserien reaaliarvon määritys perustui i) yrityksen kokonaisarvon arvioinnin (ts. diskontatun kassavirran menetelmä) ja ii) yksittäisten omaisuuserien (tai niiden ryhmien) erillisen arvioinnin tulosten yhdistelmään. |
| --- | --- |

Toiseksi omaisuuserien reaaliarvon määritys perustui i) yrityksen kokonaisarvon arvioinnin (ts. diskontatun kassavirran menetelmä) ja ii) yksittäisten omaisuuserien (tai niiden ryhmien) erillisen arvioinnin tulosten yhdistelmään.

| | Kolmanneksi tiettyjen omaisuuserien arvoa oli alennettava, koska yrityksen kokonaisarvo (diskontatun kassavirran perusteella) oli pienempi kuin omaisuuserien kokonaisarvo (omaisuuserien yksittäisen arvioinnin perusteella) ja Norjan yhtiölainsäädännössä säädetään, että oma pääoma ei saa ylittää yrityksen kokonaisarvoa.
  Tämän perusteella omaisuuserien reaaliarvoa alennettiin 79 miljoonaa Norjan kruunua seuraavasti: i) kiinteistöjen arvoa alennettiin 54 miljoonaa Norjan kruunua 335 miljoonasta 281 miljoonaan Norjan kruunuun ja ii) kaluston arvoa alennettiin 25 miljoonaa Norjan kruunua 572 miljoonasta 547 miljoonaan Norjaan kruunuun (175). Tämä merkitsee myös sitä, että kaluston arvoa ei tarkistettu alaspäin 200 miljoonalla Norjan kruunulla (747 miljoonasta 547 miljoonaan Norjan kruunuun), kuten kantelijat ovat väittäneet. Alaspäin tarkistus ei perustunut 747 miljoonan Norjan kruunun arvoon, sillä kyseinen arvo perustui ”simuloidun jatkuvuuden” periaatteeseen, jota ei enää sovellettu (176). Ernst & Young on vahvistanut, että varhaiset laskelmat, joilla selitettiin kaluston simuloituun jatkuvuuteen perustuvan arvon (747 miljoonaa Norjan kruunua) ja reaaliarvon (572 miljoonaa Norjan kruunua) välistä suhdetta, ovat harhaanjohtavia eikä niitä käytetty arvioitaessa omaisuuserien reaaliarvoa. |
| --- | --- |

Kolmanneksi tiettyjen omaisuuserien arvoa oli alennettava, koska yrityksen kokonaisarvo (diskontatun kassavirran perusteella) oli pienempi kuin omaisuuserien kokonaisarvo (omaisuuserien yksittäisen arvioinnin perusteella) ja Norjan yhtiölainsäädännössä säädetään, että oma pääoma ei saa ylittää yrityksen kokonaisarvoa.

Tämän perusteella omaisuuserien reaaliarvoa alennettiin 79 miljoonaa Norjan kruunua seuraavasti: i) kiinteistöjen arvoa alennettiin 54 miljoonaa Norjan kruunua 335 miljoonasta 281 miljoonaan Norjan kruunuun ja ii) kaluston arvoa alennettiin 25 miljoonaa Norjan kruunua 572 miljoonasta 547 miljoonaan Norjaan kruunuun (175). Tämä merkitsee myös sitä, että kaluston arvoa ei tarkistettu alaspäin 200 miljoonalla Norjan kruunulla (747 miljoonasta 547 miljoonaan Norjan kruunuun), kuten kantelijat ovat väittäneet. Alaspäin tarkistus ei perustunut 747 miljoonan Norjan kruunun arvoon, sillä kyseinen arvo perustui ”simuloidun jatkuvuuden” periaatteeseen, jota ei enää sovellettu (176). Ernst & Young on vahvistanut, että varhaiset laskelmat, joilla selitettiin kaluston simuloituun jatkuvuuteen perustuvan arvon (747 miljoonaa Norjan kruunua) ja reaaliarvon (572 miljoonaa Norjan kruunua) välistä suhdetta, ovat harhaanjohtavia eikä niitä käytetty arvioitaessa omaisuuserien reaaliarvoa.

| | Neljänneksi siirtymäsopimusten arvonmäärityksen osalta on selvennetty, että siirtymäsopimukset muodostivat osan diskontattua kassavirtaa (ja otettiin sen vuoksi huomioon arvioitaessa yrityksen kokonaisarvoa), mutta sopimusportfolion arvo oli kuitenkin liian pieni arvon määrittämiseksi sille, ja sen vuoksi sopimuksia ei otettu avaavaan taseeseen (177).
  Kuten menettelystä selvästi ilmenee, valvontaviranomainen on tutkinut tarkasti tilintarkastuskertomuksissa esitetyt tiedot ja pyytänyt lisäaineistoa, jonka perusteella alun perin esitetyt epäilyt ja epävarmuus ovat selventyneet. Koska edellä esitetyn perusteella tällaiset epäilyt ja epävarmuus ovat poistuneet ja koska arvonmääritys on tapahtunut yleisesti hyväksyttyjen arvostusmenetelmien mukaisesti, valvontaviranomainen ei ole löytänyt syytä epäillä tilintarkastuskertomusten todistusarvoa suhteessa Mesta AS:n lopullisessa avaavassa taseessa esitettyyn kiinteiden omaisuuserien arvonmääritykseen. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena hankkia toista asiantuntijalausuntoa. |
| --- | --- |

Neljänneksi siirtymäsopimusten arvonmäärityksen osalta on selvennetty, että siirtymäsopimukset muodostivat osan diskontattua kassavirtaa (ja otettiin sen vuoksi huomioon arvioitaessa yrityksen kokonaisarvoa), mutta sopimusportfolion arvo oli kuitenkin liian pieni arvon määrittämiseksi sille, ja sen vuoksi sopimuksia ei otettu avaavaan taseeseen (177).

Kuten menettelystä selvästi ilmenee, valvontaviranomainen on tutkinut tarkasti tilintarkastuskertomuksissa esitetyt tiedot ja pyytänyt lisäaineistoa, jonka perusteella alun perin esitetyt epäilyt ja epävarmuus ovat selventyneet. Koska edellä esitetyn perusteella tällaiset epäilyt ja epävarmuus ovat poistuneet ja koska arvonmääritys on tapahtunut yleisesti hyväksyttyjen arvostusmenetelmien mukaisesti, valvontaviranomainen ei ole löytänyt syytä epäillä tilintarkastuskertomusten todistusarvoa suhteessa Mesta AS:n lopullisessa avaavassa taseessa esitettyyn kiinteiden omaisuuserien arvonmääritykseen. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena hankkia toista asiantuntijalausuntoa.

Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen katsoo, ettei ole syytä epäillä omaisuuserien arvostusta Mesta AS:n lopullisessa avaavassa taseessa.

1.2.3   
  Siirtymäsopimusten siirtäminen

Esimerkki markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltamisesta on se, että valtion myydessä maata ja rakennuksia markkinahintaan, siihen ei katsota sisältyvän valtiontukea, koska valtio on toiminut yksityisen markkinasijoittajan tavoin (178). Markkinataloussijoittajaperiaatetta sovelletaan kuitenkin samalla tavoin silloin, kun valtio ostaa tavaroita ja palveluja (179). Jos valtio tekee sopimuksen palvelujen hankinnasta markkinatoimijalta, siihen ei sisälly valtiontukea, jos valtio toimii yksityisen markkinasijoittajan tavoin ja maksaa markkinahinnan. Sitä vastoin jos hinta on markkinahintaa korkeampi, sopimukseen voi sisältyä taloudellista etua palveluntarjoajalle. Tämä etu vastaa vastaavien palvelujen tarjoamisesta perittävän markkinahinnan ja sen hinnan välistä eroa, jolla palvelut tarjotaan sopimuksen nojalla (180). Yksi tapa, jolla valtio voi saada osoituksen markkinahinnasta, on syrjimättömän julkisen tarjouskilpailun käynnistäminen. Toinen tapa on hankkia asiantuntija-arvio. Joka tapauksessa kaikki liiketoimeen liittyvät olosuhteet on otettava huomioon määritettäessä sitä, onko markkinahintaa sovellettu.

Tarkasteltavana olevassa asiassa useita tielaitoksen ja tuotanto-osaston välisiä palvelusopimuksia, joiden nojalla tuotanto-osasto tarjosi palveluja tielaitokselle, siirrettiin tuotanto-osastolta Mesta AS:ään, joka korvasi tuotanto-osaston palveluntarjoajana. Sen vuoksi valvontaviranomaisen on tarkasteltava sitä, vastaavatko tielaitoksen ja Mesta AS:n välisten sopimusten tekohinnat markkinahintaa.

On syytä huomauttaa, että se, että valvontaviranomainen on arvioinut tekijöitä, jotka ovat merkityksellisiä määritettäessä sitä, onko valtio toiminut yksityisen markkinasijoittajan tavoin siirtäessään siirtymäsopimukset kokonaan omistamalleen yritykselle, ei estä valvontaviranomaista arvioimasta valtiontuen sisältymistä muihin valtion (181) ja kyseisen yrityksen välisiin toimiin. Päinvastoin tällainen arviointi on erityisen relevantti silloin, kun valtio on oman yrityksensä asiakas. Kuten edellä todettiin, kun valtio hankkii palveluja yritykseltä (myös kokonaan omistamaltaan yritykseltä), sen on toimittava yksityisen markkinasijoittajan tavoin ja maksettava markkinahinta.

i)   Rakennussopimukset

Menettelyn aloittamispäätöksen jälkeen Norjan viranomaiset ovat selventäneet olosuhteita, joissa voimassa olleiden rakennussopimusten hinnat siirrettiin Mesta AS:lle.

Sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle alun perin sopimuksille vahvistetuin hinnoin. Valvontaviranomainen on ottanut huomioon kaikki toimitetut tiedot, erityisesti tielaitoksen sisäiset ohjeet sisäisten sopimusten hinnoittelusta. Ohjeet osoittavat, että sopimusten hinnat vahvistettiin markkinahintojen perusteella (nimittäin julkisista tarjouskilpailuista saatujen hintojen perusteella) tai sellaisin perustein, joiden pitäisi varmistaa, että hinnat noudattavat markkinahintaa (toisin sanoen arviot, jotka on mukautettu markkinahintaan). Lisäksi huomioon on otettu se, että tielaitoksen yleisenä ehtona sopimusten tekemiselle tuotanto-osaston kanssa oli se, että hinnat noudattavat markkinahintoja, ja että tätä tarkoitusta varten tuotanto-osasto oli hankkinut hintakokemusta julkisista tarjouskilpailuista tienrakennusmarkkinoilla, jotka olivat hyvin toimivat ja kehittyneet markkinat. Norjan viranomaiset ovat lisäksi selventäneet, että jälkitarkistusmekanismia ei ollut eikä myöskään sääntelyvaatimuksia, jotka olisivat vaikuttaneet sopimusten siirtohintaan.

Kaikki olosuhteet huomioon ottaen valvontaviranomainen katsoo, että rakennussopimukset siirrettiin markkinahintaan. Valvontaviranomainen toteaa, että tielaitoksella oli sisäisten ohjeidensa kautta käytössä sopimusten hinnoittelemiseksi järjestelmä, joka yhdessä tielaitoksen markkinatuntemuksen kanssa varmisti riittävässä määrin markkinahinnat. Sen mahdollisuuden poissulkeminen, että yksittäisissä rakennussopimuksissa vahvistetut hinnat poikkesivat hieman markkinahinnoista, edellyttäisi kaikkien sopimusten perusteellista arviointia. Sen vuoksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että Mesta AS on voinut saada vähän taloudellista etua (joidenkin) rakennussopimusten hintojen kautta. Kuten jäljempänä esitetyistä syistä ilmenee, tässä yhteydessä esiintyvä mahdollinen valtiontuki katsottaisiin kuitenkin ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.

ii)   Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset

a)   Tilapäinen julkisen palvelun velvoite

Ensimmäiseksi valvontaviranomainen muistuttaa, että Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että Mesta AS:n hyväksi toteutetut toimenpiteet, jotka koskevat teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevia sopimuksia, ovat korvausta kustannuksista, jotka Mesta AS:n oli katettava sille määrätyn julkisen palvelun tehtävän vuoksi. Vaikka tämä väite on esitetty sen tukemiseksi, että toimenpiteiden voidaan katsoa soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla, perinpohjaisuuden vuoksi valvontaviranomainen on tarkastellut, johtaisiko julkisen palvelun velvoitteen olemassaolo valtiontuen puuttumiseen kokonaan Altmark-tuomiossa vahvistettujen kriteerien perusteella (182).

Altmark-tuomiossa yhteisöjen tuomioistuin totesi, että korvaus julkisen palvelun velvoitteesta ei ole valtiontukea, kun neljä kumulatiivista kriteeriä täyttyy. Ensinnäkin tuensaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on vahvistettava etukäteen objektiivisesti ja läpinäkyvästi. Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kohtuullinen voitto. Neljänneksi, silloin kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se tarjouksentekijä, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja riittävästi varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Kun nämä neljä kriteeriä täyttyvät, valtion rahoitus ei anna yritykselle etua.

Tarkasteltavana olevassa asiassa valvontaviranomainen toteaa, että Mesta AS:ää ei ole valittu julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä. Norjan viranomaiset eivät myöskään ole väittäneet (tai toimittaneet valvontaviranomaiselle tietoja, joiden nojalla se voisi varmistaa), että Mesta AS:lle aiheutuneet kustannukset vastaavat hyvin johdetun ja riittävästi varustetun keskiveroyrityksen kustannuksia. Sen vuoksi Mesta AS:n tapauksessa julkisen palvelun velvoite ei täytä Altmark-tuomiossa vahvistetun neljännen kriteerin kustannustehokkuusvaatimusta. Jo tästä syystä valtiontuen olemassaoloa ei voida sulkea pois Altmark-tuomion perusteella.

b)   Yleistä

Valvontaviranomainen toteaa, että kaikki teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset siirrettiin Mesta AS:lle 1 päivänä tammikuuta 2003 hinnoilla, jotka oli vahvistettu tuotanto-osaston kustannusten perusteella. Sen vuoksi hintoja ei ollut saatu julkisista tarjouskilpailuista eivätkä ne perustuneet asiantuntija-arvioihin.

Norjan viranomaiset ja Mesta AS ovat väittäneet, että perustamalla Mesta AS:n 1 päivänä tammikuuta 2003 ja myöntämällä Mesta AS:lle kaikki teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset kansallisen tieverkoston osalta viranomaiset loivat käytännössä monopolin. Sen vuoksi teiden ylläpidon ja hoidon markkinoita ei ollut vielä olemassa eikä myöskään markkinahintaa. Kyseiset markkinat avattiin kilpailulle vain asteittain kilpailuttamalla 25 prosenttia sopimusportfoliosta vuosittain. Koska markkinahintaa ei ollut olemassa, ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin siirtää sopimukset kustannuksiin perustuviin hintoihin.

Tämä väite perustuu siihen, että teiden ylläpidon ja hoidon markkinat eivät olleet avoinna kilpailulle 1 päivänä tammikuuta 2003. Valvontaviranomainen toteaa kuitenkin, että alihankkijat suorittivat osan tielaitoksen teiden ylläpitoon ja hoitoon liittyvistä töistä ennen vuotta 2003 (183) ja lisäksi kunnat kilpailuttivat kunnallisia teitä koskevia ylläpito- ja hoitotöitä jo paljon ennen tammikuuta 2003 (184). Toisin sanoen teiden ylläpito ja hoito oli jo avoinna kilpailulle ennen vuoden 2003 tammikuuta eikä tilanne muuttunut Mesta AS:n perustamisen jälkeen. Päinvastoin Norjan viranomaiset toivat Mesta AS:n teiden ylläpidon ja hoidon markkinoille, ja se on perustamisestaan lähtien kilpaillut muiden yritysten kanssa ilman rajoituksia osallistua julkisiin tarjouskilpailuihin tai ottaa vastaan teiden ylläpitoon ja hoitoon liittyviä tehtäviä muilta sopimusviranomaisilta kuin tielaitos (185).

Näin ollen teiden ylläpidon ja hoidon markkinat olivat 1 päivänä tammikuuta 2003 avoinna kilpailulle, ja tämän vuoksi ei voida todeta, ettei markkinahintaa ollut olemassa. On totta, että teiden ylläpidon ja hoidon markkinoiden yksi osa, nimittäin kansallista tieverkostoa koskeva osa, on varattu tuotanto-osastolle, mutta tämä ei muuta teiden ylläpidon ja hoidon markkinoita koskevaa yleispäätelmää.

Myös kansallista tieverkostoa koskevien ylläpito- ja hoitotöiden osalta Norjan viranomaiset olivat ennen 1 päivää tammikuuta 2003 saaneet hinnat viidestä vuosina 1998–2001 toteutetusta koe-/pilottihankkeesta. Nämä hinnat olivat mukana vuonna 2000 kilpailukyvystä suoritetussa (tielaitoksen itsensä julkaisemassa) vertailuanalyysissa, joka osoitti, että tuotanto-osaston tapauksessa kustannusten osuus sopimushinnasta oli 23 prosenttiyksikköä suurempi kuin markkinatoimijoiden kanssa tehdyissä koe-/pilottisopimuksissa. Lisäksi Akershusissa (ennen vuotta 2000) toteutettu hinta-analyysi osoitti, että teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien sopimusten hintataso oli 20–25 prosenttia korkeampi kuin markkinatoimijoiden sopimusten hintataso.

Valvontaviranomainen toteaa, että koe-/pilottihankkeiden hinnat olivat todellakin julkisista tarjouskilpailuista saatuja hintoja, ja nämä tarjouskilpailut eivät pelkästään kattaneet kansallista tieverkostoa vaan niissä oli kyse samoista tieosuuksista kuin tuotanto-osaston ylläpito- ja hoitosopimuksissa (186). Valvontaviranomaisen mielestä koe-/pilottihankkeet määrittivät sen vuoksi ennen 1 päivää tammikuuta 2003 markkinahinnan vastaaville sopimuksille.

Mitä tulee Norjan viranomaisten väitteeseen, että koe-/pilottisopimusten tarjouskilpailuista saadut hinnat eivät olleet luotettavia korkeimpien ja alhaisimpien tarjousten suuren eron vuoksi, valvontaviranomainen huomauttaa, että tarjouskilpailussa markkinahintaa edustaa voittava tarjous, eivät kaikki tarjoukset. Jos näin olisi, ei koskaan voitaisi määrittää markkinahintaa julkisten tarjouskilpailujen kautta. Väittämällä, että koe-/pilottisopimukset (jotka perustuvat julkisiin tarjouskilpailuihin) eivät osoita markkina-arvoa, väitettäisiin myös, että julkiset tarjouskilpailut eivät johda markkinahintoihin. Toisin kuin Norjan viranomaiset ovat väittäneet, se, että koe-/pilottitarjouskilpailujen käynnistämisen tarkoituksena ei ollut saada tietoja markkinahinnasta (vaan ”kouluttaa” tielaitosta sopimusviranomaisena), tai se, että tarjouskilpailut edustivat vain pientä osaa kansallisesta tieverkostosta, ei merkitse sitä, että saadut tarjouskilpailuhinnat eivät edustaisi markkinahintoja. Tässä yhteydessä valvontaviranomainen muistuttaa, että komissio on äskettäin todennut julkisista tarjouskilpailuista teiden ylläpidon ja hoidon markkinoilla saatujen hintojen edustavan markkinahintoja (187).

Valvontaviranomainen muistuttaa myös siitä, että Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että julkisen tarjouskilpailun kohteena olleisiin koe-/pilottisopimuksiin tuli myöhemmin lisätöitä. Tällaiset lisätyöt sisältyivät siirtymäsopimusten hintaan ja sen vuoksi nostivat niiden hintaa. Valvontaviranomainen toteaa, että julkisten tarjouskilpailujen ja siten kilpailun kohteena oleviin urakoihin ei sisältynyt lisätöitä, ja sen vuoksi kyseisen urakan hinta edustaa markkinahintaa. Lisätyöt myönnetään julkisen tarjouskilpailun voittajalle ilman uutta tarjouskilpailua. Vaikka lisätyöt ovat voineet olla osittain syynä Mesta AS:lle siirrettyjen sopimusten korkeampaan hintaan, tämä ei muuta arviointia siitä, onko hinta ilman lisätöitä markkinahinta.

Kuten edellä todettiin, valvontaviranomainen katsoo, että koe-/pilottisopimusten tarjouskilpailuhinnat olivat määrittäneet vastaavien sopimusten markkinahinnan ennen 1 päivää tammikuuta 2003 ja että Norjan viranomaiset olivat tietoisia siitä, että markkinoiden mukainen hintataso oli alhaisempi kuin hinnat, joilla sopimukset siirrettiin. Vielä ensimmäisten julkisten tarjouskilpailujen jälkeenkin – jolloin viranomaisten on täytynyt tulla tietoisiksi hintaerosta (188) – viranomaiset eivät ryhtyneet neuvottelemaan siirtymäsopimuksia uudelleen.

Riippumatta siitä, antoivatko vai eivätkö siirtymäsopimukset antaneet Mesta AS:lle taloudellista etua, sopimukset muodostavat ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun julkisen palvelun velvoitteen. Palveluista maksettua korvausta on sen vuoksi arvioitu tämän määräyksen nojalla mahdollisen ylikorvauksen määrittämiseksi.

1.2.4   
  Asiakirja- ja rekisteröintimaksu

Yritys voi saada taloudellista etua verotaakan pienentämisen kautta. Tämä voidaan toteuttaa pienentämällä verokantaa, pienentämällä veron määrää tai poistamalla vero taikka lykkäämällä tai peruuttamalla verovelan maksu tai jopa muuttamalla sen maksuaikataulua (189). Kiinteistöjen siirto tuotanto-osastolta Mesta AS:lle rekisteröitiin ”nimenmuutoksena”, mikä merkitsee sitä, että Mesta AS saa kiinteistörekisteriin kirjaamisen tuoman suojan muttei joudu maksamaan asiakirja- ja rekisteröintimaksuja, jotka tavallisesti on maksettava omistusoikeuden siirtyessä. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että Mesta AS sai taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisessa liiketoiminnassaan. Tältä osin valvontaviranomainen toteaa, että se, että ilman maksusta vapautusta Norjan viranomaiset olisivat nostaneet alkuperäistä käteissijoitustaan (maksun suuruudella), ei muuta arviointia siitä, antaako vapautuksen myöntäminen taloudellista etua Mesta AS:lle. Tämä kanta noudattaa valvontaviranomaisen päätelmiä Entra-asiassa 14 päivänä joulukuuta 2005 tehdyssä päätöksessä (190).

1.3   VALTION VAROJEN KÄYTTÖ

i)   Rakenneuudistus ja muut uudelleenjärjestelytoimet

Valtion varojen käyttöä koskeva edellytys täyttyy, koska rakenneuudistuksen arvioidut 1 468 miljoonan Norjan kruunun kokonaiskustannukset on tarkoitus kattaa Norjan valtion vuosina 2003–2005 myöntämillä avustuksilla (joista Mesta AS on saanut 993,6 miljoonaa Norjan kruunua). Lisäksi Norjan viranomaisten Mesta AS:lle oman pääoman muodossa myöntämä pääoma tilapäisten palkkakustannusten kattamiseksi on valtion myöntämiä varoja.

ii)   Pääoman ja omaisuuserien sijoittaminen

Avoimuusdirektiivin (191) ja julkisten viranomaisten osakkuuksia koskevien valtiontukisuuntaviivojen mukaan julkisille yrityksille annettavassa pääomassa on kyse valtion varoista. Komission päätöksentekokäytännön mukaisesti myös valvontaviranomainen katsoo, että valtion luontoissuorituksena (kuten kalusto, kiinteistöt ja sopimukset) tekemässä sijoituksessa on kyse valtion varojen siirrosta (192).

iii)   Siirtymäsopimusten siirtäminen

Jos julkiset viranomaiset siirtävät sopimuksen, jonka mukaan valtiollinen yhtiö tarjoaa palveluja valtiolta saamaansa korvausta vastaan, yritykselle, jolle siirtyy palveluntarjoajan rooli, siihen sisältyy valtion varoja valtion palvelujen tarjoamisesta suorittamien maksujen muodossa.

iv)   Asiakirja- ja rekisteröintimaksu

Verotulojen menetys vastaa valtion varojen käyttöä verotustukiin. Tällaista valtiontukea voidaan myöntää niin lainsäädännön sisältämien verosääntöjen nojalla kuin veroviranomaisten noudattamien käytäntöjen nojalla. Koska Mesta AS vapautettiin asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta, se on voinut pitää kyseistä maksua vastaavan summan, joka muussa tapauksessa olisi pitänyt maksaa Norjan viranomaisille. Valtio menettää tämän vuoksi tuloja, minkä vuoksi vapautuksessa on kyse valtion varojen siirrosta. Tämä kanta noudattaa valvontaviranomaisen päätelmiä Entra-asiassa 14 päivänä joulukuuta 2005 tehdyssä päätöksessä (193).

1.4   TIETTYJEN YRITYSTEN TAI TUOTANNONALOJEN SUOSIMINEN

Valtion myöntämät varat rakenneuudistuskustannusten rahoittamiseen ja valtion markkina-arvon alittavaan hintaan siirtämät omaisuuserät, sopimukset mukaan luettuina, suosivat ainoastaan yhtä yritystä, Mesta AS:ää. Sen vuoksi toimenpiteet ovat luonteeltaan valikoivia.

Asiakirja- ja rekisteröintimaksun osalta valvontaviranomainen katsoo, että oikeusministeriön ohjeet vahvistavat sen, että Mesta AS:n perustamispäivänä (1 päivänä tammikuuta 2003) ainoastaan sulautumat pystyivät hyötymään ”jatkuvuusperiaatteena” tunnetusta hallinnollisesta käytännöstä, jolla myönnettiin vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta. Valvontaviranomainen muistuttaa, että kesäkuun 2005 loppuun asti sovellettujen ensimmäisten ohjeiden mukaan jatkuvuusperiaatteen soveltaminen rajoittui omistusoikeuden siirtymiseen osakeyhtiöiden sulautumien yhteydessä. Toisissa ohjeissa tämä käytäntö laajennettiin sulautumien purkamiseen ja konversioihin 1 päivästä heinäkuuta 2005 alkaen. Tämä merkitsee sitä, että tällaisiin liiketoimiin ei sovellettu mitään poikkeusta ennen tätä päivää. Koska Mesta AS perustettiin 1 päivänä tammikuuta 2003 eikä liiketoimea, jolla Mesta AS perustettiin, voida pitää sulautumana, kumpaakaan ohjeista ei voida soveltaa Mesta AS:ään.

Näin ollen Mesta AS:n vapauttaminen asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta on valikoiva toimenpide, joka ei ole perusteltu järjestelmän luonteen tai logiikan perusteella. Tämä kanta noudattaa 14 päivänä joulukuuta 2005 Entra-asiassa tehtyä päätelmää (194).

1.5   KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN JA VAIKUTUS SOPIMUSPUOLTEN VÄLISEEN KAUPPAAN

Se, että norjalaisia yrityksiä harjoittaa toimintaa muissa ETA-maissa (esim. Veidekke ASA) ja muista ETA-maista kuin Norjasta peräisin olevia kansainvälisiä yrityksiä harjoittaa toimintaa Norjan markkinoilla (esim. Lemminkäinen Norge AS, Skanska Norge AS, NCC Construction AS), on osoitus teiden rakentamisen, ylläpidon ja hoidon markkinoiden kansainvälisestä luonteesta ETA-alueella. Tällaisissa olosuhteissa varojen myöntäminen yhdellä näillä markkinoilla toimivalle yritykselle eli Mesta AS:lle vahvistaa sen asemaa suhteessa muihin norjalaisiin tai toisten ETA-maiden yrityksiin, jotka kilpailevat teiden rakentamisen, ylläpidon ja hoidon markkinoilla (195). Rahoituksen ansiosta Mesta AS pystyy muun muassa tarjoamaan alhaisempia hintoja voittaakseen rakennusurakoita kilpailijoiltaan.

Tämän perusteella valvontaviranomainen katsoo, että taloudellinen tuki Mesta AS:lle (joko avustuksina, palvelujen ylihinnoitteluna tai vapautuksena maksun suorittamisesta) vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan.

1.6   PÄÄTELMÄ

Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen päättelee, että ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen olemassaolon edellytykset täyttyvät kaikkiin työvoiman vähentämistoimenpiteisiin (varhaiseläkkeet, virkamiesten eläkeoikeuksien ja erityisen eläkeiän tilapäinen säilyttäminen sekä palkan korvaus tai vaihtoehtoiset toimenpiteet) myönnetyn valtion rahoituksen osalta. Valtiontuen olemassaolon edellytykset täyttyvät myös sen valtion rahoituksen osalta, jolla katetaan kustannukset, joita on aiheutunut i) muutoista ja työmatkoista, ii) toimistojen/tukitoimintojen muutoista ja arkistojen siirrosta 1 päivän tammikuuta 2003 jälkeen ja iii) Mesta AS:n vapauttamisesta asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta. Valvontaviranomainen katsoo, että riippumatta siitä, antoivatko siirtymäsopimukset Mesta AS:lle taloudellista etua, sopimukset muodostavat ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun julkisen palvelun velvoitteen.

2.   MENETTELYÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaan ”EFTAn valvontaviranomaiselle on ilmoitettava tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa. [...]. Asianomainen valtio ei saa panna ehdottamiaan toimenpiteitä täytäntöön ennen kuin menettelyn tuloksena on saatu aikaan lopullinen päätös.”

Norjan viranomaiset eivät ole tehneet valvontaviranomaiselle ilmoitusta ennen tuotanto-osaston toimintojen siirtämiseen Mesta AS:lle liittyvien toimenpiteiden toteutusta. Norjan viranomaiset eivät sen vuoksi ole noudattaneet valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusvelvollisuuttaan. Sen vuoksi valtiontuki, joka liittyy tuotanto-osaston toimintoja Mesta AS:lle siirrettäessä toteutettuihin toimenpiteisiin, on valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea.

3.   TUEN SOVELTUVUUS ETA-SOPIMUKSEN TOIMINTAAN

3.1   RAKENNEUUDISTUS- JA UUDELLEENJÄRJESTELYTOIMENPITEET

Niihin rakenneuudistus- ja uudelleenjärjestelytoimenpiteisiin, jotka olivat välttämättömiä Mesta AS:n perustamiseksi toimivana yrityksenä, nimittäin varhaiseläkkeet, virkamiesten eläkeoikeuksien ja erityisen eläkeiän tilapäinen säilyttäminen sekä palkan korvaus (tai vaihtoehtoiset toimenpiteet), voidaan soveltaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrättyä poikkeusta, jonka mukaan ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen.

Komissio on päätöksentekokäytännössään johdonmukaisesti katsonut, että sellaisista taloudellisista rasitteista vapauttaminen, jotka ovat seurausta aikaisemmasta valtionyhtiön asemasta yritykselle aiheutuneista rakenteellisista haitoista, mukaan lukien eläkeoikeudet ja työvoiman vähentämiseen liittyvät toimenpiteet, voidaan katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, kun kyseiset kustannukset syntyvät alan vapauttamisen ja kilpailulle avaamisen yhteydessä (196). Komission päätelmät perustuvat tältä osin siihen, että valtion rahoitus rakenneuudistus- ja uudelleenjärjestelytoimiin on liittynyt markkinoille pääsyn esteiden poistamiseen ja synnynnäisten rakenteellisten haittojen aiheuttama taloudellinen rasite vaikuttaisi yrityksen kilpailukykyyn markkinoiden avauduttua kilpailulle.

Valvontaviranomainen panee merkille, että tarkasteltavana olevassa asiassa aikaisemmin valtionyhtiönä toimineen tuotanto-osaston uudistaminen ja muuttaminen tehokkaaksi yritykseksi merkitsi sitä, että sen henkilöstön siirtäminen uuteen yritykseen muodosti olennaisen osan kansallisten tiemarkkinoiden vapauttamista. Itse asiassa vapauttaminen ei olisi toteutunut ilman riittävän henkilöstön omaavaa yritystä. Tarkasteltavana olevat toimenpiteet ovat luonteeltaan tilapäisiä, ja ne on toteutettu osittain työntekijöiden kannustamiseksi siirtymään Mesta AS:ään ja luopumaan virkamiesasemastaan ja osittain työvoiman vähentämisen helpottamiseksi, jota elinkelpoisen kaupallisen yrityksen luominen edellytti.

Vaikka teiden ylläpidon ja hoidon markkinat ovat olleet avoinna kilpailulle (esimerkiksi kunnallisten teiden osalta), tuotanto-osasto ei toiminut markkinoilla, koska se tarjosi palveluja ainoastaan valtiolle kansallisen tieverkoston osalta. Tielaitoksen työntekijöiden erityisasema myönnettiin näin ollen olosuhteissa, joissa kilpailua ei ollut (197).

Valvontaviranomainen katsoo, että valtion rahoitus kyseisille toimenpiteille on yhteisen edun mukaista. Tilapäisten toimenpiteiden ansiosta oli mahdollista avata kilpailulle tiepalvelumarkkinoiden valtiollinen osa. Vapauttamalla Mesta AS lisäkustannuksista, joita sille aiheutui aikaisemmin valtiolle kuuluneen osaston siirtämisestä sille, Mesta AS pystyy toimimaan vapaasti teiden rakentamiseen, ylläpitoon ja hoitoon liittyvien palvelujen tarjonnan alalla ja sopeutumaan markkinoihin. Näin ollen yritys vapautetaan markkinoille pääsyn esteestä. Kaiken kaikkiaan kansallisen tieverkoston palveluja aikaisemmin tarjonneen monopolin (eli tuotanto-osaston) muuntaminen yksityiseksi yritykseksi (Mesta AS), johon sovelletaan samoja oikeudellisia määräyksiä kuin muihin yksityisiin toiminnanharjoittajiin Norjassa, hyödyttää pitkällä aikavälillä loppukäyttäjiä. Norjan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kilpailu on lisääntynyt merkityksellisillä markkinoilla ja se on johtanut sekä teiden ylläpidon että hoidon hintojen alentumiseen, josta on hyötyä veronmaksajille ja koko taloudelle.

Valvontaviranomainen katsoo myös, että valtiontuki on asianmukainen väline. Koska tuotanto-osaston ei koskaan ollut tarkoitus olla kaupallinen yhtiö, joka toimii avoimilla markkinoilla, se pystyi kantamaan virkamiehiin liittyvät korkeammat eläkekustannukset kärsimättä merkittävää taloudellista haittaa. Kun markkinat avattiin palveluntarjoajille kansallisen tieverkoston osalta ja siinä yhteydessä muunnettiin aikaisemmin valtiolle kuulunut osasto kaupalliseksi yritykseksi, sen työvoimakustannukset oli yhdenmukaistettava kilpailijoiden kustannusten kanssa. Tätä taustaa vasten valtiontuki on asianmukainen väline kaupallisen yrityksen vapauttamiseksi niistä kustannuksista, jotka aiheutuivat aikaisemman valtion osaston uudelleenjärjestelystä. Kannustavasta vaikutuksesta ja välttämättömyydestä valvontaviranomainen toteaa, että ilman valtion rahoitusta Mesta AS:n kustannukset eivät vastaisi kilpailijoiden kustannuksia ja yrityksellä olisi vaikeuksia kilpailla ansioillaan. Sen vuoksi valtion rahoitus oli välttämätöntä, ja sillä oli kannustava vaikutus.

Tältä osin valvontaviranomainen toteaa, että verrattuna alun perin siirrettyyn henkilöstöön (4 750 työntekijää) vuonna 2003, työvoimaa on asteittain vähennetty 3 296 työntekijään vuonna 2005 ja 3 237 työntekijään vuonna 2006, ja vuonna 2007 työvoiman määrä oli 3 032 (198). Tämä merkitsee sitä, että toimenpiteillä on ollut toivottu vaikutus.

Valtion rahoitus kyseessä oleville toimenpiteille on oikeasuhteista, koska se rajoittuu ne kustannukset ylittäviin lisäkustannuksiin, jotka Mesta AS:n olisi pitänyt kattaa (keskimäärin) yksityisillä markkinoilla sovellettavin ehdoin palkatuista työntekijöistä.

Mitä tulee valtion rahoitukseen jäljellä olevien rakenneuudistus- ja uudelleenjärjestelykustannusten eli muuttoihin, työmatkoihin, toimistojen/ tukitoimintojen muuttoihin ja arkistojen siirtoon Mesta AS:n perustamispäivän jälkeen liittyvien kustannusten kattamiseen, valvontaviranomainen ei ole pystynyt tunnistamaan tekijöitä, jotka osoittaisivat toimenpiteiden liittyvän rasitteisiin, jotka syntyivät markkinoiden ollessa vielä suljettuja. Päinvastoin nämä toimenpiteet liittyvät kustannuksiin, joita aiheutuu tavallisesti yrityksen aloittaessa toimintansa, ja sen vuoksi tällaisten kustannusten siirtyminen ei vaikuttaisi Mesta AS:n kilpailukykyyn markkinoilla muihin yrityksiin verrattuna. Koska valvontaviranomainen ei voi yhdenkään muun määräyksen nojalla katsoa näiden toimintatukea sisältävien toimenpiteiden soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, valvontaviranomainen on päätellyt, että toimenpiteet (muutot, työmatkat, toimistojen/tukitoimintojen muutot ja arkistojen siirto) eivät sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.

3.2   SIIRTYMÄSOPIMUKSET

i)   Rakennussopimukset

Valvontaviranomainen katsoo, että siltä osin kuin hinnat, joilla rakennussopimukset siirrettiin Mesta AS:lle, ylittivät markkinahinnan ja siten sisälsivät valtiontukea, tämä tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan. Tämä päätelmä perustuu siihen, että vaihtoehtona ollut markkinahintojen selvittäminen käynnistämällä avoin tarjouskilpailu keskeneräisistä rakennusurakoista ei ollut käytännöllinen ratkaisu. Keskeneräiset työt olisi pitänyt keskeyttää ja ne olisivat mahdollisesti siirtyneet uudelle urakoitsijalle. Tämä ei pelkästään olisi lisännyt huomattavasti urakan kustannuksia vaan merkinnyt myös mahdollisesti merkittäviä viivästyksiä. Toiseksi tielaitos oli palkannut useita aliurakoitsijoita suorittamaan osan meneillä olevista rakennusurakoista. Jos olisi käynnistetty julkiset tarjouskilpailut, tällaiset aliurakoitsijoiden sopimukset olisi täytynyt päättää, mikä olisi merkinnyt myös lisäkustannuksia. Kolmanneksi kaikki rakennusurakat olivat kestoltaan melko rajoitettuja ja päättyisivät jo kahden vuoden sisällä.

Kaikista näistä syistä valvontaviranomainen katsoo, että Mesta AS:lle siirrettyjen rakennussopimusten hintoihin sisältyvä vähäinen määrä mahdollista valtiontukea soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.

ii)   Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat sopimukset

Norjan viranomaiset ovat väittäneet, että Mesta AS:n hyväksi toteutetut toimenpiteet ovat korvausta kustannuksista, joita Mesta AS:lle aiheutui sille osoitetuista ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista julkisen palvelun velvoitteista.

Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta, valtion omistusosuutta yrityksissä ja tukea julkisille yrityksille koskevien valtiontukisuuntaviivojen (”julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevat suuntaviivat”) mukaan julkisista palveluista maksettava korvaus voidaan julistaa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, jos julkisen palvelun velvoite on i) aito ja selvästi määritelty, ii) julkisen palvelun velvoitteesta on määrätty säädöksessä ja iii) korvauksen määrä ei ylitä sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi (eli sen on oltava oikeasuhteinen), kun otetaan huomioon tähän liittyvät tulot ja kyseisen velvoitteen täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto (199).

Kuten myös julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa todetaan, valvontaviranomainen muistuttaa, että EFTA-valtioilla on paljon harkintavaltaa sen suhteen, millaiset palvelut voidaan luokitella yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi (200).

Valvontaviranomainen katsoo, että Mesta AS:lle on osoitettu aitoja ja selvästi määriteltyjä julkisen palvelun velvoitteita säädöksessä, jossa yksilöidään kyseiset velvoitteet.

Valvontaviranomainen panee merkille, että teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevat siirtymäsopimukset on määrätty Mesta AS:n hoidettaviksi rajoitetuksi aikaa sen varmistamiseksi, että avattaessa (kansallisen tieverkoston) teiden ylläpidon ja hoidon markkinat kilpailulle toiminnot suoritetaan siten, että tielaitos pystyy valvomaan riittävässä määrin tie- ja liikenneturvallisuutta. Mesta AS:lle määrätyt velvollisuudet on yksilöity ja kuvailtu selvästi tielaitoksen julkaisemassa standardisointiraportissa, jossa esitetään julkisen palvelun velvoitteen tasoa ja/tai siihen liittyviä toimia koskevat konkreettiset vaatimukset. Kansallisen tieverkoston ylläpito ja hoito on perusteltu valtion julkinen tehtävä, ja se noudattaa komission päätöksentekokäytäntöä, joka koskee julkisen palvelun velvoitteita teiden ja tunneleiden ylläpitoon (201). Lisäksi tarkasteltavana olevassa asiassa julkisen palvelun velvoitteet asetetaan vain siirtymäkauden ajaksi (vuoteen 2006 asti) sen varmistamiseksi, että tielaitos pystyy riittävässä määrin valvomaan tie- ja liikenneturvallisuutta. Tämä vahvistaa julkisen palvelun tehtävän ja tielaitoksen valvontavastuun välisen yhteyden. Tehtävän asettamisen osalta voidaan todeta, että velvollisuus suorittaa standardien mukaisia ylläpito- ja hoitotöitä on asetettu Mesta AS:lle kussakin Mesta AS:n ja valtion (tielaitoksen ominaisuudessa) välisessä sopimuksessa (202).

Yleinen sääntö julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevien suuntaviivojen mukaan on se, että korvauksen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on välttämätöntä julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, kun otetaan huomioon velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto.

Tältä osin julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa edellytetään, että ainoastaan julkisen palvelun velvoitteeseen liittyvät kustannukset otetaan huomioon ja että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen ja muiden toimintojen kustannukset erotetaan toisistaan. Lisäksi investointeihin liittyvät kustannukset voidaan ottaa huomioon, jos ne ovat välttämättömiä julkisen palvelun velvoitteen täyttämiseksi.

Toimitettujen tietojen perusteella valvontaviranomainen katsoo, että julkisten palvelujen tarjoamisesta aiheutuvat kustannukset on ilmoitettu oikein, koska Mesta AS piti erillistä kirjanpitoa teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevista siirtymäsopimuksista. Lisäksi se, että Mesta AS jakoi pääomasijoitukset suhteessa kyseisistä sopimuksista saatuihin tuloihin, noudattaa myös julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa vahvistettuja sääntöjä. Tämän perusteella valvontaviranomainen katsoo, että 100 prosentin rahoitus kattamaan kustannukset, joita Mesta AS:lle aiheutui teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten nojalla tarjotuista palveluista, noudattaa julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevia suuntaviivoja.

Kohtuullisen tuoton määrittämisen osalta julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa määrätään, että julkisen palvelun tarjoajan todellinen tuottoaste ei saa ylittää kyseisellä alalla viime vuosina keskimääräistä tuottoastetta. Toisin sanoen Mesta AS:n todella saavuttamaa tuottoastetta on verrattava vertailuarvoon tai yhteiseen nimittäjään alalla.

Valvontaviranomainen on tarkastellut Norjan viranomaisten ilmoittamaa 8,42 prosentin ”viitetuottoastetta” (taulukko jäljempänä), jota viranomaisten mukaan olisi käytettävä tuottoasteen vertailuasteena teiden ylläpidon ja hoidon alalla. Valvontaviranomainen katsoo, että viitetuottoasteen osatekijät perustuvat markkinatekijöihin. Ensinnäkin valvontaviranomainen on ottanut huomioon, että beeta-arvo 1 on 15 muun teiden ylläpidon ja hoidon alalla toimivan yrityksen keskimääräinen beeta-arvo. Toiseksi 5 prosentin markkinariskipreemio on alan muiden toiminnanharjoittajien soveltaman vaihteluvälin (3–6 prosenttia) sisällä ja PWC:n Mesta AS:stä vuonna 2008 laaditussa raportissa käyttämän riskipreemion vaihteluvälin sisällä. Kolmanneksi tuottoaste perustuu samaan menetelmään kuin 6,7 prosentin tuottoaste, jota valtio edellyttää Mesta AS:ään tekemästään kokonaissijoituksesta (mukaan lukien sekä teiden rakennus- että ylläpito- ja hoitotoiminnot). Neljänneksi beeta-arvo on keskiarvo vuosilta 2002–2007, joiden aikana Mesta AS on tarjonnut julkisia palveluja.

Viitetuottoasteen muodostuminen

Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WAAC)

| Riskitön korko (203) ennen veroja | 3,85 % |
| --- | --- |
| Markkinaehtoinen riskipreemio (204) | 5,00 % |
| Kokonaispääoman beeta | 0,90 |
| Nettovelka / oma pääoma |
| Oman pääoman beeta | 1 |
| Oman pääoman kustannus verojen jälkeen | 8,85 % |
| Vieraan pääoman kustannus |
| Riskitön korko ennen veroja | 3,85 % |
| Lainapreemio | 2,50 % |
| Vieraan pääoman kustannus ennen veroja | 6,35 % |
| Verokanta | 28 % |
| Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen | 4,57 % |
| Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WAAC) |
| Oman pääoman kustannus | 8,85 % |
| Oman pääoman osuus | 90 % |
| Oman pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen | 8,00 % |
| Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen | 4,6 % |
| Vieraan pääoman osuus | 10 % |
| Vieraan pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen | 0,5 % |
| Kokonaispääoman WACC verojen jälkeen | 8,42 % |

Riskitön korko (203) ennen veroja

3,85 %

Markkinaehtoinen riskipreemio (204)

5,00 %

Kokonaispääoman beeta

0,90

Nettovelka / oma pääoma

Oman pääoman beeta

1

Oman pääoman kustannus verojen jälkeen

8,85 %

Vieraan pääoman kustannus

Riskitön korko ennen veroja

3,85 %

Lainapreemio

2,50 %

Vieraan pääoman kustannus ennen veroja

6,35 %

Verokanta

28 %

Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen

4,57 %

Painotettu keskimääräinen pääomakustannus (WAAC)

Oman pääoman kustannus

8,85 %

Oman pääoman osuus

90 %

Oman pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen

8,00 %

Vieraan pääoman kustannus verojen jälkeen

4,6 %

Vieraan pääoman osuus

10 %

Vieraan pääoman painotettu kustannus verojen jälkeen

0,5 %

Kokonaispääoman WACC verojen jälkeen

8,42 %

8,42 prosentin viitetuottoaste perustuu beetaan, joka on 1. Beeta on vahvistettu ottaen huomioon

| — | 15 vastaavan yrityksen (kuten Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beeta-arvot 40 kuukauden aikana (205) |
| --- | --- |

—

15 vastaavan yrityksen (kuten Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) beeta-arvot 40 kuukauden aikana (205)

| — | tuottoaste on korreloitu Morgan Stanleyn ”All Country World Index” -indeksin mukaan (206) |
| --- | --- |

—

tuottoaste on korreloitu Morgan Stanleyn ”All Country World Index” -indeksin mukaan (206)

| — | oman pääoman osuuden katsotaan noudattavan alan keskimääräistä tasoa (15 vastaavan yrityksen perusteella) (207). |
| --- | --- |

—

oman pääoman osuuden katsotaan noudattavan alan keskimääräistä tasoa (15 vastaavan yrityksen perusteella) (207).

Mesta AS:n todellisen tuottoasteen ja (8,42 %:n) viitetuottoasteen vertailu vuosina 2003–2006 (ks. taulukko jäljempänä) osoittaa, että Mesta AS sai ylikorvausta 66,4 miljoonaa Norjan kruunua. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että tätä määrää on pidettävä julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevissa suuntaviivoissa tarkoitettuna ylikorvauksena. Valvontaviranomainen panee merkille, että tämän ylikorvausmäärän laskennassa on jo otettu huomioon se, että Mesta AS:llä oli (julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevien suuntaviivojen mukaisesti) mahdollisuus siirtää yhtenä vuonna saatu ylikorvaus (208) seuraavalle vuodelle.

Tuottoaste

| | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mesta AS: tuottoaste | 10,86 % | 6,15 % | 9,98 % | 14,5 % | |
| Viitetuottoaste | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | 8,42 % | |
| Tuoton ylijäämä | 2,44 % | –2,27 % | 1,56 % | 6,08 % | |
| Tuoton ylijäämä (miljoonaa Norjan kruunua) | 44,8 | –46,4 | 22,5 | 45,5 | 66,4 |

2003

2004

2005

2006

Yhteensä

Mesta AS: tuottoaste

10,86 %

6,15 %

9,98 %

14,5 %

Viitetuottoaste

8,42 %

8,42 %

8,42 %

8,42 %

Tuoton ylijäämä

2,44 %

–2,27 %

1,56 %

6,08 %

Tuoton ylijäämä (miljoonaa Norjan kruunua)

44,8

–46,4

22,5

45,5

66,4

Edellä esitetyn perusteella valvontaviranomainen katsoo, että ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan edellytykset täyttyvät julkisen palvelun velvoitteen olemassaolon ja sen tehtäväksi antamisen osalta teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten tapauksessa. Mesta AS on kuitenkin saanut ylikorvausta 66,4 miljoonaa Norjan kruunua, minkä vuoksi valvontaviranomainen on päätellyt, että Mesta AS:lle julkisen palvelun velvoitteista maksettu korvaus ei ole oikeasuhteinen ja että kyseinen ylikorvaus ei sen vuoksi ole yhdenmukainen ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan kanssa.

3.3   ASIAKIRJA- JA REKISTERÖINTIMAKSU

Mitä tulee asiakirja- ja rekisteröintimaksusta vapauttamisen seurauksena Mesta AS:lle myönnettyyn valtiontukeen, Norjan viranomaiset eivät ole väittäneet, että tällainen tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan. Valvontaviranomainen on kuitenkin tarkastellut mahdollisuuksia katsoa tuki ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi. Valvontaviranomainen panee merkille, että yhtäkään ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan poikkeuksista ei voida soveltaa, sillä tarkasteltavana olevan tuen tavoitteena ei ole mikään säännöksissä luetelluista tavoitteista. Vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksusta ei ole sosiaalista tukea yksittäisille kuluttajille eikä tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi. Toiseksi tukitoimenpidettä voidaan pitää ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, jos sen tarkoituksena on edistää taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Koska Norjan aluetukikartassa ei kuitenkaan ole määritelty tällaisia alueita, 61 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ei voida soveltaa tähän tapaukseen. Kolmanneksi ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan poikkeusta ei voida soveltaa, sillä kyseessä olevan tuen tavoitteena ei ole edistää Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen toteutumista tai Norjan taloudessa olevan vakavan häiriön poistamista. Lopuksi valvontaviranomainen ei ole löytänyt syytä katsoa, että ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa asetettua poikkeusta, jonka mukaan valtiontuki voidaan katsoa ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, jos se myönnetään tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen eikä se muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, voidaan soveltaa kyseessä olevaan tukeen.

Koska yhtäkään poikkeuksista ei voida soveltaa, valvontaviranomainen katsoo, että vapautuksena asiakirja- ja rekisteröintimaksusta myönnetty tuki ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan. Tämä valvontaviranomaisen päätelmä noudattaa valvontaviranomaisen kantaa 14 päivänä joulukuuta 2005 tehdyssä päätöksessä, jossa valvontaviranomainen katsoi samalla tavoin, että vapautukset asiakirja- ja rekisteröintimaksusta eivät sovellu ETA-sopimuksen toimintaan (209).

4.   PÄÄTELMÄT

Edellä esitetyn arvioinnin perusteella valvontaviranomainen katsoo, että rakenneuudistustoimenpiteisiin, jotka muodostuvat varhaiseläkkeestä, virkamiesten eläkeoikeuksien ja erityisen eläkeiän tilapäisestä säilyttämisestä sekä palkan korvauksesta (tai vaihtoehtoisista toimenpiteistä), sisältyy ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.

Edellä esitetyistä syistä valvontaviranomainen katsoo, että Mesta AS:lle seuraaviin toimenpiteisiin myönnetty valtiontuki ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan:

| i) | muutto- ja työmatkakustannukset |
| --- | --- |

i)

muutto- ja työmatkakustannukset

| ii) | toimistojen/tukitoimintojen muutoista ja arkistojen siirrosta 1 päivän tammikuuta 2003 jälkeen aiheutuneet kustannukset |
| --- | --- |

ii)

toimistojen/tukitoimintojen muutoista ja arkistojen siirrosta 1 päivän tammikuuta 2003 jälkeen aiheutuneet kustannukset

| iii) | Mesta AS:n vapauttaminen asiakirja- ja rekisteröintimaksusta ja |
| --- | --- |

iii)

Mesta AS:n vapauttaminen asiakirja- ja rekisteröintimaksusta ja

| iv) | Mesta AS:n teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten nojalla suorittamista julkisista palveluista maksettu 66,4 miljoonan Norjan kruunun ylikorvaus. |
| --- | --- |

iv)

Mesta AS:n teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten nojalla suorittamista julkisista palveluista maksettu 66,4 miljoonan Norjan kruunun ylikorvaus.

Koska näistä toimenpiteistä ei ilmoitettu valvontaviranomaiselle, tämä tuki on valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan f alakohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea. Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 14 artiklasta seuraa, että valvontaviranomainen tekee päätöksen, jonka mukaan ETA-sopimuksessa vahvistettujen valtiontukisääntöjen kanssa yhteensopimaton sääntöjenvastainen tuki on perittävä takaisin edunsaajilta,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Mesta AS:lle myönnetty valtiontuki, joka liittyy varhaiseläkkeeseen, virkamiesten eläkeoikeuksien ja erityisen eläkeiän tilapäiseen säilyttämiseen sekä palkan korvaukseen (tai vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin), soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan.

Mesta AS:lle myönnetty valtiontuki, joka liittyy i) muutto- ja työmatkakustannuksiin, ii) toimistojen/tukitoimintojen muuttoihin ja arkistojen siirtoihin 1 päivän tammikuuta 2003 jälkeen, iii) Mesta AS:n vapauttamiseen asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta, ja iv) Mesta AS:n teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevien siirtymäsopimusten nojalla suorittamista julkisista palveluista maksettuun 66,4 miljoonan Norjan kruunun ylikorvaukseen, ei sovellu ETA-sopimuksen toimintaan.

2 artikla

Norjan viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun, Mesta AS:lle sääntöjenvastaisesti maksetun tuen perimiseksi takaisin Mesta AS:ltä.

3 artikla

Takaisinperintä on suoritettava viipymättä kansallisen oikeuden mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano. Takaisinperittävään tukeen on sisällytettävä korko ja koronkorot, jotka lasketaan siitä päivästä alkaen, jona tuki asetettiin Mesta AS:n käyttöön, tuen takaisinperintäpäivään asti. Korko on laskettava EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL 9 artiklan mukaisesti.

4 artikla

Norjan viranomaisten on ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle päätöksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta.

5 artikla

Tämä päätös on osoitettu Norjan kuningaskunnalle.

6 artikla

Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

Tehty Brysselissä 7 päivänä lokakuuta 2009.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Rakel SURLIEN

Kollegion jäsen

Kurt JAEGER

Kollegion jäsen

---

(1)  Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

1

(2)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

2

(3)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

3

(4)  Jäljempänä ’pöytäkirja 3’.

4

(5)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, valvontaviranomainen hyväksynyt ja antanut 19. tammikuuta 1994 (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994, s. 1), jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla (http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines).

5

(6)  Päätös N:o 195/04/KOL, tehty 14 päivänä heinäkuuta 2004 (EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26, 25.5.2006, s. 1). Päätöksen konsolidoitu toisinto on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla (http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltexts).

6

(7)  Julkaistu EUVL:ssä C 310, 20.12.2007, s. 5, ja ETA-täydennysosassa N:o 61, 20.12.2007.

7

(8)  Statens vegvesen.

8

(9)  Kirjeenvaihdosta on yksityiskohtaisempia tietoja muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä N:o 350/07/KOL, jota koskeva tiivistelmä on julkaistu EUVL:ssä C 310, 20.12.2007, s. 5, ja ETA-täydennysosassa N:o 61, 20.12.2007. Päätöksen koko teksti on julkaistu valvontaviranomaisen verkkosivustolla (www.eftasurv.int).

9

(10)  Julkaisutiedot mainitaan edellä olevassa alaviitteessä.

10

(11)  Kirjeen liitteet: tapahtumat nro 523838–523841.

11

(12)  Ensimmäinen asiaa koskeva ehdotus sisältyi asiakirjaan St.prp. nr.1 Tillegg nr. 4 (2001–2002). Ehdotusta tarkennettiin asiakirjassa St.prp. nr.1 Tillegg nr.1 (2002–2003), jonka otsikko oli ”Om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap” ja joka koski tielaitoksen tuotantotoimintojen siirtämistä valtion omistamaan yhtiöön.

12

(13)  Asiakirjan Ot.prp. nr.6 (2002–2003) ”Om lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”, joka koski tielaitoksen tuotantotoimintojen siirtämistä valtion omistamaan yhtiöön, 2 jakso.

13

(14)  Noin 250 työntekijää jäisi valtion hallintoon, ks. asiakirjan St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.2 jakso.

14

(15)  Kauppa- ja teollisuusministeriön kirje, päivätty 28.8.2009 (tapahtuma nro 528656).

15

(16)  Asiakirjan St. prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.2 jakso, jossa viitataan työvoiman vähentämiseen 3 600 työntekijään jo vuonna 2003 mutta jossa myös osoitetaan, että kokonaisvähennys olisi noin 1 700 (käyttämällä varhaiseläkettä noin 1 000 henkilön tapauksessa, erityistä eläkeikää noin 275 henkilön tapauksessa ja tarjoamalla palkan korvausta noin 450 henkilölle).

16

(17)  Virkamieseläke on käännetty sanasta ”tjenestepensjonsordning”.

17

(18)  Käännetty ilmaisusta ”Opprettholdelse av særaldersgrense”.

18

(19)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso.

19

(20)  Käännös sanasta ”Ventelønn”.

20

(21)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5.1 jakso.

21

(22)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso.

22

(23)  Mesta AS sai 357 miljoonaa Norjan kruunua vuonna 2003, 356,5 miljoonaa Norjan kruunua vuonna 2004 ja 280 miljoonaa Norjan kruunua vuonna 2005, ks. asiakirja St.prp. nr. 1 (2005–2006). Norjan viranomaiset ovat korjanneet kaikki viittaukset 993,5 miljoonaan Norjan kruunuun 993,6 miljoonaksi Norjan kruunuksi.

23

(24)  St.prp. nr. 1 (2008–2009).

24

(25)  Viranomaiset toteavat, että Mesta AS:n toiminta on ollut sen perustamisen jälkeisten kolmen ensimmäisen vuoden aikana odotettua kannattavampaa, ks. parlamentin valkoinen kirja ”Stortingsmelding nr. 13 (2006–2007)”.

25

(26)  Laki nro 84, annettu 13.12.2002 (”lov om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

26

(27)  Tiivistelmä Norjan viranomaisten ja ammattiyhdistysten kokouksesta, päivätty 4.6.2002 (tapahtuma nro 455878).

27

(28)  Ne käyvät ilmi myös asiakirjasta St.prp. Nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003).

28

(29)  Kauppa- ja teollisuusministeriön 28.8.2009 päivätyn kirjeen 1.4 jakso (tapahtuma nro 528656).

29

(30)  Virkamiesten oikeudet vahvistetaan virkamieslaissa (”Lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn”).

30

(31)  Laki valtion eläkerahastosta; ”Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse”.

31

(32)  Laki erityisestä eläkeiästä; ”Lov 21. desember 1956 nr. 1 om aldersgrenser for offentlige tjenestemenn m. fl.”, jota sovelletaan ainoastaan SPK:n jäseniin. Suurkäräjät teki asiakirjaa St.prp. nr. 38 (1994–95) koskeneissa neuvotteluissa päätöksen lain soveltamisesta tiettyihin tuotanto-osaston ammattiluokkiin (”1 116 Spesialarbeider, 1 117 Fagarbeider, 1 119 Formann, 1 122 Førstekokk, 1 130 Renholdsbetjent, 1 203 Fagarbeider med fagbrev and 1 081 Sjåfør”).

32

(33)  Kauppa- ja teollisuusministeriön 28.8.2009 päivätyn kirjeen 1.3 jakso (tapahtuma nro 528656).

33

(34)  Tämän oikeuden laajuus ei kuitenkaan ole täysin selvä, ks. kyseisenä ajankohtana voimassa ollut aikaisempi laki työntekijöiden suojasta; ”Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”.

34

(35)  Työntekijöiden suojaa koskeva laki; ”Lov 4. februar 1977 nr. 4 om arbeidervern og arbeidsmiljø”, 73B jakso.

35

(36)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.1 jakso ja myös kauppa- ja teollisuusministeriön 28.8.2009 päivätyn kirjeen 1.3 jakso (tapahtuma nro 528656).

36

(37)  Norjan viranomaiset ovat todenneet, että jos Mesta AS päättää säilyttää virkamieseläkeoikeudet vuoden 2007 jälkeen, yrityksen on itse katettava kustannukset eikä valtio maksa sille takaisin tällaisia kustannuksia.

37

(38)  Yleensä jäsenyys ei ole avoin työntekijöille, jotka eivät ole valtion palveluksessa, mutta Norjan viranomaiset kehottivat SPK:ta tekemään poikkeuksen tästä periaatteesta valtion eläkerahastoa koskevan lain (”Lov 28. juli 1949 nr. 26 om Statens Pensjonskasse”) erään määräyksen perusteella. Mestan jäsenyyshakemuksessa ei viitattu edellä mainittuun aikarajoitukseen.

38

(39)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso. Alkuperäistä summaa ei ollut tarkoitettukaan kiinteäksi summaksi, koska maksettavan vuotuisen eläkemaksun parametrit (joita SPK arvioi prosenttiosuutena eläkkeen oikeuttavista tuloista) vaihtelevat. Maksun suuruuteen vaikuttavia tekijöitä ovat maksuprosentti ja työnantajien maksut valtion vakuutusvirastolle.

39

(40)  St.prp. nr. 1 (2007–2008) s. 161.

40

(41)  Erityistä eläkeikää koskevaa järjestelyä sovellettaisiin näin ollen vuoden 2012 loppuun.

41

(42)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso.

42

(43)  St.prp. nr. 1 (2007–2008) s. 161.

43

(44)  St.prp. nr. 1 (2002–2003).

44

(45)  Asiakirjan St.prp. nr 1 (2002–2003) 4.3 jakso.

45

(46)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso.

46

(47)  St.prp. nr. 1 (2007–2008) s. 161.

47

(48)  St.prp. nr.1 Tillegg nr.1 (2002–2003).

48

(49)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 5 jakso.

49

(50)  St.prp. nr. 1 (2007–2008) s. 161.

50

(51)  Esimerkiksi silloin kun viikolla on vuokra-asunto.

51

(52)  Lukuun ottamatta arkistoja, joita koskee erillinen kustannuserä.

52

(53)  Norjan viranomaiset ovat muuttaneet menettelyn aloittamispäätöksessä tältä osin esitettyä selvitystä. Toisin kuin menettelyn aloittamispäätöksessä todettiin, tämä kustannuserä ei koske tuotanto-osaston omistamia ja Mesta AS:lle siirrettyjä alueita vaan ainoastaan työlaitteita, jotka on jätetty maantieverkoston rakennuskohteisiin.

53

(54)  Käyttökelvottomien koneiden ja muiden laitteiden yksilöinnistä vastasi Mesta AS:n koneosasto logistiikka- ja hankintaosaston johtajan valvonnassa. Mestan tilintarkastaja vahvisti, että varojen käytössä noudatettiin sisäisiä ohjeita (jotka perustuvat lainsäädännön valmisteluasiakirjoihin, kuten asiakirjaan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)).

54

(55)  Ks. Norjan viranomaisten 6.7.2009 päivätyn kirjeen liite 3 (tapahtuma nro 523766).

55

(56)  Ks. Norjan viranomaisten 6.10.2006 päivätyn kirjeen liite 3 (tapahtumat nro 392699 ja 392700).

56

(57)  13.12.2002 (”lov 13. desember 2002 om omdanning av Statens vegvesens produksjonsvirksomhet til statlig aksjeselskap”).

57

(58)  Virkamieslaki (”lov 4. mars 1983 om statens tjenestemenn”).

58

(59)  Asiakirjan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003) 4.4 jakso. Norjan viranomaiset ovat todenneet, että vaikka valtiolla on velvollisuus maksaa palkan korvausta suoraan siihen oikeutetuille henkilöille, valtio vaatii, että kustannukset peritään Mesta AS:ltä, joka puolestaan on saanut valtiolta rahoitusta oman pääoman muodossa kyseisten kustannusten kattamiseen.

59

(60)  Norjan viranomaisten lokakuussa 2002 toimittaman Ernst & Youngin arvonmäärityksestä laatiman raportin 3.2.2.8 jakso.

60

(61)  Norjan viranomaiset ovat todenneet, että ne tekivät virheen ilmoittaessaan ensin, että kustannusten rahoittamiseksi annettu summa oli 512 miljoonaa Norjan kruunua, ks. menettelyn aloittamispäätöksen I osan 2.2 kohdan v alakohta.

61

(62)  Vaihtoehtoisten järjestelyjen toteuttamiseen sisältyi myös erilaisia hallinnollisia kustannuksia.

62

(63)  Raportin alkuperäinen nimi on ”Åpningsbalanse”.

63

(64)  ”Regnskapsloven”.

64

(65)  Tähän sisältyy poistoaikoja ja arvonlisäveron käsittelyä koskevien erojen huomioiminen.

65

(66)  Raportin alkuperäinen nimi on ”Åpningsbalanse”.

66

(67)  Raportin sivu 11.

67

Raportin alkuperäinen nimi on ”Åpningsbalanse Supplering: Verdivurdering av eiendeler”.

(68)  Sen vuoksi tämä lähestymistapa perustui yksittäisten omaisuuserien arvostukseen.

68

(69)  Ernst & Youngin 11.11.2008 lähettämässä sähköpostissa esitettyjen tietojen perusteella (tapahtuma nro 512771).

69

(70)  Tässä luvussa otetaan huomioon suunnitellut myynnit. Jos suunniteltuja myyntejä ei oteta huomioon, arvo olisi 420 miljoonaa, 486 miljoonaa ja 240 miljoonaa Norjan kruunua. 100 kiinteistöä 375 kiinteistöstä tarkastettiin.

70

(71)  Oikaisuja tehtiin niiden kiinteistöjen osalta, joiden luultiin olevan tielaitoksen omistuksessa mutta jotka olivat ainoastaan vuokrakiinteistöjä – ja päinvastoin.

71

(72)  Ernst & Young on vahvistanut, että siirrettäväksi valittujen kiinteistöjen arvo on 331 miljoonaa Norjan kruunua.

72

(73)  Raportin norjankielinen nimi on ”Verdivurdering”.

73

(74)  ”Sysselsatt kapital”.

74

(75)  Diskontattua kassavirtaa koskeva raportti perustuu siihen, että työvoimaa vähennetään.

75

(76)  Se muodostuu riskittömästä 6 prosentin korosta ennen veroja, tai 4,2 prosentin korosta verojen (28 %) jälkeen, 2,1 prosentin riskipreemiosta verojen jälkeen (0,35 % 6 %:sta) ja 0,4 %:n oikaisusta velan tappiopreemion osalta. Se on laskettu ”Capital asset pricing model (CAPM)” -mallin perusteella. Varojen odotettu tuotto (R) = riskitön korko (r) + beeta (b) × {markkinaportfolion odotettu tuotto – riskitön korko (r)}.

76

(77)  Eli omaisuuserien nettoarvo.

77

(78)  ”Lov 13. juni 1997 nr. 44 om aksjeselskaper”, 2–6 § (1)(4). Ernst & Young on todennut seuraavaa: ”Da samlet verdi var estimert til NOK600m, var det basert på Aksjelovens krav om at egenkapitalen ikke kan oppføres med en samlet verdi som overstiger verdien av virksomheten totalt sett, ansett nødvendig å foreta en nedjustering av verdien av de tilførte eiendeler.”; tapahtuma nro 512771.

78

(79)  Ernst & Young on todennut, että ero 619 miljoonan ja 600 miljoonan välillä oli merkityksetön; tapahtuma nro 512771.

79

(80)  Tästä kaluston osuus oli 747 miljoonaa Norjan kruunua, kiinteistöjen 331 miljoonaa Norjan kruunua ja muiden omaisuuserien 59 miljoonaa Norjan kruunua.

80

(81)  Joulukuun 12 päivänä 2002 päivätty raportti ehdotetun arvostuksen ja avaavan taseen arvioinnista. Vaikka Deloitte & Touche esitti joitakin epäilyjä diskontatun kassavirran arvostusmenetelmästä, se päätteli, että se antoi parhaan mahdollisen arvion omaisuuserien arvosta ja sitä voitaisiin käyttää liiketoimintaan liittyvien omaisuuserien tarkistuksessa alaspäin.

81

(82)  Kaluston ja kiinteistöjen lisäksi muita omaisuuseriä oli 102 miljoonan Norjan kruunun arvosta.

82

(83)  Sisäisten ohjeiden nimi oli ”Oppgave-og rollefordeling, avtaleformer mellom myndighet og produksjon”.

83

(84)  Norjan viranomaisten sisäisten ohjeiden 2 ja 5 luvun tulkintaa koskevien selitysten mukaisesti.

84

(85)  Tätä tukevat esimerkiksi sisäisten ohjeiden 3.3 ja 8 luvut.

85

(86)  Toisin kuin menettelyn aloittamispäätöksessä todettiin, ei myöskään ollut jälkitarkistusmekanismia.

86

(87)  Nämä 102 sopimusta perustuivat tuotanto-osaston ja tielaitoksen välisiin 67 ylläpitoa ja hoitoa koskevaan sopimukseen.

87

(88)  Ks. menettelyn aloittamispäätöksen 2.4 jakson C kohta.

88

(89)  Ero on seurausta useampien desimaalien sisällyttämisestä päivitettyyn lukuun. Luvut edustavat sopimusten jäljellä olevia arvoja hetkellä, jolloin sopimukset siirrettiin tuotanto-osastolta Mesta AS:lle.

89

(90)  Veidekke ASA on laskenut Excel-taulukossa esitetyt hinnat vuotuisiksi hinnoiksi, jotta olisi mahdollista arvioida niitä ja tarjouskilpailuissa tarjottuja hintoja.

90

(91)  Luvut poikkeavat hieman Veidekke ASA:n toimittamista luvuista.

91

(92)  ”Rapport nr. 110 ’Produksjonsavdelingens konkurranseevne Drift og vedlikehold, Statens vegvesen Akershus’ ”.

92

(93)  Tien pituutta ja kilometrihintaa koskevat tiedot ovat peräisin 19.10.2000 päivätystä raportista, joka koskee suurkäräjien liikennekomitean ja asfalttialan yrittäjien yhdistyksen kokousta.

93

(94)  Raportissa ilmoitettu Nedre Romerikea koskevan sopimuksen hinta eroaa kuitenkin Norjan viranomaisten toimittamasta hinnasta.

94

(95)  ”Spørsmål fra Samferdselskomiteen om St.meld. nr. 46 (1999–2000) Nasjonal transportplan 2002–2011”. ”Spørsmål 28: Konkurransesituasjonen mellom Statens vegvesens produksjonsvirksomhet og den private asfaltbransjen”. Kysymys (nro 28) ja vastaus löytyvät asiakirjasta Innst.S. nr. 119 (2000–2001), 9.2.2001, s. 183. Kysymys oli osa taustaa liikennekomitean suositukselle, joka koskee asiakirjaa St.meld. Nr. 46 (1999–2000), joka hyväksyttiin 29.9.2000.

95

(96)  Siihen sisältyi sekä olemassa olevia että tulevia sopimuksia 10 vuoden aikana diskontatusta kassavirrasta.

96

(97)  Ernst & Young on todennut, että ”ottaen huomioon, että yksilöityjen omaisuuserien ja velkojen nettoarvo ylitti toimintojen nettoarvon, sopimuksille ei määritetty arvoa, joka olisi otettava huomioon avaavassa taseessa”; tapahtuma nro 523923.

97

(98)  Käytetään nimeä ”Håndbok 111”.

98

(99)  ”Standard for drift og vedlikehold” vuodelta 1999, päivitetty vuonna 2003. Joissakin maakunnissa (noin 20 %) paikalliset tielaitokset ovat poikenneet hieman standardisointiraportista paikallisten olosuhteiden vuoksi.

99

(100)  Ks. asiakirja ”Instruks for Statens vegvesen”, 27.5.2005.

100

(101)  Ks. tielaitoksen 4.12.2002 päivätty kirje, jossa todetaan seuraavaa: ”Kontraktene skal sikre forsvarlig drift og vedlikehold av vegnettet fram til jobbene kan utlyses ut i åpen konkurranse.” Ks. myös asiakirja St.prp. nr. 60 (2001–2002), jossa todetaan seuraavaa: ”Samtidig får forvaltningsdelen tid til å opparbeide kompetanse for å kunne meistre full konkurranseeksponering av vegvesenet sine oppgåver.”

101

(102)  Ks. luokkien selitykset edellä 2.4.1 kohdassa.

102

(103)  Norjan viranomaiset ovat todenneet, että tällainen lähestymistapa antaisi tienpidon markkinoilla jo toimiville yrityksille mahdollisuuden saada kokemusta ja tehdä investointeja.

103

(104)  Taulukot toimitettu tapahtumana nro 523924.

104

(105)  Kustannukset ovat ero tulojen ja voiton (ennen veroja) välillä.

105

(106)  WACC perustuu CAPM-malliin, joka on samankaltainen kuin malli, jota käytetään tuottoasteen määrittämisessä diskontatun kassavirran menetelmässä, ks. alaviite 76. WACC on yrityksen käyttämien eri rahoitusmuotojen kustannus, joka on painotettu niiden markkina-arvon perusteella. CAPM-mallia käytetään oman pääoman kustannusten arvioimiseksi, kun taas vieraan pääoman kustannukset arvioidaan riskittömän omaisuuserän kustannusten perusteella siten, että siihen lisätään lainapreemio ja otetaan huomioon verovähennykset.

106

(107)  Riskitön 3,85 prosentin korko perustuu valtion 5-vuotisten velkakirjojen (vuodet 2003–2007) tuottoon, vrt. Norjan keskuspankki.

107

(108)  Markkinaehtoinen riskipreemio osoittaa tuoton, jonka toiminnanharjoittajat vaativat osakkeilta verrattuna riskittömiin sijoituksiin. 5 prosentin suuruinen markkinaehtoinen riskipreemio perustuu siihen, että toiminnanharjoittajat vaativat yleensä 3–6 prosenttia. Se on 0,5 prosenttia korkeampi kuin PricewaterhouseCoopersin vuonna 2008 laatimassa raportissa ”Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” (”PWC:n vuoden 2008 raportti”) esitetty riskipreemio. PWC:n raportti laadittiin Mesta-konsernin perustamisen yhteydessä, ja sen tarkasti tilintarkastusyhtiö BDO Noraudit.

108

(109)  Tämä noudattaa PriceWaterhouseCoopersin parhaita arvostuskäytänteitä; ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

109

(110)  Ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

110

(111)  Ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

111

(112)  Lain 3 §.

112

(113)  Laki 1935 nro 2 (”Lov om tinglysing”) ja laki 1975 nro 59 (”Lov om dokumentavgift”).

113

(114)  Ensimmäiset ohjeet annettiin 21.5.1990 (”Rundskriv G-37/90 av 21.5.1990”).

114

(115)  Toiset ohjeet annettiin 27.6.2005 (”Rundskriv G-6/2005 av 27.6.2005”), ja ne tulivat voimaan 1.7.2005.

115

(116)  Päätös N:o 350/07/KOL, EUVL C 310, 20.12.2007, s. 5, ja ETA-täydennysosa N:o 61, 20.12.2007.

116

(117)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd v. komissio (Kok. 2004, s. II-917).

117

(118)  EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1, johdanto-osan 307–308 kappale.

118

(119)  Thommessenin paras arvio on 2,1 miljardia Norjan kruunua; rakennussopimusten osuus on 0,4 miljardia Norjan kruunua.

119

(120)  Ks. Destia-päätös, EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1.

120

(121)  Ks. myös asia N 483/2000 – Alankomaat.

121

(122)  Via Novan raportissa päätellään, että kilpailutettujen siirrettyjen sopimusten kustannustaso oli noin 32 prosenttia alhaisempi kuin vastaavien siirtymäkauden sopimusten kustannustaso.

122

(123)  Asiakirjassa St.prp. nr. 1 (2001–2002) todetaan, että ”valtion tiehallinnon kokemukset osoittavat, että kilpailu johtaa 1–15 prosentin voittoon teiden ylläpidon ja hoidon alalla ja 5–10 prosentin voittoon tienrakennuksen alalla”.

123

(124)  EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1, johdanto-osan 125 kappale.

124

(125)  EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1.

125

(126)  Päätös N:o 339/98/KOL, 3.12.1998.

126

(127)  EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1, johdanto-osan 234 kappale.

127

(128)  Virkamiesoikeuksien tilapäinen säilyttäminen oli hallituksen ja tuotanto-osaston työntekijöitä edustavien ammattiyhdistysten välinen sopimus.

128

(129)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd v. komissio (Kok. 2004, s. II-917).

129

(130)  Norjan viranomaiset ovat viitanneet myös valvontaviranomaisen Arcus-asiassa tekemään päätökseen, jossa valvontaviranomainen hyväksyi, että sellaisten kustannusten maksaminen, jotka liittyvät entisen (julkisen) omistajan sopimusvelvoitteisiin työntekijöitä kohtaan (samoin kuin tiettyjen käynnistyskustannusten, jotka ovat välttämättömiä yrityksen (Arcusin) sopeuttamiseksi markkinaolosuhteisiin), ei ole valtiontukea; ks. päätös N:o 339/98/KOL, 3.12.1998.

130

(131)  Raportin nimi on ”Ehdotetun arvostuksen ja avaavan taseen arviointi”.

131

(132)  Norjan viranomaiset viittaavat Combus-asiassa annettuun tuomioon sekä valvontaviranomaisen 3 päivänä joulukuuta 1998 asiassa Arcus tekemään päätökseen N:o 339/98/KOL. Ne huomauttavat, että Arcus-asiassa valvontaviranomainen totesi, että työvoiman vähentämiseen ja varhaiseläkkeisiin liittyvät kustannukset eivät olleet tukea, koska kustannukset liittyvät A/S Vinmonolopet-yhtiön sopimusvelvoitteisiin entisiä työntekijöitään kohtaan.

132

(133)  Ks. asiakirja St. prp. nr. 1 (2008–2009).

133

(134)  Norjan viranomaiset viittaavat Destia-asiaan Suomen tieliikelaitoksen rakenneuudistuksesta (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1).

134

(135)  Schjødtin väite, jonka mukaan yksityiset toiminnanharjoittajat suorittivat jo 30 prosenttia tällaisista urakoista, ei pidä paikkaansa. Vaikka onkin totta, että tuotanto-osasto (tielaitoksen kautta) oli palkannut aliurakoitsijoita (tilapäisesti) toteuttamaan rajattuja töitä, kuten lumenauraus, aliurakoitsijat eivät vastanneet itsenäisesti tietyistä julkisen tieverkoston osista.

135

(136)  Markkinat avattiin täydellisesti 1 päivänä syyskuuta 2006. Asteittaisen avaamisen taustalla oli tavoite säilyttää tieturvallisuus ja luoda kestävät markkinat.

136

(137)  Teiden ylläpitoa ja hoitoa koskevia sopimuksia ei myöskään voitu kilpailuttaa keskellä talvikautta 1 päivänä tammikuuta 2003.

137

(138)  Norjan viranomaiset ovat lisänneet, että yksityiset toiminnanharjoittajat eivät ilmoittaneet vastustavansa markkinoiden asteittaista avaamista. Päinvastoin toiminnanharjoittajat kuten Veidekke KOLO näyttivät kannattavan sitä, ks. Veidekke KOLOn 7 päivänä marraskuuta 2007 antama lausunto.

138

(139)  St.prp. nr. 60 (2001–2002).

139

(140)  Asiakirjassa St.prp. nr. 60 (2001–2002) todetaan, että i) 1–5 vuotta on tarkoituksenmukaisin sopimusaika teiden ylläpitoa ja hoitoa koskeville urakoille; ii) teiden ylläpito ja hoito on tärkeää tieturvallisuuden kannalta, ja sen vuoksi valvontajärjestelmät on kehitettävä ennen markkinoiden avaamista kilpailulle; ja iii) avaamalla markkinat asteittain toiminnanharjoittajilla on aikaa hankkia pätevyys ja sijoittaa kalustoon ja henkilöstöön, jotta ne pystyvät pitämään julkiset tiet kunnossa tyydyttävällä tavalla.

140

(141)  Nämä olivat vuoden 1998 loppuun mennessä toteutettavia maakuntakohtaisia sopimuksia.

141

(142)  Vuosina 1998–2001.

142

(143)  i) Bærum-sopimuksesta korkein tarjous oli 212 miljoonaa Norjan kruunua ja alhaisin 73 miljoonaa Norjan kruunua; ii) Nedre Romerike-sopimuksesta korkein tarjous oli 72 miljoonaa Norjan kruunua ja alhaisin 56 miljoonaa Norjan kruunua, iii) Ibestad/Dyrøy -sopimuksesta korkein tarjous oli 63 miljoonaa Norjan kruunua ja alhaisin 30 miljoonaa Norjan kruunua; ja iv) Lågendalen-sopimuksesta korkein tarjous oli 59 miljoonaa Norjan kruunua ja alhaisin 46 miljoonaa Norjan kruunua.

143

(144)  Tehtävät myös vaihtelivat. Esimerkiksi joihinkin sopimuksiin sisältyivät tunneli- ja tienpäällystystyöt, kun taas toisiin sopimuksiin sisältyi vain osa tällaisista töistä.

144

(145)  ”Rapport nr. 118 ’Drifts- og vedlikeholdskontrakt med funksjonsansvar Bærum 1998–2003’, laatija Statens vegvesen Region øst”.

145

(146)  Vaikka viisi vuottakin olisi ollut mahdollinen, Norjan viranomaiset päättivät, että markkinoiden nopean avaamisen vuoksi siirtymäkauden olisi oltava korkeintaan neljä vuotta, ks. asiakirja St.prp. nr. 60 (2001–2002).

146

(147)  St.prp nr 60 (2001–2002).

147

(148)  Ei ollut merkkejä siitä, että markkinatoimijat olisivat vastustaneet markkinoiden asteittaista avaamista.

148

(149)  Norjan viranomaiset viittaavat komission lähestymistapaan Suomen tieliikelaitoksen rakenneuudistusta koskevassa Destia-asiassa (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1).

149

(150)  Destia-asia, joka koskee Suomen tieliikelaitoksen rakenneuudistusta (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1), johdanto-osan 307–309 kappale.

150

(151)  Vaikka 25 kohdassa todetaan, että ilmoittamatta jätetyn tuen tapauksessa valvontaviranomainen soveltaa sääntöjä, jotka olivat voimassa tuen myöntämishetkellä (mikä merkitsee sitä, että suuntaviivoja ei sovelleta suoraan), niitä voidaan soveltaa analogisesti.

151

(152)  Toisin sanoen edellytyksenä ei ollut, että etu (joka on seurausta vapautuksesta) johtaisi suurempaan arvostukseen.

152

(153)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd v. komissio, Kok. 2004, s. II-917.

153

(154)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd v. komissio, ks. edellä, 57 kohta.

154

(155)  Ks. myös Euroopan komission esittämät perustelut Suomen tieliikelaitoksen rakenneuudistusta koskevassa Destia-asiassa (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1).

155

(156)  Asia 173/73, Italia v. komissio, Kok. 1974, s. 709, 13 kohta; asia C-310/85, Deufil, Kok. 1987, s. 901, 8 kohta; asia C-241/94, Ranska v. komissio, Kok. 1996, s. I-4551, 20 kohta.

156

(157)  Asia C-387/92, Banco Exterior de España, Kok. 1994, s. I-877, 13 ja 14 kohta, asia C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze ym., Kok. 2006, s. I-289, 131 kohta.

157

(158)  Ks. esimerkiksi asia La Poste (EUVL L 63, 7.3.2008, s. 16), ja asia C 25/2008, France Télécom, 20.8.2008.

158

(159)  St.prp. nr.1 Tillegg nr.1 (2002–2003).

159

(160)  Asia C-5/01, Belgia v. komissio, ks. edellä, 40 kohta, ja asia C-241/94, Ranska v. komissio, ks. edellä, 12 kohta.

160

(161)  Katso esimerkiksi vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi myönnettävää tukea koskevien suuntaviivojen 3.2.6. jakso sekä asia C-251/97, Ranska v. komissio, Kok. 1999, s. I-6639, 40 kohta. Ks. myös komission päätökset asioissa OTE (EUVL L 243, 11.9.2008, s. 7); La Poste (EUVL L 63, 7.3.2008, s. 16); ja France Télécom, C 25/2008, 20.8.2008.

161

(162)  Asia C-241/94, Ranska v. komissio, Kok. 1996, s. I-4551.

162

(163)  Asia C-5/01, Belgia v. komissio, Kok. 2002, s. I-11991, 40 kohta.

163

(164)  Käyttökelvottomien koneiden ja muiden laitteiden yksilöinnistä vastasi Mesta AS:n koneosasto logistiikka- ja hankintaosaston johtajan valvonnassa. Mestan tilintarkastaja vahvisti, että varojen käytössä noudatettiin sisäisiä ohjeita (jotka perustuvat lainsäädännön valmisteluasiakirjoihin, kuten asiakirjaan St.prp. nr. 1 Tillegg nr. 1 (2002–2003)).

164

(165)  Ks. Norjan viranomaisten 6 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyn kirjeen liite 3 (tapahtuma nro 523766).

165

(166)  Ks. Mesta-lain 4 §.

166

(167)  Komission direktiivi 2006/111/EY, annettu 16 päivänä marraskuuta 2006, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta (”avoimuusdirektiivi”), EYVL L 195, 29.7.1980, s. 35, sellaisena kuin se on muutettuna EYVL:ssä L 229, 28.8.1985, s. 20, EYVL:ssä L 254, 12.10.1993, s. 16, ja EYVL:ssä L 193, 29.7.2000, s. 75. Direktiivi on otettu osaksi ETA-sopimusten liitteen XV 1a kohdalla.

167

(168)  Esimerkiksi yhdistetyt asiat T-228/99 ja T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Nordrhein-Westfalenin osavaltio v. komissio (Kok. 2003, s. II-435).

168

(169)  Ks. valtiontukisuuntaviivat valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkisiin teollisuusyrityksiin. Suuntaviivoja sovelletaan kuitenkin myös muilla aloilla. Periaatetta selitetään 3 jaksossa, jossa todetaan, että ”neutraliteettiperiaatteen noudattamisen varmistamiseksi tukea on arvioitava erona niiden ehtojen, joilla valtio myönsi varat julkiselle yritykselle, ja niiden ehtojen välillä, joita yksityinen sijoittaja pitäisi hyväksyttävinä myöntäessään rahoitusta vastaavalle yksityiselle yritykselle toimiessaan markkinatalouden tavanomaisissa olosuhteissa (jäljempänä ’markkinataloussijoittajaperiaate’)”.

169

(170)  Ks. valtion omistusosuuksia yrityksissä ja tukea julkisille yrityksille koskevien valtiontukisuuntaviivojen 6 kohdan c alakohdan ensimmäinen alakohta.

170

(171)  Ks. valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkisiin teollisuusyrityksiin annettujen valtiontukisuuntaviivojen 7.1 jakso. Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vahvistanut tämän tavan soveltaa markkinataloussijoittajaperiaatetta; ks. yhdistetyt asiat T-228/99 ja T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Nordrhein-Westfalenin osavaltio v. komissio (Kok. 2003, s. II-435, 254 ja 258 kohta).

171

(172)  Asia T-17/02, Olsen v. komissio, Kok. 2005, s. II-2031, 264 kohta (muutoksenhaku: C-320/05 P (EUVL C 271, 29.10.2005, s. 14)) ja asia T-366/00, Scott v. komissio, Kok. 2007, s. II-797, 134 kohta (muutoksenhaku: C-290/07 P (EUVL C 183, 4.8.2007, s. 25)).

172

(173)  Asia T-366/00, Scott v. komissio, ks. edellä, 137 kohta.

173

(174)  Asia T-274/01, Valmont v. komissio, Kok. 2004, s. II-3145, 72 kohta.

174

(175)  Ottamatta huomioon myöhempiä 44 miljoonan Norjan kruunun hankintoja.

175

(176)  Deloitte & Touchen tehtävänä tältä osin oli lopettaa ennen arvostusperiaatteiden muuttamista aloitettu tehtävä.

176

(177)  Kuten I osan 2.4.6 jaksossa todetaan, diskontattuun kassavirtaan sisältyivät sekä nykyiset että tulevat sopimukset diskontatun kassavirran 10 vuoden pituisella jaksolla.

177

(178)  Julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyviä valtiontukia koskevat suuntaviivat.

178

(179)  Ks. esimerkiksi asia T-14/96, Bretagne Angleterre Irlande v. komissio, Kok. 1999, s. II-319.

179

(180)  T-14/96, Bretagne Angleterre Irlande v. komissio, ks. edellä, ja T-98/00, Linde v. komissio, Kok. 2002, s. II-3961. Ks. myös 12 päivänä elokuuta 2004 asiassa N 44/04 (Yhdistynyt kuningaskunta) Kansallinen kuolleiden eläinten tukijärjestelmä, tehty komission päätös, 33 kohta, ja asia N 110/08 (Saksa) Satamainfrastruktuuri – Julkinen rahoitus JadeWeserPort-hankkeelle, 75–80 kohta.

180

(181)  Eli tielaitoksen.

181

(182)  Asia C-280/00, Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, Kok. 2003, s. I-7747. Ks. myös asia T-289/03, BUPA ja muut v. komissio, Kok. 2008, s. II-81.

182

(183)  Kuten Norjan viranomaiset totesivat, ennen 1.1.2003”tuotanto-osasto palkkasi yksityisiä toiminnanharjoittajia suorittamaan tiettyjä tehtäviä, esim. lumen aurausta, joillakin alueilla.” Nämä yksityiset toiminnanharjoittajat olivat pelkästään aliurakoitsijoita.

183

(184)  Esimerkiksi Oslon kaupunki on tie- ja liikennelaitoksen (”Samferdselsetaten”) kautta, joka vastaa teiden ja katujen (1 240 km) sekä niiden varrella olevien jalkakäytävien talvikunnossapidosta (lumen auraus ja suolaus), myöntänyt sopimuksia tällaisten töiden toteuttamisesta yrityksille, kuten Oslo Vei, ISS Landscaping ja Mesta AS. http://www.samferdselsetaten.oslo.kommune.no/article4242-8963.html

184

(185)  Mesta AS on esimerkiksi tehnyt sopimuksen talvikunnossapitotöistä Oslon kaupungin kanssa.

185

(186)  Esimerkki tästä oli Bærum-sopimuksen hinta (arvo noin 75 miljoonaa Norjan kruunua).

186

(187)  Destia-asia, joka koskee Suomen tieliikelaitoksen rakenneuudistusta (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1), johdanto-osan 234 kappale.

187

(188)  Ks. ViaNovan raportti, joka osoitti, että niiden siirtymäsopimusten, joista järjestettiin myöhemmin julkinen tarjouskilpailu vuoden 2003 aikana, kustannustaso oli noin 32 prosenttia alhaisempi kuin vastaavien Mesta AS:lle siirrettyjen siirtymäkauden sopimusten alkuperäinen kustannustaso.

188

(189)  Ks. yritysten välitöntä verotusta koskevia valtiontukitoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen 3 jakson 2 kohta.

189

(190)  Valvontaviranomainen teki 14.12.2005 kielteisen päätöksen N:o 318/05/KOL, jossa se katsoi, että heinäkuussa 2000 yritykselle Entra AS (siirrettäessä kiinteistö valtiolta Entralle) myönnetty vapautus asiakirja- ja rekisteröintimaksun maksamisesta sisälsi valtiontukea, joka ei soveltunut ETA-sopimuksen toimintaan. Tässä päätöksessä valvontaviranomainen katsoi, että vapautus ei ollut osa hallinnollista käytäntöä, joka voitaisiin luokitella yleiseksi toimenpiteeksi, koska hallinnollisen käytännön (”jatkuvuusperiaate”) soveltaminen yritysten uudelleenjärjestelyyn ei ollut hallinnollinen käytäntö Entran perustamisajankohtana.

190

(191)  Jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta annettu komission direktiivi 2006/111/EY (”avoimuusdirektiivi”).

191

(192)  Ks. esimerkiksi komission 20 päivänä lokakuuta 2001 tekemä päätös 2006/741/EY tuesta, jonka Saksa on myöntänyt Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentralelle, nykyinen HSH Nordbank AG (EUVL L 307, 7.11.2006, s. 134).

192

(193)  Päätös N:o 318/05/KOL.

193

(194)  Päätöksen 318/05/KOL II osan 1.2.1 jakso.

194

(195)  Ks. tähän liittyen asia C-730/79, Philip Morris v. komissio, Kok. 1980 s. 2671, 11 kohta, jossa todetaan, että ”kun valtion taloudellinen tuki vahvistaa yrityksen asemaa jäsenvaltioiden välisessä kaupassa muihin, kilpaileviin yrityksiin verrattuna, tuen on katsottava vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.

195

(196)  Ks. esimerkiksi asia EDF (Ranksa), EUVL L 49, 22.2.2005, s. 9; Destia (Suomi) (EUVL L 270, 10.10.2008, s. 1); OTE (Kreikka) (EUVL L 243, 11.9.2008, s. 7); La Poste (Ranska) (EUVL L 63, 7.3.2008, s. 16); ja Royal Mail (Yhdistynyt kuningaskunta), asia C7/2007, päätös 8.4.2009.

196

(197)  Tämä on valvontaviranomaisen päätelmä 18 päivänä heinäkuuta 2007 tehdyssä päätöksessä N:o 349/07/KOL Norjan tielaitoksen Møre and Romsdalin aluetoimistosta.

197

(198)  Ks. Mestan verkkosivut www.mesta.no ja Mesta AS:n vuosikertomus 2008, s. 2.

198

(199)  Julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevat suuntaviivat tulivat voimaan 20. joulukuuta 2005. Suuntaviivojen 25 kohdassa määrätään, että ilmoittamattoman tuen tapauksessa valvontaviranomainen soveltaa määräyksiä, jotka olivat voimassa tuen myöntämisajankohtana, paitsi jos tuki myönnettiin suuntaviivojen antamisen jälkeen, jolloin suuntaviivoja on sovellettava. Koska Mesta AS:n siirtymäsopimusten nojalla tarjoamat sopimukset kattoivat vuodet 2003–2006, siis ajanjakson ennen ja jälkeen vuotta 2005, julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevia suuntaviivoja sovelletaan.

199

(200)  Asia E-04/-9, Islannin pankkien ja arvopaperinvälittäjien yhdistys v. Eftan valvontaviranomainen, Eftan oikeustapauskokoelma 2006, s. 42, 65 kohta.

200

(201)  Teiden ja tunneleiden ylläpitoa koskevat komission päätökset: N 562/05 (Italia), Società Italiana del Traforo del Monte Bianco (SITMB), päätös 16.5.2006; N 420/05 (Ranska), Tunnel du Mont Blanc et Tunnel Maurice Lemaire, päätös 22.2.2006; ja N 321/01 (Ranska), Tunnel Routière du Fréjus, päätös 20.6.2001. Ks. Myös Destia-asia, EUVL L 270, 10.10.2008, johdanto-osan 214–216 kappale.

201

(202)  Tämä vastaa tapaa, jolla julkisen palvelun velvoitteet oli asetettu edeltävässä alaviitteessä mainituissa komission päätöksissä.

202

(203)  Riskitön 3,85 prosentin korko perustuu valtion 5-vuotisten velkakirjojen (vuodet 2003–2007) tuottoon, vrt. Norjan keskuspankki.

203

(204)  Markkinaehtoinen riskipreemio osoittaa tuoton, jonka toiminnanharjoittajat vaativat osakkeilta verrattuna riskittömiin sijoituksiin. 5 prosentin suuruinen markkinaehtoinen riskipreemio perustuu siihen, että toiminnanharjoittajat vaativat yleensä 3–6:ta prosenttia. Se on 0,5 prosenttia korkeampi kuin PricewaterhouseCoopersin vuonna 2008 laatimassa raportissa ”Mesta AS – Entrepriseverdi pr. 1.januar 2008” (”PWC:n vuoden 2008 raportti”) esitetty riskipreemio. PWC:n raportti laadittiin Mesta-konsernin perustamisen yhteydessä, ja sen tarkasti tilintarkastusyhtiö BDO Noraudit.

204

(205)  Tämä noudattaa PriceWaterhouseCoopersin parhaita arvostuskäytänteitä; ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

205

(206)  Ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

206

(207)  Ks. PWC:n vuoden 2008 raportti.

207

(208)  Siirtäminen vuodelta 2003 vuodelle 2004 oli alle 10 prosenttia vuotuisesta korvauksesta julkisesta palvelusta maksettavaa korvausta koskevien suuntaviivojen 20 jakson mukaisesti.

208

(209)  Päätös N:o 318/05/KOL.

209

---