# Den Europæiske Unions C 428/21.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 428 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 59. årgang21. november 2016 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 428

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

59. årgang21. november 2016

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2016/C 428/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2016/C 428/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2016/C 428/02 | Sag C-87/16 P: Appel iværksat den 11. februar 2016 af Kenzo Tsujimoto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 2. december 2016 i sag T-528/13, Kenzo mod EUIPO — Tsujimoto (KENZO ESTATE) | 2 |
| 2016/C 428/03 | Sag C-344/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 21. juni 2016 — Die Länderbahn GmbH DLB mod DB Station & Service AG | 2 |
| 2016/C 428/04 | Sag C-417/16 P: Appel iværksat den 27. juli 2016 af August Storck KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 10. maj 2016 i sag T-806/14 — August Storck KG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret | 3 |
| 2016/C 428/05 | Sag C-437/16 P: Appel iværksat den 4. august 2016 af Wolf Oil Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (enedommer) den 1. juni 2016 i sag T-34/15 — Wolf Oil Corp. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret | 4 |
| 2016/C 428/06 | Sag C-447/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Roland Becker mod Hainan Airlines Co. Ltd | 5 |
| 2016/C 428/07 | Sag C-448/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan og Nousaiba Barkan mod Air Nostrum L.A.M. S.A. | 5 |
| 2016/C 428/08 | Sag C-467/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Stuttgart (Tyskland) den 22. august 2016 — Brigitte Schlömp mod Landratsamt Schwäbisch Hall | 6 |
| 2016/C 428/09 | Sag C-470/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 22. august 2016 — North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy mod An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten | 7 |
| 2016/C 428/10 | Sag C-475/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Protodikeio Rethymnis (Grækenland) den 17. august 2016 — straffesag mod K | 8 |
| 2016/C 428/11 | Sag C-482/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Innsbruck (Østrig) den 7. september 2016 — Georg Stollwitzer mod ÖBB Personenverkehr AG | 11 |
| 2016/C 428/12 | Sag C-484/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Taranto (Italien) den 8. september 2016 — straffesag mod Antonio Semeraro | 12 |
| 2016/C 428/13 | Sag C-487/16 P: Appel iværksat den 11. september 2016 af Telefónica S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2016 i sag T-216/13, Telefónica mod Kommissionen | 12 |
| | Retten |
| 2016/C 428/14 | Sag T-167/14: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Søndagsavisen mod Kommissionen (Statsstøtte — ordning om produktions- og innovationsstøtte til skrevne medier — afgørelse om ikke at gøre indsigelse — afgørelse, der erklærer støtten forenelig med det indre marked — de interesserede parters processuelle rettigheder — ingen alvorlige vanskeligheder — begrundelsespligt) | 14 |
| 2016/C 428/15 | Sag T-350/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Perry Ellis International Group mod EUIPO — CG (p) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket, der kan opfattes som bogstavet p — de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker P PROTECTIVE og P — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 14 |
| 2016/C 428/16 | Sag T-461/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci SpA mod EUIPO — Guess? IP Holder (gengivelse af fire sammenflettede G’er) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede G’er — det ældre EU-figurmærke og det ældre nationale og internationale figurmærke G — relativ registreringshindring — ingen lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 15 |
| 2016/C 428/17 | Sag T-753/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci mod EUIPO — Guess? IP Holder (Gengivelse af fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G) (EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — ansøgning om et EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G — relativ registreringshindring — ingen lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) | 16 |
| 2016/C 428/18 | Sag T-600/15: Rettens kendelse af 28. september 2016 — PAN Europe m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — plantebeskyttelsesmidler — aktivstoffet sulfoxaflor — optagelse i bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 — ikke umiddelbart berørt — afvisning) | 16 |
| 2016/C 428/19 | Sag T-635/16: Sag anlagt den 1. september 2016 — IPA mod Kommissionen | 17 |
| 2016/C 428/20 | Sag T-653/16: Sag anlagt den 19. september 2016 — Malta mod Kommissionen | 18 |
| 2016/C 428/21 | Sag T-654/16: Sag anlagt den 13. september 2016 — Foshan Lihua Ceramic mod Kommissionen | 19 |
| 2016/C 428/22 | Sag T-686/16 P: Appel iværksat den 23. september 2016 af Daniele Possanzini til prøvelse af Personalerettens kendelse af 18. juli 2016 i sag F-68/15, Possanzini mod Frontex | 19 |
| 2016/C 428/23 | Sag T-713/16: Sag anlagt den 7. oktober 2016 — Fair deal for expats m.fl. mod Kommissionen | 20 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2016/C 428/02

Sag C-87/16 P: Appel iværksat den 11. februar 2016 af Kenzo Tsujimoto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 2. december 2016 i sag T-528/13, Kenzo mod EUIPO — Tsujimoto (KENZO ESTATE)

2

2016/C 428/03

Sag C-344/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 21. juni 2016 — Die Länderbahn GmbH DLB mod DB Station & Service AG

2

2016/C 428/04

Sag C-417/16 P: Appel iværksat den 27. juli 2016 af August Storck KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 10. maj 2016 i sag T-806/14 — August Storck KG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

3

2016/C 428/05

Sag C-437/16 P: Appel iværksat den 4. august 2016 af Wolf Oil Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (enedommer) den 1. juni 2016 i sag T-34/15 — Wolf Oil Corp. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

4

2016/C 428/06

Sag C-447/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Roland Becker mod Hainan Airlines Co. Ltd

5

2016/C 428/07

Sag C-448/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan og Nousaiba Barkan mod Air Nostrum L.A.M. S.A.

5

2016/C 428/08

Sag C-467/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Stuttgart (Tyskland) den 22. august 2016 — Brigitte Schlömp mod Landratsamt Schwäbisch Hall

6

2016/C 428/09

Sag C-470/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 22. august 2016 — North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy mod An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten

7

2016/C 428/10

Sag C-475/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Protodikeio Rethymnis (Grækenland) den 17. august 2016 — straffesag mod K

8

2016/C 428/11

Sag C-482/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Innsbruck (Østrig) den 7. september 2016 — Georg Stollwitzer mod ÖBB Personenverkehr AG

11

2016/C 428/12

Sag C-484/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Taranto (Italien) den 8. september 2016 — straffesag mod Antonio Semeraro

12

2016/C 428/13

Sag C-487/16 P: Appel iværksat den 11. september 2016 af Telefónica S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2016 i sag T-216/13, Telefónica mod Kommissionen

12

Retten

2016/C 428/14

Sag T-167/14: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Søndagsavisen mod Kommissionen (Statsstøtte — ordning om produktions- og innovationsstøtte til skrevne medier — afgørelse om ikke at gøre indsigelse — afgørelse, der erklærer støtten forenelig med det indre marked — de interesserede parters processuelle rettigheder — ingen alvorlige vanskeligheder — begrundelsespligt)

14

2016/C 428/15

Sag T-350/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Perry Ellis International Group mod EUIPO — CG (p) (EU-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EU-figurmærket, der kan opfattes som bogstavet p — de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker P PROTECTIVE og P — relativ registreringshindring — risiko for forveksling — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

14

2016/C 428/16

Sag T-461/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci SpA mod EUIPO — Guess? IP Holder (gengivelse af fire sammenflettede G’er) (EU-varemærker — ugyldighedssag — EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede G’er — det ældre EU-figurmærke og det ældre nationale og internationale figurmærke G — relativ registreringshindring — ingen lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

15

2016/C 428/17

Sag T-753/15: Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci mod EUIPO — Guess? IP Holder (Gengivelse af fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G) (EU-varemærker — indsigelsessag — international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret — ansøgning om et EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G — relativ registreringshindring — ingen lighed mellem tegnene — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)

16

2016/C 428/18

Sag T-600/15: Rettens kendelse af 28. september 2016 — PAN Europe m.fl. mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — plantebeskyttelsesmidler — aktivstoffet sulfoxaflor — optagelse i bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 — ikke umiddelbart berørt — afvisning)

16

2016/C 428/19

Sag T-635/16: Sag anlagt den 1. september 2016 — IPA mod Kommissionen

17

2016/C 428/20

Sag T-653/16: Sag anlagt den 19. september 2016 — Malta mod Kommissionen

18

2016/C 428/21

Sag T-654/16: Sag anlagt den 13. september 2016 — Foshan Lihua Ceramic mod Kommissionen

19

2016/C 428/22

Sag T-686/16 P: Appel iværksat den 23. september 2016 af Daniele Possanzini til prøvelse af Personalerettens kendelse af 18. juli 2016 i sag F-68/15, Possanzini mod Frontex

19

2016/C 428/23

Sag T-713/16: Sag anlagt den 7. oktober 2016 — Fair deal for expats m.fl. mod Kommissionen

20

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/1 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2016/C 428/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 419 af 14.11.2016

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 410 af 7.11.2016

EUT C 402 af 31.10.2016

EUT C 392 af 24.10.2016

EUT C 383 af 17.10.2016

EUT C 371 af 10.10.2016

EUT C 364 af 3.10.2016

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/2 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/2

---

Appel iværksat den 11. februar 2016 af Kenzo Tsujimoto til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 2. december 2016 i sag T-528/13, Kenzo mod EUIPO — Tsujimoto (KENZO ESTATE)

(Sag C-87/16 P)

(2016/C 428/02)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Kenzo Tsujimoto (ved Rechtsanwälte A. Wenninger-Lenz, M. Ring og W. von der Osten-Sacken)

De andre parter i appelsagen: Kenzo og Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Ved kendelse af 21. juli 2016 har Domstolen (Tiende Afdeling) afvist appellen.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/2 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/2

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 21. juni 2016 — Die Länderbahn GmbH DLB mod DB Station & Service AG

(Sag C-344/16)

(2016/C 428/03)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Die Länderbahn GmbH DLB

Sagsøgt: DB Station & Service AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er en national forskrift, hvorefter en bruger af en jernbaneinfrastrukturindretning, som af en infrastrukturforvalter er blevet sagsøgt ved en civilretlig domstol med påstand om betaling af afgifter for brug, eller som anmoder om tilbagebetaling af betalte afgifter for brug, kan gøre gældende, at de af infrastrukturforvalteren fastsatte afgifter ikke er rimelige, forenelig med bestemmelserne i direktivet (1) om infrastrukturvirksomhedens forvaltningsmæssige uafhængighed (artikel 4, stk. 1, 4 og 5), om principperne for afgiftsfastsættelse (artikel 7-12) og om tilsynsorganets opgaver (artikel 30)? |
| --- | --- |

1)

Er en national forskrift, hvorefter en bruger af en jernbaneinfrastrukturindretning, som af en infrastrukturforvalter er blevet sagsøgt ved en civilretlig domstol med påstand om betaling af afgifter for brug, eller som anmoder om tilbagebetaling af betalte afgifter for brug, kan gøre gældende, at de af infrastrukturforvalteren fastsatte afgifter ikke er rimelige, forenelig med bestemmelserne i direktivet (1) om infrastrukturvirksomhedens forvaltningsmæssige uafhængighed (artikel 4, stk. 1, 4 og 5), om principperne for afgiftsfastsættelse (artikel 7-12) og om tilsynsorganets opgaver (artikel 30)?

| 2) | Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, spørges: Er en national forskrift, hvorefter retten, hvis den når til det resultat, at de fastsatte afgifter ikke er rimelige, er berettiget og forpligtet til i stedet at fastsætte de skyldige afgifter ved dom, forenelig med de nævnte bestemmelser i direktivet? |
| --- | --- |

2)

Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, spørges: Er en national forskrift, hvorefter retten, hvis den når til det resultat, at de fastsatte afgifter ikke er rimelige, er berettiget og forpligtet til i stedet at fastsætte de skyldige afgifter ved dom, forenelig med de nævnte bestemmelser i direktivet?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26.2.2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (EFT L 75, s. 29).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/3 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/3

---

Appel iværksat den 27. juli 2016 af August Storck KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 10. maj 2016 i sag T-806/14 — August Storck KG mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-417/16 P)

(2016/C 428/04)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: August Storck KG (ved Rechtsanwältinnen I. Rohr og P. Goldenbaum)

Den anden part i appelsagen i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten den 10. maj 2016 i sag T-806/14 ophæves |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten den 10. maj 2016 i sag T-806/14 ophæves

| — | Appelkammerets afgørelse i sag R0644/2014-5 annulleres, subsidiært hjemvises sagen om fornødent til Retten. |
| --- | --- |

—

Appelkammerets afgørelse i sag R0644/2014-5 annulleres, subsidiært hjemvises sagen om fornødent til Retten.

| — | EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af appellanten afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Domstolen, Retten og appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af appellanten afholdte omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Domstolen, Retten og appelkammeret.

Anbringender og væsentligste argumenter

| I. | Det første appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1) — Anvendelse af urigtige kriterier






  1. | Retten kræver med urette for, at et varemærke har fornødent særpræg, at det »afviger væsentligt fra sektorens standard eller skik og brug«. Den anvender testen for tredimensionale varemærker, der består af selve varernes udseende uden nogen ordbestanddel eller grafisk bestanddel, hvilket er en test, der er strengere end testen for normale varemærker. Denne strengere test burde ikke have været anvendt, idet det ansøgte varemærke er et todimensionalt varemærke, der indeholder en grafisk bestanddel. Anvendelsen af den strengere test er i strid med fast retspraksis. |
| --- | --- | --- |

I.

Det første appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1) — Anvendelse af urigtige kriterier

1.

Retten kræver med urette for, at et varemærke har fornødent særpræg, at det »afviger væsentligt fra sektorens standard eller skik og brug«. Den anvender testen for tredimensionale varemærker, der består af selve varernes udseende uden nogen ordbestanddel eller grafisk bestanddel, hvilket er en test, der er strengere end testen for normale varemærker. Denne strengere test burde ikke have været anvendt, idet det ansøgte varemærke er et todimensionalt varemærke, der indeholder en grafisk bestanddel. Anvendelsen af den strengere test er i strid med fast retspraksis.

| 2. | Retten støtter med urette sin afgørelse på dom Storck mod KHIM, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Den sag er på ingen måde sammenlignelig med den foreliggende sag, da den vedrører et (pakket) produkt uden nogen grafisk bestanddel og/eller ordbestanddel. |
| --- | --- |

2.

Retten støtter med urette sin afgørelse på dom Storck mod KHIM, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Den sag er på ingen måde sammenlignelig med den foreliggende sag, da den vedrører et (pakket) produkt uden nogen grafisk bestanddel og/eller ordbestanddel.

| 3. | Anvendelsen af strengere regler end dem, der finder anvendelse på ord- og figurmærker er endvidere uberettiget, idet rækkevidden af det ansøgte varemærke er snævrere end den rækkevidde, en registrering, der alene omfatter den grafiske bestanddel, ville have. Ved anvendelsen af de strengere bestemmelser har Retten tilsidesat artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, der bestemmer, at (alene) varemærker, der ikke har fornødent særpræg, ikke kan registreres. |
| --- | --- |

3.

Anvendelsen af strengere regler end dem, der finder anvendelse på ord- og figurmærker er endvidere uberettiget, idet rækkevidden af det ansøgte varemærke er snævrere end den rækkevidde, en registrering, der alene omfatter den grafiske bestanddel, ville have. Ved anvendelsen af de strengere bestemmelser har Retten tilsidesat artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, der bestemmer, at (alene) varemærker, der ikke har fornødent særpræg, ikke kan registreres.

| II. | Det andet appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 — Manglende anvendelse af specialitetsprincippet






  4. | Retten kvalificerede de relevante varer i en for bred forstand som billige, daglige forbrugsvarer, hvis køb ikke foranlediger en længerevarende, forudgående betænkningstid. Dette førte til Rettens urigtige konklusion, hvorefter den relevante kundekreds vil have et lavt opmærksomhedsniveau i forhold til særligt emballagens kendetegn. |
| --- | --- | --- |

II.

Det andet appelanbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 — Manglende anvendelse af specialitetsprincippet

4.

Retten kvalificerede de relevante varer i en for bred forstand som billige, daglige forbrugsvarer, hvis køb ikke foranlediger en længerevarende, forudgående betænkningstid. Dette førte til Rettens urigtige konklusion, hvorefter den relevante kundekreds vil have et lavt opmærksomhedsniveau i forhold til særligt emballagens kendetegn.

| 5. | Retten burde snarere i forhold til de meget specifikke produkter (dvs. sukkervarer, chokolade, chokoladevarer, bagværk og is) have foretaget en analyse af, hvilket opmærksomhedsniveau forbrugerne udviser og hvilken rolle produkternes meget specifikke emballage, som omfattet af det ansøgte varemærke, spiller i denne sammenhæng. Retten undlod at tage den i forhold til disse produkter meget typiske købssituation i betragtning. |
| --- | --- |

5.

Retten burde snarere i forhold til de meget specifikke produkter (dvs. sukkervarer, chokolade, chokoladevarer, bagværk og is) have foretaget en analyse af, hvilket opmærksomhedsniveau forbrugerne udviser og hvilken rolle produkternes meget specifikke emballage, som omfattet af det ansøgte varemærke, spiller i denne sammenhæng. Retten undlod at tage den i forhold til disse produkter meget typiske købssituation i betragtning.

| 6. | Ved ikke at tage kendetegnene ved de relevante varer i betragtning anvendte Retten ikke specialitetsprincippet. Hvis Retten havde gjort dette korrekt, ville den have taget i betragtning, at forbrugerne af de relevante varer er vant til at udvise et højt opmærksomhedsniveau i forhold til emballagens farver, form og design. Forbrugerne af de relevante varer ville ikke have nogen problemer overhovedet med at identificere produkternes oprindelse alene på grundlag af kombinationen af linjer, farver og former, således som den er omfattet af det ansøgte varemærke. |
| --- | --- |

6.

Ved ikke at tage kendetegnene ved de relevante varer i betragtning anvendte Retten ikke specialitetsprincippet. Hvis Retten havde gjort dette korrekt, ville den have taget i betragtning, at forbrugerne af de relevante varer er vant til at udvise et højt opmærksomhedsniveau i forhold til emballagens farver, form og design. Forbrugerne af de relevante varer ville ikke have nogen problemer overhovedet med at identificere produkternes oprindelse alene på grundlag af kombinationen af linjer, farver og former, således som den er omfattet af det ansøgte varemærke.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1)

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/4 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/4

---

Appel iværksat den 4. august 2016 af Wolf Oil Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (enedommer) den 1. juni 2016 i sag T-34/15 — Wolf Oil Corp. mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-437/16 P)

(2016/C 428/05)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Wolf Oil Corp. (ved advocaten P. Maeyaert og J. Muyldermans)

Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen afsagt af Retten den 1. juni 2016 i sag T-34/15 ophæves. |
| --- | --- |

—

Dommen afsagt af Retten den 1. juni 2016 i sag T-34/15 ophæves.

| — | EUIPO og intervenienten i første instans tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af Wolf Oil afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienten i første instans tilpligtes at bære deres egne omkostninger og betale de af Wolf Oil afholdte omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Med appellen nedlægger appellanten (Wolf Oil) påstand om ophævelse af dom afsagt af Retten den 1. juni 2016 i sag T-34/15 (herefter »den appellerede dom«), hvorved Retten frifandt EUIPO i søgsmålet indgivet af Wolf Oil til prøvelse af afgørelse truffet den 31. oktober 2014 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (herefter »EUIPO«) (sag R 1596/2013-5). Appellen er støttet på to anbringender.

Med det første anbringende gør Wolf Oil gældende, at den appellerede dom mangler passende begrundelse og at der heri er foretaget urigtig gengivelse af beviserne, for så vidt som dommen ikke indeholder svar på en række argumenter og uoverensstemmelser, som Wolf Oil gjorde gældende til støtte for anbringendet om, at EUIPO havde foretaget urigtig anvendelse af risikoen for forveksling [artikel 8, stk. 1, litra b)] i forordning (EF) om EU-varemærkeforordningen (1) (som nyligt ændret ved forordning 2015/2424 (2)) (herefter »EU-varemærkeforordningen«).

Med det andet anbringende gør Wolf Oil gældende, at den appellerede dom tilsidesætter EU-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), idet den foretager en urigtig anvendelse af principperne om risiko for forveksling. Anbringendet er opdelt i tre led. Med det andet anbringendes første to led gøres det gældende, at der er foretaget en urigtig fortolkning af den regel, der følger af fast retspraksis fra Retten og Domstolen, hvorefter begrebsmæssige forskelle mellem to varemærker i et vist omfang kan opveje visuelle og fonetiske ligheder mellem dem. Med det andet anbringendes tredje led anfægtes den appellerede dom, for så vidt som den i forbindelse med den samlede bedømmelse af risikoen for forveksling ikke tog den faktiske brug af varemærkerne på markedet i betragtning.

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/2424 af 16.12.2015 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 om EF-varemærker og Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker og om ophævelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 2869/95 om de gebyrer, der skal betales til Harmoniseringskontoret for det indre marked (varemærker og mønstre) (EUT L 341, s. 21).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/5 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Roland Becker mod Hainan Airlines Co. Ltd

(Sag C-447/16)

(2016/C 428/06)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Roland Becker

Sagsøgt: Hainan Airlines Co. Ltd

Præjudicielt spørgsmål

Skal afgangsstedet for den første delstrækning i forbindelse med en passagertransport med to flyvninger uden nævneværdigt ophold i omstigningslufthavnen også betragtes som opfyldelsessted i henhold til artikel 5, nr. 1), litra b), andet led, i forordning (EF) nr. 44/2001 (1), hvis det krav om kompensation i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 (2), som gøres gældende med søgsmålet, støttes på en forstyrrelse, som er indtrådt på den anden delstrækning, og søgsmålet er rettet mod kontrahenten for transportkontrakten, som ganske vist er transporterende luftfartsselskab for den anden flyvning, men ikke for den første flyvning?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295 (EUT L 46, s. 1).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/5 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/5

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 11. august 2016 — Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan og Nousaiba Barkan mod Air Nostrum L.A.M. S.A.

(Sag C-448/16)

(2016/C 428/07)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan og Nousaiba Barkan

Sagsøgt: Air Nostrum L.A.M. S.A.

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 5, nr. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 (1) af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område fortolkes således, at begrebet »sager om kontraktforhold« også omfatter et krav på kompensation i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, som gøres gældende over for et transporterende luftfartsselskab, som ikke er den pågældende passagers kontrahent? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 5, nr. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 (1) af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område fortolkes således, at begrebet »sager om kontraktforhold« også omfatter et krav på kompensation i henhold til artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, som gøres gældende over for et transporterende luftfartsselskab, som ikke er den pågældende passagers kontrahent?

| 2) | Dersom artikel 5, nr. 1, i forordning (EF) nr. 44/2001 finder anvendelse:
  Skal passagerens endelige bestemmelsessted i forbindelse med en passagertransport med to flyvninger uden nævneværdigt ophold i omstigningslufthavnen også betragtes som opfyldelsessted i henhold til artikel 5, nr. 1), litra b), andet led, i forordning (EF) nr. 44/2001, hvis det krav om kompensation i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004, som gøres gældende med søgsmålet, støttes på en forstyrrelse, som er indtrådt på den første delstrækning, og søgsmålet er rettet mod det transporterende luftfartsselskab for den første flyvning, som ikke er kontrahenten for transportkontrakten? |
| --- | --- |

2)

Dersom artikel 5, nr. 1, i forordning (EF) nr. 44/2001 finder anvendelse:

Skal passagerens endelige bestemmelsessted i forbindelse med en passagertransport med to flyvninger uden nævneværdigt ophold i omstigningslufthavnen også betragtes som opfyldelsessted i henhold til artikel 5, nr. 1), litra b), andet led, i forordning (EF) nr. 44/2001, hvis det krav om kompensation i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004, som gøres gældende med søgsmålet, støttes på en forstyrrelse, som er indtrådt på den første delstrækning, og søgsmålet er rettet mod det transporterende luftfartsselskab for den første flyvning, som ikke er kontrahenten for transportkontrakten?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/6 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/6

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Stuttgart (Tyskland) den 22. august 2016 — Brigitte Schlömp mod Landratsamt Schwäbisch Hall

(Sag C-467/16)

(2016/C 428/08)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Stuttgart

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Brigitte Schlömp

Sagsøgt: Landratsamt Schwäbisch Hall

Præjudicielt spørgsmål

Henhører en forligsmyndighed, der er oprettet efter schweizisk lovgivning, under begrebet »ret« i henhold til artikel 27 og 30 i Lugano-konventionen (1) af 30. oktober 2007 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område?

---

(1)  Rådets afgørelse af 27.11.2008 om indgåelse af konventionen om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EUT L 147, s. 1).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/7 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/7

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 22. august 2016 — North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy mod An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten

(Sag C-470/16)

(2016/C 428/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court (Irland)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy

Sagsøgt: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten

Præjudicielle spørgsmål

| i) | I sammenhæng med et nationalt retssystem, hvor lovgiver ikke udtrykkeligt og endegyldigt har fastslået, på hvilket stadium i processen en afgørelse skal anfægtes, og hvor der skal træffes en domstolsafgørelse herom fra sag til sag i forbindelse med hver enkelt begæring om domstolsprøvelse i henhold til common law-regler, finder kravet i artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU (1) om »ikke uoverkommeligt dyre« procedurer da anvendelse på en sag ved en national domstol, hvorunder det skal afgøres, hvorvidt den konkret omhandlede begæring om domstolsprøvelse er blevet indgivet på det korrekte stadium? |
| --- | --- |

i)

I sammenhæng med et nationalt retssystem, hvor lovgiver ikke udtrykkeligt og endegyldigt har fastslået, på hvilket stadium i processen en afgørelse skal anfægtes, og hvor der skal træffes en domstolsafgørelse herom fra sag til sag i forbindelse med hver enkelt begæring om domstolsprøvelse i henhold til common law-regler, finder kravet i artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU (1) om »ikke uoverkommeligt dyre« procedurer da anvendelse på en sag ved en national domstol, hvorunder det skal afgøres, hvorvidt den konkret omhandlede begæring om domstolsprøvelse er blevet indgivet på det korrekte stadium?

| ii) | Finder kravet om, at disse procedurer skal være »ikke uoverkommeligt dyre« i henhold til artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU, anvendelse på alle elementer af en retslig procedure, hvor lovligheden (i forhold til national ret eller EU-retten) af en afgørelse, handling eller undladelse, der er omfattet af direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse, prøves, eller alene på de EU-retlige elementer af en sådan prøvelse (eller navnlig udelukkende på de elementer af prøvelsen, der vedrører spørgsmål om direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse)? |
| --- | --- |

ii)

Finder kravet om, at disse procedurer skal være »ikke uoverkommeligt dyre« i henhold til artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU, anvendelse på alle elementer af en retslig procedure, hvor lovligheden (i forhold til national ret eller EU-retten) af en afgørelse, handling eller undladelse, der er omfattet af direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse, prøves, eller alene på de EU-retlige elementer af en sådan prøvelse (eller navnlig udelukkende på de elementer af prøvelsen, der vedrører spørgsmål om direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse)?

| iii) | Omfatter udtrykket »afgørelse, handling eller undladelse« i artikel 11, stk. 1, i direktiv 2011/92/EU administrative afgørelser i forbindelse med afgørelsen af en ansøgning om tilladelse, uanset om parternes juridiske rettigheder fastlægges definitivt og endeligt ved sådanne administrative afgørelser? |
| --- | --- |

iii)

Omfatter udtrykket »afgørelse, handling eller undladelse« i artikel 11, stk. 1, i direktiv 2011/92/EU administrative afgørelser i forbindelse med afgørelsen af en ansøgning om tilladelse, uanset om parternes juridiske rettigheder fastlægges definitivt og endeligt ved sådanne administrative afgørelser?

| iv) | Skal en national domstol med henblik på at sikre effektiv retsbeskyttelse på områder, der er omfattet af EU miljølovgivning, fortolke national ret således, at den i videst muligt omfang er i overensstemmelse med formålene i artikel 9, stk. 3, i UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998 a) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en procedure om tilladelse til et projekt af fælles interesse, der er blevet udpeget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013 (2) af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur, og/eller b) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en tilladelsesprocedure, hvor udviklingsprojektet berører et europæisk område, der er blevet udpeget i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter? |
| --- | --- |

iv)

Skal en national domstol med henblik på at sikre effektiv retsbeskyttelse på områder, der er omfattet af EU miljølovgivning, fortolke national ret således, at den i videst muligt omfang er i overensstemmelse med formålene i artikel 9, stk. 3, i UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998 a) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en procedure om tilladelse til et projekt af fælles interesse, der er blevet udpeget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013 (2) af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur, og/eller b) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en tilladelsesprocedure, hvor udviklingsprojektet berører et europæisk område, der er blevet udpeget i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter?

| v) | Såfremt spørgsmål iv) a) og/eller b) besvares bekræftende, er bestemmelsen om, at sagsøgerne »opfylder eventuelle kriterier i national ret«, til hinder for, at konventionen anses for at have direkte virkning under omstændigheder, hvor sagsøgerne ikke har undladt at opfylde noget kriterium i national ret for indgivelse af en begæring om domstolsprøvelse og/eller er åbenbart berettigede til at indgive en begæring a) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en procedure om tilladelse til et projekt af fælles interesse, der blevet udpeget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013 af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur, og/eller b) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en tilladelsesprocedure, hvor udviklingsprojektet berører et europæisk område, der er blevet udpeget i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter? |
| --- | --- |

v)

Såfremt spørgsmål iv) a) og/eller b) besvares bekræftende, er bestemmelsen om, at sagsøgerne »opfylder eventuelle kriterier i national ret«, til hinder for, at konventionen anses for at have direkte virkning under omstændigheder, hvor sagsøgerne ikke har undladt at opfylde noget kriterium i national ret for indgivelse af en begæring om domstolsprøvelse og/eller er åbenbart berettigede til at indgive en begæring a) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en procedure om tilladelse til et projekt af fælles interesse, der blevet udpeget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013 af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur, og/eller b) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en tilladelsesprocedure, hvor udviklingsprojektet berører et europæisk område, der er blevet udpeget i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter?

| vi) | Står det en medlemsstat frit for at fastsætte undtagelser til reglen om, at procedurer på miljøområdet ikke skal være uoverkommeligt dyre, såfremt der ikke er fastsat en sådan undtagelse i direktiv 2011/92/EU eller UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998, og |
| --- | --- |

vi)

Står det en medlemsstat frit for at fastsætte undtagelser til reglen om, at procedurer på miljøområdet ikke skal være uoverkommeligt dyre, såfremt der ikke er fastsat en sådan undtagelse i direktiv 2011/92/EU eller UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998, og

| vii) | er navnlig et krav i national ret om årsagsforbindelse mellem den angivelige ulovlige handling eller afgørelse og skade på miljøet som betingelse for anvendelsen af national lovgivning, der gennemfører artikel 9, stk. 4, i UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998, med henblik på at sikre, at miljøsager ikke er uoverkommeligt dyre, forenelig med konventionen? |
| --- | --- |

vii)

er navnlig et krav i national ret om årsagsforbindelse mellem den angivelige ulovlige handling eller afgørelse og skade på miljøet som betingelse for anvendelsen af national lovgivning, der gennemfører artikel 9, stk. 4, i UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998, med henblik på at sikre, at miljøsager ikke er uoverkommeligt dyre, forenelig med konventionen?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13.12.2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EUT L 26, s. 1).

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 347/2013 af 17.4.2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur og om ophævelse af beslutning nr. 1364/2006/EF og ændring af forordning (EF) nr. 713/2009, (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009 (EUT L 115, s. 39).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/8 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/8

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Protodikeio Rethymnis (Grækenland) den 17. august 2016 — straffesag mod K

(Sag C-475/16)

(2016/C 428/10)

Processprog: græsk

Den forelæggende ret

Protodikeio Rethymnis (Μοnomeles Plimmeleiodikeio Rethymnis) (enedommer i første instans i strafferetlige sager, Rethymno, Grækenland)

Tiltalt i straffesagen

K

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Har medlemsstaterne i medfør af artikel 19 TEU, 263 TEUF, 266 TEUF og 267 TEUF samt princippet om loyalt samarbejde (artikel 4, stk. 3, TEU) — hvorefter medlemsstaterne og deres kompetente myndigheder skal træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger for at afhjælpe en tilsidesættelse af EU-retten og efterkomme Domstolens praksis, især når der er tale om gyldigheden af retsakter fra Unionens organer, der har virkning erga omnes — pligt til at ophæve eller tilsvarende at ændre en lovgivningsakt til gennemførelse af et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen som følge af modstrid med (tilsidesættelse af) bestemmelserne i traktaterne eller Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, med henblik på at sikre opfyldelsen af Domstolens dom og således afhjælpe tilsidesættelsen af traktaterne eller chartret og undgå nye fremtidige tilsidesættelser? |
| --- | --- |

1)

Har medlemsstaterne i medfør af artikel 19 TEU, 263 TEUF, 266 TEUF og 267 TEUF samt princippet om loyalt samarbejde (artikel 4, stk. 3, TEU) — hvorefter medlemsstaterne og deres kompetente myndigheder skal træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger for at afhjælpe en tilsidesættelse af EU-retten og efterkomme Domstolens praksis, især når der er tale om gyldigheden af retsakter fra Unionens organer, der har virkning erga omnes — pligt til at ophæve eller tilsvarende at ændre en lovgivningsakt til gennemførelse af et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen som følge af modstrid med (tilsidesættelse af) bestemmelserne i traktaterne eller Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, med henblik på at sikre opfyldelsen af Domstolens dom og således afhjælpe tilsidesættelsen af traktaterne eller chartret og undgå nye fremtidige tilsidesættelser?

| 2) | Kan artikel 266 TEUF (tidligere artikel 233 EF) med henvisning til det foregående spørgsmål fortolkes således, at begrebet »organ, kontor eller agentur« (i vidt omfang eller analogt) også omfatter den medlemsstat, der i sin nationale retsorden har gennemført et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt som følge af tilsidesættelse af traktaterne eller chartret, eller kan artikel 260, stk. 1, TEUF i et sådant tilfælde finde anvendelse analogt? |
| --- | --- |

2)

Kan artikel 266 TEUF (tidligere artikel 233 EF) med henvisning til det foregående spørgsmål fortolkes således, at begrebet »organ, kontor eller agentur« (i vidt omfang eller analogt) også omfatter den medlemsstat, der i sin nationale retsorden har gennemført et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt som følge af tilsidesættelse af traktaterne eller chartret, eller kan artikel 260, stk. 1, TEUF i et sådant tilfælde finde anvendelse analogt?

| 3) | Hvis de foregående spørgsmål i det væsentlige besvares bekræftende, og hvis medlemsstaterne således har pligt til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger for at afhjælpe tilsidesættelsen af den primære EU-ret ved at ophæve eller tilsvarende at ændre lovgivningsakten til gennemførelse af et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen som følge af tilsidesættelse af chartret eller traktaterne, skal denne pligt da udvides til at omfatte de nationale retter således, at de skal se bort fra lovgivningsakten til gennemførelse af det direktiv, som er blevet erklæret for ugyldigt — i det foreliggende tilfælde direktiv 2006/24/EF (1) — (i det mindste hvad angår den pågældende del), fordi det tilsidesætter chartret eller traktaterne, og i konsekvens heraf ikke skal tage hensyn til beviser indhentet på grundlag af disse retsakter (direktivet og den nationale gennemførelsesretsakt)? |
| --- | --- |

3)

Hvis de foregående spørgsmål i det væsentlige besvares bekræftende, og hvis medlemsstaterne således har pligt til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger for at afhjælpe tilsidesættelsen af den primære EU-ret ved at ophæve eller tilsvarende at ændre lovgivningsakten til gennemførelse af et direktiv, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen som følge af tilsidesættelse af chartret eller traktaterne, skal denne pligt da udvides til at omfatte de nationale retter således, at de skal se bort fra lovgivningsakten til gennemførelse af det direktiv, som er blevet erklæret for ugyldigt — i det foreliggende tilfælde direktiv 2006/24/EF (1) — (i det mindste hvad angår den pågældende del), fordi det tilsidesætter chartret eller traktaterne, og i konsekvens heraf ikke skal tage hensyn til beviser indhentet på grundlag af disse retsakter (direktivet og den nationale gennemførelsesretsakt)?

| 4) | Er de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/24, som ved Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (2) (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238) er blevet erklæret for ugyldigt som følge af tilsidesættelse af chartret, omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1, alene af den grund, at de gennemfører direktiv 2006/24, uafhængigt af Domstolens efterfølgende erklæring om direktivets ugyldighed? |
| --- | --- |

4)

Er de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/24, som ved Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (2) (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238) er blevet erklæret for ugyldigt som følge af tilsidesættelse af chartret, omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1, alene af den grund, at de gennemfører direktiv 2006/24, uafhængigt af Domstolens efterfølgende erklæring om direktivets ugyldighed?

| 5) | Henset til, at direktiv 2006/24, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, er blevet vedtaget med det formål at indføre en harmoniseret ramme på EU-plan i henhold til artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58/EF angående kommunikationstjenesteudbyderes lagring af data med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning i straffesager, således at der ikke opstår hindringer for det indre marked for elektronisk kommunikation, henhører de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/24 da under artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, i kraft af hvilken de er omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1? |
| --- | --- |

5)

Henset til, at direktiv 2006/24, som efterfølgende er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, er blevet vedtaget med det formål at indføre en harmoniseret ramme på EU-plan i henhold til artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58/EF angående kommunikationstjenesteudbyderes lagring af data med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning i straffesager, således at der ikke opstår hindringer for det indre marked for elektronisk kommunikation, henhører de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/24 da under artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, i kraft af hvilken de er omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1?

| 6) | Når det tages i betragtning, at en eventuel idømmelse af straf for en statsborger i en medlemsstat i Den Europæiske Union, som i det foreliggende tilfælde, uundgåeligt medfører indskrænkninger i udøvelsen af retten til fri bevægelighed, som EU-retten tillægger den pågældende, selv om de i princippet er begrundede, skal det da alene af denne grund antages, at de pågældende straffesager samlet set er omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1?
  Hvis de foregående spørgsmål i det væsentlige besvares med, at chartret finder anvendelse i henhold til sin artikel 51, stk. 1, stilles følgende yderligere spørgsmål: |
| --- | --- |

6)

Når det tages i betragtning, at en eventuel idømmelse af straf for en statsborger i en medlemsstat i Den Europæiske Union, som i det foreliggende tilfælde, uundgåeligt medfører indskrænkninger i udøvelsen af retten til fri bevægelighed, som EU-retten tillægger den pågældende, selv om de i princippet er begrundede, skal det da alene af denne grund antages, at de pågældende straffesager samlet set er omfattet af EU-rettens anvendelsesområde som foreskrevet i chartrets artikel 51, stk. 1?

Hvis de foregående spørgsmål i det væsentlige besvares med, at chartret finder anvendelse i henhold til sin artikel 51, stk. 1, stilles følgende yderligere spørgsmål:

| 7) | Er det i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, at politiet i løbet af en strafferetlig efterforskning, i hastende tilfælde, og især såfremt den pågældende gribes på fersk gerning, uden forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] udstedt i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, har adgang til og anvender data lagret i medfør af direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58? |
| --- | --- |

7)

Er det i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, at politiet i løbet af en strafferetlig efterforskning, i hastende tilfælde, og især såfremt den pågældende gribes på fersk gerning, uden forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] udstedt i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, har adgang til og anvender data lagret i medfør af direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58?

| 8) | Såfremt politiet eller andre myndigheder end retsinstanser i løbet af en strafferetlig efterforskning kræver adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, i særdeleshed når denne efterforskning ikke sigter mod at forebygge, afsløre og retsforfølge særligt fastlagte forbrydelser, der kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver, udelukker den pågældendes eventuelle samtykke til behandling af disse data da i medfør af chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, kravet om forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] til adgang til og anvendelse af disse data givet i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, særligt under hensyntagen til, at de krævede data uundgåeligt også inkluderer tredjemands data (eksempelvis abonnenten/den kaldte)? |
| --- | --- |

8)

Såfremt politiet eller andre myndigheder end retsinstanser i løbet af en strafferetlig efterforskning kræver adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, i særdeleshed når denne efterforskning ikke sigter mod at forebygge, afsløre og retsforfølge særligt fastlagte forbrydelser, der kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver, udelukker den pågældendes eventuelle samtykke til behandling af disse data da i medfør af chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, kravet om forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] til adgang til og anvendelse af disse data givet i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, særligt under hensyntagen til, at de krævede data uundgåeligt også inkluderer tredjemands data (eksempelvis abonnenten/den kaldte)?

| 9) | Er anklagemyndighedens accept af adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58 under en strafferetlig efterforskning da i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, såfremt der mangler forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] udstedt i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, i særdeleshed når denne efterforskning ikke sigter mod at forebygge, afsløre og retsforfølge særligt fastlagte forbrydelser, der kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver? |
| --- | --- |

9)

Er anklagemyndighedens accept af adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58 under en strafferetlig efterforskning da i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, såfremt der mangler forudgående tilladelse fra en retsinstans [eller et uafhængigt administrativt organ] udstedt i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, i særdeleshed når denne efterforskning ikke sigter mod at forebygge, afsløre og retsforfølge særligt fastlagte forbrydelser, der kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver?

| 10) | I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 60 og 61) og udtrykket »grov kriminalitet« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/24, udgør dette udtryk da et selvstændigt EU-retligt begreb, og i bekræftende fald hvad er begrebets materielle indhold, for at en bestemt forbrydelse kan betragtes som tilstrækkeligt alvorlig til at begrunde adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24? |
| --- | --- |

10)

I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 60 og 61) og udtrykket »grov kriminalitet« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/24, udgør dette udtryk da et selvstændigt EU-retligt begreb, og i bekræftende fald hvad er begrebets materielle indhold, for at en bestemt forbrydelse kan betragtes som tilstrækkeligt alvorlig til at begrunde adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24?

| 11) | I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 60 og 61), og uanset om udtrykket »grov kriminalitet« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/24 udgør et selvstændigt begreb eller ej, beskriver chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, da almindelige kriterier, ifølge hvilke en bestemt forbrydelse skal betragtes som tilstrækkeligt alvorlig til at begrunde adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, og hvad er i bekræftende fald disse kriterier? |
| --- | --- |

11)

I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 60 og 61), og uanset om udtrykket »grov kriminalitet« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2006/24 udgør et selvstændigt begreb eller ej, beskriver chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, da almindelige kriterier, ifølge hvilke en bestemt forbrydelse skal betragtes som tilstrækkeligt alvorlig til at begrunde adgang til og anvendelse af data lagret i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, og hvad er i bekræftende fald disse kriterier?

| 12) | Hvis det foregående spørgsmål i det væsentlige besvares bekræftende, består denne vurdering af proportionaliteten da sammenfattende i, at særtrækkene i den efterforskede forbrydelse vurderes af (a) Domstolen alene eller (b) den nationale retsinstans på grundlag af de af Domstolen fastslåede almindelige kriterier? |
| --- | --- |

12)

Hvis det foregående spørgsmål i det væsentlige besvares bekræftende, består denne vurdering af proportionaliteten da sammenfattende i, at særtrækkene i den efterforskede forbrydelse vurderes af (a) Domstolen alene eller (b) den nationale retsinstans på grundlag af de af Domstolen fastslåede almindelige kriterier?

| 13) | I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 58-68 samt domskonklusionen), er adgang til og anvendelse af lagrede data inden for rammerne af en straffesag på grundlag af en almindelig ordning om lagring af data indført i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, idet denne ordning opfylder forudsætningerne i dommens præmis 60-62, 67 og 68, men ikke forudsætningerne i dommens præmis 58, 59, 63 og 64, da i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1?
  [dvs. en ordning om lagring, der dels foreskriver forudgående tilladelse fra en retsinstans i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, især med henblik på forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af særligt fastlagte forbrydelser, som opremses og kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver, og sikrer effektiv beskyttelse af lagrede data mod risikoen for misbrug og mod enhver ulovlig adgang til og anvendelse af disse oplysninger (jf. dommens præmis 60-62, 67 og 68), dels tillader lagringen af data a) vedrørende uden forskel alle personer, som benytter elektroniske kommunikationstjenester, uden at der med hensyn til disse personer (tiltalt eller sigtet) foreligger et element, der angiver en — omend fjern — forbindelse mellem disse personer og en alvorlig forbrydelse, inden den omstændighed opstår, med henvisning til hvilken oplysninger er blevet krævet hos kommunikationstjenesteudbydere; b) uden at de data, som kræves, inden den efterforskede handling begås, skal vedrøre (i) et bestemt tidsrum og/eller et bestemt geografisk område og/eller en given personkreds, der på den ene eller anden måde vil kunne være indblandet i grov kriminalitet, eller (ii) mod personer, der af andre grunde gennem lagring af deres data ville kunne bidrage til forebyggelse, efterforskning eller retsforfølgning af grov kriminalitet; c) i et tidsrum (12 måneder i den foreliggende situation), der fastsættes, uden at der på nogen måde sondres mellem de kategorier af data, som er fastsat i det omhandlede direktivs artikel 5, efter deres relevans for det mål, som forfølges, eller afhængigt af, hvilke personer der er berørt (jf. dommens præmis 58, 59, 63 og 64)] |
| --- | --- |

13)

I lyset af Domstolens dom af 8. april 2014, Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 og C-594/12, EU:C:2014:238, præmis 58-68 samt domskonklusionen), er adgang til og anvendelse af lagrede data inden for rammerne af en straffesag på grundlag af en almindelig ordning om lagring af data indført i overensstemmelse med direktiv 2006/24 og/eller artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, idet denne ordning opfylder forudsætningerne i dommens præmis 60-62, 67 og 68, men ikke forudsætningerne i dommens præmis 58, 59, 63 og 64, da i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1?

[dvs. en ordning om lagring, der dels foreskriver forudgående tilladelse fra en retsinstans i overensstemmelse med fastsatte materielle og processuelle krav, især med henblik på forebyggelse, efterforskning og retsforfølgning af særligt fastlagte forbrydelser, som opremses og kvalificeres som alvorlige af den nationale lovgiver, og sikrer effektiv beskyttelse af lagrede data mod risikoen for misbrug og mod enhver ulovlig adgang til og anvendelse af disse oplysninger (jf. dommens præmis 60-62, 67 og 68), dels tillader lagringen af data a) vedrørende uden forskel alle personer, som benytter elektroniske kommunikationstjenester, uden at der med hensyn til disse personer (tiltalt eller sigtet) foreligger et element, der angiver en — omend fjern — forbindelse mellem disse personer og en alvorlig forbrydelse, inden den omstændighed opstår, med henvisning til hvilken oplysninger er blevet krævet hos kommunikationstjenesteudbydere; b) uden at de data, som kræves, inden den efterforskede handling begås, skal vedrøre (i) et bestemt tidsrum og/eller et bestemt geografisk område og/eller en given personkreds, der på den ene eller anden måde vil kunne være indblandet i grov kriminalitet, eller (ii) mod personer, der af andre grunde gennem lagring af deres data ville kunne bidrage til forebyggelse, efterforskning eller retsforfølgning af grov kriminalitet; c) i et tidsrum (12 måneder i den foreliggende situation), der fastsættes, uden at der på nogen måde sondres mellem de kategorier af data, som er fastsat i det omhandlede direktivs artikel 5, efter deres relevans for det mål, som forfølges, eller afhængigt af, hvilke personer der er berørt (jf. dommens præmis 58, 59, 63 og 64)]

| 14) | Hvis det foregående spørgsmål i det væsentlige besvares med, at adgang til og anvendelse af disse data ikke er i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, skal den nationale retsinstans da se bort fra den nationale retsakt til gennemførelse af direktiv 2006/24, som er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, eller retsakten med hjemmel i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, fordi den er i modstrid med chartret, og skal retsinstansen da ikke tage hensyn til data lagret og indhentet på grundlag heraf? |
| --- | --- |

14)

Hvis det foregående spørgsmål i det væsentlige besvares med, at adgang til og anvendelse af disse data ikke er i overensstemmelse med chartrets artikel 7, 8 og 52, stk. 1, skal den nationale retsinstans da se bort fra den nationale retsakt til gennemførelse af direktiv 2006/24, som er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, eller retsakten med hjemmel i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58, fordi den er i modstrid med chartret, og skal retsinstansen da ikke tage hensyn til data lagret og indhentet på grundlag heraf?

| 15) | I lyset af direktiv 2006/24, i særdeleshed af dels sjette betragtning, hvorefter »retlige [...] forskelle mellem nationale bestemmelser om lagring af data med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning af strafbare handlinger er en hindring for det indre marked«, dels det i artikel 1, stk. 1, udtalte mål om at »harmonisere medlemsstaternes bestemmelser«, dels de øvrige betragtninger, især [3.-5., 11. og 21. betragtning], og også i lyset af Domstolens dom af 10. februar 2009, Irland mod Parlamentet og Rådet (C-301/06, EU:C:2009:68, præmis 70-72), udgør opretholdelsen af den lov, som gennemfører direktiv 2006/24 i den nationale retsorden, selv om direktivet er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, da en hindring for det indre markeds oprettelse og funktion, idet det dog står fast, at ingen nyere EU-retlig foranstaltning endnu er trådt i kraft? |
| --- | --- |

15)

I lyset af direktiv 2006/24, i særdeleshed af dels sjette betragtning, hvorefter »retlige [...] forskelle mellem nationale bestemmelser om lagring af data med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning af strafbare handlinger er en hindring for det indre marked«, dels det i artikel 1, stk. 1, udtalte mål om at »harmonisere medlemsstaternes bestemmelser«, dels de øvrige betragtninger, især [3.-5., 11. og 21. betragtning], og også i lyset af Domstolens dom af 10. februar 2009, Irland mod Parlamentet og Rådet (C-301/06, EU:C:2009:68, præmis 70-72), udgør opretholdelsen af den lov, som gennemfører direktiv 2006/24 i den nationale retsorden, selv om direktivet er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, da en hindring for det indre markeds oprettelse og funktion, idet det dog står fast, at ingen nyere EU-retlig foranstaltning endnu er trådt i kraft?

| 16) | Særligt spørges, om opretholdelsen af den lov, som gennemfører direktiv 2006/24 i den nationale retsorden, selv om direktivet er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, eller den nationale lov som omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58 udgør en hindring for det indre markeds oprettelse og funktion, fordi






  a) | de omhandlede nationale bestemmelser fastlægger objektive kriterier og materielle betingelser, på grundlag af hvilke de kompetente nationale myndigheder kan få adgang til og efterfølgende anvende bl.a. lagrede trafikdata og lokaliseringsdata med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning af en forbrydelse, men disse kriterier og betingelser vedrører en bestemt fortegnelse over ulovlige aktiviteter opstillet af den nationale lovgiver ved udøvelse af sin skønsmargin og uden harmonisering på EU-plan; og/eller |
| --- | --- | --- |

16)

Særligt spørges, om opretholdelsen af den lov, som gennemfører direktiv 2006/24 i den nationale retsorden, selv om direktivet er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, eller den nationale lov som omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58 udgør en hindring for det indre markeds oprettelse og funktion, fordi

a)

de omhandlede nationale bestemmelser fastlægger objektive kriterier og materielle betingelser, på grundlag af hvilke de kompetente nationale myndigheder kan få adgang til og efterfølgende anvende bl.a. lagrede trafikdata og lokaliseringsdata med henblik på forebyggelse, efterforskning, afsløring og retsforfølgning af en forbrydelse, men disse kriterier og betingelser vedrører en bestemt fortegnelse over ulovlige aktiviteter opstillet af den nationale lovgiver ved udøvelse af sin skønsmargin og uden harmonisering på EU-plan; og/eller

| b) | de omhandlede nationale bestemmelser om beskyttelse af og sikkerhed for lagrede data fastlægger tekniske krav og frister, men disse frister og krav ikke er blevet harmoniseret på EU-plan? |
| --- | --- |

b)

de omhandlede nationale bestemmelser om beskyttelse af og sikkerhed for lagrede data fastlægger tekniske krav og frister, men disse frister og krav ikke er blevet harmoniseret på EU-plan?

| 17) | Hvis mindst et af de foregående spørgsmål besvares bekræftende, skal den nationale retsinstans i overensstemmelse med EU-retten da se bort fra den nationale retsakt til gennemførelse af direktiv 2006/24, som er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, fordi den er i strid med det indre markeds oprettelse og funktion og i konsekvens heraf ikke tage hensyn til lagrede data, hvortil der er opnået adgang på baggrund af direktiv 2006/24 eller de nationale bestemmelser, som er blevet vedtaget ved anvendelse af artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58? |
| --- | --- |

17)

Hvis mindst et af de foregående spørgsmål besvares bekræftende, skal den nationale retsinstans i overensstemmelse med EU-retten da se bort fra den nationale retsakt til gennemførelse af direktiv 2006/24, som er blevet erklæret for ugyldigt af Domstolen, fordi den er i strid med det indre markeds oprettelse og funktion og i konsekvens heraf ikke tage hensyn til lagrede data, hvortil der er opnået adgang på baggrund af direktiv 2006/24 eller de nationale bestemmelser, som er blevet vedtaget ved anvendelse af artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58?

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/24/EF af 15.3.2006 om lagring af data genereret eller behandlet i forbindelse med tilvejebringelse af offentligt tilgængelige elektroniske kommunikationstjenester eller elektroniske kommunikationsnet og om ændring af direktiv 2002/58/EF (EUT L 105, s. 54).

(2)  EU:C:2014:238.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/11 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/11

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Innsbruck (Østrig) den 7. september 2016 — Georg Stollwitzer mod ÖBB Personenverkehr AG

(Sag C-482/16)

(2016/C 428/11)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Innsbruck

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Georg Stollwitzer

Sagsøgt: ÖBB Personenverkehr AG

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal EU-retten i sin nuværende form, navnlig det generelle EU-retlige ligebehandlingsprincip, det generelle princip om forbud mod diskriminering på grundlag af alder som omhandlet i artikel 6, stk. 3, TEU og artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, forbuddet mod forskelsbehandling for så vidt angår arbejdskraftens frie bevægelighed som omhandlet i artikel 45 TEUF og Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling (1) med hensyn til beskæftigelse og erhverv, fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omtvistede, som for at afhjælpe en af Den Europæiske Unions Domstol i afgørelsen Gotthard Starjakob (2) fastslået forskelsbehandling på grundlag af alder (nemlig manglende medregning af tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år for ÖBB-ansatte) ganske vist for en lille del af de ÖBB-ansatte, som blev forskelsbehandlet efter den gamle ordning, tager hensyn til tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år (dog kun tjenesteperioder, som objektivt er tilbagelagt hos ÖBB og sammenlignelige offentlige jernbaneinfrastruktur- og/eller jernbanetrafikvirksomheder i EU, EØS og lande, som er tilknyttet EU gennem associerings- og/eller mobilitetsaftaler), men for den overvejende del af de oprindeligt forskelsbehandlede ÖBB-ansatte imidlertid ikke medregner alle andre tjenesteperioder tilbagelagt før det fyldte 18. år, navnlig heller ikke tjenesteperioder, som sætter de pågældende ÖBB-ansatte i stand til bedre at varetage deres arbejde, f.eks. tjenesteperioder hos private og andre offentlige trafikselskaber og/eller infrastrukturvirksomheder, som fremstiller, sælger eller servicerer den af arbejdsgiveren anvendte infrastruktur (rullende materiel, skinneanlæg, ledningsanlæg, elektriske og elektroniske anlæg, sikringssystemer, banegårdsanlæg og lignende) eller virksomheder, som kan sidestilles hermed, og dermed i praksis for langt størstedelen af de ÖBB-ansatte, som var berørt af den diskriminerende gamle ordning, endeligt fastsætter en forskelsbehandling på grundlag af alder? |
| --- | --- |

1)

Skal EU-retten i sin nuværende form, navnlig det generelle EU-retlige ligebehandlingsprincip, det generelle princip om forbud mod diskriminering på grundlag af alder som omhandlet i artikel 6, stk. 3, TEU og artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, forbuddet mod forskelsbehandling for så vidt angår arbejdskraftens frie bevægelighed som omhandlet i artikel 45 TEUF og Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling (1) med hensyn til beskæftigelse og erhverv, fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omtvistede, som for at afhjælpe en af Den Europæiske Unions Domstol i afgørelsen Gotthard Starjakob (2) fastslået forskelsbehandling på grundlag af alder (nemlig manglende medregning af tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år for ÖBB-ansatte) ganske vist for en lille del af de ÖBB-ansatte, som blev forskelsbehandlet efter den gamle ordning, tager hensyn til tjenesteperioder tilbagelagt inden det fyldte 18. år (dog kun tjenesteperioder, som objektivt er tilbagelagt hos ÖBB og sammenlignelige offentlige jernbaneinfrastruktur- og/eller jernbanetrafikvirksomheder i EU, EØS og lande, som er tilknyttet EU gennem associerings- og/eller mobilitetsaftaler), men for den overvejende del af de oprindeligt forskelsbehandlede ÖBB-ansatte imidlertid ikke medregner alle andre tjenesteperioder tilbagelagt før det fyldte 18. år, navnlig heller ikke tjenesteperioder, som sætter de pågældende ÖBB-ansatte i stand til bedre at varetage deres arbejde, f.eks. tjenesteperioder hos private og andre offentlige trafikselskaber og/eller infrastrukturvirksomheder, som fremstiller, sælger eller servicerer den af arbejdsgiveren anvendte infrastruktur (rullende materiel, skinneanlæg, ledningsanlæg, elektriske og elektroniske anlæg, sikringssystemer, banegårdsanlæg og lignende) eller virksomheder, som kan sidestilles hermed, og dermed i praksis for langt størstedelen af de ÖBB-ansatte, som var berørt af den diskriminerende gamle ordning, endeligt fastsætter en forskelsbehandling på grundlag af alder?

| 2) | Realiserer en medlemsstat, som er eneejer af en jernbanetrafikvirksomhed og faktisk arbejdsgiver for de ansatte i denne virksomhed, og som af rent fiskale årsager ved lovændringer i 2011 og 2015 med tilbagevirkende kraft forsøger at fjerne disse ansattes EU-retlige krav på efterbetaling af løn som følge af diskriminering bl.a. på grundlag af alder, som er fastslået af Den Europæiske Unions Domstol i flere afgørelser (David Hütter (3), Siegfried Pohl (4), Gotthard Starjakob), og som også er anerkendt i flere nationale domstolsafgørelser, bl.a. også afgørelser afsagt af Oberster Gerichtshof (8 ObA 11/15y), de af Domstolen i dennes retspraksis opstillede betingelser for den pågældende medlemsstats EU-retlige hæftelse, navnlig en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten, bl.a. artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 1 i direktiv 2000/78/EF, som er fortolket ved flere afgørelser afsagt af Domstolen (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob)? |
| --- | --- |

2)

Realiserer en medlemsstat, som er eneejer af en jernbanetrafikvirksomhed og faktisk arbejdsgiver for de ansatte i denne virksomhed, og som af rent fiskale årsager ved lovændringer i 2011 og 2015 med tilbagevirkende kraft forsøger at fjerne disse ansattes EU-retlige krav på efterbetaling af løn som følge af diskriminering bl.a. på grundlag af alder, som er fastslået af Den Europæiske Unions Domstol i flere afgørelser (David Hütter (3), Siegfried Pohl (4), Gotthard Starjakob), og som også er anerkendt i flere nationale domstolsafgørelser, bl.a. også afgørelser afsagt af Oberster Gerichtshof (8 ObA 11/15y), de af Domstolen i dennes retspraksis opstillede betingelser for den pågældende medlemsstats EU-retlige hæftelse, navnlig en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten, bl.a. artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 1 i direktiv 2000/78/EF, som er fortolket ved flere afgørelser afsagt af Domstolen (David Hütter, Siegfried Pohl, Gotthard Starjakob)?

---

(1)  Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).

(2)  Dom C-417/13, ECLI: EU: C: 2015: 38

(3)  Dom C-88/08, ECLI:EU:C:2009:381.

(4)  Dom C-429/12, ECLI:EU:C:2014:12.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/12 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/12

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Taranto (Italien) den 8. september 2016 — straffesag mod Antonio Semeraro

(Sag C-484/16)

(2016/C 428/12)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Giudice di pace di Taranto

Tiltalt i straffesagen

Antonio Semeraro

Præjudicielt spørgsmål

Er Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/29/EU af 25. oktober 2012 om minimumsstandarder for ofre for kriminalitet med hensyn til rettigheder, støtte og beskyttelse og om erstatning af Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA (1), som er gennemført i Italien ved lovdekret nr. 212 af 15. december 2015 (Gazzetta Ufficiale, almindelig serie nr. 3 af 5.1.2016), navnlig 9., 66. og 67. betragtning hertil samt direktivets artikel 2, stk. 1, litra a), til hinder for ophævelsen af straffelovsovertrædelsen i straffelovens artikel 594, der er omhandlet i artikel 7 ff. i lovdekret nr. 7 af 15. januar 2016, henset til artikel 83 TEUF, den italienske forfatnings artikel 2 og 3 samt artikel 49, 51, 53 og 54 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?

---

(1)  EFT L 315, s. 57.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/12 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/12

---

Appel iværksat den 11. september 2016 af Telefónica S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 28. juni 2016 i sag T-216/13, Telefónica mod Kommissionen

(Sag C-487/16 P)

(2016/C 428/13)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Telefónica S.A. (ved abogados J. Folguera Crespo og P. Vidal Martínez)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dommen ophæves, og dermed annulleres afgørelsen (1) af de grunde, der er anført under det andet anbringende, hvorved det fastslås, at der i Telefónicas adfærd ikke foreligger en overtrædelse med konkurrencebegrænsende formål. |
| --- | --- |

—

Dommen ophæves, og dermed annulleres afgørelsen (1) af de grunde, der er anført under det andet anbringende, hvorved det fastslås, at der i Telefónicas adfærd ikke foreligger en overtrædelse med konkurrencebegrænsende formål.

| — | Subsidiært ophæves dommen af de grunde, der er anført under det første anbringende, og sagen hjemvises til Retten med henblik på optagelse af det nægtede vidnebevis og afgørelse om realiteten i det af Telefónica anlagte annullationssøgsmål for Retten under hensyntagen til det optagne bevis. |
| --- | --- |

—

Subsidiært ophæves dommen af de grunde, der er anført under det første anbringende, og sagen hjemvises til Retten med henblik på optagelse af det nægtede vidnebevis og afgørelse om realiteten i det af Telefónica anlagte annullationssøgsmål for Retten under hensyntagen til det optagne bevis.

| — | Mere subsidiært og af de grunde, der er anført under det tredje anbringende:






  — | Domskonklusionens punkt 1 ophæves. |
| --- | --- | --- |

—

Mere subsidiært og af de grunde, der er anført under det tredje anbringende:

—

Domskonklusionens punkt 1 ophæves.

| — | Det fastslås, at Telefónicas adfærd er mindre grov, og at de under det i tredje anbringende i dette processkrift anførte formildende omstændigheder foreligger. |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at Telefónicas adfærd er mindre grov, og at de under det i tredje anbringende i dette processkrift anførte formildende omstændigheder foreligger.

| — | Der fastsættes en procentsats for nedsættelse af bøden som følge af den mindre grad af grovhed og de anførte formildende omstændigheder i overensstemmelse med det under dette anbringende anførte. |
| --- | --- |

—

Der fastsættes en procentsats for nedsættelse af bøden som følge af den mindre grad af grovhed og de anførte formildende omstændigheder i overensstemmelse med det under dette anbringende anførte.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale Telefónicas omkostninger både i forbindelse med proceduren i første instans og med nærværende procedure for Domstolen. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale Telefónicas omkostninger både i forbindelse med proceduren i første instans og med nærværende procedure for Domstolen.

| — | Omfanget af dette processkrift, der er en anelse længere end det i Domstolens praktiske anvisninger anbefalede, accepteres under hensyn til sagens økonomiske betydning for appellanten samt kompleksiteten af de anførte argumenter. |
| --- | --- |

—

Omfanget af dette processkrift, der er en anelse længere end det i Domstolens praktiske anvisninger anbefalede, accepteres under hensyn til sagens økonomiske betydning for appellanten samt kompleksiteten af de anførte argumenter.

Anbringender og væsentligste argumenter

| 1. | Tilsidesættelse af artikel 47 og artikel 48, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlægende rettigheder og artikel 68 i Rettens procesreglement, idet den begærede vidneafhøring er blevet nægtet. Rettens nægtelse af det begærede vidnebevis gjorde Telefónica ude af stand til at forsvare sig, idet selskabet blev nægtet et grundlæggende bevis, som var afgørende for en korrekt bedømmelse af sagen. Der fremsættes fire grundlæggende indsigelser til Rettens fremgangsmåde: i) indsigelse om en teleologisk modstrid, ii) indsigelse om en uforholdsmæssig bevisbyrde, iii) indsigelse om en foregribelse af resultatet af vidnebeviset og iv) indsigelse om en uafbalanceret afvejning. |
| --- | --- |

1.

Tilsidesættelse af artikel 47 og artikel 48, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlægende rettigheder og artikel 68 i Rettens procesreglement, idet den begærede vidneafhøring er blevet nægtet. Rettens nægtelse af det begærede vidnebevis gjorde Telefónica ude af stand til at forsvare sig, idet selskabet blev nægtet et grundlæggende bevis, som var afgørende for en korrekt bedømmelse af sagen. Der fremsættes fire grundlæggende indsigelser til Rettens fremgangsmåde: i) indsigelse om en teleologisk modstrid, ii) indsigelse om en uforholdsmæssig bevisbyrde, iii) indsigelse om en foregribelse af resultatet af vidnebeviset og iv) indsigelse om en uafbalanceret afvejning.

| 2. | Tilsidesættelse af artikel 101 TEUF som følge af en urigtig anvendelse af retspraksis om overtrædelser med konkurrencebegrænsende formål og begrundelsespligten og princippet om uskyldsformodning. |
| --- | --- |

2.

Tilsidesættelse af artikel 101 TEUF som følge af en urigtig anvendelse af retspraksis om overtrædelser med konkurrencebegrænsende formål og begrundelsespligten og princippet om uskyldsformodning.

Subsidiært

| 3. | Fejl ved vurderingen af overtrædelsens mindre grad af grovhed og af spørgsmålet, om der foreligger formildende omstændigheder i Telefónicas adfærd. Telefónica har gjort gældende, at Retten ved sin vurdering ikke tog hensyn yderligere forhold, som indikerer adfærdens mindre grove karakter, og som ville have givet grundlag for en yderligere nedsættelse af bøden i forhold til den nedsættelse, som Kommissionen tidligere har foretaget. |
| --- | --- |

3.

Fejl ved vurderingen af overtrædelsens mindre grad af grovhed og af spørgsmålet, om der foreligger formildende omstændigheder i Telefónicas adfærd. Telefónica har gjort gældende, at Retten ved sin vurdering ikke tog hensyn yderligere forhold, som indikerer adfærdens mindre grove karakter, og som ville have givet grundlag for en yderligere nedsættelse af bøden i forhold til den nedsættelse, som Kommissionen tidligere har foretaget.

---

(1)  Kommissionens afgørelse C(2013) 306 final af 23.1.2013 vedrørende en procedure efter artikel 101 TEUF (sag COMP/39.839 — Telefónica mod Portugal Telecom).

---

Retten

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/14 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/14

---

Rettens dom af 11. oktober 2016 — Søndagsavisen mod Kommissionen

(Sag T-167/14) (1)

((Statsstøtte - ordning om produktions- og innovationsstøtte til skrevne medier - afgørelse om ikke at gøre indsigelse - afgørelse, der erklærer støtten forenelig med det indre marked - de interesserede parters processuelle rettigheder - ingen alvorlige vanskeligheder - begrundelsespligt))

(2016/C 428/14)

Processprog: dansk

Parter

Sagsøger: Søndagsavisen A/S (Søborg, Danmark) (først ved advokaterne M. Honoré og C. Fornø og derefter ved M. Honoré)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Grønfeldt og B. Stromsky, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (ved C. Thorning, som befuldmægtiget, bistået af advokat R. Holdgaard)

Sagens genstand

Søgsmål på grundlag af artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 7870 final af 20. november 2013 om statsstøtteordning SA.36366 (2013/N), anmeldt af Kongeriget Danmark, til fordel for produktion og innovation inden for skrevne medier

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Søndagsavisen A/S bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Søndagsavisen A/S bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.

| 3) | Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 223 af 14.7.2014.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/14 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/14

---

Rettens dom af 11. oktober 2016 — Perry Ellis International Group mod EUIPO — CG (p)

(Sag T-350/15) (1)

((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket, der kan opfattes som bogstavet »p« - de ældre EU-figurmærker og nationale figurmærker P PROTECTIVE og P - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))

(2016/C 428/15)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (ved advokaterne O. Günzel, V. Ahmann og C. Tenkhoff)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Stoyanova Valchanova, M. Fischer og D. Gája, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Tyskland) (ved advokaterne T. Körber og T. E. Vlah)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2441/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem CG Verwaltungsgesellschaft og Perry Ellis International Group Holdings.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Perry Ellis International Group Holdings Ltd betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Perry Ellis International Group Holdings Ltd betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 270 af 17.8.2015.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/15 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/15

---

Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci SpA mod EUIPO — Guess? IP Holder (gengivelse af fire sammenflettede G’er)

(Sag T-461/15) (1)

((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede G’er - det ældre EU-figurmærke og det ældre nationale og internationale figurmærke G - relativ registreringshindring - ingen lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))

(2016/C 428/16)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italien) (ved advokaterne P.L. Roncaglia, F. Rossi og N. Parrotta)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)

De andre parter i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, Forenede Stater) (ved barrister D. McFarland)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2049/2014-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Guccio Gucci og Guess? IP Holder.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Guccio Gucci SpA betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt af Guess? IP Holder LP i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

2)

Guccio Gucci SpA betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt af Guess? IP Holder LP i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret ved EUIPO.

---

(1)  EUT C 328 af 5.10.2015.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/16 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/16

---

Rettens dom af 11. oktober 2016 — Guccio Gucci mod EUIPO — Guess? IP Holder (Gengivelse af fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G)

(Sag T-753/15) (1)

((EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ansøgning om et EU-figurmærke, der gengiver fire sammenflettede eksemplarer af bogstavet G - relativ registreringshindring - ingen lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))

(2016/C 428/17)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italien) (ved advokaterne P. L. Roncaglia, F. Rossi og N. Parrotta)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)

Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, Californien, De Forenede Stater) (ved barrister D. McFarland)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. oktober 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1703/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Guccio Gucci og Guess? IP Holder.

Konklusion

| 1) | Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes. |
| --- | --- |

1)

Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.

| 2) | Guccio Gucci SpA betaler sagens omkostninger, herunder de af Guess? IP Holder LP afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret ved EUIPO. |
| --- | --- |

2)

Guccio Gucci SpA betaler sagens omkostninger, herunder de af Guess? IP Holder LP afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret ved EUIPO.

---

(1)  EUT C 78 af 29.2.2016.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/16 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/16

---

Rettens kendelse af 28. september 2016 — PAN Europe m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-600/15) (1)

((Annullationssøgsmål - plantebeskyttelsesmidler - aktivstoffet sulfoxaflor - optagelse i bilaget til gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 - ikke umiddelbart berørt - afvisning))

(2016/C 428/18)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgien) og Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Italien) (ved advokaterne B. Kloostra og A. van den Biesen)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Pignataro-Nolin, G. von Rintelen og P. Ondrůšek, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1295 af 27. juli 2015 om godkendelse af aktivstoffet sulfoxaflor, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler, og om ændring af bilaget til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 540/2011 (EUT 2015, L 199, s. 8)

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Det er ufornødent at træffe afgørelsen om de af European Crop Protection Association (ECPA), Dow AgroSciences Ltd og Dow AgroSciences Iberica SA fremsatte interventionsbegæringer. |
| --- | --- |

2)

Det er ufornødent at træffe afgørelsen om de af European Crop Protection Association (ECPA), Dow AgroSciences Ltd og Dow AgroSciences Iberica SA fremsatte interventionsbegæringer.

| 3) | Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) og Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) bærer hver deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

3)

Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) og Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) bærer hver deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.

| 4) | PAN Europe, Bee Life, Unaapi, Kommissionen, ECPA, Dow AgroSciences og Dow AgroSciences Iberica bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med interventionsbegæringerne. |
| --- | --- |

4)

PAN Europe, Bee Life, Unaapi, Kommissionen, ECPA, Dow AgroSciences og Dow AgroSciences Iberica bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med interventionsbegæringerne.

---

(1)  EUT C 59 af 15.2.2016.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/17 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/17

---

Sag anlagt den 1. september 2016 — IPA mod Kommissionen

(Sag T-635/16)

(2016/C 428/19)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: SC IPA SA (Bukarest, Rumænien) (ved advokat L. Vasilescu)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | De af Kommissionens udstedte debetnotaer af 28. juni 2016 nr. 3241608864 vedrørende et beløb på 63 653,58 EUR og nr. 3241608865 vedrørende et beløb på 9 690,30 EUR annulleres. |
| --- | --- |

—

De af Kommissionens udstedte debetnotaer af 28. juni 2016 nr. 3241608864 vedrørende et beløb på 63 653,58 EUR og nr. 3241608865 vedrørende et beløb på 9 690,30 EUR annulleres.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Sagsøgeren anfører til støtte for sit søgsmål i det væsentlige, at sagen vedrører beregningen af de indirekte omkostninger, der er forbundet med den kontrakt, i henhold til hvilken sagsøgeren er begunstiget. Nogle få år efter opfyldelsen af kontrakten indførte Kommissionen således en fejlagtig formel til beregningen af de indirekte omkostninger, der ikke var i overensstemmelse med kontraktvilkårene og som var i strid med de almindeligt anerkendte principper og praksis inden for regnskabsmæssig forvaltning.

Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen støttede sine hævdelser på en revision og godkendte alle resultaterne af revisionerne, uden at bemærke, at den beregningsmetode for indirekte omkostninger, der blev anvendt af revisorerne, tilsidesætter: (i) den begunstigedes regnskabs- og forvaltningsprincipper og -praksis, som i henhold til kontrakten er reguleret således, at de har forrang, og (ii) de almindeligt anerkendte principper og praksis inden for regnskabsmæssig forvaltning.

Sagsøgeren gør også gældende, at de beregningsmetoder for de indirekte omkostninger ved kontrakten, som revisoren anvendte og som Kommissionen godkendte, var uberettiget forskellige fra den begunstigedes regnskabssystem, mens alle omkostninger ifølge kontrakten skulle fastlægges i overensstemmelse med den begunstigedes sædvanlige regnskabs- og forvaltningsprincip og -praksis. Den begunstigedes regnskabssystem var det eneste accepterede regnskabssystem i henhold til kontrakten, og der var ingen grund til at erstatte eller misbillige den begunstigedes regnskabsprocedurer, der blev anvendt til at beregne kontrakters indirekte omkostninger.

Endelig gør sagsøgeren gældende, at revisoren ved revisionsproceduren undervurderede kontraktens reelle indirekte omkostninger, og at Kommissionen, efter at denne fuldstændigt havde godkendt revisorens konklusioner, udstedte debetnotaerne af 28. juni 2016 nr. 3241608864 vedrørende et beløb på 63 653,58 EUR og nr. 3241608865 vedrørende et beløb på 9 690,30 EUR med henblik på at inddrive den forskel i omkostningerne, der var beskrevet i revisionen.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/18 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/18

---

Sag anlagt den 19. september 2016 — Malta mod Kommissionen

(Sag T-653/16)

(2016/C 428/20)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Republikken Malta (ved A. Buhagiar, som befuldmægtiget)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens afgørelse af 13. juli 2016 i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) vedrørende en begæring om aktindsigt registreret med referencen GESTDEM 2015/5711, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens afgørelse af 13. juli 2016 i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) vedrørende en begæring om aktindsigt registreret med referencen GESTDEM 2015/5711, annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Med det første anbringende gøres det gældende, at de proceduremæssige tidsfrister i forordning nr. 1049/2001 ikke er blevet overholdt. |
| --- | --- |

1.

Med det første anbringende gøres det gældende, at de proceduremæssige tidsfrister i forordning nr. 1049/2001 ikke er blevet overholdt.

| 2. | Med det andet anbringende gøres det gældende, at begæringen om aktindsigt fejlagtigt er blevet behandlet som en fornyet begæring. |
| --- | --- |

2.

Med det andet anbringende gøres det gældende, at begæringen om aktindsigt fejlagtigt er blevet behandlet som en fornyet begæring.

| 3. | Med det tredje anbringende gøres det gældende, at der er sket en ulovlig udvidelse af omfanget af begæringen om aktindsigt i genfremsættelsesfasen. |
| --- | --- |

3.

Med det tredje anbringende gøres det gældende, at der er sket en ulovlig udvidelse af omfanget af begæringen om aktindsigt i genfremsættelsesfasen.

| 4. | Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at sagsøgte i den anfægtede afgørelse inkluderede dokumenter, som tredjemand kan få adgang til, hvis udbredelse ville krænke artikel 113 i forordning nr. 1224/2009 (2). |
| --- | --- |

4.

Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at sagsøgte i den anfægtede afgørelse inkluderede dokumenter, som tredjemand kan få adgang til, hvis udbredelse ville krænke artikel 113 i forordning nr. 1224/2009 (2).

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43).

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 af 20.11.2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (EUT 2009, L 343, s. 1).

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/19 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/19

---

Sag anlagt den 13. september 2016 — Foshan Lihua Ceramic mod Kommissionen

(Sag T-654/16)

(2016/C 428/21)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Kina) (ved advokaterne B. Spinoit og D. Philippe)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 2136 af 11. juli 2016, hvorved der blev meddelt afslag på en anmodning om en delvis interimsundersøgelse begrænset til dumpingaspekter med hensyn til de endelige antidumpingforanstaltninger, der er pålagt import af keramiske fliser med oprindelse i Folkerepublikken Kina ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 917/2011, annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 2136 af 11. juli 2016, hvorved der blev meddelt afslag på en anmodning om en delvis interimsundersøgelse begrænset til dumpingaspekter med hensyn til de endelige antidumpingforanstaltninger, der er pålagt import af keramiske fliser med oprindelse i Folkerepublikken Kina ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 917/2011, annulleres.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat et enkelt anbringende, hvormed det gøres gældende, at sagsøgte har tilsidesat artikel 17, stk. 3, sammenholdt med artikel 11, stk. 3, og artikel 11, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab. (1)

---

(1)  EUT 2009, L 343, s. 51.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/19 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/19

---

Appel iværksat den 23. september 2016 af Daniele Possanzini til prøvelse af Personalerettens kendelse af 18. juli 2016 i sag F-68/15, Possanzini mod Frontex

(Sag T-686/16 P)

(2016/C 428/22)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Daniele Possanzini (Pisa, Italien) (ved advokat S. Pappas)

Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex)

Appellantens påstande

| — | Personalerettens kendelse af 18. juli 2016, hvorved Personaleretten frifandt Frontex, ophæves. |
| --- | --- |

—

Personalerettens kendelse af 18. juli 2016, hvorved Personaleretten frifandt Frontex, ophæves.

| — | Der gives appellanten medhold i hans påstande i første instans. |
| --- | --- |

—

Der gives appellanten medhold i hans påstande i første instans.

| — | Frontex tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Frontex tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.

| 1. | Det første anbringende, som er opdelt i to led, er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 11, stk. 4, 5 og 6, i afgørelsen truffet af den administrerende direktør for Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) den 27. august 2009 om fastsættelse af proceduren for bedømmelse af de ansatte (»afgørelsen af 27. august 2009«), fortolket i lyset af artikel 41, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.






  — | Første led er, at Personaleretten begik en retlig fejl ved ikke at undersøge de anbringende, som appellanten gjorde gældende i første instans, om manglende forudgående dialog mellem bedømmeren og den bedømte. |
| --- | --- | --- |

1.

Det første anbringende, som er opdelt i to led, er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 11, stk. 4, 5 og 6, i afgørelsen truffet af den administrerende direktør for Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (Frontex) den 27. august 2009 om fastsættelse af proceduren for bedømmelse af de ansatte (»afgørelsen af 27. august 2009«), fortolket i lyset af artikel 41, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

—

Første led er, at Personaleretten begik en retlig fejl ved ikke at undersøge de anbringende, som appellanten gjorde gældende i første instans, om manglende forudgående dialog mellem bedømmeren og den bedømte.

| — | Andet led er, at den appellerede kendelse er behæftet med en retlig fejl, for så vidt som det ikke ex officio blev undersøgt, om der ikke havde været nogen forudgående dialog mellem bedømmeren og medbedømmeren. |
| --- | --- |

—

Andet led er, at den appellerede kendelse er behæftet med en retlig fejl, for så vidt som det ikke ex officio blev undersøgt, om der ikke havde været nogen forudgående dialog mellem bedømmeren og medbedømmeren.

| 2. | Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, i afgørelsen af 27. august 2009 som følge af en tilsidesættelse af sondringen mellem bedømmerens og medbedømmerens roller, således som denne er fastsat i Frontex. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, i afgørelsen af 27. august 2009 som følge af en tilsidesættelse af sondringen mellem bedømmerens og medbedømmerens roller, således som denne er fastsat i Frontex.

---

| 21.11.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 428/20 |
| --- | --- | --- | --- |

21.11.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 428/20

---

Sag anlagt den 7. oktober 2016 — Fair deal for expats m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-713/16)

(2016/C 428/23)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Fair deal for expats (Lauzun, Frankrig) og 8 andre sagsøgere (ved Solicitors R. Croft, L. Nelson og E. Hazzan og Barristers P. Green, H. Warwick og M. Gregoire)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Det fastslås, at formanden for Europa-Kommissionens instruks, der blev fremsendt elektronisk ved skrivelse af 28. juni 2016 til medlemmerne af EU’s kommissærkollegie, og uddybet i en tale afholdt af formand Jean-Claude Juncker på plenarmødet i Europa-Parlamentet i Bruxelles den 28. juni 2016 (SPEECH/16/2353), hvorefter forhandlinger fra Kommissionens side — af formel eller uformel karakter — med Det Forenede Kongeriges regering inden dettes afgivelse af meddelelse om udtræden af EU i henhold til artikel 50 TEU, blev forbudt, og formanden for Europa-Kommissionens udtalelse om, at han havde givet førnævnte instruks til medlemmerne af EU’s kommissærkollegie i form af en »Presidential order«, som han udtrykkeligt fastslog i den pågældende tale på plenarmødet i Europa-Parlamentet i Bruxelles den 28. juni 2016, og som gengivet i både den engelsk- og fransksprogede version af Kommissionens pressemeddelelse vedrørende denne tale (SPEECH/16/2353), er ugyldige i henhold til artikel 264, stk. 1, TEUF, og at |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at formanden for Europa-Kommissionens instruks, der blev fremsendt elektronisk ved skrivelse af 28. juni 2016 til medlemmerne af EU’s kommissærkollegie, og uddybet i en tale afholdt af formand Jean-Claude Juncker på plenarmødet i Europa-Parlamentet i Bruxelles den 28. juni 2016 (SPEECH/16/2353), hvorefter forhandlinger fra Kommissionens side — af formel eller uformel karakter — med Det Forenede Kongeriges regering inden dettes afgivelse af meddelelse om udtræden af EU i henhold til artikel 50 TEU, blev forbudt, og formanden for Europa-Kommissionens udtalelse om, at han havde givet førnævnte instruks til medlemmerne af EU’s kommissærkollegie i form af en »Presidential order«, som han udtrykkeligt fastslog i den pågældende tale på plenarmødet i Europa-Parlamentet i Bruxelles den 28. juni 2016, og som gengivet i både den engelsk- og fransksprogede version af Kommissionens pressemeddelelse vedrørende denne tale (SPEECH/16/2353), er ugyldige i henhold til artikel 264, stk. 1, TEUF, og at

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremført fem anbringender.

| 1. | Første anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger savner retsgrundlag eller selvstændigt retsgrundlag.
  Sagsøgerne har gjort gældende, at:






  — | der ikke er noget retsgrundlag i henhold til hvilket Kommissionen kan nægte at indlede drøftelser med Det Forenede Kongeriges regering og andre parter efter resultatet af den ikke-bindende folkeafstemning, der går forud for en meddelelse i henhold til artikel 50 TEU. |
| --- | --- | --- |

1.

Første anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger savner retsgrundlag eller selvstændigt retsgrundlag.

Sagsøgerne har gjort gældende, at:

—

der ikke er noget retsgrundlag i henhold til hvilket Kommissionen kan nægte at indlede drøftelser med Det Forenede Kongeriges regering og andre parter efter resultatet af den ikke-bindende folkeafstemning, der går forud for en meddelelse i henhold til artikel 50 TEU.

| — | de omtvistede foranstaltninger ikke hviler på objektive forhold, og at det med føje kan udledes, at de er baseret på ophavsmandens overbevisning. |
| --- | --- |

—

de omtvistede foranstaltninger ikke hviler på objektive forhold, og at det med føje kan udledes, at de er baseret på ophavsmandens overbevisning.

| — | de omtvistede foranstaltninger blev vedtaget på en måde, som udgjorde magtmisbrug, fordi bekendtgørelsen heraf i talen som en »presidential order« var vildledende over for Europa-Parlamentet, tjenestemænd og øvrige ansatte ved Kommissionen og andre EU-institutioner, medlemsstaternes regeringer og EU-borgere. |
| --- | --- |

—

de omtvistede foranstaltninger blev vedtaget på en måde, som udgjorde magtmisbrug, fordi bekendtgørelsen heraf i talen som en »presidential order« var vildledende over for Europa-Parlamentet, tjenestemænd og øvrige ansatte ved Kommissionen og andre EU-institutioner, medlemsstaternes regeringer og EU-borgere.

| 2. | Andet anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger udøver forskelsbehandling mod Det Forenede Kongerige og dets borgere på grundlag af nationalitet, i strid med artikel 18 TEUF.
  Sagsøgerne har gjort gældende, at:






  — | substansen i de omtvistede foranstaltninger er at forbyde Kommissionen at forhandle med repræsentanter for Det Forenede Kongeriges regering. |
| --- | --- | --- |

2.

Andet anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger udøver forskelsbehandling mod Det Forenede Kongerige og dets borgere på grundlag af nationalitet, i strid med artikel 18 TEUF.

Sagsøgerne har gjort gældende, at:

—

substansen i de omtvistede foranstaltninger er at forbyde Kommissionen at forhandle med repræsentanter for Det Forenede Kongeriges regering.

| — | derved stilles Det Forenede Kongerige, dets borgere og navnlig sagsøgerne væsentligt ufordelagtigt. |
| --- | --- |

—

derved stilles Det Forenede Kongerige, dets borgere og navnlig sagsøgerne væsentligt ufordelagtigt.

| — | derudover stiller de omtvistede foranstaltninger sagsøgerne ufordelagtigt i forhold til deres udøvelse af grundlæggende rettigheder, herunder retten til fri bevægelighed. |
| --- | --- |

—

derudover stiller de omtvistede foranstaltninger sagsøgerne ufordelagtigt i forhold til deres udøvelse af grundlæggende rettigheder, herunder retten til fri bevægelighed.

| 3. | Tredje anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes grundlæggende rettigheder i henhold til EU-lovgivningen.
  Sagsøgerne har gjort gældende, at:






  — | de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes rettigheder i medfør af artikel 20, stk. 1, TEUF, herunder retten til fri bevægelighed, der bl.a. er sikret ved artikel 20, stk. 2, litra a), artikel 21, stk. 1, artikel 45 og artikel 49 TEUF og ved direktiv 2004/38/EF (1) om borgeres rettigheder |
| --- | --- | --- |

3.

Tredje anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes grundlæggende rettigheder i henhold til EU-lovgivningen.

Sagsøgerne har gjort gældende, at:

—

de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes rettigheder i medfør af artikel 20, stk. 1, TEUF, herunder retten til fri bevægelighed, der bl.a. er sikret ved artikel 20, stk. 2, litra a), artikel 21, stk. 1, artikel 45 og artikel 49 TEUF og ved direktiv 2004/38/EF (1) om borgeres rettigheder

| — | de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes rettigheder, der er knæsat i chartret om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

—

de omtvistede foranstaltninger er i strid med sagsøgernes rettigheder, der er knæsat i chartret om grundlæggende rettigheder.

| 4. | Fjerde anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger er blevet vedtaget i strid med princippet om loyalt samarbejde i henhold til artikel 4, stk. 3, TEUF.
  Sagsøgerne har gjort gældende, at de omtvistede foranstaltninger udtrykkeligt forbyder Kommissionen og dens personale at overholde princippet om loyalt samarbejde ved at bistå Det Forenede Kongerige og andre EU-institutioner med gennemførelsen af de opgaver, der følger af traktaterne. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger er blevet vedtaget i strid med princippet om loyalt samarbejde i henhold til artikel 4, stk. 3, TEUF.

Sagsøgerne har gjort gældende, at de omtvistede foranstaltninger udtrykkeligt forbyder Kommissionen og dens personale at overholde princippet om loyalt samarbejde ved at bistå Det Forenede Kongerige og andre EU-institutioner med gennemførelsen af de opgaver, der følger af traktaterne.

| 5. | Femte anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger, for så vidt som de er blevet vedtaget helt eller delvis med henblik på at forhindre eller afskrække borgerne i andre medlemsstater fra frit at give udtryk for deres holdninger (hvad angår medlemskab af EU), som beskyttet ved artikel 11 i chartret om grundlæggende rettigheder, er ulovlige. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende er, at de omtvistede foranstaltninger, for så vidt som de er blevet vedtaget helt eller delvis med henblik på at forhindre eller afskrække borgerne i andre medlemsstater fra frit at give udtryk for deres holdninger (hvad angår medlemskab af EU), som beskyttet ved artikel 11 i chartret om grundlæggende rettigheder, er ulovlige.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).

---