# Euroopan unionin L 72/2008

| | ISSN 1725-261X |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 72 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 51. vuosikerta14. maaliskuu 2008 |

ISSN 1725-261X

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 72

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

51. vuosikerta14. maaliskuu 2008

---

| Sisältö | | II   EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | | KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET |
| | * | Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 67 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat: I. nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien moottoriajoneuvojen erityislaitteiden hyväksyntää; II. sellaisten ajoneuvojen hyväksyntää, jotka on varustettu erityislaitteilla nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, tällaisten laitteiden asennuksen osalta | 1 |
| | * | Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 110 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat seuraavien hyväksyntää: I. paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosat; II. tyyppihyväksytyillä erityisosilla varustetut, paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävät ajoneuvot | 113 |

Sisältö

II   EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista

Sivu

KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET

*

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 67 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat: I. nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien moottoriajoneuvojen erityislaitteiden hyväksyntää; II. sellaisten ajoneuvojen hyväksyntää, jotka on varustettu erityislaitteilla nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, tällaisten laitteiden asennuksen osalta

1

*

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 110 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat seuraavien hyväksyntää: I. paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosat; II. tyyppihyväksytyillä erityisosilla varustetut, paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävät ajoneuvot

113

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

II EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista

KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET

| 14.3.2008 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 72/1 |
| --- | --- | --- | --- |

14.3.2008

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 72/1

---

Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 67 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat:

| I. | nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien moottoriajoneuvojen erityislaitteiden hyväksyntää; |
| --- | --- |

I.

| II. | sellaisten ajoneuvojen hyväksyntää, jotka on varustettu erityislaitteilla nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, tällaisten laitteiden asennuksen osalta |
| --- | --- |

II.

Lisäys 66: Sääntö nro 67

Täydennys 7 muutossarjaan 01 – Voimaantulopäivä: 2. helmikuuta 2007.

SISÄLLYS

SÄÄNTÖ

| 1. | Soveltamisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Osien määritelmät ja luokittelu |
| --- | --- |

2.

1 OSA

| 3. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

3.

| 4. | Merkinnät |
| --- | --- |

4.

| 5. | Hyväksyntä |
| --- | --- |

5.

| 6. | Nestekaasuun liittyvien laitteiden osia koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

6.

| 7. | Nestekaasulaitetyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen |
| --- | --- |

7.

| 8. | (Ei käytössä) |
| --- | --- |

8.

| 9. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tuotannon vaatimustenvastaisuuden seuraamukset |
| --- | --- |

10.

| 11. | Nestekaasuun liittyvien laitteiden osia koskevat siirtymäsäännökset |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tuotannon lopettaminen |
| --- | --- |

12.

| 13. | Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

13.

II OSA

| 14. | Määritelmät |
| --- | --- |

14.

| 15. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

15.

| 16. | Hyväksyntä |
| --- | --- |

16.

| 17. | Vaatimukset nestekaasuun liittyvien erityislaitteiden asennuksesta nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävään ajoneuvoon |
| --- | --- |

17.

| 18. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

18.

| 19. | Tuotannon vaatimustenvastaisuuden seuraamukset |
| --- | --- |

19.

| 20. | Muutokset ja ajoneuvon tyyppihyväksynnän laajentaminen |
| --- | --- |

20.

| 21. | Tuotannon lopettaminen |
| --- | --- |

21.

| 22. | Siirtymäsäännökset, jotka koskevat nestekaasujärjestelmän osien asennusta sekä ajoneuvojen tyyppihyväksyntää sellaisten erityislaitteiden asennuksen osalta, joita tarvitaan nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena |
| --- | --- |

22.

| 23. | Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

23.

LIITTEET

| Liite 1 — | Ajoneuvon, moottorin ja nestekaasun käyttöön liittyvien laitteiden olennaiset ominaisuudet |
| --- | --- |

Liite 1 —

| Liite 2A — | Nestekaasulaitteiden tyyppihyväksyntämerkki |
| --- | --- |

Liite 2A —

| Liite 2B — | Ilmoitus nestekaasun käyttöön liittyvän osan tyypin hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta tai tuotannon lopettamisesta säännön nro 67 nojalla |
| --- | --- |

Liite 2B —

| Liite 2C — | Hyväksyntämerkkien sijoittelu |
| --- | --- |

Liite 2C —

| Liite 2D — | Ilmoitus ajoneuvotyypin hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta nestekaasujärjestelmien asennuksen osalta säännön nro 67 nojalla |
| --- | --- |

Liite 2D —

| Liite 3 — | Nestekaasusäiliön apulaitteiden hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 3 —

| Liite 4 — | Polttoainepumpun hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 4 —

| Liite 5 — | Nestekaasun suodatinyksikön hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 5 —

| Liite 6 — | Paineensäätimen ja höyrystimen hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 6 —

| Liite 7 — | Sulkuventtiilin, vastaventtiilin, kaasuputken paineenrajoitusventtiilin sekä huoltoliitännän hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 7 —

| Liite 8 — | Taipuisien letkujen ja niiden liittimien hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 8 —

| Liite 9 — | Täyttöyksikön hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 9 —

| Liite 10 — | Nestekaasusäiliöiden hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 10 —

| Liite 11 — | Kaasunruiskutuslaitteiden tai kaasun sekoituskappaleiden taikka sumuttimien ja polttoaineen jakeluputkiston hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 11 —

| Liite 12 — | Kaasun annosteluyksikön hyväksyntää koskevat määräykset, kun kaasun annosteluyksikköä ei ole yhdistetty kaasunruiskutuslaitteisiin |
| --- | --- |

Liite 12 —

| Liite 13 — | Paine- ja/tai lämpötila-anturin hyväksyntää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 13 —

| Liite 14 — | Elektronisen ohjauslaitteen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 14 —

| Liite 15 — | Testimenettelyt |
| --- | --- |

Liite 15 —

| Liite 16 — | Nestekaasua käyttävien M2- ja M3-luokan ajoneuvojen merkintää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 16 —

| Liite 17 — | Huoltoliitännän merkintää koskevat määräykset |
| --- | --- |

Liite 17 —

1.   SOVELTAMISALA

Tämän säännön soveltamisalaan kuuluvat:

| I osa: | nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien M- ja N-luokan ajoneuvojen (1) erityislaitteiden hyväksyntä |
| --- | --- |

I osa:

nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien M- ja N-luokan ajoneuvojen (1) erityislaitteiden hyväksyntä

| II osa: | sellaisten M- ja N-luokan ajoneuvojen (1) hyväksyntä, jotka on varustettu erityislaitteilla nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, tällaisten laitteiden asennuksen osalta. |
| --- | --- |

II osa:

sellaisten M- ja N-luokan ajoneuvojen (1) hyväksyntä, jotka on varustettu erityislaitteilla nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, tällaisten laitteiden asennuksen osalta.

2.   OSIEN MÄÄRITELMÄT JA LUOKITTELU

Ajoneuvoissa käytettävät nestekaasun käyttöön liittyvät osat luokitellaan kuvion 1 mukaisesti enimmäiskäyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

| Luokka 1 | Korkeapaineosat, mukaan luettuna nestemäistä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, enintään 3 000 kPa:n höyrynpaineessa tai lisätyssä höyrynpaineessa. |
| --- | --- |
| Luokka 2 | Matalapaineosat, mukaan luettuna höyrystynyttä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, joiden enimmäiskäyttöpaine on alle 450 kPa mutta yli 20 kPa ilmanpaineen yläpuolella. |
| Luokka 2A | Rajoitetulla painealueella käytettäväksi tarkoitetut matalapaineosat, mukaan luettuna höyrystynyttä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, joiden enimmäiskäyttöpaine on alle 120 kPa mutta yli 20 kPa ilmanpaineen yläpuolella. |
| Luokka 3 | Sulkuventtiilit ja paineenrajoitusventtiilit nestekaasun ollessa nestemäisessä muodossa. |

Luokka 1

Korkeapaineosat, mukaan luettuna nestemäistä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, enintään 3 000 kPa:n höyrynpaineessa tai lisätyssä höyrynpaineessa.

Luokka 2

Matalapaineosat, mukaan luettuna höyrystynyttä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, joiden enimmäiskäyttöpaine on alle 450 kPa mutta yli 20 kPa ilmanpaineen yläpuolella.

Luokka 2A

Rajoitetulla painealueella käytettäväksi tarkoitetut matalapaineosat, mukaan luettuna höyrystynyttä nestekaasua sisältävät putket ja kiinnikkeet, joiden enimmäiskäyttöpaine on alle 120 kPa mutta yli 20 kPa ilmanpaineen yläpuolella.

Luokka 3

Sulkuventtiilit ja paineenrajoitusventtiilit nestekaasun ollessa nestemäisessä muodossa.

Tätä sääntöä ei sovelleta nestekaasun käyttöön liittyviin osiin, jotka on tarkoitettu käytettäviksi enimmäiskäyttöpaineessa, joka on alle 20 kPa ilmanpaineen yläpuolella.

Osa voi koostua useista osista, joista kukin on luokiteltu erikseen enimmäiskäyttöpaineen ja toiminnan mukaan.

Kuva 1

Luokittelu enimmäiskäyttöpaineen ja toiminnan mukaan

Image

”Paineella” tarkoitetaan suhteellista painetta ilmanpaineeseen nähden, ellei toisin ole mainittu.

2.1.1.   ”Toimintapaineella” tarkoitetaan vakiintunutta painetta kaasun tasaisessa 15 °C:n lämpötilassa.

2.1.2.   ”Testipaineella” tarkoitetaan painetta, joka osaan kohdistetaan hyväksyntätestauksen aikana.

2.1.3.   ”Työpaineella” tarkoitetaan suurinta painetta, jonka on suunniteltu kohdistuvan osaan ja jonka perusteella kyseessä olevan osan kestävyys määritellään.

2.1.4.   ”Käyttöpaineella” tarkoitetaan painetta normaalikäytössä.

2.1.5.   ”Enimmäiskäyttöpaineella” tarkoitetaan enimmäispainetta, johon paine saattaa nousta osassa käytön aikana.

2.1.6.   ”Luokittelupaineella” tarkoitetaan osassa sen luokittelun mukaan sallittua enimmäiskäyttöpainetta.

2.2.   ”Erityislaitteilla” tarkoitetaan seuraavia osia:

| a) | säiliö |
| --- | --- |

a)

säiliö

| b) | säiliöön asennetut apulaitteet |
| --- | --- |

b)

säiliöön asennetut apulaitteet

| c) | höyrystin/paineensäädin |
| --- | --- |

c)

höyrystin/paineensäädin

| d) | sulkuventtiili |
| --- | --- |

d)

sulkuventtiili

| e) | kaasunruiskutuslaite, sumutin tai kaasun sekoituskappale |
| --- | --- |

e)

kaasunruiskutuslaite, sumutin tai kaasun sekoituskappale

| f) | erillinen tai kaasunruiskutuslaitteeseen yhdistetty kaasun annosteluyksikkö |
| --- | --- |

f)

erillinen tai kaasunruiskutuslaitteeseen yhdistetty kaasun annosteluyksikkö

| g) | taipuisat letkut |
| --- | --- |

g)

taipuisat letkut

| h) | täyttöyksikkö |
| --- | --- |

h)

täyttöyksikkö

| i) | vastaventtiili |
| --- | --- |

i)

vastaventtiili

| j) | kaasuputken paineenrajoitusventtiili |
| --- | --- |

j)

kaasuputken paineenrajoitusventtiili

| k) | suodatinyksikkö |
| --- | --- |

k)

suodatinyksikkö

| l) | paine- tai lämpötila-anturi |
| --- | --- |

l)

paine- tai lämpötila-anturi

| m) | polttoainepumppu |
| --- | --- |

m)

polttoainepumppu

| n) | huoltoliitäntä |
| --- | --- |

n)

huoltoliitäntä

| o) | elektroninen ohjauslaite |
| --- | --- |

o)

elektroninen ohjauslaite

| p) | polttoaineen jakeluputkisto |
| --- | --- |

p)

polttoaineen jakeluputkisto

| q) | paineenrajoituslaite. |
| --- | --- |

q)

paineenrajoituslaite.

”Säiliöllä” tarkoitetaan astiaa, jota käytetään nestekaasun säilyttämiseen.

2.3.1.   Säiliö voi olla

| i) | lieriömäinen vakiosäiliö, jossa on lieriömäinen vaippa ja kaksi koveraa päätä, joiden muoto on joko toroidinen tai elliptinen, sekä tarvittavat aukot |
| --- | --- |

i)

lieriömäinen vakiosäiliö, jossa on lieriömäinen vaippa ja kaksi koveraa päätä, joiden muoto on joko toroidinen tai elliptinen, sekä tarvittavat aukot

| ii) | erikoissäiliö, joita ovat muut kuin lieriömäiset vakiosäiliöt. Säiliön mittasuhteet esitetään liitteen 10 lisäyksessä 5. |
| --- | --- |

ii)

erikoissäiliö, joita ovat muut kuin lieriömäiset vakiosäiliöt. Säiliön mittasuhteet esitetään liitteen 10 lisäyksessä 5.

2.3.2.   ”Komposiittisäiliöllä” tarkoitetaan säiliötä, joka on valmistettu kokonaan komposiittimateriaaleista ja joissa on muusta kuin metallista valmistettu vuoraus.

2.3.3.   ”Säiliöerällä” tarkoitetaan enintään 200:ta samantyyppistä säiliötä, jotka on valmistettu peräjälkeen samalla tuotantolinjalla.

2.4.   ”Säiliötyypillä” tarkoitetaan säiliöitä, jotka eivät poikkea toisistaan seuraavilta ominaisuuksiltaan sellaisina kuin ne määritellään liitteessä 10.

| a) | kauppanimi tai tavaramerkki |
| --- | --- |

a)

kauppanimi tai tavaramerkki

| b) | muoto (lieriö, erikoismuoto) |
| --- | --- |

b)

muoto (lieriö, erikoismuoto)

| c) | aukot (levy apulaitteita varten/metallirengas) |
| --- | --- |

c)

aukot (levy apulaitteita varten/metallirengas)

| d) | materiaali |
| --- | --- |

d)

materiaali

| e) | hitsausprosessi (jos säiliö on metallia) |
| --- | --- |

e)

hitsausprosessi (jos säiliö on metallia)

| f) | lämpökäsittely (jos säiliö on metallia) |
| --- | --- |

f)

lämpökäsittely (jos säiliö on metallia)

| g) | tuotantolinja |
| --- | --- |

g)

tuotantolinja

| h) | seinämän nimellispaksuus |
| --- | --- |

h)

seinämän nimellispaksuus

| i) | läpimitta |
| --- | --- |

i)

läpimitta

| j) | korkeus (jos säiliö on erikoissäiliö). |
| --- | --- |

j)

korkeus (jos säiliö on erikoissäiliö).

”Säiliöön asennetuilla apulaitteilla” tarkoitetaan seuraavia osia erikseen tai yhdistettyinä:

| a) | 80 prosentin sulkuventtiili |
| --- | --- |

a)

80 prosentin sulkuventtiili

| b) | määrämittari |
| --- | --- |

b)

määrämittari

| c) | paineenrajoitusventtiili |
| --- | --- |

c)

paineenrajoitusventtiili

| d) | ylivirtausventtiilillä varustettu kaukosäädettävä huoltoventtiili |
| --- | --- |

d)

ylivirtausventtiilillä varustettu kaukosäädettävä huoltoventtiili

| e) | polttoainepumppu |
| --- | --- |

e)

polttoainepumppu

| f) | moniventtiili |
| --- | --- |

f)

moniventtiili

| g) | kaasutiivis kotelo |
| --- | --- |

g)

kaasutiivis kotelo

| h) | tehonsyötön läpivientieristin |
| --- | --- |

h)

tehonsyötön läpivientieristin

| i) | vastaventtiili |
| --- | --- |

i)

vastaventtiili

| j) | paineenrajoituslaite. |
| --- | --- |

j)

paineenrajoituslaite.

2.5.1.   ”80 prosentin sulkuventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, joka rajoittaa säiliön täyttymisen enintään 80 prosenttiin säiliön tilavuudesta.

2.5.2.   ”Määrämittarilla” tarkoitetaan laitetta, jolla tarkastetaan säiliön sisältämän nesteen määrä.

”Paineenrajoitusventtiilillä (purkausventtiilillä)” tarkoitetaan laitetta, jolla rajoitetaan paineenmuodostusta säiliössä.

2.5.3.1.   ”Paineenrajoituslaitteella” tarkoitetaan laitetta, jonka tarkoituksena on suojata säiliötä palon yhteydessä mahdollisesti tapahtuvalta halkeamiselta päästämällä säiliön sisältämä nestekaasu purkautumaan.

2.5.4.   ”Kaukosäädettävällä huoltoventtiilillä, johon kuuluu ylivirtausventtiili” tarkoitetaan laitetta, jolla voidaan aloittaa ja keskeyttää nestekaasusyöttö haihduttimeen/paineensäätimeen. ”Kaukosäädettävällä” tarkoitetaan sitä, että huoltoventtiiliä ohjataan elektronisella ohjainlaitteella. Kun ajoneuvon moottori ei ole käynnissä, venttiili on suljettuna. ”Ylivirtausventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, jolla rajoitetaan nestekaasun virtausta.

2.5.5.   ”Polttoainepumpulla” tarkoitetaan laitetta, joka saa aikaan nestemäisen nestekaasun syötön moottoriin nostamalla säiliön painetta polttoainepumpun syöttöpaineella.

2.5.6.   ”Moniventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, joka koostuu kaikista tai joistakin 2.5.1–2.5.3 ja 2.5.8 kohdassa mainituista apulaitteista.

2.5.7.   ”Kaasutiiviillä kotelolla” tarkoitetaan laitetta, joka suojaa apulaitteita ja purkauttaa mahdolliset vuodot ilmaan.

2.5.8.   tehonsyötön läpivientieristin (polttoainepumppu/toimilaitteet/polttoaineen määrän ilmaisin)

2.5.9.   ”Vastaventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, joka sallii nestemäisen nestekaasun virtauksen yhteen suuntaan ja estää sen virtauksen vastakkaiseen suuntaan.

2.6.   ”Höyrystimellä” tarkoitetaan laitetta, joka on tarkoitettu höyrystämään nestekaasu nestemäisestä kaasumaiseen tilaan.

2.7.   ”Paineensäätimellä” tarkoitetaan laitetta, joka on tarkoitettu alentamaan ja säätelemään nestekaasun painetta.

2.8.   ”Sulkuventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, jolla katkaistaan nestekaasun virtaus.

2.9.   ”Kaasuputken paineenrajoitusventtiilillä” tarkoitetaan laitetta, jolla estetään paineen nouseminen putkissa ennalta-asetetun arvon yläpuolelle.

2.10.   ”Kaasunruiskutuslaitteella, sumuttimella tai kaasun sekoituskappaleella” tarkoitetaan laitetta, joka mahdollistaa nestemäisen tai höyrystyneen nestekaasun pääsyn moottoriin.

2.11.   ”Kaasun annosteluyksiköllä” tarkoitetaan laitetta, joka annostelee ja/tai jakaa kaasuvirtauksen moottoriin ja joka voi olla joko yhdistetty kaasunruiskutuslaitteeseen tai erillinen.

2.12.   ”Elektronisella ohjainlaitteella” tarkoitetaan laitetta, joka ohjaa moottorin nestekaasusyöttöä ja automaattisesti katkaisee virran nestekaasujärjestelmän sulkuventtiileihin, jos onnettomuuden yhteydessä tai moottorin sammuessa polttoaineen syöttöputki rikkoutuu.

2.13.   ”Paine- tai lämpötila-anturilla” tarkoitetaan laitetta, jolla mitataan painetta tai lämpötilaa.

2.14.   ”Nestekaasun suodatinyksiköllä” tarkoitetaan laitetta, joka suodattaa nestekaasun. Suodatin voi kuulua kiinteästi muihin osiin.

2.15.   ”Taipuisilla letkuilla” tarkoitetaan letkuja, joissa kuljetetaan nestekaasua joko nestemäisessä tai höyrystyneessä muodossa eri paineissa pisteestä toiseen.

2.16.   ”Täyttöyksiköllä” tarkoitetaan laitetta, jonka avulla säiliö täytetään. Täyttöyksikkö voi sisältyä kiinteästi säiliön 80 prosentin sulkuventtiiliin tai olla ajoneuvon ulkopuolella.

2.17.   ”Huoltoliitännällä” tarkoitetaan polttoaineputkessa polttoainesäiliön ja moottorin välillä olevaa liitäntää. Jos yhtä polttoainetta käyttävän ajoneuvon polttoaine loppuu, moottoria voidaan käyttää huoltopolttoainesäiliöstä tulevalla polttoaineella; säiliö voidaan kytkeä huoltoliitäntään.

2.18.   ”Polttoaineen jakeluputkistolla” tarkoitetaan putkea tai kanavaa, joka yhdistää polttoaineen ruiskutuslaitteet.

2.19.   ”Nestekaasulla (LPG)” tarkoitetaan tuotetta, joka olennaisilta osin koostuu seuraavista hiilivedyistä: propaani, propeeni, tavallinen butaani, isobutaani, isobuteeni, buteeni ja etaani.

Eurooppalaisessa standardissa EN 589:1993 eritellään Euroopan standardointikomitean (CEN) jäsenmaissa markkinoille saatetun ja niihin toimitetun ajoneuvojen polttoaineena käytettävän nestekaasun testausvaatimukset ja -menetelmät.

I OSA

NESTEKAASUA MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN MOOTTORIAJONEUVOJEN ERITYISLAITTEIDEN HYVÄKSYNTÄ

3.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1.   Kauppanimen tai tavaramerkin haltijan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava erityislaitteen hyväksyntää.

Hakemukseen on liitettävä jäljempänä mainitut asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot:

3.2.1.   yksityiskohtainen kuvaus erityislaitteen tyypistä (liitteen 1 mukaisesti),

3.2.2.   riittävän yksityiskohtainen ja mittakaavaltaan tarkoituksenmukainen piirros erityislaitteesta,

3.2.3.   todistus siitä, että laite on tämän säännön 6 kohdan määräysten mukainen.

3.3.   Erityislaitteiden näytekappaleet on toimitettava hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä.

Pyynnöstä on toimitettava myös lisänäytekappaleita.

4.   MERKINNÄT

4.1.   Kaikissa hyväksyntää varten toimitetuissa osissa on oltava valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki ja maininta tyypistä. Muissa kuin metalliosissa on oltava myös maininta valmistuskuukaudesta ja -vuodesta. Merkinnän on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.2.   Kaikissa laitteissa on oltava riittävän suuri paikka hyväksyntämerkille ja osan luokittelumerkinnälle (ks. liite 2A). Tämä paikka on merkittävä edellä 3.2.2 kohdassa tarkoitettuihin piirroksiin.

4.3.   Jokaisessa säiliössä on lisäksi oltava hitsaamalla kiinnitetty levy, johon on selvästi ja pysyvästi merkitty seuraavat tiedot:

| a) | sarjanumero |
| --- | --- |

a)

sarjanumero

| b) | tilavuus litroina |
| --- | --- |

b)

tilavuus litroina

| c) | merkintä ”LPG” |
| --- | --- |

c)

merkintä ”LPG”

| d) | testipaine [kPa] |
| --- | --- |

d)

testipaine [kPa]

| e) | maininta ”enimmäistäyttöaste 80 %” |
| --- | --- |

e)

maininta ”enimmäistäyttöaste 80 %”

| f) | hyväksyntävuosi ja -kuukausi (esim. 99/01), |
| --- | --- |

f)

hyväksyntävuosi ja -kuukausi (esim. 99/01),

| g) | jäljempänä olevan 5.4 kohdan mukainen hyväksyntämerkki. |
| --- | --- |

g)

jäljempänä olevan 5.4 kohdan mukainen hyväksyntämerkki.

| h) | teksti ”SISÄLTÄÄ PUMPUN” ja merkintä, josta pumppu on tunnistettavissa, kun pumppu on asennettu säiliöön. |
| --- | --- |

h)

teksti ”SISÄLTÄÄ PUMPUN” ja merkintä, josta pumppu on tunnistettavissa, kun pumppu on asennettu säiliöön.

5.   HYVÄKSYNTÄ

5.1.   Laitetyypille on myönnettävä tyyppihyväksyntä, jos hyväksyttäväksi toimitetut laitteiden näytekappaleet täyttävät tämän säännön 6.1–6.13 kohdan vaatimukset.

5.2.   Kullekin hyväksytylle laitetyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 01, jotka vastaavat 13. marraskuuta 1999 voimaan tullutta muutossarjaa 01) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa alfanumeerista koodia toisentyyppiselle laitteelle.

5.3.   Tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta nestekaasuun liittyvän laitetyypin tai osan hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta taikka epäämisestä tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella. Jos kyseessä on säiliö, ilmoitukseen on lisättävä liitteen 2B lisäyksen 1 mukainen lomake.

Edellä 4.1 ja 4.3 kohdassa määritellyn merkinnän lisäksi kaikkiin tämän säännön perusteella hyväksytyn tyypin mukaisiin laitteisiin on 4.2 kohdassa mainittuun paikkaan kiinnitettävä näkyvästi kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu seuraavista osista:

5.4.1.   ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (2).

5.4.2.   edellä 5.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella tämän säännön numero ja sen jälkeen R-kirjain, viiva ja hyväksyntänumero. Hyväksyntänumerossa on osan tyyppihyväksyntänumero, joka ilmenee kyseisen tyypin todistuksesta (ks. 5.2 kohta ja liite 2B), ja sen edellä kaksi numeroa, jotka ilmaisevat tämän säännön viimeisimmän muutossarjan järjestysnumeron.

5.5.   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

5.6.   Tämän säännön liitteessä 2A annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkin sijoittelusta.

6.   NESTEKAASUUN LIITTYVIEN LAITTEIDEN OSIA KOSKEVAT VAATIMUKSET

6.1.   Yleiset vaatimukset

Nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityislaitteiden on toimittava oikealla ja turvallisella tavalla.

Nestekaasun kanssa kosketuksissa olevien osien materiaalien on oltava nestekaasun kanssa yhteensopivia.

Sellaiset laitteiden osat, joiden virheettömään ja turvalliseen toimintaan nestekaasupolttoaine, korkea paine tai tärinä todennäköisesti vaikuttavat, on testattava asianmukaisin testausmenettelyin, jotka kuvataan tämän säännön liitteissä. Erityisesti 6.2–6.13 kohdan vaatimusten on täytyttävä.

Tässä säännössä hyväksyttyjen nestekaasuun liittyvien laitteiden asennuksen on täytettävä asianmukaiset elektromagneettista yhteensopivuutta (EMC.) koskevat säännön nro 10, muutossarja 02, vaatimukset tai vastaavat vaatimukset.

6.2.   Säiliöitä koskevat vaatimukset

Nestekaasusäiliöiden on oltava tämän säännön liitteen 10 vaatimusten mukaisesti tyyppihyväksyttyjä.

6.3.   Säiliöön asennettuja apulaitteita koskevat vaatimukset

Säiliö on varustettava seuraavilla apulaitteilla, jotka voivat olla erillisiä tai yhdistettyjä (moniventtiilit):

6.3.1.1.   80 prosentin sulkuventtiili,

6.3.1.2.   määrämittari,

6.3.1.3.   paineenrajoitusventtiili (purkausventtiili),

6.3.1.4.   kaukosäädettävä huoltoventtiili, johon kuuluu ylivirtausventtiili.

6.3.2.   Säiliö voi tarvittaessa olla varustettu kaasutiiviillä kotelolla.

6.3.3.   Säiliö voidaan varustaa tehonsyötön läpivientieristimellä toimilaitteita tai nestekaasun polttoainepumppua varten.

6.3.4.   Säiliö voidaan varustaa säiliön sisällä sijaitsevalla nestekaasun polttoainepumpulla.

6.3.5.   Säiliö voidaan varustaa vastaventtiilillä.

6.3.6.   Säiliö on varustettava paineenrajoituslaitteella. Seuraavat laitteet tai toiminnot voidaan hyväksyä paineenrajoituslaitteena:

| a) | (lämpötilalaukeava) varoketulppa (varoke), tai |
| --- | --- |

a)

(lämpötilalaukeava) varoketulppa (varoke), tai

| b) | paineenrajoitusventtiili edellyttäen, että se on 6.15.8.3 kohdan mukainen, tai |
| --- | --- |

b)

paineenrajoitusventtiili edellyttäen, että se on 6.15.8.3 kohdan mukainen, tai

| c) | edellä mainittujen kahden laitteen yhdistelmä, tai |
| --- | --- |

c)

edellä mainittujen kahden laitteen yhdistelmä, tai

| d) | mikä tahansa muu tekninen ratkaisu edellyttäen, että sillä taataan sama suoritustaso. |
| --- | --- |

d)

mikä tahansa muu tekninen ratkaisu edellyttäen, että sillä taataan sama suoritustaso.

6.3.7.   Edellä 6.3.1–6.3.6 kohdassa mainittujen apulaitteiden on oltava seuraavien säännösten vaatimusten mukaisesti tyyppihyväksyttyjä:

| — | 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3 ja 6.3.6 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 3 |
| --- | --- |

—

6.3.1, 6.3.2, 6.3.3 ja 6.3.6 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 3

| — | 6.3.4 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 4 |
| --- | --- |

—

6.3.4 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 4

| — | 6.3.5 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 7. |
| --- | --- |

—

6.3.5 kohdassa tarkoitettujen apulaitteiden osalta tämän säännön liite 7.

6.4.–6.14.   Muita osia koskevat vaatimukset

Taulukossa 1 mainittujen muiden osien on oltava niitä koskevien, taulukossa mainittujen liitteiden vaatimusten mukaisesti tyyppihyväksyttyjä.

Taulukko 1

| Kohta | Osa | Liite |
| --- | --- | --- |
| 6.4. | polttoainepumppu | 4 |
| 6.5. | höyrystin (3)

  paineensäädin (3) | 6 |
| 6.6. | sulkuventtiilit
  vastaventtiilit
  kaasuputken paineenrajoitusventtiilit
  huoltoliitännät | 7 |
| 6.7. | taipuisat letkut | 8 |
| 6.8. | täyttöyksikkö | 9 |
| 6.9. | kaasunruiskutuslaitteet, kaasun sekoituskappale (5),
  tai
  sumuttimet | 11 |
| 6.10. | kaasun annosteluyksiköt (4) | 12 |
| 6.11. | paineanturit
  lämpötila-anturit | 13 |
| 6.12. | elektroninen ohjauslaite | 14 |
| 6.13. | nestekaasun suodatinyksiköt | 5 |
| 6.14. | paineenrajoituslaite | 3 |

Kohta

Osa

Liite

6.4.

polttoainepumppu

4

6.5.

höyrystin (3)

paineensäädin (3)

6

6.6.

sulkuventtiilit

vastaventtiilit

kaasuputken paineenrajoitusventtiilit

huoltoliitännät

7

6.7.

taipuisat letkut

8

6.8.

täyttöyksikkö

9

6.9.

kaasunruiskutuslaitteet, kaasun sekoituskappale (5),

tai

sumuttimet

11

6.10.

kaasun annosteluyksiköt (4)

12

6.11.

paineanturit

lämpötila-anturit

13

6.12.

elektroninen ohjauslaite

14

6.13.

nestekaasun suodatinyksiköt

5

6.14.

paineenrajoituslaite

3

6.15.   Osien yleiset rakennemääräykset

80 prosentin sulkuventtiiliä koskevat vaatimukset

6.15.1.1.   80 prosentin sulkuventtiilin kohon ja sulkuyksikön välinen liitäntä ei saa muuttaa muotoaan tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.

6.15.1.2.   Jos säiliön 80 prosentin sulkuventtiiliin kuuluu koho, kohon on kestettävä 4 500 kPa:n ulkoinen paine.

6.15.1.3.   Laitteen sulkuyksikön, joka rajoittaa täytön 80 prosenttiin +0/-5 sen säiliön tilavuudesta, jota varten sulkuventtiili on suunniteltu, on kestettävä 6 750 kPa:n paine. Venttiilin ollessa suljettuna täyttönopeus saa olla enintään 500 cm3 minuutissa, kun paine-ero on 700 kPa. Ventiili on testattava kaikissa säiliöissä, joissa se on tarkoitettu käytettäväksi, tai valmistajan on laskelmin osoitettava missä säiliötyypeissä venttiili soveltuu käytettäväksi.

6.15.1.4.   Jos 80 prosentin sulkuventtiiliin ei kuulu kohoa, täyttöä ei pidä voida jatkaa sulkemisen jälkeen nopeudella, joka on yli 500 cm3 minuutissa.

6.15.1.5.   Laitteessa on oltava pysyvä merkintä, jossa esitetään millaista säiliötyyppiä varten laite on suunniteltu, sekä läpimitta ja kulma ja tarvittaessa asennusohje.

Sähkökipinöiden estämiseksi osaan mahdollisesti tulleen särön pinnalla sähköllä toimivat nestekaasua sisältävät laitteet

| i) | on eristettävä siten, että virtaa ei johdeta nestekaasua sisältävien osien läpi, ja |
| --- | --- |

i)

on eristettävä siten, että virtaa ei johdeta nestekaasua sisältävien osien läpi, ja

| ii) | laitteiden sähköjärjestelmä on eristettävä






  — | rungosta |
| --- | --- | --- |

ii)

laitteiden sähköjärjestelmä on eristettävä

—

rungosta

| — | polttoainepumpun säiliöstä. |
| --- | --- |

—

polttoainepumpun säiliöstä.

Eristysresistanssin on oltava > 10 MΩ.

6.15.2.1.   Tavara- ja matkustajatilan sähkökytkentöjen on täytettävä eristysluokan IP 40 vaatimukset IEC 529:n mukaisesti.

6.15.2.2.   Kaikkien muiden sähkökytkentöjen on täytettävä eristysluokan IP 54 vaatimukset IEC 529:n mukaisesti.

6.15.2.3.   Eristetyn ja tiiviin sähkökytkennän aikaansaamiseksi tehonsyötön läpivientieristimen (polttoainepumppu/toimilaitteet/polttoaineen määrän ilmaisin) on oltava ilmatiiviisti suljettua tyyppiä.

Sähköllä tai ulkoisella (hydraulisella, pneumaattisella) voimanlähteellä käytettäviä venttiilejä koskevat erityisvaatimukset

6.15.3.1.   Jos venttiilit (esimerkiksi 80 prosentin sulkuventtiili, huoltoventtiili, sulkuventtiilit, vastaventtiilit, kaasuputken paineenrajoitusventtiili, huoltoliitäntä), toimivat sähköllä tai ulkoisella voimanlähteellä, venttiilien on oltava kiinni-asennossa, kun niiden voimanlähde on kytkettynä pois päältä.

6.15.3.2.   Polttoainepumpun virran on kytkeydyttävä pois päältä, jos elektroniseen ohjainlaitteeseen tulee vika tai siitä katkeaa virta.

Lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuutta ja painetta koskevat vaatimukset)

6.15.4.1.   Laitteessa olevien materiaalien, jotka ovat yhteydessä laitteen lämmönsiirtoväliaineeseen laitteen ollessa toiminnassa, on oltava yhteensopivia kyseisen nesteen kanssa ja siten suunniteltuja, että ne kestävät lämmönsiirtoväliaineen 200 kPa:n paineen. Materiaalien on täytettävä liitteessä 15 olevassa 17 kohdassa vahvistetut vaatimukset.

6.15.4.2.   Höyrystimen/paineensäätimen lämmönsiirtoväliaineen kotelo ei saa vuotaa 200 kPa:n paineessa.

6.15.5.   Sekä korkeapaine- että matalapaineosista koostuvan osan on oltava siten suunniteltu, että matalapaineosan paine ei voi nousta yli 2,25 kertaa sitä enimmäistyöpainetta suuremmaksi, jossa käytettäväksi matalapaineosa on testattu. Säiliön paineeseen suoraan yhdistettyjen osien on oltava suunniteltu 3 000 kPa:n luokittelupaineessa käytettäviksi. Paine ei saa päästä purkautumaan moottoritilaan tai ajoneuvon ulkopuolelle.

Erityisvaatimukset kaasuvirtauksen estämiseksi

6.15.6.1.   Pumpun on oltava siten suunniteltu, että ulosvirtauspaine on enintään 3 000 kPa silloin, kun esimerkiksi putket ovat tukossa tai sulkuventtiili ei avaudu. Tämä voidaan toteuttaa siten, että pumppu kytkeytyy pois päältä tai paine kiertää takaisin säiliöön.

6.15.6.2.   Paineensäätimen/höyrystimen on oltava siten suunniteltu, että kaasuvirtaus estetään silloin, kun säädin-/höyrystinyksikköön syötetään nestekaasua ≤ 4 500 kPa:n paineella ja säädin ei ole toiminnassa.

6.15.7.   Kaasuputken paineenrajoitusventtiiliä koskevat vaatimukset

6.15.7.1.   Kaasuputken paineenrajoitusventtiilin on oltava siten suunniteltu, että se avautuu 3 200 ± 100 kPa:n paineessa.

6.15.7.2.   Kaasuputken paineenrajoitusventtiilissä ei saa esiintyä sisäistä vuotoa 3 000 kPa:n paineeseen saakka.

Paineenrajoitusventtiiliä (purkausventtiiliä) koskevat vaatimukset

6.15.8.1.   Paineenrajoitusventtiili on asennettava säiliön sisälle tai säiliön päälle alueelle, jossa polttoaine on kaasumaisessa tilassa.

6.15.8.2.   Paineenrajoitusventtiilin on oltava siten suunniteltu, että se avautuu 2 700 ± 100 kPa:n paineessa.

6.15.8.3.   Paineenrajoitusventtiilin virtauskapasiteetin, joka määritetään paineilman avulla tavanomaista käyttöpainetta 20 prosenttia korkeammassa paineessa, on oltava vähintään:

Q ≥ 10,66 · A0,82

jossa

| Q | = | ilmavirta vakio-oloissa m3/min (100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa) |
| --- | --- | --- |
| A | = | säiliön ulkopinnan ala (m2). |

Q

=

ilmavirta vakio-oloissa m3/min (100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa)

A

=

säiliön ulkopinnan ala (m2).

Virtaustestin tulokset on korjattava niin, että ne vastaavat vakio-olosuhteita:

absoluuttinen ilmanpaine 100 kPa, lämpötila 15 °C.

Kun paineenrajoitusventtiili katsotaan paineenrajoituslaitteeksi, virtauksen on oltava vakio-oloissa vähintään 17,7 m3/min.

6.15.8.4.   Paineenrajoitusventtiilissä ei saa esiintyä sisäistä vuotoa 2 600 kPa:n paineeseen saakka.

6.15.8.5.   Paineenrajoituslaitteen (varoke) on oltava siten suunniteltu, että se avautuu 120 ± 10 °C:n lämpötilassa.

6.15.8.6.   Paineenrajoituslaitteen (varoke) on oltava siten suunniteltu, että sen virtauskapasiteetti avattuna on:

Q ≥ 2,73 · A

jossa

| Q | = | ilmavirta vakio-oloissa m3/min (100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa) |
| --- | --- | --- |
| A | = | säiliön ulkopinnan ala (m2). |

Q

=

ilmavirta vakio-oloissa m3/min (100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa)

A

=

säiliön ulkopinnan ala (m2).

Virtaustesti on tehtävä niin, että absoluuttinen ilmanpaine ennen venttiiliä on 200 kPa ja lämpötila 15 °C.

Virtaustestin tulokset on korjattava niin, että ne vastaavat vakio-olosuhteita:

absoluuttinen ilmanpaine 100 kPa, lämpötila 15 °C.

6.15.8.7.   Paineenrajoituslaite on asennettava säiliön päälle kaasuvyöhykkeelle.

6.15.8.8.   Paineenrajoituslaite on asennettava säiliöön siten, että se voi purkaa paineen kaasutiiviiseen koteloon, jos sellainen on oltava.

6.15.8.9.   Paineenrajoituslaite (varoke) on testattava liitteessä 3 olevan 7 kohdan määräysten mukaisesti.

6.15.9.   Polttoainepumpun tehonhäviö

Kun polttoainetta on vähimmäismäärä, jolla moottori vielä toimii, polttoainepumppujen kehittämä lämpö ei milloinkaan saa aiheuttaa paineenrajoitusventtiilin avautumista.

Täyttöyksikköä koskevat vaatimukset

6.15.10.1.   Täyttöyksikön on oltava varustettu vähintään yhdellä, joustavalla istukalla varustetulla vastaventtiilillä, ja sen on oltava rakenteltaan sellainen, että sitä ei voida irrottaa.

6.15.10.2.   Täyttöyksikkö on suojattava epäpuhtauksilta.

6.15.10.3.   Täyttöyksikön muotoilun ja kiinnitysalueen mittasuhteiden on oltava liitteen 9 kuvien mukaiset.

Kuvassa 5 esitettyä täyttöyksikköä voidaan käyttää ainoastaan M2-, M3-, N2-, N3- ja M1-luokkien moottoriajoneuvoissa, joiden suurin sallittu kokonaismassa on 3 500 kg (6).

6.15.10.4.   Kuvassa 4 esitettyä täyttöyksikköä voidaan käyttää myös M2-, M3-, N2-, N3- ja M1-luokkien moottoriajoneuvoissa, joiden suurin sallittu kokonaismassa on suurempi kuin 3 500 kg (6).

6.15.10.5.   Ulkopuolinen täyttöyksikkö yhdistetään säiliöön letkulla tai putkella.

Kevyiden ajoneuvojen eurotäyttöyksikköä koskevan eritysvaatimukset (liitteen 9 kuva 3):

6.15.10.6.1.   Etutiivistyspinnan ja vastaventtiilin etuosan välinen kuollut tilavuus ei saa olla suurempi kuin 0,1 cm3.

6.15.10.6.2.   Liittimen läpi kulkevan virtauksen on oltava vähintään 60 litraa minuutissa vedellä testattuna, kun paine-ero on 30 kPa.

Raskaiden ajoneuvojen eurotäyttöyksikköä koskevat eritysvaatimukset (liitteen 9 kuva 5):

6.15.10.7.1.   Etutiivistyspinnan ja vastaventtiilin etuosan välinen kuollut tilavuus ei saa olla suurempi kuin 0,5 cm3.

6.15.10.7.2.   Kun vastaventtiili on mekaanisesti avattuna, täyttöyksikön läpi kulkevan virtauksen on oltava vähintään 200 litraa minuutissa vedellä testattuna, kun paine-ero on 50 kPa.

6.15.10.7.3.   Eurotäyttöyksikön on oltava liitteessä 9 olevassa 7.4 kohdassa kuvaillun iskutestin vaatimusten mukainen.

Määrämittaria koskevat vaatimukset

6.15.11.1.   Laitteen, jolla tarkistetaan säiliössä olevan nesteen määrä, on oltava tyypiltään epäsuora (esimerkiksi magneettinen) säiliön sisäpuolen ja ulkopuolen välillä. Jos laite, jolla tarkistetaan säiliössä olevan nesteen määrä, on tyypiltään suora, sähköliitäntöjen on täytettävä standardin IEC EN 60529:1997 06 mukaiset eristysluokkaa IP 54 koskevat vaatimukset.

6.15.11.2.   Jos säiliön määrämittariin kuuluu koho, kohon on kestettävä 3 000 kPa:n ulkoinen paine.

Säiliön kaasutiivistä koteloa koskevat vaatimukset

6.15.12.1.   Kaasutiiviin kotelon poistoaukon vapaan poikkileikkauspinnan on oltava vähintään 450 mm2.

6.15.12.2.   Kaasutiiviin kotelon on oltava tiivis 10 kPa:n paineessa aukot suljettuina, sen suurin sallittu vuoto on 100 cm3 höyryä tunnissa, ja pysyviä muodonmuutoksia ei saa esiintyä.

6.15.12.3.   Kaasutiiviin kotelon on kestetävä 50 kPa:n paine.

Ylivirtausventtiilillä varustettua kaukosäädettävää huoltoventtiiliä koskevat vaatimukset

Huoltoventtiiliä koskevat vaatimukset

6.15.13.1.1.   Jos huoltoventtiili on yhdistetty nestekaasupolttoaineen syöttöpumppuun, pumpusta on ilmoitettava merkitsemällä teksti ”SISÄLTÄÄ PUMPUN” sekä pumpun tunnus joko nestekaasusäiliön merkintäkilpeen tai mahdolliseen moniventtiiliin. Nestekaasusäiliön sisällä olevien sähkökytkentöjen on täytettävä eristysluokan IP 40 vaatimukset IEC 529:n mukaisesti.

6.15.13.1.2.   Huoltoventtiilin on kestettävä 6 750 kPa:n paine avatussa ja suljetussa asennossa.

6.15.13.1.3.   Huoltoventtiili ei saa suljettuna ollessaan vuotaa sisäisesti virtauksen suuntaan. Vuotoa saa esiintyä vastavirran suuntaan.

Ylivirtausventtiiliä koskevat vaatimukset

6.15.13.2.1.   Ylivirtausventtiili on asennettava säiliön sisään.

6.15.13.2.2.   Ylivirtausventtiilissä on oltava kiertokanava paineiden tasaamista varten.

6.15.13.2.3.   Ylivirtausventtiilin on sulkeuduttava, kun venttiilin paine-ero on 90 kPa. Tällä paine-erolla virtauksen määrä saa olla enintään 8 000 cm3/min.

6.15.13.2.4.   Ylivirtausventtiilin ollessa suljettuna kiertokanavan kautta kulkevan virtauksen määrä saa olla enintään 500 cm3/min, kun paine-ero on 700 kPa.

7.   NESTEKAASULAITETYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista nestekaasulaitetyyppiin tehtävistä muutoksista on ilmoitettava tyyppihyväksynnän myöntäneelle hallinnolliselle yksikölle. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen

7.1.1.   katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että laite joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai

7.1.2.   vaatia, että laite on testattava uudelleen kokonaan tai osittain.

7.2.   Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 5.3 kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille.

7.3.   Hyväksynnän laajentamisen myöntävän toimivaltaisen viranomaisen on annettava sarjanumero kaikille kyseistä laajentamista koskeville ilmoituslomakkeille.

8.   (Tyhjä)

9.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on vastattava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) vahvistettuja menettelyjä, ja seuraavassa esitettyjen vaatimusten on täytyttävä.

9.1.   Tämän säännön nojalla hyväksyttävät ajoneuvot on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksyttyä tyyppiä ja täyttävät edellä olevan 6 kohdan vaatimukset.

9.2.   Valmistusta on valvottava asianmukaisesti, jotta voidaan varmistaa, että 9.1 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät.

9.3.   Tämän säännön liitteissä 8, 10 ja 15 vahvistettuja tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjä koskevia vähimmäisvaatimuksia on noudatettava.

9.4.   Tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen saa milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantoyksikössä sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät. Tarkastukset on tavanomaisesti suoritettava kerran vuodessa.

9.5.   Lisäksi jokainen säiliö on testattava 3 000 kPa:n vähimmäispaineessa tämän säännön liitteessä 10 olevan 2.3 kohdan määräysten mukaisesti.

9.6.   Jokainen letkukokonaisuus, joka kuuluu korkeapaineluokkaan (luokka 1) tämän säännön 2 kohdassa tarkoitetussa luokittelussa, on testattava puolen minuutin ajan kaasun kanssa 3 000 kPa:n paineessa.

9.7.   Hitsattujen säiliöiden osalta vähintään yksi säiliö 200 säiliötä kohti ja yksi jäljellejäävästä määrästä on tarkastettava radiografisesti liitteessä 10 olevan 2.4.1 kohdan mukaisesti.

9.8.   Tuotantovaiheessa vähintään yksi säiliö 200 säiliötä kohti ja yksi jäljellejäävästä määrästä on tarkastettava edellä mainituissa mekaanisissa testeissä liitteessä 10 olevan 2.1.2 kohdan mukaisesti.

10.   TUOTANNON VAATIMUSTENVASTAISUUDEN SEURAAMUKSET

10.1.   Laitetyypille tämän säännön perusteella myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 9 kohdan vaatimukset eivät täyty.

10.2.   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

11.   NESTEKAASUUN LIITTYVIEN LAITTEIDEN OSIA KOSKEVAT SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET

11.1.   Tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, perustuvaa ECE-hyväksyntää.

11.2.   Alkaen kolmen kuukauden kuluttua tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat myöntää ECE-hyväksynnän vain, jos hyväksyttävän osan tyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01.

11.3.   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa kieltää sellaista osatyyppiä, joka on hyväksytty tämän säännön muutossarjan 01 nojalla.

11.4.   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa 12 kuukauden aikana tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta kieltää sellaista osatyyppiä, joka on hyväksytty tämän säännön nojalla sen alkuperäisessä muodossa.

11.5.   Kun 12 kuukautta tämän säännön muutossarjan 01 voimaantulosta on kulunut, tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat kieltää sellaisten osatyyppien myynnin, jotka eivät ole tämän säännön muutossarjan 01 vaatimusten mukaisia, ellei osa ole tarkoitettu varaosaksi käytössä oleviin ajoneuvoihin.

12.   TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn laitetyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

13.   HYVÄKSYNTÄTESTIEN SUORITTAMISESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TARKASTUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

II OSA

TYYPPIHYVÄKSYTYILLÄ ERITYISLAITTEILLA VARUSTETTUJEN, NESTEKAASUA MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN AJONEUVOJEN HYVÄKSYNTÄ KYSEISTEN LAITTEIDEN ASENNUKSEN OSALTA

14.   MÄÄRITELMÄT

Tämän säännön II osassa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

14.1.1.   ”Ajoneuvon hyväksynnällä” tarkoitetaan ajoneuvotyypin hyväksyntää sellaisten erityislaitteiden asennuksen osalta, jotka liittyvät nestekaasun käyttöön moottorin polttoaineena.

”Ajoneuvotyypillä” tarkoitetaan ajoneuvoja tai ajoneuvoperheitä, joihin on asennettu erityislaitteita nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena ja jotka eivät poikkea toisistaan seuraavien ominaisuuksien osalta:

14.1.2.1.   valmistaja,

14.1.2.2.   valmistajan antama tyyppinimi,

suunnittelun ja rakenteen olennaiset osat,

14.1.2.3.1.   alusta/pohjalevy (selvät ja olennaiset erot),

14.1.2.3.2.   nestekaasuun liittyvien laitteiden asennus (selvät ja olennaiset erot).

15.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

15.1.   Ajoneuvon valmistajan tai tämän valtuutetun edustajan on tehtävä hakemus, joka koskee ajoneuvotyypin hyväksyntää sellaisten erityslaitteiden asennuksen osalta, jotka liittyvät nestekaasun (LPG) käyttöön moottorin polttoaineena.

15.2.   Hakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena: ajoneuvon kuvaus, joka sisältää kaikki tämän säännön liitteessä 1 tarkoitetut asiaankuuluvat tiedot.

15.3.   Hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavalle tekniselle tutkimuslaitokselle on toimitettava hyväksyttävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.

16.   HYVÄKSYNTÄ

16.1.   Ajoneuvotyypille myönnetään tyyppihyväksyntä, jos tämän säännön perusteella hyväksyttäväksi toimitettuun nestekaasua (LPG) moottorin polttoaineena käyttävään ajoneuvoon on asennettu tarpeelliset nestekaasuun liittyvät erityislaitteet ja jos ajoneuvo täyttää tämän säännön 17 kohdan vaatimukset.

16.2.   Kullekin hyväksytylle ajoneuvotyypille annetaan hyväksyntänumero. Numeron ensimmäiset kaksi merkkiä ilmoittavat muutossarjalle annetun, viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämispäivänä.

16.3.   Tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävän ajoneuvotyypin hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta taikka epäämisestä tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

Jokaiseen tämän säännön perusteella hyväksyttyyn ajoneuvotyyppiin on kiinnitettävä näkyvästi edellä 16.3 kohdassa tarkoitetussa hyväksyntälomakkeessa määriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu seuraavista osista:

16.4.1.   ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (7)

16.4.2.   edellä 16.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella tämän säännön numero ja sen jälkeen R-kirjain, viiva ja hyväksyntänumero.

16.5.   Jos ajoneuvo on sellaisen ajoneuvotyypin mukainen, joka on hyväksytty sopimuksen liitteenä olevan yhden tai useamman muun säännön perusteella tämän säännön mukaisesti hyväksynnän myöntäneessä maassa, 16.4.1 kohdassa määriteltyä tunnusta ei tarvitse toistaa. Tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 16.4.1 kohdassa määritellyn tunnuksen oikealle puolelle.

16.6.   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

16.7.   Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

16.8.   Tämän säännön liitteessä 2C annetaan esimerkkejä edellä tarkoitetun hyväksyntämerkin sijoittelusta.

17.   VAATIMUKSET NESTEKAASUUN LIITTYVIEN ERITYISLAITTEIDEN ASENNUKSESTA NESTEKAASUA MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVÄÄN AJONEUVOON

17.1.   Yleistä

17.1.1.   Ajoneuvoon asennettujen nestekaasuun liittyvien laitteiden on toimittava siten, että enimmäiskäyttöpainetta, johon laite on suunniteltu ja hyväksytty, ei voida ylittää.

17.1.2.   Kaikkien järjestelmän osien on oltava tyyppihyväksyttyjä yksittäisinä osina tämän säännön I osan mukaisesti.

17.1.3.   Järjestelmässä käytettävien materiaalien on sovelluttava nestekaasukäyttöön.

17.1.4.   Kaikki järjestelmän osat on kiinnitettävä asianmukaisella tavalla.

17.1.5.   Nestekaasujärjestelmä ei saa vuotaa.

17.1.6.   Nestekaasujärjestelmä on asennettava siten, että se on mahdollisimman hyvin suojattu vaurioilta (mm. ajoneuvon liikkuvien osien, törmäyksen, hiekan tai ajoneuvon lastaamisen, lastin purkamisen taikka siirtämisen aiheuttamilta vaurioilta).

Nestekaasujärjestelmään saa yhdistää vain moottoriajoneuvon moottorin oikean toiminnan kannalta välttämättömät laitteet.

17.1.7.1.   Sen estämättä, mitä 17.1.7 kohdassa määrätään, M2-, M3-, N2-, N3- ja M1-luokkien moottoriajoneuvoihin, joiden suurin sallittu kokonaismassa on > 3 500 kg, voidaan matkustajatilan lämmittämiseksi asentaa lämmitysjärjestelmä, joka on kytketty nestekaasujärjestelmään.

17.1.7.2.   Edellä 17.1.7.1 kohdassa mainitun lämmitysjärjestelmän asentaminen on sallittava, mikäli tyyppihyväksynnästä vastaava tutkimuslaitos katsoo, että lämmitysjärjestelmä on riittävän hyvin suojattu ja että se ei vaikuta nestekaasujärjestelmän normaaliin toimintaan.

17.1.7.3.   Sen estämättä, mitä 17.1.7 kohdassa määrätään, yhtä polttoainetta käyttävä ajoneuvo, jossa ei ole varakäyntijärjestelmää, voidaan varustaa huoltoliitännällä nestekaasujärjestelmässä.

17.1.7.4.   Edellä 17.1.7.3 kohdassa mainitun huoltoliitännän asentaminen on sallittava, mikäli tyyppihyväksynnästä vastaava tutkimuslaitos katsoo, että huoltoliitäntä on riittävän hyvin suojattu ja että se ei vaikuta haitallisesti nestekaasujärjestelmän normaaliin toimintaan. Huoltoliitäntä on yhdistettävä erilliseen kaasutiiviiseen vastaventtiiliin, jonka avulla on mahdollista käyttää ainoastaan moottoria.

17.1.7.5.   Yhtä polttoainetta käyttävissä ajoneuvoissa, joihin on asennettu huoltoliitäntä, on oltava liitteessä 17 määritelty tarra huoltoliitännän lähellä.

Nestekaasua moottorin polttoaineena käyttävien M2- ja M3-luokan ajoneuvojen tunnistaminen

17.1.8.1.   M2- ja M3-luokan ajoneuvoissa on oltava liitteessä 16 määritelty kilpi.

17.1.8.2.   Kilpi on asennettava M2- ja M3-luokan ajoneuvojen etu- ja takaosaan sekä oikeanpuoleisella ohjauksella varustetuissa ajoneuvoissa vasemmanpuoleisten ovien ulkopuolelle ja vasemmanpuoleisella ohjauksella varustetuissa ajoneuvoissa oikeanpuoleisten ovien ulkopuolelle.

17.2.   Lisävaatimukset

17.2.1.   Mikään nestekaasujärjestelmän osista, mukaan luettuna niiden osana olevat suojamateriaalit, ei saa työntyä esiin ajoneuvon ulkopinnasta lukuun ottamatta täyttöyksikköä, mikäli sen ulkonema on enintään 10 mm runkopellin nimellisrajaviivasta.

17.2.2.   Nestekaasun polttoainesäiliötä lukuun ottamatta yhdessäkään ajoneuvon poikkileikkauksessa mikään nestekaasujärjestelmän osista, mukaan luettuna niiden osana olevat suojamateriaalit, ei saa työntyä esiin ajoneuvon alareunasta ellei jokin toinen ajoneuvon osa 150 mm:n säteellä sijaitse alempana.

17.2.3.   Mitään nestekaasujärjestelmän osaa ei saa sijoittaa 100:a millimetriä lähemmäs pakoputkea tai vastaavaa lämmönlähdettä, ellei osia ole asianmukaisesti suojattu kuumuudelta.

17.3.   Nestekaasujärjestelmä

17.3.1.   Nestekaasujärjestelmässä on oltava vähintään seuraavat osat:

17.3.1.1.   polttoainesäiliö,

17.3.1.2.   80 prosentin sulkuventtiili,

17.3.1.3.   määrämittari,

17.3.1.4.   paineenrajoitusventtiili,

17.3.1.5.   kaukosäädettävä huoltoventtiili, johon kuuluu ylivirtausventtiili,

17.3.1.6.   paineensäädin ja höyrystin, jotka voivat olla yhdistetyt,

17.3.1.7.   kaukosäädettävä sulkuventtiili,

17.3.1.8.   täyttöyksikkö,

17.3.1.9.   kaasuputket ja -letkut,

17.3.1.10.   kaasua kuljettavat liitännät nestekaasujärjestelmän osien välillä,

17.3.1.11.   sumutin tai kaasunruiskutuslaite taikka kaasun sekoituskappale,

17.3.1.12.   elektroninen ohjainlaite,

17.3.1.13.   paineenrajoituslaite (varoke).

17.3.2.   Nestekaasujärjestelmä voi sisältää myös seuraavat osat:

17.3.2.1.   kaasutiivis kotelo, joka peittää polttoainesäiliöön kiinnitetyt apulaitteet,

17.3.2.2.   vastaventtiili,

17.3.2.3.   kaasuputken paineenrajoitusventtiili,

17.3.2.4.   kaasun annosteluyksikkö,

17.3.2.5.   nestekaasun suodatinyksikkö,

17.3.2.6.   paine- tai lämpötila-anturi,

17.3.2.7.   nestekaasun polttoainepumppu,

17.3.2.8.   säiliön tehonsyötön läpivientieristin (toimilaitteet/polttoainepumppu/polttoaineen määrän ilmaisin),

17.3.2.9.   huoltoliitäntä (vain yhtä polttoainetta käyttävät ajoneuvot, joissa ei ole varakäyntijärjestelmää),

17.3.2.10.   polttoaineen valintajärjestelmä ja sähköjärjestelmä,

17.3.2.11.   polttoaineen jakeluputkisto.

17.3.3.   Edellä 17.3.1.2–17.3.1.5 kohdassa tarkoitetut säiliön osat voivat olla yhdistetyt.

17.3.4.   Edellä 17.3.1.7 kohdassa tarkoitettu kaukosäädettävä sulkuventtiili voidaan yhdistää paineensäätimeen/höyrystimeen.

17.3.5.   Moottorin tehokkaan toiminnan edellyttämät lisäosat voidaan asentaa nestekaasujärjestelmän siihen osaan, jossa paine on alle 20 kPa.

17.4.   Polttoainesäiliön asentaminen

17.4.1.   Polttoainesäiliö on asennettava ajoneuvoon kiinteästi, eikä sitä saa asentaa moottoritilaan.

17.4.2.   Polttoainesäiliö on asennettava oikeaan asentoon säiliön valmistajan ohjeiden mukaisesti.

17.4.3.   Polttoainesäiliö on asennettava siten, ettei sen metallipinta (säiliön kiinnityskohtia lukuun ottamatta) joudu kosketuksiin toisten metallipintojen kanssa.

17.4.4.   Polttoainesäiliössä on oltava kiinteät kiinnityskohdat, joista se kiinnitetään moottoriajoneuvoon, tai säiliö on kiinnitettävä moottoriajoneuvoon säiliökehyksen ja säiliöhihnojen avulla.

Kun ajoneuvo on käyttövalmis, polttoainesäiliön on sijaittava vähintään 200 mm tienpinnan yläpuolella.

17.4.5.1.   Edellä olevan 17.4.5 kohdan määräyksiä ei sovelleta, jos säiliö on edestä ja sivuilta riittävän hyvin suojattu eikä mikään säiliön osa ole kyseistä suojarakennetta alempana.

17.4.6.   Polttoainesäiliöt on asennettava ja kiinnitettävä siten, että ne täynnä ollessaan kestävät (vahingoittumatta) seuraavat kiihtyvyydet:

M1- ja N1-luokkien ajoneuvot:

| a) | 20 g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

20 g kulkusuunnassa

| b) | 8 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden |
| --- | --- |

b)

8 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden

M2- ja N2-luokkien ajoneuvot:

| a) | 10 g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

10 g kulkusuunnassa

| b) | 5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden |
| --- | --- |

b)

5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden

M3- ja N3-luokkien ajoneuvot:

| a) | 6,6g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

6,6g kulkusuunnassa

| b) | 5g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden |
| --- | --- |

b)

5g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden

Käytännön kokeiden sijaan voidaan käyttää laskentamenetelmää, jos hyväksyntähakemuksen esittäjä voi osoittaa sen vastaavuuden teknistä tutkimuslaitosta tyydyttävällä tavalla.

17.5.   Polttoainesäiliötä koskevat lisävaatimukset

17.5.1.   Jos useampi kuin yksi nestekaasusäiliö on liitetty yhteen ainoaan syöttöputkeen, jokaiseen säiliöön on asennettava vastaventtiili kaukosäädettävästä huoltoventtiilistä myötävirtaan, ja syöttöputkeen on asennettava putken paineenrajoitusventtiili vastaventtiilistä myötävirtaan. Asianmukainen suodatinjärjestelmä on sijoitettava vastaventtiileistä vastavirtaan, jotta vastaventtiilit eivät saostu.

17.5.2.   Vastaventtiiliä ja putken paineenrajoitusventtiiliä ei vaadita, jos kaukosäädettävän huoltoventtiilin paluupaine suljettuna on yli 500 kPa.

Tässä tapauksessa kaukosäädettävien huoltoventtiilien ohjaus on järjestettävä niin, että useampi kuin yksi kaukosäädettävä venttiili ei voi olla auki samanaikaisesti. Kytkennän päällekkäisyysaika saa olla enintään kaksi minuuttia.

17.6.   Polttoainesäiliön apulaitteet

17.6.1.   Kaukosäädettävä huoltoventtiili, johon kuuluu säiliössä oleva ylivirtausventtiili

17.6.1.1.   Ylivirtausventtiilillä varustettu kaukosäädettävä huoltoventtiili on asennettava suoraan polttoainesäiliöön ilman välikiinnikkeitä.

17.6.1.2.   Ylivirtausventtiilillä varustetun kaukosäädettävän huoltoventtiilin on toimittava niin, että se virtakytkimen asennosta riippumatta sulkeutuu automaattisesti silloin, kun moottori ei käy, ja pysyy suljettuna sen ajan, kun moottori ei ole käynnissä.

17.6.2.   Säiliön jousellinen paineenrajoitusventtiili

17.6.2.1.   Jousellinen paineenrajoitusventtiili on asennettava polttoainesäiliöön siten, että se on yhdistetty höyrytilaan ja voi purkaa paineen ympäristön ilmaan. Jousellinen paineenrajoitusventtiili voi purkaa paineen kaasutiiviiseen koteloon, jos kotelo on 17.6.5 kohdan vaatimusten mukainen.

17.6.3.   80 prosentin sulkuventtiili

17.6.3.1.   Automaattisen täyttötasonrajoittimen on oltava sopiva siihen polttoainesäiliöön, johon se kiinnitetään, ja se on asennettava asianmukaiseen asentoon sen varmistamiseksi, että säiliön tilavuudesta voidaan täyttää enintään 80 prosenttia.

17.6.4.   Määrämittari

17.6.4.1.   Määrämittarin on oltava sopiva siihen polttoainesäiliöön, johon se kiinnitetään, ja se on asennettava asianmukaiseen asentoon.

17.6.5.   Säiliön kaasutiivis kotelo

17.6.5.1.   Ellei polttoainesäiliötä ole asennettu ajoneuvon ulkopuolelle ja säiliön varusteita suojattu vedeltä ja lialta, säiliöön on asennettava säiliön varusteet peittävä kaasutiivis kotelo, joka täyttää 17.6.5.2–17.6.5.5 kohdan vaatimukset.

17.6.5.2.   Kaasutiiviistä kotelosta on oltava suora yhteys ulkoilmaan; tarvittaessa on käytettävä yhdysletkua ja läpivientiä.

17.6.5.3.   Kaasutiiviin kotelon tuuletusaukon on osoitettava alaspäin kohdassa, jossa se tulee ulos moottoriajoneuvosta. Kaasutiiviin kotelon tuuletusaukosta purkautuva kaasu ei saa purkautua pyörätilaan eikä sitä saa suunnata lämmönlähteeseen, kuten pakoputkeen.

17.6.5.4.   Moottoriajoneuvon korin alaosassa sijaitsevien, kaasutiiviin kotelon tuuletukseen käytettävien yhdysletkujen ja poistoputkien vapaan aukon on oltava vähintään 450 mm2:n suuruinen. Jos yhdysletkuun tai läpivientiin asennetaan kaasuputki, muu putki tai sähköjohtoja, vapaan aukon koon on tällöinkin oltava vähintään 450 mm2.

17.6.5.5.   Kaasutiiviin kotelon ja yhdysletkujen on oltava kaasutiiviitä 10 kPa:n paineessa aukot suljettuina eikä niissä saa esiintyä pysyviä muodonmuutoksia; suurin sallittu vuoto on 100 cm3 tunnissa.

17.6.5.6.   Yhdysletku on kiinnitettävä asianmukaisella tavalla kaasutiiviiseen koteloon ja läpivientiin, jotta varmistetaan kaasutiivis liitos.

17.7.   Kaasuputket ja -letkut

17.7.1.   Kaasuputket on valmistettava saumattomasta materiaalista, joko kuparista tai ruostumattomasta teräksestä tai teräksestä, joka on päällystetty korroosionkestävällä pinnoitteella.

17.7.2.   Jos käytetään saumatonta kuparia, putki on suojattava kumi- tai muovipäällysteellä.

17.7.3.   Kuparisten kaasuputkien ulkoläpimitta saa olla enintään 12 mm, ja seinämäpaksuuden on oltava vähintään 0,8 mm; terästä tai ruostumatonta terästä olevien kaasuputkien ulkoläpimitta saa olla enintään 25 mm, ja seinämäpaksuuden on oltava kaasukäyttöön sopiva.

17.7.4.   Kaasuputki saa olla valmistettu muusta kuin metallimateriaalista, jos putki täyttää tämän säännön 6.7 kohdan vaatimukset.

17.7.5.   Kaasuputken saa korvata kaasuletkulla, jos kyseinen letku täyttää tämän säännön 6.7 kohdan vaatimukset.

17.7.6.   Kaasuputket, muita kuin metallisia kaasuputkia lukuun ottamatta, on kiinnitettävä siten, ettei niihin kohdistu värähtelyjä tai jännityksiä.

17.7.7.   Kaasuletkut ja muut kuin metalliset kaasuputket on kiinnitettävä siten, ettei niihin kohdistu jännityksiä.

17.7.8.   Kaasuputken tai -letkun kiinnityskohta on varustettava suojaavalla materiaalilla.

17.7.9.   Kaasuputkia tai -letkuja ei saa sijoittaa nostopisteisiin.

17.7.10.   Kanavissa olevat kaasuputket tai -letkut on varustettava suojamateriaalilla, vaikka niissä olisi suojapäällyste.

17.8.   Nestekaasujärjestelmän osien väliset kaasuliitännät

17.8.1.   Hitsattuja tai juotosliitoksia taikka hammastettuja puristusliittimiä ei saa käyttää.

17.8.2.   Kaasuputket saa yhdistää ainoastaan korroosion kannalta yhteensopivilla kiinnikkeillä.

17.8.3.   Ruostumattomasta teräksestä valmistetut putket voidaan liittää toisiinsa vain ruostumattomasta teräksestä valmistetuin liittimin.

17.8.4.   Liitosrasiat on valmistettava korroosionkestävästä materiaalista.

17.8.5.   Kaasuputkien kiinnityksessä on käytettävä soveltuvia liittimiä, esimerkiksi teräsputkissa kaksiosaisia puristusliittimiä ja kupariputkissa liittimiä, joiden molemmilla puolilla on kierteitetty kaksoiskartionippa, tai kahta laippaa. Kaasuputket on yhdistettävä asianmukaisin liitännöin. Sellaisten liitäntöjen käyttö, jotka saattavat vaurioittaa putkea, on ehdottomasti kielletty. Asennettujen liitäntöjen murtumispaineen on oltava sama tai korkeampi kuin putken murtumispaine.

17.8.6.   Liitosten määrä on pidettävä mahdollisimman vähäisenä.

17.8.7.   Liitokset on tehtävä paikkoihin, joissa ne voidaan tarkastaa.

Matkustajatilassa tai suljetussa tavaratilassa kaasuputki tai -letku ei saa olla kohtuuttoman pitkä. Tämä määräys täyttyy, kun kaasuputki tai -letku ei ulotu pitemmälle kuin polttoainesäiliöstä ajoneuvon sivulle.

17.8.8.1.   Matkustajatilassa tai suljetussa tavaratilassa ei saa olla kaasua kuljettavia liitäntöjä; tämä ei koske

| i) | kaasutiiviissä kotelossa olevia liitäntöjä ja |
| --- | --- |

i)

kaasutiiviissä kotelossa olevia liitäntöjä ja

| ii) | kaasuputken tai -letkun ja täyttöyksikön välistä liitäntää, jos kyseinen liitäntä on varustettu nestekaasua kestävällä holkilla ja mahdollinen vuotava kaasu purkautuu suoraan ilmaan. |
| --- | --- |

ii)

kaasuputken tai -letkun ja täyttöyksikön välistä liitäntää, jos kyseinen liitäntä on varustettu nestekaasua kestävällä holkilla ja mahdollinen vuotava kaasu purkautuu suoraan ilmaan.

17.8.8.2.   Edellä olevan 17.8.8 ja 17.8.8.1 kohdan määräyksiä ei sovelleta M2- tai M3-luokan ajoneuvoihin, jos kaasuputket tai -letkut ja liitännät on varustettu nestekaasua kestävällä holkilla, josta on avoin yhteys ulkoilmaan. Holkin tai kanavan avonaisen pään on sijaittava matalimmassa kohdassa.

17.9.   Kaukosäädettävä sulkuventtiili

17.9.1.   Kaukosäädettävä sulkuventtiili on asennettava nestekaasusäiliöstä paineensäätimeen/höyrystimeen kulkevaan kaasuputkeen mahdollisimman lähelle paineensäädintä/höyrystintä.

17.9.2.   Kaukosäädettävä sulkuventtiili voi olla osa paineensäädintä/höyrystintä.

17.9.3.   Sen estämättä, mitä 17.9.1 kohdassa määrätään, kaukosäädettävä sulkuventtiili voidaan asentaa nestekaasujärjestelmän valmistajan määrittelemään paikkaan moottoritilassa, jos paineensäätimen ja nestekaasusäiliön välillä on olemassa polttoaineen palautusjärjestelmä.

17.9.4.   Kaukosäädettävä sulkuventtiili on asennettava siten, että polttoaineensyöttö katkeaa silloin, kun moottori ei ole käynnissä, tai, jos ajoneuvo on myös varustettu toisella polttoainejärjestelmällä, kun vaihdetaan toiseen polttoaineeseen. Kahden sekunnin viive sallitaan diagnostisia tarkoituksia varten.

17.10.   Täyttöyksikkö

17.10.1.   Täyttöyksikkö on kiinnitettävä siten, ettei se pääse pyörimään, ja se on suojattava vedeltä ja lialta.

17.10.2.   Jos nestekaasusäiliö on asennettu matkustamoon tai sen yhteydessä olevaan (matka)tavaratilaan, täyttöyksikkö on sijoitettava ajoneuvon ulkopuolelle.

17.11.   Polttoaineen valintajärjestelmä ja sähkölaitteisto

Nestekaasujärjestelmän sähköiset osat on varustettava ylikuormitussuojalla, ja syöttökaapelissa on oltava vähintään yksi erillinen sulake.

17.11.1.1.   Sulake on asennettava käyttäjän tiedossa olevaan paikkaan, ja siihen on päästävä käsiksi ilman apuvälineitä.

17.11.2.   Sellaisiin nestekaasujärjestelmän osiin, jotka myös kuljettavat kaasua, menevää sähkövirtaa ei saa johtaa kaasuputken kautta.

17.11.3.   Kaikki sähköosat, jotka on asennettu nestekaasujärjestelmän sellaiseen osaan, jossa paine on yli 20 kPa, on yhdistettävä ja eristettävä siten, että virtaa ei johdeta nestekaasua sisältävien osien läpi.

17.11.4.   Sähkökaapelit on suojattava asianmukaisesti vaurioilta. Tavara- ja matkustajatilan sähkökytkentöjen on täytettävä eristysluokan IP 40 vaatimukset IEC 529:n mukaisesti. Kaikkien muiden sähkökytkentöjen on täytettävä eristysluokan IP 54 vaatimukset IEC 529:n mukaisesti.

17.11.5.   Useampaa kuin yhtä polttoainejärjestelmää käyttävissä ajoneuvoissa on oltava polttoaineen valintajärjestelmä, jotta varmistetaan, että moottoriin syötetään aina pelkästään yhtä polttoainetta kerrallaan. Lyhyt päällekkäisyysaika sallitaan polttoaineesta toiseen vaihtoa varten.

17.11.6.   Sen estämättä, mitä 17.11.5 kohdassa määrätään, esiohjatuissa kahta polttoainetta käyttävissä moottoreissa sallitaan useamman kuin yhden polttoaineen syöttäminen.

17.11.7.   Kaasutiiviin kotelon sähköliitokset ja -osat on valmistettava niin, ettei kipinöitä voi syntyä.

17.12.   Paineenrajoituslaite

17.12.1.   Paineenrajoituslaite on asennettava polttoainesäiliöön siten, että laite voi purkaa paineen 17.6.5 kohdan vaatimukset täyttävään kaasutiiviiseen koteloon silloin, kun kyseisen kotelon olemassaolosta on määrätty.

18.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

18.1.   Tämän säännön mukaisesti hyväksyttävät ajoneuvot on valmistettava siten, että ne vastaavat hyväksyttyä tyyppiä ja täyttävät edellä olevan 17 kohdan vaatimukset.

18.2.   Valmistusta on valvottava asianmukaisesti, jotta voidaan varmistaa 18.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttyminen.

18.3.   Tyyppihyväksynnän myöntänyt toimivaltainen viranomainen saa milloin tahansa tarkastaa kussakin tuotantoyksikössä sovellettavat vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmät. Tarkastukset on tavanomaisesti suoritettava kerran vuodessa.

19.   TUOTANNON VAATIMUSTENVASTAISUUDEN SEURAAMUKSET

19.1.   Ajoneuvotyypille tämän säännön perusteella myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 18 kohdan vaatimukset eivät täyty.

19.2.   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

20.   AJONEUVOTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista nestekaasuun liittyvien ajoneuvon käyttövoimajärjestelmän erityislaitteiden asennuksen muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajoneuvotyypin. Tämän jälkeen yksikkö voi joko

20.1.1.   katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai

20.1.2.   vaatia uutta testausselostetta testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

20.2.   Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan 16.3 kohdan mukaisella menettelyllä tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille.

20.3.   Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

21.   TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa kokonaan tämän säännön perusteella hyväksytyn ajoneuvotyypin valmistamisen, hyväksynnän haltijan on ilmoitettava tästä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Ilmoituksen saatuaan viranomaisen on ilmoitettava asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

22.   SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET, JOTKA KOSKEVAT NESTEKAASUJÄRJESTELMÄN OSIEN ASENNUSTA SEKÄ AJONEUVOJEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ SELLAISTEN ERITYISLAITTEIDEN ASENNUKSEN OSALTA, JOITA TARVITAAN NESTEKAASUN KÄYTTÄMISEKSI MOOTTORIN POLTTOAINEENA

22.1.   Tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, perustuvaa ECE-hyväksyntää.

22.2.   Tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa kieltää tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, nojalla hyväksytyn osan asentamista ajoneuvoon ja käyttämistä alkuperäisvarusteena.

22.3.   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 12 kuukauden ajan tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta sallia sellaisen osatyypin käytön alkuperäisvarusteena, joka on hyväksytty tämän säännön nojalla sen alkuperäisessä muodossa, kun kyseinen osa on asennettu ajoneuvoon, joka on muutettu soveltuvaksi nestekaasun käyttöön moottorin polttoaineena.

22.4.   Sen jälkeen, kun 12 kuukautta tämän säännön muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta on kulunut, tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on kiellettävä sellaisen osan käyttö alkuperäisvarusteena, joka ei täytä tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, vaatimuksia, kun kyseinen osa on asennettu ajoneuvoon, joka on muutettu soveltuvaksi nestekaasun käyttöön moottorin polttoaineena.

22.5.   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 12 kuukauden kuluttua tämän säännön muutossarjan 01 voimaantulosta evätä ensimmäisen kansallisen rekisteröinnin (ensimmäinen käyttöönotto) sellaiselta ajoneuvolta, joka ei täytä tämän säännön muutossarjan 01 mukaisia vaatimuksia.

23.   HYVÄKSYNTÄTESTIEN SUORITTAMISESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TARKASTUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä taikka hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

---

(1)  Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella Amend.4).

(2)  Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35 (antamatta), Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät ECE-tunnuksin), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50, Etelä-Korea 51, Malesia 52, Thaimaa 53, 55 (antamatta) ja Montenegro 56. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

(3)  Joko yhdistetty tai erillinen.

(4)  Vain jos kaasun annostelun käyttölaite ei kuulu kiinteänä kaasunruiskutuslaitteeseen.

(5)  Vain jos kaasun sekoituskappaleen käyttöpaine on yli 20 kPa (luokka 2).

(6)  Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella Amend.4).

(7)  Ks. alaviite 2.

---

LIITE 1

AJONEUVON, MOOTTORIN JA NESTEKAASUN KÄYTTÖÖN LIITTYVIEN LAITTEIDEN OLENNAISET OMINAISUUDET

Image

Image

Image

Image

---

LIITE 2A

NESTEKAASULAITTEIDEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKKI

(Ks. tämän säännön kohta 5.2)

Image

Edellä olevasta nestekaasulaitteeseen kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen laite on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 67 perusteella hyväksyntänumerolla 012439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 67 muutossarjan 01 vaatimusten mukaisesti (1).

---

(1)  Luokka 1, 2, 2A tai 3.

---

LIITE 2B

ILMOITUS

Image

Image

Lisäys (koskee vain säiliöitä)

Image

Image

---

LIITE 2C

HYVÄKSYNTÄMERKKIEN SIJOITTELU

MALLI A

(Ks. tämän säännön kohta 16.2)

Image

Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että ajoneuvo on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 67 perusteella hyväksyntänumerolla 012439 niiden erityislaitteiden asennuksen osalta, jotka tarvitaan nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 67 muutossarjan 01 vaatimusten mukaisesti.

MALLI B

(Ks. tämän säännön kohta 16.2)

Image

Edellä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että ajoneuvo on hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 67 perusteella hyväksyntänumerolla 012439 niiden erityislaitteiden asennuksen osalta, jotka tarvitaan nestekaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 67 muutossarjan 01 vaatimusten mukaisesti ja että sääntö nro 83 sisälsi muutossarjan 04.

---

LIITE 2D

ILMOITUS

Image

---

LIITE 3

NESTEKAASUSÄILIÖN APULAITTEIDEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

80 prosentin sulkuventtiili

1.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.5.1 kohta.

1.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

1.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

1.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

1.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.1, 80 prosentin sulkuventtiiliä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

1.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta |
| Toimintatesti | liite 15, 10 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestä-vyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

Toimintatesti

liite 15, 10 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestä-vyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Määrämittari

2.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.5.2 kohta.

2.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Class 1.

2.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

2.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

2.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.11, määrämittaria koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

2.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Paineenrajoitusventtiili (purkausventtiili):

3.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön kohta 2.5.3.

3.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

3.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

3.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

3.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.8, paineenrajoitusventtiiliä (purkausventtiiliä) koskevat määräykset.

3.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta
  (200 toimintajaksoa) |
| Toimintatesti | liite 15, 10 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

(200 toimintajaksoa)

Toimintatesti

liite 15, 10 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Ylivirtausventtiilillä varustettu kaukosäädettävä huoltoventtiili

4.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön kohta 2.5.4.

4.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

4.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

4.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

4.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä tai ulkoisella teholähteellä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.13, ylivirtausventtiilillä varustettua kaukosäädettävää huoltoventtiiliä koskevat määräykset.

4.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta |
| Toimintatesti | liite 15, 10 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

Toimintatesti

liite 15, 10 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Tehonsyötön läpivientieristin

5.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön kohta 2.5.8.

5.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 1.

5.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

5.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2.3, tehonsyötön läpivientieristintä koskevat määräykset.

5.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Kaasutiivis kotelo

6.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön kohta 2.5.7.

6.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

Ei sovelleta.

6.3.   Luokittelupaine: Ei sovelleta.

6.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

6.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.12, kaasutiivistä koteloa koskevat määräykset.

6.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta (50 kPa) |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta (10 kPa) |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta (50 kPa)

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta (10 kPa)

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Paineenrajoituslaitteen (varokkeen) hyväksyntää koskevat määräykset

7.1.   Määritelmä: ks. tämän säännön 2.5.3.1 kohta.

7.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

7.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

7.4.   Nimellislämpötila:

Varokkeen on oltava siten suunniteltu, että se avautuu 120 ± 10 °C:n lämpötilassa.

7.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.7, kaasuputken paineenrajoitusventtiiliä koskevat määräykset.

7.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan (jos on) tiiviystesti | liite 15, 8 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan (jos on) tiiviystesti

liite 15, 8 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

7.7.   Paineenrajoituslaitetta (varoketta) koskevat vaatimukset

Valmistajan määrittelemän paineenrajoituslaitteen (varokkeen) soveltuvuus käyttöolosuhteisiin on osoitettava seuraavin testein:

| a) | Yhtä näytettä pidetään valvotussa, vähintään 90 °C:n lämpötilassa ja vähintään testipaineen (3 000 kPa) suuruisessa paineessa 24 tunnin ajan. Testin päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotoja tai näkyviä merkkejä jonkin rakenteessa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos. |
| --- | --- |

a)

Yhtä näytettä pidetään valvotussa, vähintään 90 °C:n lämpötilassa ja vähintään testipaineen (3 000 kPa) suuruisessa paineessa 24 tunnin ajan. Testin päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotoja tai näkyviä merkkejä jonkin rakenteessa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos.

| b) | Yhdelle näytteelle on tehtävä väsytystesti paineistamalla sitä jaksoittain siten, että paineistusjaksoja on enintään 4 minuutissa, seuraavasti:






  i) | näytettä pidetään 82 °C:n lämpötilassa samalla, kun suoritetaan 10 000 paineistusjaksoa 300 ja 3 000 kPa:n paineessa, |
| --- | --- | --- |

b)

Yhdelle näytteelle on tehtävä väsytystesti paineistamalla sitä jaksoittain siten, että paineistusjaksoja on enintään 4 minuutissa, seuraavasti:

i)

näytettä pidetään 82 °C:n lämpötilassa samalla, kun suoritetaan 10 000 paineistusjaksoa 300 ja 3 000 kPa:n paineessa,

| ii) | näytettä pidetään –20 °C:n lämpötilassa samalla, kun suoritetaan 10 000 paineistusjaksoa 300 ja 3 000 kPa:n paineessa. |
| --- | --- |

ii)

näytettä pidetään –20 °C:n lämpötilassa samalla, kun suoritetaan 10 000 paineistusjaksoa 300 ja 3 000 kPa:n paineessa.

Kokeen päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotokohtia tai näkyviä merkkejä rakenteessa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos.

| c) | Paineenrajoituslaitteen suojaamattomien, paineenpitävien messinkiosien on kestettävä ASTM B154 -standardissa kuvattu elohopeanitraattitesti ilman jännityskorroosiomurtumia (3). Paineenrajoituslaite upotetaan 30 minuutiksi vesipohjaiseen elohopeanitraattiliuokseen, joka sisältää 10 g elohopeanitraattia ja 10 ml typpihappoa liuoslitraa kohden. Tämän jälkeen paineenrajoituslaitteelle tehdään tiiviystesti kohdistamalla siihen 3 000 kPa:n aerostaattinen paine minuutin ajaksi, minä aikana tarkkaillaan, ilmeneekö laitteessa ulkoisia vuotoja. Mahdollinen vuoto saa olla enintään 200 cm3/h. |
| --- | --- |

c)

Paineenrajoituslaitteen suojaamattomien, paineenpitävien messinkiosien on kestettävä ASTM B154 -standardissa kuvattu elohopeanitraattitesti ilman jännityskorroosiomurtumia (3). Paineenrajoituslaite upotetaan 30 minuutiksi vesipohjaiseen elohopeanitraattiliuokseen, joka sisältää 10 g elohopeanitraattia ja 10 ml typpihappoa liuoslitraa kohden. Tämän jälkeen paineenrajoituslaitteelle tehdään tiiviystesti kohdistamalla siihen 3 000 kPa:n aerostaattinen paine minuutin ajaksi, minä aikana tarkkaillaan, ilmeneekö laitteessa ulkoisia vuotoja. Mahdollinen vuoto saa olla enintään 200 cm3/h.

| d) | Paineenrajoituslaitteen suojaamattomien, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen paineenpitävien osien on oltava valmistettu seoksesta, johon ei synny jännityskorroosiomurtumia kloridin vaikutuksesta. |
| --- | --- |

d)

Paineenrajoituslaitteen suojaamattomien, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen paineenpitävien osien on oltava valmistettu seoksesta, johon ei synny jännityskorroosiomurtumia kloridin vaikutuksesta.

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

(3)  Kyseinen tai vastaava menettely sallitaan, kunnes käytettävissä on kansainvälinen standardi.

---

LIITE 4

POLTTOAINEPUMPUN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön kohta 2.5.5.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 1.

3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C –20 °C, kun polttoainepumppu on kiinnitetty säiliön sisäpuolelle.

–20 °C – 120 °C, kun polttoainepumppu on kiinnitetty säiliön ulkopuolelle.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2.1, eristysluokkaa koskevat määräykset,

Kohta 6.15.3.2, määräykset, joita sovelletaan silloin, kun virta on kytketty pois päältä.

Kohta 6.15.6.1, määräykset paineen muodostumisen estämiseksi.

Sovellettavat testausmenettelyt:

6.1.   Polttoainepumppu kiinnitetty säiliön sisäpuolelle:

| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| --- | --- |

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

6.2.   Polttoainepumppu kiinnitetty säiliön ulkopuolelle:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 5

NESTEKAASUN SUODATINYKSIKÖN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.14 kohta.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

Suodattimet voivat kuulua luokkaan 1, 2 tai 2A.

3.   Luokittelupaine:

| Luokan 1 osat: | 3 000 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 1 osat:

3 000 kPa.

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt: (ei käytössä)

Sovellettavat testausmenettelyt:

6.1.   Luokan 1 osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

6.2.   Luokan 2 ja/tai 2A osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 6

PAINEENSÄÄTIMEN JA HÖYRYSTIMEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

1.   Määritelmä:

| Höyrystin | : | Ks. tämän säännön 2.6 kohta. |
| --- | --- | --- |
| Paineensäädin | : | Ks. tämän säännön 2.7 kohta. |

Höyrystin

:

Ks. tämän säännön 2.6 kohta.

Paineensäädin

:

Ks. tämän säännön 2.7 kohta.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

| Luokka 1 | : | osa, joka on kosketuksissa säiliön paineen kanssa. |
| --- | --- | --- |
| Luokka 2 | : | osa, joka on kosketuksissa säännellyn paineen kanssa ja toiminnan aikana enintään 450 kPa:n säännellyn paineen kanssa. |
| Luokka 2A | : | osa, joka on kosketuksissa säännellyn paineen kanssa ja toiminnan aikana enintään 120 kPa:n säännellyn paineen kanssa. |

Luokka 1

:

osa, joka on kosketuksissa säiliön paineen kanssa.

Luokka 2

:

osa, joka on kosketuksissa säännellyn paineen kanssa ja toiminnan aikana enintään 450 kPa:n säännellyn paineen kanssa.

Luokka 2A

:

osa, joka on kosketuksissa säännellyn paineen kanssa ja toiminnan aikana enintään 120 kPa:n säännellyn paineen kanssa.

3.   Luokittelupaine:

| Luokan 1 osat: | 3 000 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 1 osat:

3 000 kPa.

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, ulkoisella teholähteellä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.4, lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuutta ja painetta koskevat vaatimukset).

Kohta 6.15.5, ylipaineen kiertokanavan turvallisuus.

Kohta 6.15.6.2, kaasuvirtauksen estäminen.

Sovellettavat testausmenettelyt:

6.1.   Luokan 1 osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

6.2.   Luokan 2 ja/tai 2A osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Huomautukset:

Sulkuventtiili voi olla osa paineensäädintä/höyrystintä, jolloin sovelletaan myös liitettä 7.

Paineensäätimen/höyrystimen osien (luokka 1, 2 tai 2A) on oltava vuodonpitäviä, kun kyseisen osan poistoputket ovat suljettuina.

Ylipainetestiä varten kaikkien poistoputkien, mukaan luettuina lämmönsiirtoväliaineelle tarkoitetun tilan poistoputket, on oltava suljettuina.

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 7

SULKUVENTTIILIN, VASTAVENTTIILIN, KAASUPUTKEN PAINEENRAJOITUSVENTTIILIN SEKÄ HUOLTOLIITÄNNÄN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

Sulkuventtiilin hyväksyntää koskevat määräykset

1.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.8 kohta.

1.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

1.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

1.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

1.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

1.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Vastaventtiilin hyväksyntää koskevat määräykset

2.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.5.9 kohta.

2.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 1.

2.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

2.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

2.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

2.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Kaasuputken paineenrajoitusventtiilin hyväksyntää koskevat määräykset

3.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.9 kohta.

3.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 3.

3.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

3.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

3.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.7, kaasuputken paineenrajoitusventtiiliä koskevat määräykset.

3.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta
  (200 toimintajaksoa) |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

(200 toimintajaksoa)

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Huoltoliitännän hyväksyntää koskevat määräykset

4.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.17 kohta.

4.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 1.

4.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

4.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

4.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

4.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviys | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta
  (6 000 toimintajaksoa) |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviys

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

(6 000 toimintajaksoa)

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 8

TAIPUISIEN LETKUJEN JA NIIDEN LIITTIMIEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

SOVELTAMISALA

Tässä liitteessä vahvistetaan nestekaasua varten tarkoitettujen, sisähalkaisijaltaan enintään 20 millimetrin taipuisien letkujen hyväksyntää koskevat määräykset.

Tätä liitettä sovelletaan kolmentyyppisiin taipuisiin letkuihin:

| i) | korkeapainekumiletkut (luokka 1, esim. täyttöletku), |
| --- | --- |

i)

korkeapainekumiletkut (luokka 1, esim. täyttöletku),

| ii) | matalapainekumiletkut (luokka 2), |
| --- | --- |

ii)

matalapainekumiletkut (luokka 2),

| iii) | synteettiset korkeapaineletkut (luokka 1). |
| --- | --- |

iii)

synteettiset korkeapaineletkut (luokka 1).

1.   KORKEAPAINEKUMILETKUT, LUOKKA 1, TÄYTTÖLETKU

1.1.   Yleiset vaatimukset

1.1.1.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää 3 000 kPa:n enimmäiskäyttöpaineen.

1.1.2.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää lämpötilat välillä –25 °C – +80 °C. Jos käyttölämpötilat ylittävät edellä määritetyt arvot, testauslämpötiloja on mukautettava.

1.1.3.   Sisähalkaisijan on oltava standardin ISO 1307 taulukon 1 mukainen.

1.2.   Letkun rakenne

1.2.1.   Letkussa on oltava sisältä sileä putki ja soveltuvasta synteettisestä materiaalista valmistettu pinnoite sekä yksi tai useampia vahvistevälikerroksia.

1.2.2.   Vahvistavat välikerrokset on suojattava korroosiolta sopivalla päällysteellä.

Jos vahvistevälikerroksissa käytetään korroosionkestävää materiaalia (kuten ruostumatonta terästä), pinnoitetta ei tarvita.

1.2.3.   Vuorauksen ja päällysteen on oltava sileitä, eikä niissä saa olla huokosia, reikiä tai vieraita kappaleita.

Tarkoituksellisesti päällykseen tehtyä reikää ei kuitenkaan katsota viaksi.

1.2.4.   Pinnoitteeseen on tehtävä reikiä kuplien muodostumisen estämiseksi.

1.2.5.   Jos pinnoite on rei’itetty ja välikerros on tehty materiaalista, joka ei ole korroosionkestävää, välikerros on suojattava korroosiolta.

1.3.   Sisäkerrosta koskevat vaatimukset ja testit

Vetolujuus ja venymä

1.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä ISO 37 -standardin mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

1.3.1.2.   N-pentaanin kestävyys ISO 1817 -standardin mukaan seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

1.3.1.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 70 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 70 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 168 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 168 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

1.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

Vetolujuus ja murtovenymä ISO 37 -standardin mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

1.4.1.1.   N-heksaaninkestävyys ISO 1817 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

1.4.1.2.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 70 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 70 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 336 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

Otsoninkestävyys

1.4.2.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

1.4.2.2.   Testikappaleita, joiden on oltava venytetty 20 prosentin venymään, on pidettävä 120 tuntia 40 °C lämpöisessä ilmassa, jonka otsonipitoisuus on 50 osaa/100 miljoonaa.

1.4.2.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

1.5.   Liittimettömiä letkuja koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

1.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on liitettävä säiliöön, joka on täytetty nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23 ± 2 °C.

1.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

1.5.1.3.   Letkun seinämän läpi tapahtuvan vuodon määrä saa olla enintään 95 cm3 höyryä letkumetriä kohti 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

1.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672:1978, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

1.5.2.2.   Testilämpötila: –25 ±3 °C

1.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

1.5.3.   (Ei käytössä)

Taivutustesti

1.5.4.1.   Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa. Testin jälkeen letkun on kestettävä 1.5.5.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kuva 1

(vain esimerkkinä)

Image

| Letkun sisähalkaisija [mm] | Taivutussäde [mm] (Kuva 1) | Keskipisteiden välinen etäisyys [mm] (Kuva 1) |
| --- | --- | --- |
| pystytasossa b | vaakatasossa a |
| ≤ 13 | 102 | 241 | 102 |
| 13– 16 | 153 | 356 | 153 |
| 16– 20 | 178 | 419 | 178 |

Letkun sisähalkaisija [mm]

Taivutussäde [mm] (Kuva 1)

Keskipisteiden välinen etäisyys [mm] (Kuva 1)

pystytasossa b

vaakatasossa a

≤ 13

102

241

102

13– 16

153

356

153

16– 20

178

419

178

1.5.4.3.   Testauslaite (ks. kuva 1) koostuu teräskehyksestä ja kahdesta puisesta pyörästä, joiden vanneleveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava ura. Uran pohjasta mitatun pyörien säteen on oltava 1.5.4.2 kohdan mukainen.

Molempien pyörien pitkittäisten keskitasojen on oltava samassa pystysuorassa tasossa, ja pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava 1.5.4.2 kohdan mukainen.

Kunkin pyörän on pyörittävä vapaasti napansa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien yli nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

1.5.4.4.   Letku on asetettava pyörien ympäri S-kirjaimen muotoon (ks. kuva 1).

Ylemmän pyörän ympäri kulkeva letkun pää on varustettava tarpeeksi suurella massalla, jonka ansiosta letku painautuu tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän ympäri kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Koneisto on säädettävä siten, että letku kulkee yhteensä 1,2 m molempiin suuntiin.

Hydraulinen testipaine ja vähimmäismurtumispaineen määrittäminen

1.5.5.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 1402 kuvattua menettelyä noudattaen.

1.5.5.2.   Vuotoja ei saa esiintyä, kun käytetään 6 750 kPa:n testipainetta 10 minuutin ajan.

1.5.5.3.   Halkeamispaineen on oltava vähintään 10 000 kPa.

1.6.   Liittimet

1.6.1.   Liittimien on oltava terästä tai messinkiä, ja niiden pintojen on oltava korroosionkestäviä.

Liittimien on oltava puristuskiinnitteisiä.

1.6.2.1.   Kiristysmutterissa on oltava UNF-kierteitys.

1.6.2.2.   Kiristysmutterin tiivistyskartion on oltava sellainen, että siinä on vertikaalinen 45 asteen puolikulma.

1.6.2.3.   Liitokset voidaan tehdä kiristysmutterilla tai pikaliittimellä.

1.6.2.4.   Pikaliittimellä tehtyjen liitosten on oltava sellaisia, että niitä ei voida irrottaa ilman erityistoimenpiteitä tai siihen tarkoitettuja välineitä.

1.7.   Letku ja liitokset

1.7.1.   Liitosten rakenteen on oltava sellainen, ettei letkun pinnoitetta tarvitse irrottaa, paitsi jos letkun vahviste on korroosionkestävää materiaalia.

Letkukokoonpanolle on tehtävä ISO 1436 -standardin mukainen syöksyjännitetesti.

1.7.2.1.   Letkussa täytyy kiertää testin aikana öljyä, jonka lämpötila on 93 °C ja paine vähintään 3 000 kPa.

1.7.2.2.   Letkuun on kohdistettava 150 000 syöksyä.

1.7.2.3.   Syöksyjännitetestin jälkeen letkun on kestettävä 1.5.5.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kaasutiiviys

1.7.3.1.   Letkukokonaisuuden (letku liittimineen) on kestettävä vuotamatta 3 000 kPa:n kaasupaine viiden minuutin ajan.

1.8.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava jäljempänä luetellut, selvästi luettavat ja pysyvät merkeistä, numeroista tai symboleista koostuvat tunnistusmerkinnät, jotka saavat olla enintään 0,5 m:n etäisyydellä toisistaan.

1.8.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

1.8.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

1.8.1.3.   Koko ja tyyppi

1.8.1.4.   Tunnistusmerkintä ”Nestekaasu, luokka 1”.

1.8.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

2.   MATALAPAINEKUMILETKUT, LUOKKA 2

2.1.   Yleiset vaatimukset

2.1.1.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää 450 kPa:n enimmäiskäyttöpaineen.

2.1.2.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää lämpötilat välillä –25 °C – + 125 °C. Jos käyttölämpötilat ylittävät edellä määritetyt arvot, testauslämpötiloja on mukautettava.

2.2.   Letkun rakenne

2.2.1.   Letkussa on oltava sisältä sileä putki ja soveltuvasta synteettisestä materiaalista valmistettu pinnoite sekä yksi tai useampia vahvistevälikerroksia.

2.2.2.   Vahvistavat välikerrokset on suojattava korroosiolta sopivalla päällysteellä.

Jos vahvistevälikerroksissa käytetään korroosionkestävää materiaalia (kuten ruostumatonta terästä), pinnoitetta ei tarvita.

2.2.3.   Vuorauksen ja päällysteen on oltava sileitä, eikä niissä saa olla huokosia, reikiä tai vieraita kappaleita.

Tarkoituksellisesti päällykseen tehtyä reikää ei kuitenkaan katsota viaksi.

2.3.   Vuorausta koskevat vaatimukset ja testit

Vetolujuus ja venymä

2.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

2.3.1.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

2.3.1.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 168 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 168 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

2.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

2.4.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

2.4.1.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

2.4.1.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 336 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

Otsoninkestävyys

2.4.2.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

2.4.2.2.   Testikappaleita, joiden on oltava venytetty 20 prosentin venymään, on pidettävä 120 tuntia 40 °C lämpöisessä ilmassa, jonka otsonipitoisuus on 50 osaa/100 miljoonaa.

2.4.2.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

2.5.   Liittimettömiä letkuja koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

2.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on liitettävä säiliöön, joka on täytetty nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23 ± 2 °C.

2.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

2.5.1.3.   Letkun seinämän läpi tapahtuvan vuodon määrä saa olla enintään 95 cm3 höyryä letkumetriä kohti 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

2.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672–1978, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

2.5.2.2.   Testilämpötila: –25 ± 3 °C

2.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

Taivutustesti

2.5.3.1.   Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa. Testin jälkeen letkun on kestettävä 2.5.4.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kuva 2

(vain esimerkkinä)

Image

| Letkun sisähalkaisija [mm] | Taivutussäde [mm] (Kuva 2) | Keskipisteiden välinen etäisyys [mm] (Kuva 2) |
| --- | --- | --- |
| pystytasossa b | vaakatasossa a |
| ≤ 13 | 102 | 241 | 102 |
| 13– 16 | 153 | 356 | 153 |
| 16– 20 | 178 | 419 | 178 |

Letkun sisähalkaisija [mm]

Taivutussäde [mm] (Kuva 2)

Keskipisteiden välinen etäisyys [mm] (Kuva 2)

pystytasossa b

vaakatasossa a

≤ 13

102

241

102

13– 16

153

356

153

16– 20

178

419

178

2.5.3.3.   Testauslaite (ks. kuva 2) koostuu teräskehyksestä ja kahdesta puisesta pyörästä, joiden vanneleveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava ura. Uran pohjasta mitatun pyörien säteen on oltava 2.5.3.2 kohdan mukainen.

Molempien pyörien pitkittäissuuntaisten keskitasojen on oltava samassa tasossa vertikaalisesti, ja pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava 2.5.3.2 kohdan mukainen.

Kunkin pyörän on pyörittävä vapaasti napansa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien yli nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

2.5.3.4.   Letku on asetettava pyörien ympäri S-kirjaimen muotoon (ks. kuva 2).

Ylemmän pyörän ympäri kulkeva letkun pää on varustettava tarpeeksi suurella massalla, jonka ansiosta letku painautuu tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän ympäri kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Koneisto on säädettävä siten, että letku kulkee yhteensä 1,2 m molempiin suuntiin.

Hydraulinen testipaine ja vähimmäismurtumispaineen määrittäminen

2.5.4.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 1402 kuvattua menettelyä noudattaen.

2.5.4.2.   Vuotoja ei saa esiintyä, kun käytetään 1 015 kPa:n testipainetta 10 minuutin ajan.

2.5.4.3.   Halkeamispaineen on oltava vähintään 1 800 kPa.

2.6.   Liittimet

2.6.1.   Liittimien on oltava korroosionkestävää materiaalia.

2.6.2.   Kun liitin on kiinnitetty paikalleen, sen halkeamispaine ei saa koskaan olla pienempi kuin putken tai letkun halkeamispaine.

Kun liitin on kiinnitetty paikalleen, sen vuotopaine ei saa koskaan olla pienempi kuin putken tai letkun vuotopaine.

2.6.3.   Liittimien on oltava puristuskiinnitteisiä.

2.6.4.   Liitokset voidaan tehdä kiristysmutterilla tai pikaliittimellä.

2.6.5.   Pikaliittimellä tehtyjen liitosten on oltava sellaisia, että niitä ei voida irrottaa ilman erityistoimenpiteitä tai siihen tarkoitettuja välineitä.

2.7.   Letku ja liitokset

2.7.1.   Liitosten rakenteen on oltava sellainen, ettei letkun pinnoitetta tarvitse irrottaa, paitsi jos letkun vahviste on korroosionkestävää materiaalia.

Letkukokoonpanolle on tehtävä ISO 1436 -standardin mukainen syöksyjännitetesti.

2.7.2.1.   Letkussa täytyy kiertää testin aikana öljyä, jonka lämpötila on 93 °C ja paine vähintään 1 015 kPa.

2.7.2.2.   Letkuun on kohdistettava 150 000 syöksyä.

2.7.2.3.   Syöksyjännitetestin jälkeen letkun on kestettävä 2.5.4.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kaasutiiviys

2.7.3.1.   Letkukokonaisuuden (letku liittimineen) on kestettävä vuotamatta 1 015 kPa:n kaasupaine viiden minuutin ajan.

2.8.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava jäljempänä luetellut, selvästi luettavat ja pysyvät merkeistä, numeroista tai symboleista koostuvat tunnistusmerkinnät, jotka saavat olla enintään 0,5 m:n etäisyydellä toisistaan.

2.8.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

2.8.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

2.8.1.3.   Koko ja tyyppi

2.8.1.4.   Tunnistusmerkintä ”Nestekaasu, luokka 2”.

2.8.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

3.   SYNTEETTISET KORKEAPAINELETKUT, LUOKKA 1

3.1.   Yleiset vaatimukset

3.1.1.   Tässä luvussa vahvistetaan nestekaasukäyttöön tarkoitettujen, sisähalkaisijaltaan enintään 10 millimetrin suuruisten synteettisten taipuisien letkujen hyväksyntää koskevat määräykset.

3.1.2.   Luvussa käsitellään synteettisten letkujen yleisten ominaisuuksien ja testien lisäksi myös tiettyihin synteettisten letkujen materiaalityyppeihin sovellettavia erittelyjä ja testejä.

3.1.3.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää 3 000 kPa:n enimmäiskäyttöpaineen.

3.1.4.   Letkun on oltava rakenteeltaan sellainen, että se kestää lämpötilat välillä –25 °C – + 125 °C. Jos käyttölämpötilat ylittävät edellä määritetyt arvot, testauslämpötiloja on mukautettava.

3.1.5.   Sisähalkaisijan on oltava standardin ISO 1307 taulukon 1 mukainen.

3.2.   Letkun rakenne

3.2.1.   Synteettisessä letkussa on oltava termoplastista materiaalia oleva putki ja soveltuvaa termoplastista materiaalia oleva, öljyn- ja säänkestävä pinnoite, ja sen on oltava vahvistettu yhdellä tai useammalla synteettisellä välikerroksella. Jos vahvistevälikerroksissa käytetään korroosionkestävää materiaalia (kuten ruostumatonta terästä), pinnoitetta ei tarvita.

3.2.2.   Vuorauksessa ja päällyksessä saa olla huokosia, reikiä tai vieraita kappaleita.

Tarkoituksellisesti päällykseen tehtyä reikää ei kuitenkaan katsota viaksi.

3.3.   Vuorausta koskevat vaatimukset ja testit

Vetolujuus ja venymä

3.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä ISO 37 -standardin mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 20 MPa ja murtovenymän vähintään 200 prosenttia.

3.3.1.2.   N-pentaanin kestävyys ISO 1817 -standardin mukaan seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

3.3.1.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 336 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

Polyamidi 6 -materiaalin vetolujuus ja venymä

3.3.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | näytteen tyyppi: tyyppi 1 BA |
| --- | --- |

i)

näytteen tyyppi: tyyppi 1 BA

| ii) | vetonopeus 20 mm/min |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus 20 mm/min

Materiaalia on ennen testiä vakautettava vähintään 21 päivän ajan 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa

| ii) | murtovenymä vähintään 50 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 50 prosenttia

3.3.2.2.   N-pentaanin kestävyys ISO 1817 -standardin mukaan seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

3.3.2.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava vähintään 21 päivän ajan 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa ennen vetolujuustestin suorittamista 3.3.2.1 kohdan mukaisesti.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin vetolujuuteen |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin vetolujuuteen

| ii) | murtovenymän muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin murtovenymään |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin murtovenymään

3.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

3.4.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä ISO 37 -standardin mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 20 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

3.4.1.2.   N-heksaaninkestävyysISO 1817 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

3.4.1.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 336 tuntia

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| ii) | murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään –30 prosenttia ja +10 prosenttia

Otsoninkestävyys

3.4.2.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

3.4.2.2.   Testikappaleet, jotka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 120 tunnin ajaksi 40-celsiusasteiselle ilmalle, jonka suhteellinen kosteus on 50 prosenttia ±10 prosenttia ja otsonipitoisuus on 50 osaa sadasta miljoonasta.

3.4.2.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

Polyamidi 6 -materiaalista valmistettua pinnoitetta koskevat vatimukset ja testimenetelmät

3.4.3.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | näytteen tyyppi: tyyppi 1 BA |
| --- | --- |

i)

näytteen tyyppi: tyyppi 1 BA

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min

Materiaalia on ennen testiä vakautettava vähintään 21 päivän ajan 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia

3.4.3.2.   N-heksaaninkestävyys ISO 1817 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

3.4.3.3.   Vanhenemisenkestävyys ISO 188 -standardin mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testauslämpötila = enimmäiskäyttölämpötila miinus 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava vähintään 21 päivän ajan ennen 3.3.1.1 kohdan mukaisen vetolujuustestin suorittamista.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin vetolujuuteen |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin vetolujuuteen

| ii) | murtovenymän muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin murtovenymään |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos 336 tunnin vanhentamisen jälkeen enintään 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhennetun materiaalin murtovenymään

3.5.   Liittimettömiä letkuja koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

3.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on liitettävä säiliöön, joka on täytetty nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23 ± 2 °C.

3.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

3.5.1.3.   Letkun seinämän läpi tapahtuvan vuodon määrä saa olla enintään 95 cm3 höyryä letkumetriä kohti 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

3.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

3.5.2.2.   Testilämpötila: –25 ± 3 °C.

3.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

Kestävyys korkeassa lämpötilassa

3.5.3.1.   Letkun kappale, joka on paineistettu 3 000 kPa:n paineeseen ja jonka pituus on vähintään 0,5 m, on pantava uuniin 125 °C ± 2 °C:n lämpötilaan 24 tunniksi.

3.5.3.2.   Letkuun ei saa tulla vuotoja.

3.5.3.3.   Testin jälkeen letkun on kestettävä 6 750 kPa:n testipainetta 10 minuutin ajan. Letkuun ei saa tulla vuotoja.

Taivutustesti

Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa. Testin jälkeen letkun on kestettävä 3.5.5.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kuva 3

(vain esimerkkinä) (a = 102 mm; b = 241 mm)

Image

3.5.4.2.   Testauslaite (ks. kuva 3) koostuu teräskehyksestä ja kahdesta puisesta pyörästä, joiden vanneleveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava ura. Uran pohjasta mitatun pyörien säteen on oltava 102 mm.

Molempien pyörien pitkittäissuuntaisten keskitasojen on oltava samassa tasossa vertikaalisesti. Pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava vertikaalisesti 241 mm ja horisontaalisesti 102 mm.

Kunkin pyörän on pyörittävä vapaasti napansa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien yli nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

3.5.4.3.   Letku on asetettava pyörien ympäri S-kirjaimen muotoon (ks. kuva 3).

Ylemmän pyörän päältä kulkevaan päähän kiinnitetään paino, joka saa letkun painumaan tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän ympäri kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Koneisto on säädettävä siten, että letku kulkee yhteensä 1,2 m molempiin suuntiin.

Hydraulinen testipaine ja vähimmäismurtumispaineen määrittäminen

3.5.5.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 1402 kuvattua menettelyä noudattaen.

3.5.5.2.   Vuotoja ei saa esiintyä, kun käytetään 6 750 kPa:n testipainetta 10 minuutin ajan.

3.5.5.3.   Halkeamispaineen on oltava vähintään 10 000 kPa.

3.6.   Liittimet

3.6.1.   Liittimien on oltava terästä tai messinkiä, ja niiden pintojen on oltava korroosionkestäviä.

3.6.2.   Liittimien on oltava puristuskiinnitteisiä, ja niiden on koostuttava letkuliittimestä tai onteloruuvista. Tiivisteen on oltava nestekaasunkestävä ja täytettävä 3.3.1.2 kohdan vaatimukset.

3.6.3.   Onteloruuvin on oltava DIN 7643 -normin mukainen.

3.7.   Letku- ja liitinkokonaisuuus

Letkukokoonpanolle on tehtävä ISO 1436 -standardin mukainen syöksyjännitetesti.

3.7.1.1.   Letkussa täytyy kiertää testin aikana öljyä, jonka lämpötila on 93 °C ja paine vähintään 3 000 kPa.

3.7.1.2.   Letkuun on kohdistettava 150 000 syöksyä.

3.7.1.3.   Syöksyjännitetestin jälkeen letkun on kestettävä 3.5.5.2 kohdassa mainittu testipaine.

Kaasutiiviys

3.7.2.1.   Letkukokonaisuuden (letku liittimineen) on kestettävä vuotamatta 3 000 kPa:n kaasupaine viiden minuutin ajan.

3.8.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava jäljempänä luetellut, selvästi luettavat ja pysyvät merkeistä, numeroista tai symboleista koostuvat tunnistusmerkinnät, jotka saavat olla enintään 0,5 m:n etäisyydellä toisistaan.

3.8.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

3.8.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

3.8.1.3.   Koko ja tyyppi

3.8.1.4.   Tunnistusmerkintä ”Nestekaasu, luokka 1”.

3.8.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

---

LIITE 9

TÄYTTÖYKSIKÖN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.16 kohta.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

Täyttöyksikkö: Luokka 3

Vastaventtiili: Luokka 3

3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C – 65 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.10, täyttöyksikköä koskevat määräykset.

6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviys | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Istukan tiiviystesti | liite 15, 8 kohta |
| Käyttökestävyys | liite 15, 9 kohta
  (6 000 toimintajaksoa) |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilajaksot | liite 15, 16 kohta (1) |
| Iskutesti | tämän liitteen 7 kohta |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviys

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Istukan tiiviystesti

liite 15, 8 kohta

Käyttökestävyys

liite 15, 9 kohta

(6 000 toimintajaksoa)

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilajaksot

liite 15, 16 kohta (1)

Iskutesti

tämän liitteen 7 kohta

Eurotäyttöyksikköä koskevat iskutestivaatimukset

7.1.   Yleiset vaatimukset

Täyttöyksikölle on tehtävä 10 J:n iskutesti.

7.2.   Testin suorittaminen

Karkaistu teräskappale, jonka massa on 1 kg, pudotetaan 1 m:n korkeudesta niin, että iskunopeus on 4,4 m/s. Tämä saadaan aikaan kiinnittämällä kappale heiluriin.

Täyttöyksikkö sijoitetaan horisontaalisesti kiinteän kappaleen päälle. Iskun on kohdistuttava täyttöyksikön ulkonevan osan keskelle.

7.3.   Testin tulkinta

Täyttöyksikön on läpäistävä ulkoinen tiiviystesti ja istukan tiiviystesti ympäristön lämpötilassa.

7.4.   Uudelleentestaus

Jos täyttöyksikkö ei läpäise testejä, iskutesti tehdään uudelleen saman osan kahdelle näytteelle. Jos molemmat näytteet läpäisevät testin, ensimmäisen testin tulos jätetään huomiotta.

Jos yksikin näytteistä ei läpäise uusintatestiä, osaa ei hyväksytä.

Huomautuksia:

| — | Ylipainetesti on tehtävä kaikille vastaventtiileille. |
| --- | --- |

—

Ylipainetesti on tehtävä kaikille vastaventtiileille.

| — | Käyttökestävyystesti on tehtävä käyttäen testattavalle täyttöyksikölle tarkoitettua suutinta. Testin 6 000 jaksoa suoritetaan seuraavasti:






  — | liitetään suutin liittimeen ja avataan täyttöyksikköjärjestelmä |
| --- | --- | --- |

—

Käyttökestävyystesti on tehtävä käyttäen testattavalle täyttöyksikölle tarkoitettua suutinta. Testin 6 000 jaksoa suoritetaan seuraavasti:

—

liitetään suutin liittimeen ja avataan täyttöyksikköjärjestelmä

| — | jätetään auki vähintään kolmen sekunnin ajaksi |
| --- | --- |

—

jätetään auki vähintään kolmen sekunnin ajaksi

| — | suljetaan täyttöyksikkö ja irrotetaan suutin. |
| --- | --- |

—

suljetaan täyttöyksikkö ja irrotetaan suutin.

Kuva 1

Bajonettityyppisen täyttöyksikön liitosalue.

Image

Kuva 2

Lautastyyppisen täyttöyksikön liitosalue.

Image

Kuva 3

Kevyiden ajoneuvojen eurotäyttöyksikön liitosalue.

Image

Kuva 4

ACME-tyyppisen täyttöyksikön liitosalue.

Image

Kuva 5

Raskaiden ajoneuvojen eurotäyttöyksikön liitosalue.

Image

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 10

NESTEKAASUSÄILIÖIDEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

Tässä liitteessä käytettyjen symbolien ja termien selitykset

| Ph | = | hydraulinen testipaine (kPa), |
| --- | --- | --- |
| Pr | = | halkeamistestissä mitattu säiliön halkeamispaine (kPa), |
| Re | = | materiaalistandardin mukainen pienin myötöraja (N/mm2), |
| Rm | = | materiaalistandardin mukainen vähimmäisvetolujuus (N/mm2), |
| Rmt | = | tosiasiallinen vetolujuus (N/mm2), |
| a | = | lieriömäisen vaipan seinämän laskettu vähimmäispaksuus (mm), |
| b | = | kuperien pohjien laskettu vähimmäispaksuus (mm), |
| D | = | säiliön nimellinen ulkohalkaisija (mm), |
| R | = | lieriömäisen standardisäiliön kuperan pohjan sisäsäde (mm), |
| r | = | lieriömäisen standardisäiliön kuperan pohjan sisätaite (mm), |
| H | = | säiliön pohjan kuperan osan ulkokorkeus (mm), |
| h | = | kuperan pohjan lieriömäisen osan korkeus (mm), |
| L | = | säiliön jännityksenkestävän vaipan pituus (mm), |
| A | = | lähtömateriaalin venymä (prosentteina), |
| V0 | = | säiliön alkutilavuus hetkellä, jolloin halkeamistestissä lisätään painetta (dm3), |
| V | = | säiliön lopputilavuus halkeamishetkellä (dm3), |
| g | = | painovoima (m/s2), |
| c | = | kulmatekijä, |
| Z | = | jännityksen pienennyskerroin. |

Ph

=

hydraulinen testipaine (kPa),

Pr

=

halkeamistestissä mitattu säiliön halkeamispaine (kPa),

Re

=

materiaalistandardin mukainen pienin myötöraja (N/mm2),

Rm

=

materiaalistandardin mukainen vähimmäisvetolujuus (N/mm2),

Rmt

=

tosiasiallinen vetolujuus (N/mm2),

a

=

lieriömäisen vaipan seinämän laskettu vähimmäispaksuus (mm),

b

=

kuperien pohjien laskettu vähimmäispaksuus (mm),

D

=

säiliön nimellinen ulkohalkaisija (mm),

R

=

lieriömäisen standardisäiliön kuperan pohjan sisäsäde (mm),

r

=

lieriömäisen standardisäiliön kuperan pohjan sisätaite (mm),

H

=

säiliön pohjan kuperan osan ulkokorkeus (mm),

h

=

kuperan pohjan lieriömäisen osan korkeus (mm),

L

=

säiliön jännityksenkestävän vaipan pituus (mm),

A

=

lähtömateriaalin venymä (prosentteina),

V0

=

säiliön alkutilavuus hetkellä, jolloin halkeamistestissä lisätään painetta (dm3),

V

=

säiliön lopputilavuus halkeamishetkellä (dm3),

g

=

painovoima (m/s2),

c

=

kulmatekijä,

Z

=

jännityksen pienennyskerroin.

1.   TEKNISET VAATIMUKSET

1.1.   Tämä liite koskee seuraavia säiliöitä:

LPG-1, metallisäiliöt

LPG-4, komposiittisäiliöt

1.2.   Mitat

Kaikkiin mittoihin, joita varten ei ole vahvistettu toleranssia, sovelletaan EN 22768–1 -standardin yleisiä toleransseja.

1.3.   Materiaalit

1.3.1.   Säiliön jännityksenkestävän vaipan valmistukseen käytetyn materiaalin on oltava euronormissa EN 10120 määriteltyä terästä (muita materiaaleja voidaan kuitenkin käyttää edellyttäen, että säiliöllä on vastaavat turvallisuusominaisuudet, jotka tyyppihyväksynnän myöntävien viranomaisten on varmennettava).

1.3.2.   Lähtömateriaalilla tarkoitetaan materiaalia siinä tilassa, jossa se on ennen mitään valmistusprosessiin liittyvää käsittelyä.

1.3.3.   Kaikkien säiliörungon osien ja kaikkien siihen hitsattujen osien on oltava valmistettu keskenään yhteensopivista materiaaleista.

1.3.4.   Hitsauslisäaineiden on oltava yhteensopivia lähtömateriaalin kanssa siten, että ne muodostavat hitsejä, joiden ominaisuudet vastaavat lähtömateriaalille määriteltyjä ominaisuuksia (EN 288-39).

1.3.5.   Säiliön valmistajan on hankittava ja toimitettava seuraavat tiedot:

| a) | metallisäiliöiden osalta materiaalianalyysitodistukset; |
| --- | --- |

a)

metallisäiliöiden osalta materiaalianalyysitodistukset;

| b) | komposiittisäiliöiden osalta todistukset kemikalien sietokykyä koskevista analyyseistä, jotka liittyvät lisäyksen 6 mukaisesti tehtyihin testeihin; |
| --- | --- |

b)

komposiittisäiliöiden osalta todistukset kemikalien sietokykyä koskevista analyyseistä, jotka liittyvät lisäyksen 6 mukaisesti tehtyihin testeihin;

| c) | materiaalin mekaaniset ominaisuudet, kun on kyse paineenalaisten osien valmistukseen käytettävistä teräksistä tai muista materiaaleista. |
| --- | --- |

c)

materiaalin mekaaniset ominaisuudet, kun on kyse paineenalaisten osien valmistukseen käytettävistä teräksistä tai muista materiaaleista.

1.3.6.   Tarkastusviranomaisella on oltava mahdollisuus tehdä omia analyysejä. Kyseiset analyysit on tehtävä joko säiliön valmistajalle toimitetuista materiaaleista otetuista näytteistä tai valmiista säiliöistä.

1.3.7.   Valmistajan on annettava tarkastusviranomaisen käyttöön hitsien lähtömateriaalien ja hitsauslisäaineiden metallurgisten ja mekaanisten testien ja analyysien tulokset sekä kuvaus hitsausmenetelmistä ja -prosesseista, joita voidaan pitää edustavina valmistuksen aikana tehtyjen hitsien osalta.

1.4.   Nimellislämpötilat ja -paineet

1.4.1.   Nimellislämpötila

Säiliön nimelliskäyttölämpötilan on oltava –20 °C– 65 °C. Edellä mainitut lämpötilat ylittäviin äärimmäisiin käyttölämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita, joista on sovittava toimivaltaisen viranomaisen kanssa.

1.4.2.   Nimellispaine

Säiliön nimelliskäyttöpaineen on oltava 3 000 kPa.

1.5.   Vain metallisäiliöille tehtävässä lämpökäsittelyssä on noudatettava seuraavia vaatimuksia:

1.5.1.   Lämpökäsittely on suoritettava säiliön osille tai kokonaiselle säiliölle.

1.5.2.   Niille säiliön osille, joiden muodonmuutos on yli 5 prosenttia, on tehtävä seuraava lämpökäsittely: hehkutus.

Säiliöille, joiden seinämän paksuus on ≥ 5 mm, on tehtävä seuraava lämpökäsittely:

1.5.3.1.   kuumavalssattu ja hehkutettu materiaali: jännityksenpoisto tai hehkutus,

1.5.3.2.   muu materiaali: hehkutus.

1.5.4.   Valmistajan on ilmoitettava käytetty lämpökäsittelymenetelmä.

1.5.5.   Valmiin säiliön paikallisesti rajattu lämpökäsittely ei ole sallittua.

1.6.   Paineenalaisia osia koskevat laskelmat

Metallisäiliöiden paineenalaisia osia koskevat laskelmat

Säiliöiden lieriömäisen vaipan seinämän paksuus ei saa olla alle paksuuden, joka lasketaan seuraavalla kaavalla:

1.6.1.1.1.   Säiliöt, joissa ei ole pitkittäissaumoja:

Formula

1.6.1.1.2.   Säiliöt, joissa on pitkittäissaumoja:

Formula

| i) | z = 0,85, jolloin valmistajan on läpivalaistava jokainen saumojen leikkauskohta sekä 100 m:n pituudelta siihen rajoittuva pitkittäissauma ja 50 mm:n pituudelta (25 mm leikkauskohdan molemmin puolin) siihen rajoittuva kehäsauma.
  Tämä testi on tehtävä jokaisen koneen osalta kunkin työvuorojakson alussa ja lopussa jatkuvassa tuotannossa. |
| --- | --- |

i)

z = 0,85, jolloin valmistajan on läpivalaistava jokainen saumojen leikkauskohta sekä 100 m:n pituudelta siihen rajoittuva pitkittäissauma ja 50 mm:n pituudelta (25 mm leikkauskohdan molemmin puolin) siihen rajoittuva kehäsauma.

Tämä testi on tehtävä jokaisen koneen osalta kunkin työvuorojakson alussa ja lopussa jatkuvassa tuotannossa.

| ii) | z = 1, jolloin on läpivalaistava kohdistetusti jokainen saumojen leikkauskohta sekä 100 mm:n pituudelta siihen rajoittuva pitkittäissauma ja 50 mm:n pituudelta (25 mm leikkauskohdan molemmin puolin) siihen rajoittuva kehäsauma.
  Tämä testi on tehtävä 10 prosentille säiliötuotannosta, ja testattavat säiliöt valitaan sattumanvaraisesti. Jos näissä läpivalaisutesteissä paljastuu 2.4.1.4 kohdassa määriteltyjä vikoja, joita ei voida hyväksyä, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kyseessä olevan tuotantoerän tutkimiseksi ja vikojen poistamiseksi. |
| --- | --- |

ii)

z = 1, jolloin on läpivalaistava kohdistetusti jokainen saumojen leikkauskohta sekä 100 mm:n pituudelta siihen rajoittuva pitkittäissauma ja 50 mm:n pituudelta (25 mm leikkauskohdan molemmin puolin) siihen rajoittuva kehäsauma.

Tämä testi on tehtävä 10 prosentille säiliötuotannosta, ja testattavat säiliöt valitaan sattumanvaraisesti. Jos näissä läpivalaisutesteissä paljastuu 2.4.1.4 kohdassa määriteltyjä vikoja, joita ei voida hyväksyä, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kyseessä olevan tuotantoerän tutkimiseksi ja vikojen poistamiseksi.

Pohjien mitat ja niitä koskevat laskelmat (ks. kuvat tämän liitteen lisäyksessä 4)

1.6.1.2.1.   Säiliön pohjien on oltava yksiosaisia ja koveria paineen suuntaan ja muodoltaan joko toroidisia tai elliptisiä (lisäyksessä 5 annetaan esimerkkejä).

1.6.1.2.2.   Säiliön pohjien on täytettävä seuraavat ehdot:

Toroidiset pohjat

samanaikaiset raja-arvot:

| 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D |
| --- |
| r ≥ 0,1 D |
| R ≤ D |
| H ≥ 0,18 D |
| r ≥ 2 b |
| h ≥ 4 b |
| h ≤ 0,15 D | (ei sovelleta tämän liitteen lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 2a esitettyihin säiliöihin) |

0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D

r ≥ 0,1 D

R ≤ D

H ≥ 0,18 D

r ≥ 2 b

h ≥ 4 b

h ≤ 0,15 D

(ei sovelleta tämän liitteen lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 2a esitettyihin säiliöihin)

Elliptiset pohjat

samanaikaiset raja-arvot:

| 0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D |
| --- |
| H ≥ 0,18 D |
| h ≥ 4 b |
| h ≤ 0,15 D | (ei sovelleta tämän liitteen lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 2a esitettyihin säiliöihin) |

0,003 D ≤ b ≤ 0,08 D

H ≥ 0,18 D

h ≥ 4 b

h ≤ 0,15 D

(ei sovelleta tämän liitteen lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 2a esitettyihin säiliöihin)

1.6.1.2.3.   Näiden ulkonevien pohjien paksuus ei saa kokonaisuudessaan olla alle paksuuden, joka lasketaan seuraavalla kaavalla:

Formula

Täyspohjien osalta käytettävä kulmatekijä C annetaan tämän liitteen lisäyksen 4 taulukossa ja kaavioissa.

Pohjien lieriömäisen reunan seinämäpaksuus ei saa olla pienempi kuin vaipan pienin seinämäpaksuus tai poiketa siitä yli 15 prosenttia.

1.6.1.3.   Lieriömäisen osan ja ulkonevan pohjan nimellinen seinämäpaksuus ei saa missään olosuhteissa olla pienempi kuin

Formula

vähimmäispaksuuden ollessa 1,5 mm.

1.6.1.4.   Säiliön vaippa voi koostua yhdestä, kahdesta tai kolmesta osasta. Jos vaippa koostuu kahdesta tai kolmesta osasta, pitkittäissaumoja on siirrettävä/kierrettävä matkalta, joka on vähintään 10 kertaa säiliön seinämän paksuus (10 × a). Pohjien on oltava yksiosaisia ja kuperia.

1.6.2.   Komposiittisäiliöiden paineenalaisia osia koskevat laskelmat

Säiliön jännitykset on laskettava kunkin säiliötyypin osalta. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nimellispaine ja murtumistestipaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joilla osoitetaan jännityksen jakautuminen säiliön eri kohtiin.

1.7.   Valmistus ja työn laatu

Yleiset vaatimukset

1.7.1.1.   Valmistajan on osoitettava sopivaa laadunvalvontajärjestelmää soveltamalla, että sillä on jatkuvasti käytössä sellaiset valmistuslaitteet ja -menetelmät, joilla voidaan varmistaa, että tuotetut säiliöt täyttävät tämän liitteen vaatimukset.

1.7.1.2.   Valmistajan on varmistettava riittävällä valvonnalla, että säiliöiden valmistukseen käytettävissä lähtömateriaaleissa ja puristetuissa osissa ei ole vikoja, jotka ovat omiaan vaarantamaan säiliöiden turvallisen käytön.

Paineenalaiset osat

1.7.2.1.   Valmistajan on määriteltävä käytetyt hitsausmenetelmät ja -prosessit sekä tuotannon aikana tehtävät tarkastukset.

1.7.2.2.   Tekniset hitsausvaatimukset

Päittäishitsit on toteutettava automaattisella hitsausprosessilla.

Jännityksenkestävän vaipan päittäishitsit eivät saa sijaita alueella, jossa on profiilinmuutoksia.

Kulmahitsejä ei saa sijoittaa päällekkäin päittäishitsien kanssa, ja niiden on oltava vähintään 10 mm:n päässä päittäishitseistä.

Säiliön vaipan osia yhdistävien hitsien on täytettävä seuraavat ehdot (ks. tämän liitteen lisäyksessä 1 esimerkkeinä esitetyt kuvat):

pitkittäissauma: kyseinen hitsi toteutetaan päittäishitsinä seinämän materiaalin poikkileikkauksen koko laajuudelta,

kehäsauma:

kyseisen hitsi toteutetaan päittäishitsinä seinämän materiaalin poikkileikkauksen koko laajuudelta. Porrastettu päittäisliitos katsotaan erityistyyppiseksi päittäishitsiksi,

tapitetun venttiililevyn tai -renkaan hitsit on toteutettava lisäyksessä 1 olevan kuvan 3 mukaisesti.

Hitsin, jolla säiliöön kiinnitetään laippa tai tuet, on oltava joko päittäis- tai kulmahitsi.

Hitsattavat kiinnitystuet on hitsattava samalla tavalla kuin kehäsaumat. Hitsien on oltava tarpeeksi vahvoja, jotta ne kestävät tärinää, jarrutustoimintoja ja vähintään 30 g:n ulkoisia voimia kaikissa suunnissa.

Päittäishitsien saumapintojen välinen poikkeama ei saa olla yli viidennes seinämien paksuudesta (1/5 a).

1.7.2.3.   Hitsien tarkastus

Valmistajan on varmistettava, että hitseissä on aukoton tunkeuma ilman poikkeamisia hitsisaumasta ja että niissä ei ole vikoja, jotka ovat omiaan vaarantamaan säiliöiden turvallisen käytön.

Kaksiosaisten säiliöiden osalta on tehtävä läpivalaisutesti kehäpäittäishitseille yli 100 mm:n pituudelta lukuun ottamatta hitsejä, jotka vastaavat tämän liitteen lisäyksen 1 sivulla 1 esitettyä porrastettua päittäisliitosta. Läpivalaisutesti tehdään yhdelle säiliölle, joka valitaan kunkin tuotantojakson alussa ja lopussa jatkuvassa tuotannossa, ja myös ensimmäiselle hitsatulle säiliölle, jos tuotanto keskeytetään yli 12 tunniksi.

1.7.2.4.   Epäpyöreys

Säiliön lieriömäisen vaipan epäpyöreyden on oltava rajoitettu siten, että saman poikkileikkauksen suurimman ja pienimmän ulkohalkaisijan välinen ero on enintään 1 prosentti kyseisten halkaisijoiden keskiarvosta.

Varusteet

1.7.3.1.   Kiinnikkeet on valmistettava ja kiinnitettävä säiliön runkoon siten, ettei aiheuteta vaarallisia jännityskeskittymiä tai edistetä veden kerääntymistä.

1.7.3.2.   Säiliön jalustan on oltava riittävän vahva ja valmistettu metallista, joka sopii yhteen säiliössä käytetyn teräslaadun kanssa. Jalustan muodon on annettava säiliölle riittävä vakaus.

Jalustan yläreuna on hitsattava säiliöön siten, ettei edistetä veden kerääntymistä ja ettei vettä pääse jalustan ja säiliön väliin.

1.7.3.3.   Säiliöihin on kiinnitettävä viitemerkki niiden virheettömän asennuksen varmistamiseksi.

1.7.3.4.   Mahdolliset tunnistuskilvet on kiinnitettävä jännityksenkestävään vaippaan, eikä niitä pidä voida irrottaa. Korroosion ehkäisemiseksi on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet.

1.7.3.5.   Säiliöön on oltava mahdollista asentaa kaasutiivis kotelo tai vastaava suojavaruste säiliön apulaitteiden suojaksi.

1.7.3.6.   Tukien valmistuksessa voidaan käyttää mitä tahansa muuta materiaalia edellyttäen, että sen vahvuus on taattu ja että säiliön pohjan korroosioriskiä ei ole.

Palontorjunta

1.7.4.1.   Säiliötyyppiä edustavalle säiliölle, kaikille siihen kiinnitetyille apulaitteille sekä mahdollisille lisäeristyksille tai suojamateriaaleille on tehtävä tämän liitteen 2.6 kohdassa määritelty roviotesti.

2.   TESTIT

Taulukoissa 1 ja 2 esitetään yhteenveto testeistä, joita nestekaasusäiöille on tehtävä prototyyppivaiheessa sekä tuotannon aikana säiliön tyypin mukaan. Kaikki testit on tehtävä ympäristön lämpötilassa 20 ± 5 °C, ellei toisin mainita.

Taulukko 1

Yhteenveto metallisäiliöille tehtävistä testeistä

| Testi | Testaus tuotanto
  erittäin | Hyväksyntää varten testattavien säiliöiden lukumäärä | Testin kuvaus |
| --- | --- | --- | --- |
| Vetolujuustesti | 1/erä | 2 (1) | Ks. kohta 2.1.2.2. |
| Taivutustesti | 1/erä | 2 (1) | Ks. kohta 2.1.2.3. |
| Murtumistesti | | 2 | Ks. kohta 2.2. |
| Hydraulinen testi | Kukin säiliö | 100 % | Ks. kohta 2.3. |
| Roviotesti | | 1 | Ks. kohta 2.6. |
| Radiografinen tutkimus | 1/erä | 100 % | Ks. kohta 2.4.1. |
| Makroskooppinen tutkimus | 1/erä | 2 (1) | Ks. kohta 2.4.2. |
| Hitsien tarkastus | 1/erä | 100 % | Ks. kohta 1.7.2.3. |
| Säiliön osien silmämääräinen tarkastus | 1/erä | 100 % | |

Testi

Testaus tuotanto

erittäin

Hyväksyntää varten testattavien säiliöiden lukumäärä

Testin kuvaus

Vetolujuustesti

1/erä

2 (1)

Ks. kohta 2.1.2.2.

Taivutustesti

1/erä

2 (1)

Ks. kohta 2.1.2.3.

Murtumistesti

2

Ks. kohta 2.2.

Hydraulinen testi

Kukin säiliö

100 %

Ks. kohta 2.3.

Roviotesti

1

Ks. kohta 2.6.

Radiografinen tutkimus

1/erä

100 %

Ks. kohta 2.4.1.

Makroskooppinen tutkimus

1/erä

2 (1)

Ks. kohta 2.4.2.

Hitsien tarkastus

1/erä

100 %

Ks. kohta 1.7.2.3.

Säiliön osien silmämääräinen tarkastus

1/erä

100 %

Huom. 1: Tyyppihyväksyntää varten on toimitettava kuusi säiliötä.

Huom. 2: Yhdestä prototyypistä on määriteltävä säiliön tilavuus ja säiliön kunkin osan seinämäpaksuus.

Taulukko 2

Yhteenveto komposiittisäiliöille tehtävistä testeistä.

| Testi | Testaus tuotanto
  erittäin | Hyväksyntää varten testattavien säiliöiden lukumäärä | Testin kuvaus |
| --- | --- | --- | --- |
| Murtumistesti | 1/erä | 3 | Ks. kohta 2.2. |
| Hydraulinen testi | Kukin säiliö | Kaikki säiliöt | Ks. kohta 2.3. |
| Paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa | 1/5 erää | 3 | Ks. kohta 2.3.6.1. |
| Paineenvaihtelutesti korkeassa lämpötilassa | | 1 | Ks. kohta 2.3.6.2. |
| Ulkoinen tiiviystesti | | 1 | Ks. kohta 2.3.6.3. |
| Läpäisevyystesti | | 1 | Ks. kohta 2.3.6.4. |
| Nestekaasulla tehtävä paineenvaihtelutesti | | 1 | Ks. kohta 2.3.6.5. |
| Viruminen korkeassa lämpötilassa | | 1 | Ks. kohta 2.3.6.6. |
| Roviotesti | | 1 | Ks. kohta 2.6. |
| Iskutesti | | 1 | Ks. kohta 2.7. |
| Pudotustesti | | 1 | Ks. kohta 2.8. |
| Istukan vääntötesti | | 1 | Ks. kohta 2.9. |
| Happotesti | | 1 | Ks. kohta 2.10. |
| Ultraviolettitesti | | 1 | Ks. kohta 2.11. |

Testi

Testaus tuotanto

erittäin

Hyväksyntää varten testattavien säiliöiden lukumäärä

Testin kuvaus

Murtumistesti

1/erä

3

Ks. kohta 2.2.

Hydraulinen testi

Kukin säiliö

Kaikki säiliöt

Ks. kohta 2.3.

Paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa

1/5 erää

3

Ks. kohta 2.3.6.1.

Paineenvaihtelutesti korkeassa lämpötilassa

1

Ks. kohta 2.3.6.2.

Ulkoinen tiiviystesti

1

Ks. kohta 2.3.6.3.

Läpäisevyystesti

1

Ks. kohta 2.3.6.4.

Nestekaasulla tehtävä paineenvaihtelutesti

1

Ks. kohta 2.3.6.5.

Viruminen korkeassa lämpötilassa

1

Ks. kohta 2.3.6.6.

Roviotesti

1

Ks. kohta 2.6.

Iskutesti

1

Ks. kohta 2.7.

Pudotustesti

1

Ks. kohta 2.8.

Istukan vääntötesti

1

Ks. kohta 2.9.

Happotesti

1

Ks. kohta 2.10.

Ultraviolettitesti

1

Ks. kohta 2.11.

2.1.   Mekaaniset testit

Yleiset vaatimukset

Testaustiheys

2.1.1.1.1.   Metallisäiliöiden testaustiheys on yksi säiliö erää kohti tuotannon aikana sekä tyyppitestaus taulukon 1 mukaisesti.

Testikappaleet, jotka eivät ole tasaisia, on tasoitettava kylmämenetelmällä.

Hitsin sisältävissä testikappaleissa hitsi on työstettävä ylimääräisen materiaalin poistamiseksi.

Metallisäiliöille tehdään taulukossa 1 luetellut testit.

Sellaisista säiliöistä, joissa on vain yksi kehäsauma (kaksi osaa), testikappaleet on otettava lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 1 osoitetuista paikoista.

Sellaisista säiliöistä, joissa on sekä pitkittäis- että kehäsaumoja (kolme tai useampia osia), testikappaleet on otettava lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 2 osoitetuista paikoista.

2.1.1.1.2.   Komposiittisäiliöiden testaustiheys on seuraava:

| a) | Tuotannon aikana: yksi säiliö erää kohti |
| --- | --- |

a)

Tuotannon aikana: yksi säiliö erää kohti

| b) | Tyyppitestauksessa taulukon 2 mukaisesti |
| --- | --- |

b)

Tyyppitestauksessa taulukon 2 mukaisesti

2.1.1.2.   Kaikki mekaaniset testit, joilla tarkistetaan säiliön jännityksenkestävien vaippojen lähtömetallin ja hitsien ominaisuudet, on suoritettava valmiista säiliöistä otetuille testikappaleille.

Testityypit ja testitulosten arviointi

Kullekin näytesäiliölle tehdään seuraavat testit:

2.1.2.1.1.   Pitkittäis- ja kehäsaumoja sisältävien säiliöiden (kolme osaa) testauksessa käytetään testikappaleita, jotka on otettu tämän liitteen lisäyksessä 2 olevassa kuvassa 1 osoitetuista kohdista, ja testit ovat seuraavat:

| a) | yksi vetolujuustesti lähtömateriaalille; testikappale on otettava pitkittäissuuntaisesti (jos tämä ei ole mahdollista, se voidaan ottaa kehän suuntaisesti), |
| --- | --- |

a)

yksi vetolujuustesti lähtömateriaalille; testikappale on otettava pitkittäissuuntaisesti (jos tämä ei ole mahdollista, se voidaan ottaa kehän suuntaisesti),

| b) | yksi vetolujuustesti pohjaosan lähtömateriaalille, |
| --- | --- |

b)

yksi vetolujuustesti pohjaosan lähtömateriaalille,

| c) | yksi vetolujuustesti kohtisuorassa pitkittäissaumaan nähden, |
| --- | --- |

c)

yksi vetolujuustesti kohtisuorassa pitkittäissaumaan nähden,

| d) | yksi vetolujuustesti kohtisuorassa kehäsaumaan nähden, |
| --- | --- |

d)

yksi vetolujuustesti kohtisuorassa kehäsaumaan nähden,

| e) | yksi taivutustesti pitkittäissaumalle sisäpinnan ollessa jännityksessä, |
| --- | --- |

e)

yksi taivutustesti pitkittäissaumalle sisäpinnan ollessa jännityksessä,

| f) | yksi taivutustesti pitkittäissaumalle ulkopinnan ollessa jännityksessä, |
| --- | --- |

f)

yksi taivutustesti pitkittäissaumalle ulkopinnan ollessa jännityksessä,

| g) | yksi taivutustesti kehäsaumalle sisäpinnan ollessa jännityksessä, |
| --- | --- |

g)

yksi taivutustesti kehäsaumalle sisäpinnan ollessa jännityksessä,

| h) | yksi taivutustesti kehäsaumalle ulkopinnan ollessa jännityksessä, ja |
| --- | --- |

h)

yksi taivutustesti kehäsaumalle ulkopinnan ollessa jännityksessä, ja

| i) | yksi hitsin makroskooppinen testi, |
| --- | --- |

i)

yksi hitsin makroskooppinen testi,

(m1, m2) vähintään kaksi makroskooppista testiä venttiili-istukan tai -levyn poikkileikkaukselle, jos säiliössä on jäljempänä 2.4.2 kohdassa tarkoitettuja sivuseinämään kiinnitettyjä venttiilejä.

2.1.2.1.2.   Vain kehäsaumoja sisältävien säiliöiden (kaksi osaa) testauksessa käytetään testikappaleita, jotka on otettu tämän liitteen lisäyksessä 2 olevissa kuvissa 2a ja 2b osoitetuista kohdista, ja testit ovat seuraavat:

Edellä 2.1.2.1.1 kohdassa tarkoitetut testit lukuun ottamatta c, e ja f alakohtaa, joita ei sovelleta. Lähtömateriaalin vetolujuustestin testikappale on otettava edellä olevan 2.1.2.1.1 kohdan a tai b alakohdan mukaisesti.

2.1.2.1.3.   Testikappaleet, jotka eivät ole riittävän tasaisia, on tasoitettava kylmäpuristusmenetelmällä.

2.1.2.1.4.   Kaikissa hitsin sisältävissä testikappaleissa hitsi on työstettävä ylimääräisen materiaalin tasoittamiseksi.

Vetolujuustesti

Vetolujuustesti lähtömetallille

2.1.2.2.1.1.   Vetolujuustesti on tehtävä euronormien EN 876, EN 895 ja EN 10002–1 mukaisesti.

2.1.2.2.1.2.   Myötörajalle, vetolujuudelle ja murtovenymälle määritettyjen arvojen on oltava tämän liitteen 1.3 kohdassa vahvistettujen metallin ominaisuuksien mukaiset.

Vetolujuustesti hitsisaumoille

2.1.2.2.2.1.   Testi on tehtävä kohtisuorassa saumoihin nähden testikappaleelle, joka on leveydeltään kavennettu 25 millimetriin, pituudelta, joka ulottuu 15 millimetrin etäisyydelle sauman reunoista tämän liitteen lisäyksessä 3 olevan kuvan 2 mukaisesti.

Tämän keskiosan molemmin puolin testikappaleen on oltava asteittain levenevä.

2.1.2.2.2.2.   Saadun vetolujuusarvon on oltava standardin EN 10120 vähimmäisvaatimusten mukainen.

Taivutustesti

2.1.2.3.1.   Taivutustesti on tehtävä standardien ISO 7438:2000 ja ISO 7799:2000 sekä euronormin EN 910 mukaisesti hitsatuille osille. Taivutustesti on tehtävä sekä sisäpinta jännitettynä että ulkopinta jännitettynä.

2.1.2.3.2.   Taivutettaessa testikappaletta taivutusvastimen ympäri testikappaleeseen ei saa tulla murtumia sisäreunojen välisen etäisyyden ollessa enintään taivutusvastimen halkaisija + 3a (ks. tämän liitteen lisäyksessä 3 oleva kuva 1).

2.1.2.3.3.   Taivustusvastimen halkaisijan ja testikappaleen paksuuden välinen suhde (n) ei saa ylittää seuraavassa taulukossa annettuja arvoja:

| Tosiasiallinen vetolujuus Rt (N/mm2) | Arvo (n) |
| --- | --- |
| enintään 440 | 2 |
| yli 440 ja enintään 520 | 3 |
| yli 520 | 4 |

Tosiasiallinen vetolujuus Rt (N/mm2)

Arvo (n)

enintään 440

2

yli 440 ja enintään 520

3

yli 520

4

Vetolujuus- ja taivutustestien uusiminen

2.1.2.4.1.   Vetolujuus- ja taivutustestit voidaan toistaa. Toinen testi on tehtävä kahdelle samasta säiliöstä otetulle testikappaleelle.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.2.   Murtotesti hydraulisessa paineessa

Koeolosuhteet

Säiliöissä, joille tehdään tämä testi, on oltava paineenalaiseen säiliön osaan kiinnitettäviksi tarkoitetut merkinnät.

2.2.1.1.   Hydraulisessa paineessa suoritettava murtotesti on tehtävä laitteilla, joiden avulla painetta voidaan lisätä tasaisesti säiliön murtumiseen saakka ja tallentaa paineessa tapahtuvat muutokset. Enimmäisvirtaama ei saa testin aikana olla suurempi kuin 3 prosenttia säiliön kapasiteetista minuutissa.

Testin tulkinta

Murtotestin tulokset on tulkittava seuraavin kriteerein:

2.2.2.1.1.   Metallisäiliön tilavuuden lisääntyminen = paineen lisääntymisen alkamishetken ja murtumishetken välillä käytetyn vesimäärän tilavuus.

2.2.2.1.2.   Murtuman ja sen reunojen muodon tutkiminen

2.2.2.1.3.   Murtumispaine

Testin hyväksymisehdot

2.2.3.1.   Mitattu halkeamispaine (Pr) ei saa missään olosuhteisssa olla pienempi kuin 2,25×3 000 = 6 750 kPa.

2.2.3.2.   Metallisäiliölle ominainen tilavuuden muutos murtumishetkellä ei saa olla pienempi kuin

20 prosenttia, jos metallisäiliön pituus on halkaisijaa suurempi,

17 prosenttia, jos metallisäiliön pituus on pienempi tai yhtä suuri kuin halkaisija,

8 prosenttia, jos on kyse lisäyksen 5 sivulla 1 olevissa kuvissa A, B ja C esitetyistä metallisista erikoissäiliöistä.

Murtotesti ei saa aiheuttaa säiliön pirstoutumista.

2.2.3.3.1.   Pääasiallisessa murtumassa ei saa olla haurautta, ts. murtuman reunat eivät saa olla säteittäisiä vaan niiden on muodostettava kulma diametraaliseen tasoon nähden ja niiden poikkileikkauksen on oltava supistunut koko niiden paksuudelta.

2.2.3.3.2.   Metallisäiliön murtuma ei saa paljastaa metallista johtuvaa vikaa. Sauman on oltava vähintään yhtä vahva ja mieluummin vahvempi kuin alkuperäinen metalli.

Komposiittisäiliöiden osalta murtuma ei saa paljastaa mitään rakenteellisia vikoja.

2.2.3.4.   Murtotestin uusiminen

Murtotesti voidaan toistaa. Toinen murtotesti on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.3.   Hydraulinen testi

2.3.1.   Hyväksyttäväksi toimitettua säiliötyyppiä edustavien säiliöiden on (ilman apulaitteita mutta poistoaukot suljettuina) kestettävä 3 000 kPa:n sisäinen hydraulinen paine ilman vuotoja tai pysyvää muodonmuutosta seuraavien vaatimusten mukaisesti:

2.3.2.   Säiliön vesipainetta on lisättävä tasaisesti, kunnes saavutetaan 3 000 kPa:n testipaine.

2.3.3.   Testipainetta on ylläpidettävä säiliössä niin kauan, että voidaan varmistaa, ettei paine vähene ja että säiliö on tiivis.

2.3.4.   Säiliössä ei saa testin jälkeen olla merkkejä pysyvästä muodonmuutoksesta.

2.3.5.   Kaikki testatut säiliöt, jotka eivät läpäise testiä, on hylättävä.

Komposiittisäiliöille tehtävät hydrauliset lisätestit

Paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa

2.3.6.1.1.   Testin suorittaminen

Valmiille säiliölle tehdään enintään 20 000 paineistusjaksoa seuraavan menettelyn mukaisesti:

| a) | Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla. |
| --- | --- |

a)

Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla.

| b) | Säiliön painetta jaksotetaan enintään 300 kPa:sta vähintään 3 000 kPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa.
  Jakso toistetaan vähintään 10 000 kertaa, ja jaksotusta jatketaan sitten 20 000:teen saakka tai siihen asti, kunnes tapahtuu vuoto ennen murtumaa. |
| --- | --- |

b)

Säiliön painetta jaksotetaan enintään 300 kPa:sta vähintään 3 000 kPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa.

Jakso toistetaan vähintään 10 000 kertaa, ja jaksotusta jatketaan sitten 20 000:teen saakka tai siihen asti, kunnes tapahtuu vuoto ennen murtumaa.

| c) | Vioittumista edeltävä jaksojen määrä ja vian alkamispaikan sijainti on kirjattava. |
| --- | --- |

c)

Vioittumista edeltävä jaksojen määrä ja vian alkamispaikan sijainti on kirjattava.

2.3.6.1.2.   Testin tulkinta

Säiliö ei saa vuotaa ennen kuin 10 000 jaksoa on suoritettu.

Kun 10 000 jaksoa on suoritettu, säiliö voi vuotaa ennen murtumista.

2.3.6.1.3.   Testin uusiminen

Paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

Paineenvaihtelutesti korkeassa lämpötilassa

2.3.6.2.1.   Testin suorittaminen

Valmiille säiliöille tehdään seuraava paineenvaihtelutesti, ja siinä ei saa ilmetä merkkejä murtumista, vuodoista tai kuitujen purkautumisesta:

| a) | Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla. |
| --- | --- |

a)

Testattava säiliö täytetään syövyttämättömällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla.

| b) | Säiliötä vakautetaan 48 tunnin ajan nollapaineessa, 65 °C:n lämpötilassa ja vähintään 95 prosentin suhteellisessa kosteudessa. |
| --- | --- |

b)

Säiliötä vakautetaan 48 tunnin ajan nollapaineessa, 65 °C:n lämpötilassa ja vähintään 95 prosentin suhteellisessa kosteudessa.

| c) | Säiliölle tehdään 3 600 hydrostaattista paineistusjaksoa korkeintaan nopeudella 10 jaksoa minuutissa enintään 300 kPa:sta vähintään 3 000 kPa:han 65 °C:n läpötilassa ja 95 prosentin kosteudessa. |
| --- | --- |

c)

Säiliölle tehdään 3 600 hydrostaattista paineistusjaksoa korkeintaan nopeudella 10 jaksoa minuutissa enintään 300 kPa:sta vähintään 3 000 kPa:han 65 °C:n läpötilassa ja 95 prosentin kosteudessa.

Korkeassa lämpötilassa tehdyn paineenvaihtelutestin jälkeen säiliöille tehdään ulkoinen tiiviystesti, jonka jälkeen ne paineistetaan hydrostaattisesti murtumiseen asti murtotestimenettelyn mukaisesti.

2.3.6.2.2.   Testin tulkinta

Säiliön on täytettävä 2.3.6.3 kohdassa vahvistetut ulkoista tiiviystestiä koskevat vaatimukset.

Säiliön murtopaineen on oltava vähintään 85 prosenttia murtopaineesta.

2.3.6.2.3.   Testin uusiminen

Paineenvaihtelutesti korkeassa lämpötilassa voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

Ulkoinen tiiviystesti

2.3.6.3.1.   Testin suorittaminen

Säiliö, jossa on 3 000 kPa:n paine, upotetaan saippuaveteen vuotojen havaitsemiseksi (kuplatesti).

2.3.6.3.2.   Testin tulkinta

Säiliössä ei saa ilmetä lainkaan vuotoa.

2.3.6.3.3.   Testin uusiminen

Ulkoinen tiiviystesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon. Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

Läpäisevyystesti

2.3.6.4.1.   Testin suorittaminen

Kaikki testit suoritetaan 40 °C:n lämpötilassa säiliölle, joka on täytetty kaupan olevalla propaanilla 80 prosenttiin vesitilavuudestaan.

Testiä jatketaan vähintään 8 viikon ajan kunnes vakaa läpäisevyys voidaan havaita vähintään 500 tunnin ajan.

Sitten mitataan säiliön painon vähenemisnopeus.

Massan pieneneminen on kirjattava kaavioon päivien lukumäärän mukaan.

2.3.6.4.2.   Testin tulkinta

Massan pienenemisnopeuden on oltava alle 0,15 g/h.

2.3.6.4.3.   Testin uusiminen

Läpäisevyystesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon. Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

Nestekaasulla tehtävä paineenvaihtelutesti

2.3.6.5.1.   Testin suorittaminen

Säiliölle, joka on läpäissyt hyväksytysti läpäisevyystestin, tehdään paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa tämän liitteen 2.3.6.1 kohdan vaatimusten mukaisesti.

Säiliö leikataan poikki ja vuorauksen ja istukan välinen liitoskohta tarkastetaan.

2.3.6.5.2.   Testin tulkinta

Säiliön on täytettävä ympäröivässä lämpötilassa tehtävän paineenvaihtelutestin vaatimukset.

Säiliön vuorauksen ja istukan välisen liitoskohdan tarkastuksessa ei saa ilmetä merkkejä vioittumisesta, kuten väsymissäröjä tai staattisen varauksen purkautumista.

2.3.6.5.3.   Testin uusiminen

Nestekaasulla tehtävä paineenvaihtelutesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

Virumistesti korkeassa lämpötilassa

2.3.6.6.1.   Yleistä

Tämä testi tehdään vain komposiittisäiliöille, joiden hartsimassan lasiutumislämpötila (TG) on pienempi kuin nimellislämpötila +50 °C.

2.3.6.6.2.   Testin suorittaminen

Yksi valmis säiliö on testattava seuraavasti:

| a) | Säiliö paineistetaan 3 000 kPa:n paineeseen ja pidetään lämpötilassa, joka määritellään taulukon mukaisesti testausajan perusteella.
  Taulukko 3:
  Korkeassa lämpötilassa tehtävän virumistestin testauslämpötila.






  T (°C) | Altistusaika (h) |
| --- | --- | --- |
| 100 | 200 |
| 95 | 350 |
| 90 | 600 |
| 85 | 1 000 |
| 80 | 1 800 |
| 75 | 3 200 |
| 70 | 5 900 |
| 65 | 11 000 |
| 60 | 21 000 |

a)

Säiliö paineistetaan 3 000 kPa:n paineeseen ja pidetään lämpötilassa, joka määritellään taulukon mukaisesti testausajan perusteella.

Taulukko 3:

Korkeassa lämpötilassa tehtävän virumistestin testauslämpötila.

T (°C)

Altistusaika (h)

100

200

95

350

90

600

85

1 000

80

1 800

75

3 200

70

5 900

65

11 000

60

21 000

| b) | Säiliölle tehdään ulkoinen tiiviystesti. |
| --- | --- |

b)

Säiliölle tehdään ulkoinen tiiviystesti.

2.3.6.6.3.   Testin tulkinta

Suurin sallittu tilavuuden kasvu on 5 prosenttia. Säiliön on täytettävä tämän liitteen 2.4.3 kohdan mukaisen ulkoisen tiiviystestin ja 2.2 kohdan mukaisen murtotestin vaatimukset.

2.3.6.6.4.   Testin uusiminen

Virumistesti korkeassa lämpötilassa voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.4.   Ainetta rikkomaton koestus

Radiografinen tutkimus

2.4.1.1.   Saumat on läpivalaistava ISO R 1106 -eritelmän mukaisesti noudattaen luokitusta B.

2.4.1.2.   Käytettäessä johdinilmaisinta näkyvissä olevan johtimen pienin halkaisija saa olla enintään 0,10 mm.

Käytettäessä porrastettua ja rei'itettyä ilmaisinta pienimmän näkyvissä olevan reiän halkaisija saa olla enintään 0,25 mm.

2.4.1.3.   Saumojen läpivalaisun tulokset on arvioitava alkuperäisten filmien perusteella ISO 2504 -standardin 6 kohdassa suositetun käytännön mukaisesti.

Seuraavia vikoja ei saa esiintyä:

Murtumat, puutteelliset saumat tai sauman riittämätön tunkeuma.

2.4.1.4.1.   Jos säiliön seinämän paksuus on ≥ 4 mm, seuraavat sulkeumat katsotaan hyväksyttäviksi:

kaasusulkeumat, joiden suuruus on enintään a/4 mm

kaasusulkeumat, joiden koko on suurempi kuin a/4 mm mutta enintään a/3 mm ja jotka ovat yli 25 mm:n etäisyydellä muista kaasusulkeumista, joiden koko on suurempi kuin a/4 mm mutta enintään a/3 mm

pitkänomaiset sulkeumat tai rivimäiset pyöreiden sulkeumien ryhmät, joiden edustama pituus (sauman pituudelta, joka on 12a) on enintään 6 mm

kaasusulkeumat miltä tahansa 100 m:n saumanpituudelta, kun kaikkien sulkeumakuvioiden yhteenlaskettu pinta-ala on enintään 2a mm2.

2.4.1.4.2.   Jos säiliön seinämän paksuus on < 4 mm, seuraavat sulkeumat katsotaan hyväksyttäviksi:

kaasusulkeumat, joiden suuruus on enintään a/2 mm

kaasusulkeumat, joiden koko on suurempi kuin a/2 mm mutta enintään a/1,5 mm ja jotka ovat yli 25 mm:n etäisyydellä muista kaasusulkeumista, joiden koko on suurempi kuin a/2 mm mutta enintään a/1,5 mm

pitkänomaiset sulkeumat tai rivimäiset pyöreiden sulkeumien ryhmät, joiden edustama pituus (sauman pituudelta, joka on 12a) on enintään 6 mm

kaasusulkeumat miltä tahansa 100 m:n saumanpituudelta, kun kaikkien sulkeumakuvioiden yhteenlaskettu pinta-ala on enintään 2a mm2.

2.4.2.   Makroskooppinen tutkimus

Sauman täyden poikkileikkauksen makrorakennetutkimuksen on osoitettava täydellinen yhteensulaminen pinnalla, jota on käsitelty jollain makropreparaatin hapolla, eikä siinä saa ilmetä mitään kokoonpanovikaa tai merkittävää sulkeumaa tai muita puutteellisuuksia.

Jos asiasta on epäilystä, alueesta on tehtävä mikroskooppinen tutkimus.

2.5.   Sauman ulkopuolen tarkastus metallisäiliöissä

2.5.1.   Tämä tutkimus tehdään, kun sauma on valmis.

Tutkittavan saumapinnan on oltava hyvin valaistu, eikä siinä saa olla rasvaa, pölyä, hilsettä eikä minkäänlaista suojapinnoitetta.

2.5.2.   Hitsausmetallin ja lähtömetallin yhteensulautumisen on oltava sileä ja syöpymätön. Hitsatussa pinnassa ja seinämään rajoittuvassa pinnassa ei saa olla murtumia, lovia eikä huokoisia kohtia. Hitsatun pinnan on oltava tasainen ja sileä. Jos on käytetty päittäishitsiä, ylimääräinen paksuus ei saa olla suurempi kuin 1/4 sauman leveydestä.

2.6.   Roviotesti

2.6.1.   Yleistä

Roviotestin tarkoituksena on osoittaa, että rakennesuunnitelmassa määritellyllä palosuojausjärjestelmällä varustettu säiliö ei murru, kun se testataan määritellyissä palo-olosuhteissa. Valmistajan on kuvailtava koko palosuojausjärjestelmän käyttäytyminen mukaan luettuna paineen suunniteltu lasku ilmanpaineeseen. Tämän testin vaatimusten katsotaan täyttyvän kaikkien sellaisten säiliöiden osalta, joiden seuraavat ominaisuudet ovat samat kuin kantasäiliöllä:

| a) | sama tyyppihyväksynnän haltija, |
| --- | --- |

a)

sama tyyppihyväksynnän haltija,

| b) | sama muoto (lieriö, erikoismuoto), |
| --- | --- |

b)

sama muoto (lieriö, erikoismuoto),

| c) | sama materiaali, |
| --- | --- |

c)

sama materiaali,

| d) | sama tai suurempi seinämäpaksuus, |
| --- | --- |

d)

sama tai suurempi seinämäpaksuus,

| e) | sama tai pienempi läpimitta (lieriömäiset säiliöt), |
| --- | --- |

e)

sama tai pienempi läpimitta (lieriömäiset säiliöt),

| f) | sama tai pienempi korkeus (erikoismuotoiset säiliöt), |
| --- | --- |

f)

sama tai pienempi korkeus (erikoismuotoiset säiliöt),

| g) | sama tai pienempi ulkopinta-ala, |
| --- | --- |

g)

sama tai pienempi ulkopinta-ala,

| h) | samat säiliöön kiinnitetyt apulaitteet (2). |
| --- | --- |

h)

samat säiliöön kiinnitetyt apulaitteet (2).

2.6.2.   Säiliön asettelu

| a) | Säiliö asetetaan valmistajan tarkoittamaan asentoon siten, että säiliön pohja on noin 100 mm tulenlähteen yläpuolella. |
| --- | --- |

a)

Säiliö asetetaan valmistajan tarkoittamaan asentoon siten, että säiliön pohja on noin 100 mm tulenlähteen yläpuolella.

| b) | Testissä on käytettävä suojusta, joka estää liekin suoran kosketuksen varoketulppaan (paineenrajoituslaite). Suojus ei saa olla kosketuksessa varoketulppaan. |
| --- | --- |

b)

Testissä on käytettävä suojusta, joka estää liekin suoran kosketuksen varoketulppaan (paineenrajoituslaite). Suojus ei saa olla kosketuksessa varoketulppaan.

| c) | Jos jokin venttiili, liitoskappale tai putki, joka ei kuulu suunnitelmassa tarkoitettuun palonsuojajärjestelmään, vioittuu testin aikana, tulos mitätöidään. |
| --- | --- |

c)

Jos jokin venttiili, liitoskappale tai putki, joka ei kuulu suunnitelmassa tarkoitettuun palonsuojajärjestelmään, vioittuu testin aikana, tulos mitätöidään.

| d) | Säiliöt, joiden pituus on pienempi kuin 1,65 m: Säiliön keskikohta on sijoitettava tulenlähteen keskikohdan yläpuolelle. |
| --- | --- |

d)

Säiliöt, joiden pituus on pienempi kuin 1,65 m: Säiliön keskikohta on sijoitettava tulenlähteen keskikohdan yläpuolelle.

Säiliöt, joiden pituus on yhtä suuri tai suurempi kuin 1,65 m: Jos säiliöön on asennettu paineenrajoituslaite toiselle puolelle, tulenlähde on sijoitettava niin, että sen alkukohta on säiliön vastakkaisella puolella. Jos säiliöön on asennettu paineenrajoituslaitteet molemmille puolille tai useampaan kuin yhteen kohtaan säiliön kyljessä, tulenlähteen keskikohta on asetettava niiden paineenrajoituslaitteiden puoliväliin, jotka ovat horisontaalisesti kauimpana toisistaan.

2.6.3.   Tulenlähde

Tasaisella 1,65 m:n pituisella tulenlähteellä huolehditaan siitä, että liekit koskettavat kaasupullon pintaa koko sen halkaisijan mitalta.

Tulenlähdettä varten voidaan käyttää mitä tahansa polttoainetta edellyttäen, että se saa aikaan tasaisen lämmön, jolla voidaan ylläpitää määriteltyjä testilämpötiloja, kunnes säiliön paine päästetään purkautumaan. Tulijärjestelyt on kirjattava riittävän yksityiskohtaisesti, jotta varmistetaan, että säiliöön kohdistettu lämmönsyöttö on toistettavissa. Testin tulos on mitätöitävä, jos tulenlähteessä ilmenee testin aikana vikoja tai jos se toimii epäjohdonmukaisesti.

2.6.4.   Lämpötilan ja paineen mittaaminen

Roviotestin aikana tehdään seuraavat mittaukset:

| a) | tulen lämpötila välittömästi säiliön pohjan alapuolella vähintään kahdesta kohdasta, joiden välinen etäisyys on enintään 0,75 m, |
| --- | --- |

a)

tulen lämpötila välittömästi säiliön pohjan alapuolella vähintään kahdesta kohdasta, joiden välinen etäisyys on enintään 0,75 m,

| b) | seinämän lämpötila säiliön alapuolella, |
| --- | --- |

b)

seinämän lämpötila säiliön alapuolella,

| c) | seinämän lämpötila enintään 25 mm:n etäisyydellä paineenrajoituslaitteesta, |
| --- | --- |

c)

seinämän lämpötila enintään 25 mm:n etäisyydellä paineenrajoituslaitteesta,

| d) | seinämän lämpötila säiliön päällä tulenlähteen keskikohdassa, |
| --- | --- |

d)

seinämän lämpötila säiliön päällä tulenlähteen keskikohdassa,

| e) | paine säiliön sisällä. |
| --- | --- |

e)

paine säiliön sisällä.

Metallikilpiä on käytettävä estämään termoelementtien joutuminen suoraan kosketukseen liekkien kanssa. Termoelementit voidaan vaihtoehtoisesti sijoittaa metallikappaleisiin, joiden sivun ala on alle 25 mm2. Termoelementtien lämpötila ja säiliön paine on kirjattava testin aikana vähintään 2 sekunnin välein.

2.6.5.   Yleiset testausvaatimukset

| a) | Säiliö on täytettävä 80 prosenttiin tilavuudestaan nestekaasulla (kaupallinen polttonaine) ja testattava vaaka-asennossa käyttöpaineella. |
| --- | --- |

a)

Säiliö on täytettävä 80 prosenttiin tilavuudestaan nestekaasulla (kaupallinen polttonaine) ja testattava vaaka-asennossa käyttöpaineella.

| b) | Tulenlähteen on tuotettava heti sytytyksen jälkeen liekit, jotka koskettavat kaasupullon pintaa tulenähteen koko 1,65 m:n pituudelta. |
| --- | --- |

b)

Tulenlähteen on tuotettava heti sytytyksen jälkeen liekit, jotka koskettavat kaasupullon pintaa tulenähteen koko 1,65 m:n pituudelta.

| c) | Kun sytytyksestä on kulunut viisi minuuttia, ainakin yhden termoelementin on ilmoitettava vähintään 590 °C:n tulen lämpötila välittömästi säiliön alapuolella. Tätä lämpötilaa on pidettävä yllä testin loppuajan eli kunnes säiliössä ei enää ole ylipainetta. |
| --- | --- |

c)

Kun sytytyksestä on kulunut viisi minuuttia, ainakin yhden termoelementin on ilmoitettava vähintään 590 °C:n tulen lämpötila välittömästi säiliön alapuolella. Tätä lämpötilaa on pidettävä yllä testin loppuajan eli kunnes säiliössä ei enää ole ylipainetta.

| d) | Ympäristön olosuhteet (kuten sade, navakka tuuli jne.) eivät saa lieventää testausolosuhteita. |
| --- | --- |

d)

Ympäristön olosuhteet (kuten sade, navakka tuuli jne.) eivät saa lieventää testausolosuhteita.

2.6.6.   Testitulokset:

| a) | Säiliön murtuminen mitätöi testituloksen. |
| --- | --- |

a)

Säiliön murtuminen mitätöi testituloksen.

| b) | Yli 3 700 kPa:n paine testin aikana, eli 136 prosenttia paineenrajoitusventtiilin asetuspaineesta (2 700 kPa), mitätöi testituloksen.
  Arvojen 3 000 ja 3 700 kPa välillä oleva paine mitätöi testituloksen vain silloin, kun havaitaan näkyviä plastisia muodonmuutoksia. |
| --- | --- |

b)

Yli 3 700 kPa:n paine testin aikana, eli 136 prosenttia paineenrajoitusventtiilin asetuspaineesta (2 700 kPa), mitätöi testituloksen.

Arvojen 3 000 ja 3 700 kPa välillä oleva paine mitätöi testituloksen vain silloin, kun havaitaan näkyviä plastisia muodonmuutoksia.

| c) | Jos suojajärjestelmä ei vastaa valmistajan eritelmiä ja aiheuttaa testiolosuhteiden lievenemistä, testin tulos mitätöidään. |
| --- | --- |

c)

Jos suojajärjestelmä ei vastaa valmistajan eritelmiä ja aiheuttaa testiolosuhteiden lievenemistä, testin tulos mitätöidään.

| d) | Nestekaasun vapautuminen komposiittisäiliön pinnan kautta on hyväksyttävää, jos vapautuminen on hallittua. Jos kaasumaista nestekaasua vapautuu kahden minuutin kuluessa testin alkamisesta tai jos vapautuva määrä on yli 30 litraa minuutissa, testin tulos on mitätöitävä. |
| --- | --- |

d)

Nestekaasun vapautuminen komposiittisäiliön pinnan kautta on hyväksyttävää, jos vapautuminen on hallittua. Jos kaasumaista nestekaasua vapautuu kahden minuutin kuluessa testin alkamisesta tai jos vapautuva määrä on yli 30 litraa minuutissa, testin tulos on mitätöitävä.

| e) | Testin tulokset on esitettävä testausselosteessa, jossa on oltava ainakin seuraavat tiedot kustakin säiliöstä:






  — | säiliökokonaisuuden kuvaus |
| --- | --- | --- |

e)

Testin tulokset on esitettävä testausselosteessa, jossa on oltava ainakin seuraavat tiedot kustakin säiliöstä:

—

säiliökokonaisuuden kuvaus

| — | valokuva säiliökokonaisuudesta ja paineenrajoituslaitteesta |
| --- | --- |

—

valokuva säiliökokonaisuudesta ja paineenrajoituslaitteesta

| — | käytetty menetelmä ja mittausten välinen aika |
| --- | --- |

—

käytetty menetelmä ja mittausten välinen aika

| — | aika tulen syttymisestä nestekaasun poistumisen ja paineen alenemisen alkamiseen |
| --- | --- |

—

aika tulen syttymisestä nestekaasun poistumisen ja paineen alenemisen alkamiseen

| — | ilmakehän paineen saavuttamiseen kulunut aika |
| --- | --- |

—

ilmakehän paineen saavuttamiseen kulunut aika

| — | Paine- ja lämpötilakaaviot. |
| --- | --- |

—

Paine- ja lämpötilakaaviot.

2.7.   Iskutesti

2.7.1.   Yleistä

Valmistajan valinnan mukaan kaikki iskutestit voidaan suorittaa yhdelle säiliölle tai kukin testi voidaan suorittaa eri säiliölle.

Testin suorittaminen

Tässä testissä nestemäisenä väliaineena käytetään veden ja glykolin seosta tai muuta nestettä, jonka jäätymispiste on alhainen ja joka ei muuta säiliömateriaalin ominaisuuksia.

Säiliö, joka on täytetty nestemäisellä väliaineella niin, että säiliön paino vastaa 80-prosenttista täyttöä nestekaasulla, kun vertailumassa on 0,568 kg/l, isketään sen ajoneuvon, johon se on tarkoitettu asennettavaksi, pituusakselin (x-akseli kuvassa 1) suuntaisesti nopeudella (V) 50 km/h vasten kiinteää kiilaa, joka on kiinnitetty vaaka-asentoon kohtisuoraan säiliön liikkeeseen nähden.

Kiila on asennettava niin, että säiliön painopiste (pp) osuu kiilan keskelle.

Kiilan kulman α on oltava 90 astetta ja iskukohdan pyöristetty niin, että maksimisäde on 2,5 mm. Kiilan pituuden L on oltava vähintään yhtä suuri kuin säiliön leveys, kun otetaan huomioon säiliön liikkuminen testin aikana. Kiilan korkeuden H on oltava vähintään 600 mm.

Kuva 1

Iskutestimenettelyn kuvaus.

Image

Jos säiliö voidaan asentaa ajoneuvoon useampaan kuin yhteen asentoon, on testattava kaikki asennot.

Testin jälkeen säiliölle tehdään tämän liitteen 2.3.6.3 kohdan mukainen ulkoinen tiiviystesti.

2.7.3.   Testin tulkinta

Säiliön on täytettävä tämän liitteen 2.3.6.3 kohdassa vahvistetut ulkoista tiiviystestiä koskevat vaatimukset.

2.7.4.   Testin uusiminen

Iskutesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.8.   Pudotustesti

2.8.1.   Testin suorittaminen

Yhdelle valmiille kaasupullolle tehdään pudotuskoe ympäröivässä lämpötilassa ilman sisäistä paineistusta tai kiinnitettyjä venttiilejä. Kaasupullot pudotetaan sileälle vaakasuoralle betonialustalle tai -lattialle.

Pudotuskorkeuden (Hd) on oltava 2 m (mitattuna säiliön alimmasta kohdasta).

Sama tyhjä säiliö pudotetaan

| — | vaaka-asennossa |
| --- | --- |

—

vaaka-asennossa

| — | pystyasennossa molemmille päille |
| --- | --- |

—

pystyasennossa molemmille päille

| — | 45 asteen kulmassa. |
| --- | --- |

—

45 asteen kulmassa.

Pudotustestin jälkeen säiliöille tehdään paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa tämän liitteen 2.3.6.1 kohdan vaatimusten mukaisesti.

2.8.2.   Testin tulkinta

Säiliöiden on läpäistävä paineenvaihtelutesti ympäröivässä lämpötilassa tämän liitteen 2.3.6.1 kohdan vaatimusten mukaisesti.

2.8.3.   Testin uusiminen

Pudotustesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.9.   Istukan vääntötesti

2.9.1.   Testin suorittaminen

Säiliön rungon kiertyminen estetään ja kuhunkin säiliön päässä olevaan istukkaan kohdistetaan vääntömomentti, joka on kaksi kertaa valmistajan venttiilille tai paineenrajoituslaitteelle määrittelemä asennusmomentti, ensin kierteistetyn liitoksen kiristymisen suuntaan ja sitten avaussuuntaan ja lopuksi jälleen kiristymissuuntaan.

Tämän jälkeen säiliölle tehdään ulkoinen vuototesti tämän liitteen 2.3.6.3 kohdan vaatimusten mukaisesti.

2.9.2.   Testin tulkinta

Säiliön on täytettävä tämän liitteen 2.3.6.3 kohdassa vahvistetut ulkoista tiiviystestiä koskevat vaatimukset.

2.9.3.   Testin uusiminen

Istukan vääntötesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.10.   Happotesti

2.10.1.   Testin suorittaminen

Valmis säiliö altistetaan 100 tunnin ajaksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) säiliön paineen ollessa 3 000 kPa. Testin aikana vähintään 20 prosenttia säiliön kokonaispinta-alasta on oltava rikkihappoliuoksen peittämänä.

Tämän jälkeen säiliölle tehdään tämän liitteen 2.2 kohdan mukainen murtotesti.

2.10.2.   Testin tulkinta

Mitatun murtopaineen on oltava vähintään 85 prosenttia säiliön murtopaineesta.

2.10.3.   Testin uusiminen

Happotesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

2.11.   Ultraviolettitesti (UV-testi)

2.11.1.   Testin suorittaminen

Kun säiliö on alttiina suoralle auringonvalolle (myös lasin takana), UV-säteily voi heikentää polymeerimateriaaleja. Siksi valmistajan on todistettava, että ulkokerroksen materiaali kestää UV-säteilyä 20 vuoden käyttöikänsä ajan.

| a) | Jos ulkokerroksella on mekaaninen (kuormaa kantava) tehtävä, säiliölle on tehtävä tämän liitteen 2.2 kohdan vaatimusten mukainen murtotesti sen jälkeen, kun se on altistettu tyypilliselle UV-säteilylle. |
| --- | --- |

a)

Jos ulkokerroksella on mekaaninen (kuormaa kantava) tehtävä, säiliölle on tehtävä tämän liitteen 2.2 kohdan vaatimusten mukainen murtotesti sen jälkeen, kun se on altistettu tyypilliselle UV-säteilylle.

| b) | Jos ulkokerroksella on suojaava tehtävä, valmistajan on todistettava, että kerros säilyy eheänä 20 vuoden ajan suojaten alempia rakennekerroksia tyypilliseltä UV-säteilyltä. |
| --- | --- |

b)

Jos ulkokerroksella on suojaava tehtävä, valmistajan on todistettava, että kerros säilyy eheänä 20 vuoden ajan suojaten alempia rakennekerroksia tyypilliseltä UV-säteilyltä.

2.11.2.   Testin tulkinta

Kun ulkokerroksella on mekaaninen tehtävä, säiliön on täytettävä tämän liitteen 2.2 kohdan mukaisen murtotestin vaatimukset.

2.11.3.   Testin uusiminen

Murtotesti voidaan toistaa.

Toinen testi on tehtävä kahdelle säiliölle, jotka on valmistettu samassa erässä välittömästi ensin testatun säiliön jälkeen.

Jos näiden testien tulokset ovat tyydyttäviä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

Jos vaatimukset eivät täyty yhdessä tai kummassakaan uusista testeistä, kyseinen erä on hylättävä.

---

(1)  Nämä testikappaleet voidaan ottaa yhdestä säiliöstä.

(2)  Säiliöön kiinnitettyjen apulaitteiden lisääminen, muuttaminen ja laajentaminen on mahdollista ilman uusintatestiä, jos asiasta ilmoitetaan säiliön hyväksyneelle hallinnolliselle yksikölle ja jos muutoksella ei todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta. Hallinnollinen yksikkö voi pyytää vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta uuden testausselosteen. Säiliö ja sen apulaitekokoonpanot esitetään liitteen 2B lisäyksessä 1.

Lisäys 1

Kuva 1

Pitkittäisten päittäishitsien päätyypit.

Image

Kuva 2

Kehäpäittäishitsi.

Image

Kuva 3

Esimerkkejä hitsatuista tappilevyistä.

Image

Kuva 4

Esimerkkejä hitsatuista renkaista laippoineen.

Image

Lisäys 2

Kuva 1

Pitkittäis- ja kehäsaumoja sisältävät säiliöt: testikappaleiden sijainti

Image

Kuva 2a

Ainoastaan kehäsaumoja ja sivulle asennnettuja venttiilipesäkkeitä sisältävät säiliöt; testikappaleiden sijainti.

Image

Kuva 2b

Ainoastaan kehäsaumoja sisältävät säiliöt, joiden venttiili-istukka tai -levy on asennettu säiliön päähän.

Image

Lisäys 3

Kuva 1

Taivutustesti

Image

Kuva 2

Kohtisuorassa saumaan nähden suoritettavan vetolujuustestin testikappale.

Image

Lisäys 4

Image

Huom: Toroidisten pohjien osalta:

Formula

H/D:n ja kulmatekijän C suhde

Image

Kulmatekijän C arvot H/D:n ollessa 0,2–0,25.

H/D:n ja kulmatekijän C suhde

Image

Kulmatekijän C arvot H/D:n ollessa 0,25–0,50.

Lisäys 5

ESIMERKKEJÄ ERIKOISMUOTOISISTA SÄILIÖISTÄ

Image

Image

Lisäys 6

MATERIAALITESTIMENETELMÄT

Kemikaalien sietokyky

Komposiittisäiliöt on testattava standardin ISO 175 mukaisesti 72 tunnin ajan huoneenlämmössä.

Kemikaalien sietokyky voidaan osoittaa myös kirjallisuudesta saatavien tietojen perusteella.

Yhteensopivuus seuraavien väliaineiden kanssa on tarkastettava:

| a) | jarruneste, |
| --- | --- |

a)

jarruneste,

| b) | ikkunanpesuaine, |
| --- | --- |

b)

ikkunanpesuaine,

| c) | jäähdytysneste, |
| --- | --- |

c)

jäähdytysneste,

| d) | lyijytön bensiini, |
| --- | --- |

d)

lyijytön bensiini,

| e) | liuos, joka sisältää deionisoitua vettä, natriumkloridia (2,5 ±0,1 painoprosenttia), kalsiumkloridia (2,5 ±0,1 painoprosenttia) sekä rikkihappoa niin, että liuoksen pH on 4,0 ± 0,2. |
| --- | --- |

e)

liuos, joka sisältää deionisoitua vettä, natriumkloridia (2,5 ±0,1 painoprosenttia), kalsiumkloridia (2,5 ±0,1 painoprosenttia) sekä rikkihappoa niin, että liuoksen pH on 4,0 ± 0,2.

Testin hyväksyttävyyskriteerit:

| a) | Venymä:
  Termoplastisen materiaalin venymän on oltava testin jälkeen vähintään 85 prosenttia alkuperäisestä venymästä. Elastomeerin venymän on testin jälkeen oltava yli 100 prosenttia. |
| --- | --- |

a)

Venymä:

Termoplastisen materiaalin venymän on oltava testin jälkeen vähintään 85 prosenttia alkuperäisestä venymästä. Elastomeerin venymän on testin jälkeen oltava yli 100 prosenttia.

| b) | Rakennekomponentit (esim. kuidut):
  Rakennekomponentin jäännöslujuuden on oltava testin jälkeen vähintään 80 prosenttia alkuperäisestä vetolujuudesta. |
| --- | --- |

b)

Rakennekomponentit (esim. kuidut):

Rakennekomponentin jäännöslujuuden on oltava testin jälkeen vähintään 80 prosenttia alkuperäisestä vetolujuudesta.

| c) | Muut kuin rakennekomponentit (esim. pinnoite):
  Näkyviä säröjä ei sallita. |
| --- | --- |

c)

Muut kuin rakennekomponentit (esim. pinnoite):

Näkyviä säröjä ei sallita.

2.   Komposiittirakenne

| a) | Kuidut matriisissa







  Veto-ominaisuudet: | ASTM 3039 | Muovi-kuitukomposiitit |
| --- | --- | --- | --- |
| ASTM D2343 | Lasi, aramidi (veto-ominaisuudet, lasilangat) |
| ASTM D4018.81 | Hiili (veto-ominaisuudet, jatkuva filamentti) sekä perusmassaa koskeva erityishuomautus |
| Leikkausominaisuudet: | ASTM D2344 | (samansuuntaisten kuitukomposiittien kerrosten välinen leikkausmurtolujuus short beam -menetelmällä) |

a)

Kuidut matriisissa

Veto-ominaisuudet:

ASTM 3039

Muovi-kuitukomposiitit

ASTM D2343

Lasi, aramidi (veto-ominaisuudet, lasilangat)

ASTM D4018.81

Hiili (veto-ominaisuudet, jatkuva filamentti) sekä perusmassaa koskeva erityishuomautus

Leikkausominaisuudet:

ASTM D2344

(samansuuntaisten kuitukomposiittien kerrosten välinen leikkausmurtolujuus short beam -menetelmällä)

| b) | Kostuttamattomat kuidut tasaisen jännityksen takaavassa (isotensoidisessa) muodossa







  Veto-ominaisuudet: | ASTM D4018.81 | Hiili (jatkuva filamentti), muut kuidut. |
| --- | --- | --- | --- |

b)

Kostuttamattomat kuidut tasaisen jännityksen takaavassa (isotensoidisessa) muodossa

Veto-ominaisuudet:

ASTM D4018.81

Hiili (jatkuva filamentti), muut kuidut.

3.   Suojapinnoite

UV-säteily heikentää polymeerimateriaalia, joka on alttiina suoralle auringonvalolle. Asennustavasta riippuen valmistajan on osoitettava pinnoitteen turvallinen käyttöikä.

4.   Kestomuovikappaleet

Kestomuovikappaleen Vicat-pehmenemislämpötilan on oltava yli 70 °C. Rakenneosien Vicat-pehmenemislämpötilan on oltava vähintään 75 °C.

5.   Kertamuovikappaleet

Kertamuovikappaleen Vicat-pehmenemislämpötilan on oltava yli 70 °C.

6.   Elastomeerikappaleet

Elastomeerikappaleen lasiutumislämpötilan (Tg) on oltava pienempi kuin –40 °C. Lasiutumislämpötila on testattava standardin ISO 6721, Plastics – Determination of dynamic mechanical properties, mukaisesti. Lasiutumislämpötilan alkamiskohta saadaan merkitsemällä varastomoduuli eri lämpötiloissa ja määrittämällä niiden kahden tangentin leikkauskohta, jotka edustavat käyrän kaltevuuksia ennen ja jälkeen kohtien, joissa lujuus jyrkästi vähenee.

---

LIITE 11

KAASUNRUISKUTUSLAITTEIDEN TAI KAASUN SEKOITUSKAPPALEIDEN TAIKKA SUMUTTIMIEN JA POLTTOAINEEN JAKELUPUTKISTON HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

Kaasunruiskutuslaite tai sumutin

1.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.10 kohta.

1.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti): Luokka 1.

1.3.   Luokittelupaine: 3 000 kPa.

1.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C– 120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

1.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2.1, eristysluokkaa koskevat vaatimukset,

Kohta 6.15.3.1, määräykset, joita sovelletaan silloin, kun virta on kytketty pois päältä.

Kohta 6.15.4.1, lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuus- ja painevaatimukset).

1.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilanvaihtelu | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilanvaihtelu

liite 15, 16 kohta (1)

Kaasunruiskutuslaite tai kaasun sekoituskappale

2.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.10 kohta.

2.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

| Luokka 2 | : | osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 450 kPa |
| --- | --- | --- |
| Luokka 2A | : | osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 120 kPa |

Luokka 2

:

osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 450 kPa

Luokka 2A

:

osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 120 kPa

2.3.   Luokittelupaine:

| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

2.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C– 120 °C, kun polttoainepumppu on kiinnitetty säiliön ulkopuolelle.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

2.5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.2.1, eristysluokkaa koskevat vaatimukset,

Kohta 6.15.3.1, määräykset, joita sovelletaan silloin, kun virta on kytketty pois päältä.

Kohta 6.15.4.1, lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuus- ja painevaatimukset).

2.6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Polttoaineen jakeluputkisto

3.1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.18 kohta.

3.2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

Polttoaineen jakeluputkistot voivat kuulua luokkaan 1, 2 tai 2A.

3.3.   Luokittelupaine:

| Luokan 1 osat: | 3 000 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 1 osat:

3 000 kPa.

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

3.4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C–120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

3.5.   Yleiset rakennesäännöt: (ei käytössä)

Sovellettavat testausmenettelyt:

3.6.1.   Luokkaan 1 kuuluvat polttoaineen jakeluputkistot:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilanvaihtelu | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilanvaihtelu

liite 15, 16 kohta (1)

3.6.2.   luokkaan 2 ja/tai 2A kuuluvat polttoaineen jakeluputkistot:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 12

KAASUN ANNOSTELUYKSIKÖN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET, KUN KAASUN ANNOSTELUYKSIKKÖÄ EI OLE YHDISTETTY KAASUNRUISKUTUSLAITTEESEEN (KAASUNRUISKUTUSLAITTEISIIN)

1.   Määritelmä: Ks. tämän säännön 2.11 kohta.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

| Luokka 2 | : | osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 450 kPa |
| --- | --- | --- |
| Luokka 2A | : | osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 120 kPa |

Luokka 2

:

osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 450 kPa

Luokka 2A

:

osa, jonka säännelty enimmäispaine käytön aikana on 120 kPa

3.   Luokittelupaine:

| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C–120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.3.1, sähköllä käytettäviä venttiilejä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.4, lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuutta ja painetta koskevat vaatimukset).

Kohta 6.15.5, ylipaineen kiertokanavan turvallisuus.

6.   Sovellettavat testausmenettelyt:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Huomautuksia:

Kaasun annosteluyksikön osien (luokka 2 tai 2A) on oltava tiiviitä, kun kyseisen osan poistoputket suljettuina.

Ylipainetestiä varten kaikkien poistoputkien, mukaan luettuina lämmönsiirtoväliaineelle tarkoitetun tilan poistoputket, on oltava suljettuina.

---

(1)  Ainoastaan metalliosille.

(2)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

---

LIITE 13

PAINE- JA/TAI LÄMPÖTILA-ANTURIN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

1.   Määritelmä:

Paineanturi: Ks. tämän säännön 2.13 kohta.

Lämpötila-anturi: Ks. tämän säännön 2.13 kohta.

2.   Osan luokittelu (2 kohdassa olevan kuvan 1 mukaisesti):

Paine- ja lämpötila-anturit voivat kuulua luokkaan 1, 2 tai 2A.

3.   Luokittelupaine:

| Luokan 1 osat: | 3 000 kPa. |
| --- | --- |
| Luokan 2 osat: | 450 kPa. |
| Luokan 2A osat: | 120 kPa. |

Luokan 1 osat:

3 000 kPa.

Luokan 2 osat:

450 kPa.

Luokan 2A osat:

120 kPa.

4.   Nimellislämpötilat:

–20 °C–120 °C.

Edellä mainitut arvot ylittäviin lämpötiloihin sovelletaan erityisiä testausolosuhteita.

5.   Yleiset rakennesäännöt:

Kohta 6.15.2, sähköeristystä koskevat määräykset.

Kohta 6.15.4.1, lämmönsiirtoväliaine (yhteensopivuus- ja painevaatimukset).

Kohta 6.15.6.2, kaasuvirtauksen estäminen.

Sovellettavat testausmenettelyt:

6.1.   Luokan 1 osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |
| Kuumailmankestävyys | liite 15, 13 kohta (1) |
| Otsonivanheneminen | liite 15, 14 kohta (1) |
| Viruminen | liite 15, 15 kohta (1) |
| Lämpötilanvaihtelu | liite 15, 16 kohta (1) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

Kuumailmankestävyys

liite 15, 13 kohta (1)

Otsonivanheneminen

liite 15, 14 kohta (1)

Viruminen

liite 15, 15 kohta (1)

Lämpötilanvaihtelu

liite 15, 16 kohta (1)

6.2.   Luokkaan 2 tai 2A kuuluvat osat:

| Ylipainetesti | liite 15, 4 kohta |
| --- | --- |
| Ulkoinen tiiviystesti | liite 15, 5 kohta |
| Korkea lämpötila | liite 15, 6 kohta |
| Alhainen lämpötila | liite 15, 7 kohta |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | liite 15, 11 kohta (1) |
| Korroosionkestävyys | liite 15, 12 kohta (2) |

Ylipainetesti

liite 15, 4 kohta

Ulkoinen tiiviystesti

liite 15, 5 kohta

Korkea lämpötila

liite 15, 6 kohta

Alhainen lämpötila

liite 15, 7 kohta

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

liite 15, 11 kohta (1)

Korroosionkestävyys

liite 15, 12 kohta (2)

---

(1)  Ainoastaan muille kuin metalliosille.

(2)  Ainoastaan metalliosille.

---

LIITE 14

ELEKTRONISEN OHJAUSLAITTEEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Elektroninen ohjainlaite voi olla mikä tahansa laite, joka ohjaa moottorin nestekaasusyöttöä ja sulkee nestekaasujärjestelmän kaukosäädettävän huoltoventtiilin tai -venttiilit, sulkuventtiilit ja polttoainepumpun, jos polttoaineen syöttöputki rikkoutuu ja/tai moottori sammuu.

2.   Moottorin sammumisen ja huoltosulkuventtiilien sulkeutumisen välinen viive saa olla korkeintaan 5 sekuntia.

3.   Elektronisen ohjainlaitteen on täytettävä asianmukaiset elektromagneettista yhteensopivuutta (EMC) koskevat säännön nro 10 muutossarjan 02 vaatimukset tai vastaavat vaatimukset.

4.   Ajoneuvojärjestelmän sähköhäiriön seurauksena mikään venttiili ei saa avautua tahattomasti.

5.   Elektronisen ohjainlaitteen lähtötehon on oltava inaktivoituna, kun sähkövirta on kytketty pois päältä tai katkaistu.

---

LIITE 15

TESTAUSMENETTELYT

1.   Luokittelu

1.1.   Ajoneuvoissa käytettävät nestekaasuosat luokitellaan niiden toiminnan ja enimmäiskäyttöpaineen perusteella tämän säännön 2 kohdan mukaisesti.

1.2.   Osan luokan mukaan määräytyy, mitä testejä osalle on suoritettava osan tai sen muodostavien pienempien osien tyyppihyväksyntää varten.

2.   Sovellettavat testausmenettelyt

Taulukossa 1 esitetään, mitä testejä kunkin luokan osille on tarpeen suorittaa.

Taulukko 1

| Testi | Luokka 1 | Luokka 2(A) | Luokka 3 | Kohta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ylipaine | x | x | x | 4. |
| Ulkoinen tiiviys | x | x | x | 5. |
| Korkea lämpötila | x | x | x | 6. |
| Alhainen lämpötila | x | x | x | 7. |
| Istukan tiiviys | x | | x | 8. |
| Käyttökestävyys/Toimivuus | x | | x | 9. |
| Toiminta | | | x | 10. |
| Yhteensopivuus nestekaasun kanssa | x | x | x | 11. |
| Korroosion kestävyys | x | x | x | 12. |
| Kuumailmankestävyys | x | | x | 13. |
| Otsonivanheneminen | x | | x | 14. |
| Viruminen | x | | x | 15. |
| Lämpötilavaihtelu | x | | x | 16. |
| Yhteensopivuus lämmönsiirtoväliaineen kanssa | | x | | |

Testi

Luokka 1

Luokka 2(A)

Luokka 3

Kohta

Ylipaine

x

x

x

4.

Ulkoinen tiiviys

x

x

x

5.

Korkea lämpötila

x

x

x

6.

Alhainen lämpötila

x

x

x

7.

Istukan tiiviys

x

x

8.

Käyttökestävyys/Toimivuus

x

x

9.

Toiminta

x

10.

Yhteensopivuus nestekaasun kanssa

x

x

x

11.

Korroosion kestävyys

x

x

x

12.

Kuumailmankestävyys

x

x

13.

Otsonivanheneminen

x

x

14.

Viruminen

x

x

15.

Lämpötilavaihtelu

x

x

16.

Yhteensopivuus lämmönsiirtoväliaineen kanssa

x

3.   Yleiset vaatimukset

3.1.   Tiiviystestit on suoritettava paineistetulla kaasulla, kuten ilmalla tai typellä.

3.2.   Hydrostaattisessa lujuustestissä tarvittavaan paineistukseen voidaan käyttää vettä tai muuta nestettä.

3.3.   Kaikista testiarvoista on tarvittaessa käytävä ilmi käytetyn testausaineen tyyppi.

3.4.   Tiiviystestien ja hydrostaattisen lujuustestin testausjakson on kestettävä vähintään 1 minuutti.

3.5.   Kaikki testit on tehtävä huoneenlämmössä 20 ± 5 °C, ellei toisin mainita.

4.   Ylipainetesti hydraulisissa olosuhteissa

Nestekaasua sisältävän osan on kestettävä vähintään 1 minuutin ajan ilman silmin nähtäviä murtumia tai pysyviä vääristymiä taulukossa 1 määriteltyä hydraulista testipainetta (jonka suuruus on 2,25 kertaa enimmäisluokittelupaine), kun korkeapaineosan poistoaukko on suljettuna.

Näytteet, joille on aikaisemmin tehty 9 kohdassa tarkoitettu kestävyystesti, liitetään hydrostaattiseen painelähteeseen. Hydrostaattisen painelähteen syöttöputkeen on asennettava positiivinen (+) sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine.

Taulukossa 2 esitetään luokittain luokittelupaine ja ylipainetestissä käytettävät paineet:

Taulukko 2

| Osan luokittelu | Luokittelupaine
  [kPa] | Ylipainetestin hydraulinen testipaine
  [kPa] |
| --- | --- | --- |
| Luokka 1, 3 | 3 000 | 6 750 |
| Luokka 2A | 120 | 270 |
| Luokka 2 | 450 | 1 015 |

Osan luokittelu

Luokittelupaine

[kPa]

Ylipainetestin hydraulinen testipaine

[kPa]

Luokka 1, 3

3 000

6 750

Luokka 2A

120

270

Luokka 2

450

1 015

5.   Ulkoinen tiiviystesti

5.1.   Osan rungon tai varren tiivisteet taikka muut liitokset eivät saa vuotaa, eikä osan valussa saa näkyä huokoisuutta, kun osaa testataan 5.3 kohdan mukaisesti aerostaattisessa paineessa, jonka suuruus on 0:n ja taulukossa 3 mainitun paineen välillä. Osan katsotaan olevan edellä tarkoitettujen vaatimusten mukainen, jos 5.4 kohdan vaatimukset täyttyvät.

5.2.   Testi on suoritettava

| i) | huoneenlämpötilassa |
| --- | --- |

i)

huoneenlämpötilassa

| ii) | vähimmäiskäyttölämpötilassa |
| --- | --- |

ii)

vähimmäiskäyttölämpötilassa

| iii) | enimmäiskäyttölämpötilassa. |
| --- | --- |

iii)

enimmäiskäyttölämpötilassa.

Vähimmäis- ja enimmäiskäyttölämpötilat vahvistetaan liitteissä.

5.3.   Tämän testin aikana testattavan laitteen on oltava kytkettynä aerostaattiseen painelähteeseen (paineen suuruus on 1,5 kertaa enimmäispaine ja, kun kyseessä on luokan 3 osa, 2,25 kertaa enimmäisluokittelupaine). Painelähteen syöttöputkeen on asennettava positiivinen (+) sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine. Painemittari on asennettava positiivisen (+) sulkuventtiilin ja testattavan näytteen väliin. Kun näyte on paineistettu testipaineeseen, näyte upotetaan veteen, jotta mahdolliset vuodot voidaan havaita; upotuksen sijasta voidaan käyttää muuta vastaavaa testausmenetelmää (virtauksen mittausta tai painehäviön määrittämistä).

Taulukko 3

Luokitelu- ja tiiviystestipaineet osan luokan mukaan

| Osan luokittelu | Luokittelupaine
  [kPa] | Tiiviystestin testipaine
  [kPa] |
| --- | --- | --- |
| Luokka 1 | 3 000 | 4 500 |
| Luokka 2A | 120 | 180 |
| Luokka 2 | 450 | 675 |
| Luokka 3 | 3 000 | 6 750 |

Osan luokittelu

Luokittelupaine

[kPa]

Tiiviystestin testipaine

[kPa]

Luokka 1

3 000

4 500

Luokka 2A

120

180

Luokka 2

450

675

Luokka 3

3 000

6 750

5.4.   Ulkoisen vuodon on oltava liitteissä asetettuja vaatimuksia pienempi tai jos vaatimuksia ei ole asetettu, ulkoisen vuodon on oltava poistoaukon ollessa suljettuna alle 15 cm3/h kaasunpaineessa, joka on yhtä suuri kuin tiiviystestissä käytettävä paine.

6.   Testi korkeassa lämpötilassa

Nestekaasua sisältävä osa saa vuotaa sen poistoaukon ollessa suljettuna enintään 15 cm3/h liitteissä määritellyssä enimmäiskäyttölämpötilassa ja kaasunpaineessa, joka on yhtä suuri kuin tiiviystestissä käytettävä paine (5.3 kohdassa oleva taulukko 3). Osa on pidettävä tässä lämpötilassa vähintään 8 tuntia.

7.   Testi alhaisessa lämpötilassa

Nestekaasua sisältävä osa saa vuotaa sen poistoaukon ollessa suljettuna enintään 15 cm3/h vähimmäiskäyttölämpötilassa (–20 °C) ja kaasunpaineessa, joka on yhtä suuri kuin tiiviystestissä käytettävä paine (5.3 kohdassa oleva taulukko 3). Osa on pidettävä tässä lämpötilassa vähintään 8 tuntia.

8.   Istukan tiiviystesti

Huoltoventtiilien ja täyttöyksikköjen näytteille, joille on aikaisemmin tehty edellä olevan 5 kohdan mukainen ulkoinen tiiviystesti, on tehtävä seuraavassa luetellut istukan tiiviystestit.

8.1.1.   Istukan tiiviystestin aikana näyteventtiilin on oltava suljettuna, sen poistoaukon avoimena ja sen tuloaukon kytkettynä aerostaattiseen painelähteeseen. Painelähteen syöttöputkeen on asennettava positiivinen (+) sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine. Painemittari on asennettava positiivisen (+) sulkuventtiilin ja testattavan näytteen väliin. Vuotoja havainnoidaan kohdistamalla testipaine venttiiliin ja upottamalla avoin poistoaukko veteen, ellei toisin ole mainittu.

8.1.2.   Jäljempänä olevan 8.2–8.8 kohdan vaatimusten täyttyminen on määritettävä liittämällä putkenkappale venttiilin poistoaukkoon. Tämän poistoputken avoin pää asetetaan ylösalaisin olevaan, mitta-asteikolla varustettuun sylinteriin, johon on merkitty kuutiosenttimetriasteikko. Ylösalaisin oleva sylinteri on suljettava vesilukolla. Laitteisto säädetään siten, että

| 1) | poistoputken pää on noin 13 mm vedenpinnan yläpuolella ylösalaisin käännetyn, asteikolla varustetun sylinterin sisällä ja |
| --- | --- |

1)

poistoputken pää on noin 13 mm vedenpinnan yläpuolella ylösalaisin käännetyn, asteikolla varustetun sylinterin sisällä ja

| 2) | vedenpinta asteikolla varustetun sylinterin sisä- ja ulkopuolella on samalla tasolla. Kun nämä säädöt on tehty, asteikolla varustetun sylinterin sisällä olevan veden korkeus kirjataan. Venttiilin ollessa suljettuna (niin kuin sen normaalikäytön aikana oletetaan olevan) sen tuloaukkoon johdetaan määritellyssä testipaineessa olevaa ilmaa tai typpeä vähintään 2 minuutin testijakson ajan. Tänä aikana asteikolla varustetun sylinterin pystyasentoa on tarvittaessa säädettävä niin, että kaasupullon sisä- ja ulkopuolella oleva vesi pysyy samalla tasolla. |
| --- | --- |

2)

vedenpinta asteikolla varustetun sylinterin sisä- ja ulkopuolella on samalla tasolla. Kun nämä säädöt on tehty, asteikolla varustetun sylinterin sisällä olevan veden korkeus kirjataan. Venttiilin ollessa suljettuna (niin kuin sen normaalikäytön aikana oletetaan olevan) sen tuloaukkoon johdetaan määritellyssä testipaineessa olevaa ilmaa tai typpeä vähintään 2 minuutin testijakson ajan. Tänä aikana asteikolla varustetun sylinterin pystyasentoa on tarvittaessa säädettävä niin, että kaasupullon sisä- ja ulkopuolella oleva vesi pysyy samalla tasolla.

Tämän testijakson päätteeksi, kun asteikolla varustetun sylinterin sisä- ja ulkopuolella oleva vesi on samalla tasolla, asteikolla varustetun kaasupullon sisällä olevan veden korkeus on jälleen kirjattava. Vuodon määrä lasketaan asteikolla varustetun sylinterin sisällä tapahtuneesta tilavuuden muutoksesta seuraavan laskukaavan avulla:

Formula

jossa:

| V1 | = | vuodon määrä, kuutiosenttimetreinä ilmaa tai typpeä tunnissa, |
| --- | --- | --- |
| Vt | = | tilavuuden kasvu asteikolla varustetun sylinterin sisällä testin aikana, |
| t | = | testiin kulunut aika minuutteina, |
| P | = | ilmanpaine testin aikana (kPa), |
| T | = | ympäristön lämpötila testin aikana (K). |

V1

=

vuodon määrä, kuutiosenttimetreinä ilmaa tai typpeä tunnissa,

Vt

=

tilavuuden kasvu asteikolla varustetun sylinterin sisällä testin aikana,

t

=

testiin kulunut aika minuutteina,

P

=

ilmanpaine testin aikana (kPa),

T

=

ympäristön lämpötila testin aikana (K).

8.1.3.   Edellä kuvatun menetelmän sijasta vuoto voidaan mitata virtausmittarilla, joka on asennettu testattavan venttiilin tuloaukon puolelle. Virtausmittarin on oltava riittävän tarkka, jotta sillä voidaan mitata testissä käytetyn nesteen suurimmat sallitut vuodon virtausmäärät.

8.2.   Suljettuna olevan sulkuventtiilin istukka ei saa vuotaa aerostaattisessa paineessa, jonka suuruus on 0–3 000 kPa.

8.3.   Joustavalla istukalla varustettu, suljettuna oleva vastaventtiili ei saa vuotaa aerostaattisessa paineessa, jonka suuruus on 50–3 000 kPa.

8.4.   Metallipäällysteisellä istukalla varustettu, suljettuna oleva vastaventtiili ei saa vuotaa enemmän kuin 0,50 dm3/h, kun tulopaine on enintään 5.3 kohdan taulukossa 3 vahvistetun testipaineen suuruinen.

8.5.   Täyttöyksikön kokoonpanossa käytettävän ylemmän, suljettuna olevan vastaventtiilin istukka ei saa vuotaa aerostaattisessa paineessa, jonka suuruus on 50–3 000 kPa.

8.6.   Suljettuna olevan huoltoliitännän istukka ei saa vuotaa aerostaattisessa paineessa, jonka suuruus on 0–3 000 kPa.

8.7.   Kaasuputken paineenrajoitusventtiilissä ei saa esiintyä sisäistä vuotoa 3 000 kPa:n paineeseen saakka.

8.8.   Paineenrajoitusventtiilissä (purkausventtiilissä) ei saa esiintyä sisäistä vuotoa 2 600 kPa:n paineeseen saakka.

9.   Käyttökestävyystesti

9.1.   Täyttöyksikön tai huoltoventtiilin on täytettävä siihen sovellettavat 5 ja 8 kohdan tiiviystestivaatimukset sen jälkeen, kun se on käynyt läpi liitteissä mainitun määrän avaamisesta ja sulkemisesta koostuvia testijaksoja.

9.2.   Sulkuventtiili on testattava venttiilin poistoaukon ollessa suljettuna. Venttiilin runko täytetään n-heksaanilla, ja venttiilin tuloaukko paineistetaan 3 000 kPa:n paineeseen.

9.3.   Käyttökestävyystesti on suoritettava nopeudella, joka on enintään 10 kertaa minuutissa. Sulkuventtiilin sulkemisvääntömomentin on vastattava käsipyörän, ruuviavaimen tai muun välineen, jolla venttiiliä käytetään, kokoa.

9.4.   Välittömästi käyttökestävyystestin jälkeen on suoritettava ulkoinen tiiviystesti ja istukan tiiviystesti, sellaisina kuin ne on kuvattu 5 kohdassa (ulkoinen tiiviystesti) ja 8 kohdassa (istukan tiiviystesti).

80 prosentin sulkuventtiilin käyttökestävyystesti

9.5.1.   80 prosentin sulkuventtiilin on kestettävä 6 000 täydellistä täyttöjaksoa enimmäistäyttömäärään.

10.   Toimintatestit

Kaasuputken paineenrajoitusventtiilin toimintatesti

10.1.1.   Paineenrajoitusventtiilien purkaus- ja sulkupainetesteissä on käytettävä kolmea näytettä kunkin koon, rakenteen ja asetuksen osalta. Samaa kolmen venttiilin sarjaa on käytettävä virtauskapasiteettitesteissä seuraavissa kohdissa esitettyjen muiden havaintojen tekemiseksi.

Kaikista kolmesta testiventtiilistä on tehtävä vähintään kaksi peräkkäistä purkaus- ja sulkupainehavaintoa 10.1.2 ja 10.1.4 kohdassa tarkoitetuissa testeissä nro 1 ja 3.

Paineenrajoitusventtiilien purkaus- ja sulkupaine – testi nro 1

10.1.2.1.   Ennen virtauskapasiteettitestin suorittamista kutakin kokoa, rakennetta ja asetusta edustavan paineenrajoitusventtiilin kolmen näytteen purkauspaine saa olla enintään ±3 prosenttia paineiden keskiarvoa suurempi, mutta kunkin kolmen venttiilin purkauspaineen on oltava vähintään 95 prosenttia ja enintään 105 prosenttia venttiiliin merkitystä asetuspaineesta.

10.1.2.2.   Ennen virtauskapasiteettitestin suorittamista paineenrajoitusventtiilin sulkupaineen on oltava vähintään 50 prosenttia alun perin havaitusta purkauspaineesta.

10.1.2.3.   Paineenrajoituslaite on kytkettävä ilmanlähteeseen tai muuhun aerostaattiseen lähteeseen, jota pystytään pitämään vaikuttavassa paineessa, joka on vähintään 500 kPa testattavaan venttiiliin merkittyä asetuspainetta suurempi. Painelähteen syöttöputkeen on asennettava positiivinen (+) sulkuventtiili ja painemittari, jonka painealue on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine. Painemittari on asennettava putkeen testattavan venttiilin ja positiivisen (+) sulkuventtiilin väliin. Purkaus- ja sulkupaineesta tehdään havaintoja vesilukon, jonka syvyys on enintään 100 mm, läpi.

10.1.2.4.   Venttiilin purkauspaineen kirjaamisen jälkeen painetta on lisättävä riittävästi purkauspaineen yli, jotta varmistetaan venttiilin nouseminen istukastaan. Sulkuventtiili suljetaan tämän jälkeen tiukasti, ja vesilukkoa ja painemittaria tarkkaillaan huolellisesti. Paine, jossa kuplia ei enää nouse vesilukon läpi, kirjataan venttiilin sulkupaineeksi.

Paineenrajoitusventtiilien virtauskapasiteetti – testi nro 2

10.1.3.1.   Kutakin kokoa, rakennetta ja asetusta edustavan paineenrajoitusventtiilin kolmen näytteen virtauskapasiteetin on oltava ± 10 prosenttia korkeimmasta havaitusta kapasiteetista.

10.1.3.2.   Venttiilien virtauskapasiteettitestien aikana ei saa esiintyä tärinää tai muita merkkejä epätavanomaisesta toiminnasta.

10.1.3.3.   Kunkin venttiilin loppupaineen on oltava vähintään 65 prosenttia alun perin kirjatusta purkauspaineesta.

10.1.3.4.   Paineenrajoitusventtiilin virtauskapasiteettitesti on suoritettava virtauspaineessa, joka on 120 prosenttia enimmäisasetuspaineesta.

10.1.3.5.   Paineenrajoitusventtiilin virtauskapasiteettitesti on suoritettava käyttämällä asianmukaisesti suunniteltua ja kalibroitua, laippatyyppistä aukkovirtausmittaria, joka on yhdistetty ilmanlähteeseen, jonka kapasiteetti ja paine ovat riittävät. Tässä kuvatusta poikkeavaa virtausmittaria ja muuta aerostaattista virtausväliainetta kuin ilmaa voidaan käyttää, jos lopputulokset ovat samat.

10.1.3.6.   Virtausmittari on varustettava riittävän pitkillä putkilla ennen aukkoa ja sen jälkeen tai muilla varusteilla, esimerkiksi virrantasausläpillä, jotta putkissa ja aukossa käytettyjen halkaisijoiden suhteesta ei aiheudu häiriöitä aukon kohdalla.

Laipat, joiden väliin aukkolevy on sijoitettu ja kiristetty, on varustettava manometriin yhdistetyillä paineen ulosottojohdoilla. Tämä laite ilmoittaa paine-eron aukkolevyn leveydeltä, ja lukemaa käytetään virtausta laskettaessa. Kalibroitu painemittari on asennettava siihen osaan mittariputkesta, joka on virtauksen suuntaan aukkolevystä. Mittari ilmoittaa virtauspaineen ja lukemaa käytetään myös virtausta laskettaessa.

10.1.3.7.   Lämpötilan osoittava laite on yhdistettävä mittariputkeen virtauksen suuntaan aukkolevystä, jotta se ilmoittaa varoventtiiliin virtaavan ilman lämpötilan. Kyseisen laitteen lukema on otettava huomioon laskelmassa ilmavirran lämpötilan korjaamiseksi 15 °C:n peruslämpötilaan. Käytettävissä on oltava vallitsevan ilmanpaineen osoittava barometri.

Barometrin lukema on lisättävä painemittarin osoittamaan ilmavirran paineeseen. Tämä absoluuttinen paine on samalla tavoin otettava huomioon virtauslaskelmassa. Virtausmittariin tulevaa ilmanpainetta on ohjattava sopivalla venttiilillä, joka on asennettu ilman syöttöputkeen ennen virtausmittaria. Testattava paineenrajoitusventtiili on yhdistettävä virtausmittarin purkauspäähän.

10.1.3.8.   Kun kaikki valmistelut virtauskapasiteettitestejä varten on tehty, ilmansyöttölinjan venttiili on avattava hitaasti ja testattavaan venttiiliin tuleva paine on nostettava asianmukaiseen virtauspaineeseen. Paine, jossa venttiili tämän vaiheen aikana ponnahtaa auki, kirjataan avautumispaineeksi.

10.1.3.9.   Ennalta määrätty virtauspaine on pidettävä vakiona lyhyen ajan, kunnes laitteiden lukemat ovat vakiintuneet. Virtauspainemittarin, paine-eromanometrin ja virtaavan ilman lämpötila-anturin lukemat on kirjattava samanaikaisesti. Painetta on tämän jälkeen laskettava, kunnes venttiilistä ei enää purkaudu painetta.

Se paine, jossa purkaus loppuu, on kirjattava venttiilin loppupaineeksi.

10.1.3.10.   Testattavan paineenrajoitusventtiilin ilmavirtauskapasiteetti on laskettava kirjattujen tietojen ja virtausmittarin tunnetun aukkokertoimen perusteella seuraavan kaavan avulla:

Formula

jossa:

| Q | = | paineenrajoitusventtiilin virtauskapasiteetti – m3 ilmaa minuutissa 100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa, |
| --- | --- | --- |
| Fb | = | virtausmittarin aukon peruskerroin 100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa, |
| Ft | = | virtaavan ilman lämpötilakerroin kirjatun lämpötilan konvertoimiseksi 15 °C:n peruslämpötilaan, |
| h | = | paine-ero mittarin aukon laajuudelta, kPa, |
| p | = | paineenrajoitusventtiiliin virtaavan ilman paine – absoluuttisena paineena, kPa (kirjattu mittaripaine + kirjattu barometrinen paine), |
| 60 | = | nimittäjä m3/h -yhtälön konvertoimiseksi m3/min -yhtälöksi. |

Q

=

paineenrajoitusventtiilin virtauskapasiteetti – m3 ilmaa minuutissa 100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa,

Fb

=

virtausmittarin aukon peruskerroin 100 kPa:n absoluuttisessa paineessa ja 15 °C:n lämpötilassa,

Ft

=

virtaavan ilman lämpötilakerroin kirjatun lämpötilan konvertoimiseksi 15 °C:n peruslämpötilaan,

h

=

paine-ero mittarin aukon laajuudelta, kPa,

p

=

paineenrajoitusventtiiliin virtaavan ilman paine – absoluuttisena paineena, kPa (kirjattu mittaripaine + kirjattu barometrinen paine),

60

=

nimittäjä m3/h -yhtälön konvertoimiseksi m3/min -yhtälöksi.

10.1.3.11.   Kolmen paineenrajoitusventtiilin keskimääräinen virtauskapasiteetti lähimpään viiteen yksikköön pyöristettynä katsotaan kyseistä kokoa, rakennetta ja asetusta edustavan venttiilin virtauskapasiteetiksi.

Paineenrajoitusventtiilien purkaus- ja sulkupaineen uudelleentarkastus – testi nro 3

10.1.4.1.   Virtauskapasiteettitestien jälkeen paineenrajoitusventtiilin purkauspaineen on oltava vähintään 85 prosenttia alussa todetusta purkauspaineesta ja sulkupaineen vähintään 80 prosenttia alussa todetusta sulkupaineesta, jotka kirjattiin 10.1.2 kohdan testissä nro 1.

10.1.4.2.   Nämä testit on suoritettava noin tunti virtauskapasiteettitestin jälkeen, ja testausmenettelyn on oltava sama kuin 10.1.2 kohdan testissä nro 1.

Ylivirtausventtiilin toimintatesti

10.2.1.   Ylivirtausventtiilin on toimittava kapasiteetilla, joka on korkeintaan 10 prosenttia suurempi ja korkeintaan 20 prosenttia pienempi kuin valmistajan määrittelemä virtauksen nimellinen sulkeutumiskapasiteetti, ja venttiilin on sulkeuduttava automaattisesti, kun jäljempänä kuvattujen toimintatestien aikana venttiilin paine-ero on enintään 100 kPa.

10.2.2.   Testit suoritetaan kunkin venttiilikoon ja -mallin kolmelle näytteelle. Ainoastaan nesteen kanssa käytettäväksi tarkoitettu venttiili on testattava veden kanssa, muussa tapauksessa testit on suoritettava sekä ilman että veden kanssa. Lukuun ottamatta 10.2.3 kohdassa tarkoitettuja venttiileitä, kullekin näytteelle on suoritettava erikseen testit asennettuna pystysuoraan, vaakasuoraan ja ylösalaisin. Ilmalla tehtävät testit on suoritettava siten, että testinäytteiden poistoaukkoon ei ole yhdistetty putkia tai muita rajoittimia.

10.2.3.   Venttiili, joka on tarkoitettu asennettavaksi ainoastaan yhteen asentoon, voidaan testata peklästään kyseisessä asennossa.

10.2.4.   Ilmalla tehtävä testi on suoritettava käyttämällä asianmukaisesti suunniteltua ja kalibroitua, laippatyyppistä aukkovirtausmittaria, joka on yhdistetty ilmanlähteeseen, jonka kapasiteetti ja paine ovat riittävät.

10.2.5.   Testinäyte on yhdistettävä virtausmittarin poistoaukkoon. Vitaussuunnassa testinäytteen etupuolelle on sulkeutumispaineen osoittamiseksi asennettava manometri tai kalibroitu painemittari, joka ilmoittaa lukemat vähintään 3 kPa:n tarkkuudella.

10.2.6.   Testi suoritetaan siten, että virtausmittarin läpi kulkevaa ilmavirtausta lisätään hitaasti kunnes vastaventtiili sulkeutuu. Sulkeutumishetkellä on kirjattava virtausmittarin aukon paine-ero ja mittarin osoittama sulkeutumispaine. Tämän jälkeen lasketaan virtaus sulkeutumishetkellä.

10.2.7.   Muuntyyppisiä virtausmittareita ja muuta kaasua kuin ilmaa voidaan käyttää.

10.2.8.   Vedellä tehtävä testi on suoritettava käyttämällä nestevirtausmittaria (tai vastaavaa), joka on asennettu putkijärjestelmään, jonka paine riittää vaadittavan virtauksen aikaansaamiseksi. Järjestelmässä on oltava tuloaukon pietsometri tai putki, joka on vähintään yhtä putkikokoa testattavaa venttiiliä suurempi, sekä virtausmittarin ja pietsometrin väliin liitetty virranohjausventtiili. Letkua tai hydrostaattista rajoitusventtiiliä taikka molempia voidaan käyttää vähentämään paineiskun vaikutusta, kun ylivirtausventtiili sulkeutuu.

10.2.9.   Testattava näyte on yhdistettävä pietsometrin poistoaukon puoleiseen päähän. Virtaussuunnassa näytteen etupuolelle on sulkeutumispaineen osoittamiseksi yhdistettävä hidastusperiaatteella toimiva manometri tai kalibroitu painemittari, joka ilmoittaa lukemat välillä 0–1 440 kPa. Liitäntä on tehtävä käyttämällä kumiletkua painemittarin ja paineen ulosoton välillä, ja mittarin tuloaukkoon asennetaan venttiili, joka mahdollistaa ilman laskemisen järjestelmästä.

10.2.10.   Ennen testiä virranohjausventtiiliä on jonkin verran avattava samalla, kun painemittarin laskuventtiili on auki, jotta ilma saadaan poistetuksi järjestelmästä. Laskuventtiili on sitten suljettava ja testi suoritettava siten, että virtausta lisätään hitaasti kunnes vastaventtiili sulkeutuu. Testin aikana painemittari on sijoitettava testinäytteen kanssa samalle tasolle. Sulkeutumishetkellä kirjataan ylös virtausnopeus ja sulkeutumispaine. Ylivirtausventtiilin ollessa suljettuna kirjataan vuoto tai ohivirtausmäärä.

10.2.11.   Täyttöyksikön kokoonpanossa käytettävän ylivirtausventtiilin on sulkeuduttava automaattisesti paine-erossa, joka on enintään 138 kPa, kun testit suoritetaan jäljempänä kuvatun mukaisesti.

10.2.12.   Testit suoritetaan kunkin venttiilikoon kolmelle näytteelle. Testit on tehtävä ilmalla, ja kullekin pystysuoraan ja vaakasuoraan kiinnitetylle näytteelle on suoritettava erilliset testit. Testit on suoritettava 10.2.4–10.2.7 kohdan mukaisesti niin, että täyttöyksikön letkuliitin on kytketty testinäytteeseen ja ylempää vastaventtiiliä pidetään auki-asennossa.

Täyttönopeustesti

10.3.1.   Säiliön täyttöastetta rajoittavan laitteen asianmukainen toiminta on testattava täyttönopeuksilla 20, 50 ja 80 l/min tai enimmäisvirtausmäärällä, kun tulopuolen absoluuttinen paine on 700 kPa.

Täyttörajoittimen käyttökestävyystesti

Säiliön täyttöastetta rajoittavan laitteen on kestettävä 6 000 täydellistä täyttöjaksoa, jotka tehdään enimmäistäyttömäärään saakka.

10.4.1.   Soveltamisala

Kaikki säiliön täyttöastetta rajoittavat ja kohon avulla toimivat laitteet sen jälkeen, kun niille on suoritettu testit, jotka osoittavat, että

| — | laite rajoittaa säiliön täyttöasteen enintään 80 prosenttiin säiliön kapasiteetista, |
| --- | --- |

—

laite rajoittaa säiliön täyttöasteen enintään 80 prosenttiin säiliön kapasiteetista,

| — | laite ei salli suljettuna ollessaan säiliön täyttöä nopeudella, joka on suurempi kuin 0,5 litraa minuutissa, |
| --- | --- |

—

laite ei salli suljettuna ollessaan säiliön täyttöä nopeudella, joka on suurempi kuin 0,5 litraa minuutissa,

on suoritettava yksi jäljempänä 10.5.5 tai 10.5.6 kohdassa tarkoitetuista testausmenettelyistä, jotta varmistetaan, että laite on rakennettu kestämään odotettavissa olevia dynaamisia värähtelyjännitteitä ja että laitteen käyttöympäristön värähtely ei aiheuta suorituskyvyn alenemista tai toimintahäiriöitä.

Värähtelytestimenettely

10.5.1.   Varusteet ja asennustekniikat

Testattava kappale on kiinnitettävä värähtelyä tuottaviin laitteisiin kappaleen tavanomaisilla asennusvälineillä joko suoraan värähtelyelementtiin tai välittävään pöytään taikka jäykkään rakenteeseen, joka pystyy saamaan aikaan määritellyt värähtelyolosuhteet. Laitteilla, joilla mitataan ja/tai tallennetaan kiihtyvyys- tai amplituditaso ja taajuus, on pystyttävä tuottamaan tarkkuus, joka on vähintään 10 prosenttia mitatusta arvosta.

10.5.2.   Menettelyn valinta

Tyyppihyväksynnän myöntävän viranomaisen valinnan mukaisesti testit suoritetaan joko 10.5.5 kohdassa kuvattua menettelyä A tai 10.5.6 kohdassa kuvattua menettelyä B noudattaen.

10.5.3.   Yleistä

Seuraavassa esitetyt testit on suoritettava testikappaleen kunkin kolmen ortogonaalisen akselin suuntaisesti.

Menettely A

10.5.4.1.   Resonanssin etsintä

Täytönrajoittimen resonanssitaajuudet on määritettävä vaihtelemalla tuotetun värähtelyn taajuutta hitaasti määritellyn alueen läpi tavallista alemmilla testaustasoilla mutta riittävällä kiihtyvyydellä kappaleen herättämiseksi. Siniresonanssin etsintä voidaan toteuttaa käyttämällä painejaksotestille määriteltyä testaustasoa ja jaksotusaikaa, jos resonanssin etsintäaika sisällytetään 10.5.5.3 kohdassa edellytettyyn painejaksotestiaikaan.

10.5.4.2.   Resonanssin keston testi

Testikappaleeseen kohdistetaan värähtelyä 30 minuutin ajan kunkin akselin suuntaisesti 10.5.5.1 kohdassa määritetyillä suurimmilla resonanssitaajuuksilla. Testaustason on oltava 1,5 g (14,7 m/s2). Jos mille tahansa yhdelle akselille löydetään enemmän kuin neljä merkittävää resonanssitaajuutta, tähän testiin valitaan neljä suurinta resonanssitaajuutta. Jos resonanssitaajuudessa tapahtuu muutos testin aikana, muutoksen esiintymisaika on kirjattava ja taajuutta on säädettävä välittömästi, jotta huippuresonanssiolosuhteet säilyvät. Lopullinen resonanssitaajuus on kirjattava. Kosketustestin kokonaisaika sisällytetään 10.5.5.3 kohdassa edellytettyyn painejaksotestiaikaan.

10.5.4.3.   Sinipainejaksotesti

Testikappaleeseen kohdistetaan sinivärähtelyä kolmen tunnin ajan sen kunkin ortogonaalisen akselin suuntaisesti seuraavien edellytysten mukaisesti:

| — | kiihtyvyystaso on 1,5 g (14,7 m/s2), |
| --- | --- |

—

kiihtyvyystaso on 1,5 g (14,7 m/s2),

| — | taajuusalue on 5–200 Hz, |
| --- | --- |

—

taajuusalue on 5–200 Hz,

| — | pyyhkäisyaika on 12 minuuttia. |
| --- | --- |

—

pyyhkäisyaika on 12 minuuttia.

Kohdistetun värähtelyn taajuus pyyhkäistään määritellyn alueen yli logaritmisesti.

Määritelty pyyhkäisyaika on nousevaan ja laskevaan pyyhkäisyyn kuluva aika.

Menettely B

10.5.5.1.   Testi suoritetaan sinivärähtelevällä testipenkillä vakiokiihtyvyyden ollessa 1,5 g ja taajuuksien vaihdellessa välillä 5–200 Hz. Testin on kestettävä 5 tuntia kunkin 10.5.4 kohdassa tarkoitetun akselin osalta. Taajuuskaista 5–200 Hz on katettava kummassakin suunnassa 15 minuutissa.

10.5.5.2.   Vaihtoehtoisesti silloin, jos testiä ei suoriteta käyttämällä vakiokiihtyvyyspenkkiä, taajuuskaista 5–200 Hz on jaettava edelleen 11:een puolioktaavikaistaan, joista jokaisen kattaa vakioamplitudi siten, että teoreettinen kiihtyvyys on välillä 1–2 g (g = 9,8 m/s2).

Kunkin kaistan värähtelyamplitudit ovat seuraavat:

| Amplitudi (mm) (huippuarvo) | Taajuus (Hz) (kiihtyvyys = 1 g) | Taajuus (Hz) (kiihtyvyys = 2 g) |
| --- | --- | --- |
| 10 | 5 | 7 |
| 5 | 7 | 10 |
| 2,50 | 10 | 14 |
| 1,25 | 14 | 20 |
| 0,60 | 20 | 29 |
| 0,30 | 29 | 41 |
| 0,15 | 41 | 57 |
| 0,08 | 57 | 79 |
| 0,04 | 79 | 111 |
| 0,02 | 111 | 157 |
| 0,01 | 157 | 222 |

Amplitudi (mm) (huippuarvo)

Taajuus (Hz) (kiihtyvyys = 1 g)

Taajuus (Hz) (kiihtyvyys = 2 g)

10

5

7

5

7

10

2,50

10

14

1,25

14

20

0,60

20

29

0,30

29

41

0,15

41

57

0,08

57

79

0,04

79

111

0,02

111

157

0,01

157

222

Kukin kaista on katettava molempiin suuntiin 2 minuutissa; 30 minuuttia kokonaisuudessaan kutakin kaistaa kohti.

10.5.6.   Eritelmät

Sen jälkeen, kun laitteelle on suoritettu yksi edellä kuvatuista värähtelytesteistä, laitteessa ei saa esiintyä mekaanisia vikoja, ja laitteen katsotaan täyttävän värähtelytestivaatimukset ainoastaan, jos sille ominaisten muuttujien

| — | täyttöaste katkaisukohdassa ja |
| --- | --- |

—

täyttöaste katkaisukohdassa ja

| — | sallittu täyttönopeus katkaisukohdassa |
| --- | --- |

—

sallittu täyttönopeus katkaisukohdassa

arvot eivät ylitä määritettyjä raja-arvoja ja ylittävät enintään 10 prosentilla värähtelytestiä ennen mitatut arvot.

11.   Synteettisten materiaalien ja nestekaasun yhteensopivuustestit

11.1.   Nestemäisen nestekaasun kanssa kosketuksissa olevassa synteettisessä osassa ei saa ilmetä liiallista tilavuuden muutosta tai painohäviötä.

N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (ISO 1817 -standardin mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

11.2.   Vaatimukset:

| — | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

—

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa tapahtuneen ja 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

12.   Korroosionkestävyys

Nestekaasua sisältävän metalliosan on täytettävä 4, 5, 6 ja 7 kohdassa mainittujen tiiviystestien ja 144 tunnin mittaisen, ISO 9227 -standardin mukaisen ja suljetuin liitännöin suoritetun suolasumutestin vaatimukset.

Vaihtoehtoisesti voidaan suorittaa seuraava testi:

Nestekaasua sisältävän metalliosan on täytettävä 4, 5, 6 ja 7 kohdassa mainittujen tiiviystestien ja standardin IEC 68–2–52 Kb: Salt Spray Fog Test mukaisen suolasumutestin vaatimukset.

Testausmenettely:

Osa puhdistetaan valmistajan ohjeiden mukaisesti ennen testiä. Kaikki liitokset suljetaan. Osa ei saa olla käytössä testin aikana.

Sitten osaan ruiskutetaan 2 tunnin ajan suolaliuosta, jossa on 5 prosenttia NaCl:a (painoprosenttia), jossa on vieraita aineita enintään 0,3 prosenttia, ja 95 prosenttia tislattua tai demineralisoitua vettä ja jonka lämpötila on 20 °C. Ruiskutuksen jälkeen osa varastoidaan 40 °C:n lämpötilaan ja 90–95 prosentin suhteelliseen kosteuteen 168 tunnin ajaksi. Tämä testijakso toistetaan 4 kertaa.

Testin jälkeen osa puhdistetaan, ja sen annetaan kuivua tunnin ajan 55 °C:n lämpötilassa. Tämän jälkeen osaa vakautetaan perusolosuhteisiin 4 tunnin ajan ennen kuin sille voidaan tehdä lisätestejä.

12.2.   Nestekaasua sisältävän kupari- tai messinkiosan on täytettävä 4, 5, 6 ja 7 kohdassa mainittujen tiiviystestien vaatimukset sen jälkeen, kun osaa on pidetty 24 tunnin ajan ammoniakissa standardin ISO 6957 mukaisesti kaikki liitännät suljettuina.

13.   Kuumailmankestävyys

Tämä testi on suoritettava ISO 188 -standardin mukaisesti. Koekappale altistetaan 168 tunnin ajaksi ilmalle, jonka lämpötila on sama kuin enimmäiskäyttölämpötila.

Vetolujuuden muutos saa olla enintään +25 prosenttia.

Murtovenymän muutos ei saa ylittää seuraavia arvoja:

suurin sallittu kasvu: 10 prosenttia

suurin sallittu vähennys: 30 prosenttia.

14.   Otsonivanheneminen

14.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

Testikappale, joka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 72 tunnin ajaksi ilmalle, jonka lämpötila on 40 °C ja otsonipitoisuus on 50 osaa/sata miljoonaa.

14.2.   Koekappaleeseen ei saa tulla säröjä.

15.   Viruminen

Nestemäistä nestekaasua sisältävän muun kuin metalliosan on täytettävä 5, 6 ja 7 kohdassa mainittujen tiiviystestien vaatimukset sen jälkeen, kun osaan on kohdistettu hydraulinen paine, joka on 2,25 kertaa enimmäiskäyttöpaine, 120 °C:n lämpötilassa vähintään 96 tunnin ajan. Testin väliaineena voidaan käyttää vettä tai muuta soveltuvaa hydraulista nestettä.

16.   Lämpötilanvaihtelutesti

Nestemäistä nestekaasua sisältävän muun kuin metalliosan on täytettävä 5, 6 ja 7 kohdassa mainittujen tiiviystestien vaatimukset sen jälkeen, kun sitä on 96 tunnin ajan pidetty enimmäiskäyttöpaineessa ja lämpötilassa, joka vaihtelee jaksoittain vähimmäiskäyttölämpötilasta enimmäiskäyttölämpötilaan; lämpötilajakson pituus on 120 minuuttia.

17.   Muiden kuin metalliosien yhteensopivuus lämmönvaihtonesteiden kanssa

17.1.   Testattavat näytteet upotetaan lämmönvaihtoväliaineeseen 168 tunnin ajaksi lämpötilassa 90 °C, minkä jälkeen niitä kuivataan 48 tunnin ajan 40 °C:n lämpötilassa. Testissä käytettävän lämmönvaihtoväliaineliuoksen koostumus on 50 prosenttia vettä ja 50 prosenttia etyleeniglykolia.

17.2.   Testi katsotaan hyväksytyksi, jos tilavuuden muutos on alle 20 prosenttia, massan muutos alle 5 prosenttia, vetolujuuden muutos pienempi kuin –25 prosenttia ja murtovenymän muutos on välillä –30 prosenttia ja +10 prosenttia.

---

LIITE 16

NESTEKAASUA (LPG) KÄYTTÄVIEN M2- JA M3-LUOKAN AJONEUVOJEN MERKINTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

Image

Merkin on oltava säänkestävä tarra.

Tarran mittojen ja värien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

| Värit: |
| --- |
| | Tausta: | vihreä |
| Reunus: | valkoinen tai heijastava valkoinen |
| Kirjaimet: | valkoinen tai heijastava valkoinen |
| Mitat |
| | Reunuksen leveys: | 4–6 mm |
| Merkkien korkeus: | ≥ 25 mm |
| Merkkien paksuus: | ≥ 4 mm |
| Tarran leveys: | 110–150 mm |
| Tarran korkeus: | 80–110 mm |

Värit:

Tausta:

vihreä

Reunus:

valkoinen tai heijastava valkoinen

Kirjaimet:

valkoinen tai heijastava valkoinen

Mitat

Reunuksen leveys:

4–6 mm

Merkkien korkeus:

≥ 25 mm

Merkkien paksuus:

≥ 4 mm

Tarran leveys:

110–150 mm

Tarran korkeus:

80–110 mm

Kirjainten ”LPG” on oltava tarran keskellä.

---

LIITE 17

HUOLTOLIITÄNNÄN MERKINTÄÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET

Image

Merkin on oltava säänkestävä tarra.

Tarran mittojen ja värien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

| Värit: |
| --- |
| | Tausta: | punainen |
| Kirjaimet: | valkoinen tai heijastava valkoinen |
| Mitat |
| | Merkkien korkeus: | ≥ 5 mm |
| Merkkien paksuus: | ≥ 1 mm |
| Tarran leveys: | 70–90 mm |
| Tarran korkeus: | 20–30 mm |

Värit:

Tausta:

punainen

Kirjaimet:

valkoinen tai heijastava valkoinen

Mitat

Merkkien korkeus:

≥ 5 mm

Merkkien paksuus:

≥ 1 mm

Tarran leveys:

70–90 mm

Tarran korkeus:

20–30 mm

Tarran keskellä on oltava teksti ”AINOASTAAN HUOLTOTARKOITUKSIIN”.

---

| 14.3.2008 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 72/113 |
| --- | --- | --- | --- |

14.3.2008

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 72/113

---

Vain alkuperäiset UN/ECE:n tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava UNECE:n asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 110 – Yhdenmukaiset määräykset, jotka koskevat seuraavien hyväksyntää:

| I. | paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosat; |
| --- | --- |

I.

| II. | tyyppihyväksytyillä erityisosilla varustetut, paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävät ajoneuvot |
| --- | --- |

II.

Lisäys 109: Sääntö nro 110

täydennyksen nro 6 säännön alkuperäiseen versioon – Voimaantulopäivä: 18. kesäkuuta 2007

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

| 1. | Soveltamisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Osien määritelmät ja luokittelu |
| --- | --- |

2.

I OSA

| 3. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

3.

| 4. | Merkinnät |
| --- | --- |

4.

| 5. | Hyväksyntä |
| --- | --- |

5.

| 6. | CNG-osia koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

6.

| 7. | CNG-osatyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen |
| --- | --- |

7.

| 8. | (puuttuu) |
| --- | --- |

8.

| 9. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tuotannon sääntöjenvastaisuudesta aiheutuvat seuraamukset |
| --- | --- |

10.

| 11. | (puuttuu) |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tuotannon lopullinen keskeyttäminen |
| --- | --- |

12.

| 13. | Hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

13.

II OSA

| 14. | Määritelmät |
| --- | --- |

14.

| 15. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

15.

| 16. | Hyväksyntä |
| --- | --- |

16.

| 17. | Paineistetun maakaasun käyttämiseksi ajoneuvon moottorin polttoaineena tarvittavien erityisosien asentamista koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

17.

| 18. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

18.

| 19. | Tuotannon sääntöjenvastaisuudesta aiheutuvat seuraamukset |
| --- | --- |

19.

| 20. | Ajoneuvotyypin muutokset ja hyväksynnän laajentaminen |
| --- | --- |

20.

| 21. | Tuotannon lopullinen keskeyttäminen |
| --- | --- |

21.

| 22. | Hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

22.

LIITTEET

| Liite 1A | CNG-osan olennaiset ominaisuudet |
| --- | --- |

Liite 1A

| Liite 1B | Ajoneuvon, moottorin ja CNG-järjestelmän olennaiset ominaisuudet |
| --- | --- |

Liite 1B

| Liite 2A | CNG-osan tyyppihyväksyntämerkin sijoittelu |
| --- | --- |

Liite 2A

| Liite 2B | Tiedonanto CNG-osatyypin hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta tai tuotannon lopettamisesta säännön nro 110 nojalla |
| --- | --- |

Liite 2B

| Lisäys — | Lisätietoja CNG-osatyyppien tyyppihyväksynnästä säännön nro 110 nojalla |
| --- | --- |

Lisäys —

| Liite 2C | Hyväksyntämerkkien sijoittelu |
| --- | --- |

Liite 2C

| Liite 2D | Tiedonanto ajoneuvotyypin hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopettamisesta CNG-järjestelmän asennuksen osalta säännön nro 110 nojalla |
| --- | --- |

Liite 2D

| Liite 3 | Kaasupullot – Polttoaineena käytettävän maakaasun säilyttämiseen ajoneuvossa tarkoitettu suurpainepullo |
| --- | --- |

Liite 3

| Lisäys A — | Testimenetelmät |
| --- | --- |

Lisäys A —

| Lisäys B — | (puuttuu) |
| --- | --- |

Lisäys B —

| Lisäys C — | (puuttuu) |
| --- | --- |

Lisäys C —

| Lisäys D — | Selvityslomakkeet |
| --- | --- |

Lisäys D —

| Lisäys E — | Jännityssuhteiden tarkistaminen venymäantureilla |
| --- | --- |

Lisäys E —

| Lisäys F — | Murtumankestävyyden testausmenetelmät |
| --- | --- |

Lisäys F —

| Lisäys G — | Kaasupullojen käsittelyä, käyttöä ja tarkistamista käsittelevät säiliön valmistajan ohjeet |
| --- | --- |

Lisäys G —

| Lisäys H — | Ympäristötesti |
| --- | --- |

Lisäys H —

| Liite 4A | Automaattiventtiilin, vastaventtiilin, paineenrajoitusventtiilin, paineenrajoituslaitteen ja virtausta säätelevän venttiiliin hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4A

| Liite 4B | Taipuisien polttoaineputkien tai -letkujen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4B

| Liite 4C | CNG-suodattimen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4C

| Liite 4D | Paineensäätimen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4D

| Liite 4E | Paine- ja lämpötila-anturin hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4E

| Liite 4F | Täyttöaukon suukappaleen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4F

| Liite 4G | Kaasuvirtauksen säätimen ja kaasun-/ilmansekoittimien tai kaasusuuttimen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4G

| Liite 4H | Elektronisen ohjauslaitteen hyväksyntää koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 4H

| Liite 5 | Testimenettelyt |
| --- | --- |

Liite 5

| Liite 5A | Ylipainetesti (lujuustesti) |
| --- | --- |

Liite 5A

| Liite 5B | Ulkoisen vuodon testaus |
| --- | --- |

Liite 5B

| Liite 5C | Sisäisen vuodon testaus |
| --- | --- |

Liite 5C

| Liite 5D | Yhteensopivuus CNG:n kanssa |
| --- | --- |

Liite 5D

| Liite 5E | Korroosionkestävyyskoe |
| --- | --- |

Liite 5E

| Liite 5F | Kuumailmankestävyys |
| --- | --- |

Liite 5F

| Liite 5G | Otsonivanheneminen |
| --- | --- |

Liite 5G

| Liite 5H | Lämpötilanvaihtelukoe |
| --- | --- |

Liite 5H

| Liite 5I | Vain kaasupulloja koskeva paineenvaihtelukoe (ks. liite 3) |
| --- | --- |

Liite 5I

| Liite 5J | (puuttuu) |
| --- | --- |

Liite 5J

| Liite 5K | (puuttuu) |
| --- | --- |

Liite 5K

| Liite 5L | Kestävyyskoe (jatkuva käyttö) |
| --- | --- |

Liite 5L

| Liite 5M | Vain kaasupulloja koskeva murtumis-/tuhoamiskoe (ks. liite 3) |
| --- | --- |

Liite 5M

| Liite 5N | Tärinänkestävyyskoe |
| --- | --- |

Liite 5N

| Liite 5O | Käyttölämpötilat |
| --- | --- |

Liite 5O

| Liite 6 | Julkisen liikenteen ajoneuvoihin kiinnitettävää CNG-merkkiä koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Liite 6

1.   SOVELTAMISALA

Tätä sääntöä sovelletaan:

| I osa | : | paineistettua maakaasua polttoaineena käyttävien, luokkaan M ja N (1) kuuluvien ajoneuvojen erityisosiin |
| --- | --- | --- |

I osa

:

paineistettua maakaasua polttoaineena käyttävien, luokkaan M ja N (1) kuuluvien ajoneuvojen erityisosiin

| II osa | : | tyyppihyväksytyillä erityisosilla varustettuihin, paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttäviin, luokkiin M ja N (1) kuuluviin ajoneuvoihin. |
| --- | --- | --- |

II osa

:

tyyppihyväksytyillä erityisosilla varustettuihin, paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttäviin, luokkiin M ja N (1) kuuluviin ajoneuvoihin.

2.   OSIEN MÄÄRITELMÄT JA LUOKITTELU

Ajoneuvoissa käytettävät CNG-osat luokitellaan kuvion 1–1 mukaisesti käyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

| Luokka 0 | Suurpaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 3 MPa ja enintään 26 MPa |
| --- | --- |
| Luokka 1 | Keskipaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 450 kPa ja enintään 3 000 kPa (3 MPa) |
| Luokka 2 | Pienpaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 20 kPa ja enintään 450 kPa |
| Luokka 3 | Varoventtiilien ja varoventtiilein suojattujen osien kaltaiset keskipaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 450 kPa ja enintään 3 000 kPa (3 MPa) |
| Luokka 4 | Osat, jotka ovat kosketuksissa kaasuun, jonka paine on alle 20 kPa. |

Luokka 0

Suurpaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 3 MPa ja enintään 26 MPa

Luokka 1

Keskipaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 450 kPa ja enintään 3 000 kPa (3 MPa)

Luokka 2

Pienpaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 20 kPa ja enintään 450 kPa

Luokka 3

Varoventtiilien ja varoventtiilein suojattujen osien kaltaiset keskipaineosat, mukaan luettuina putket ja liitokset, joiden sisältämän CNG:n paine on yli 450 kPa ja enintään 3 000 kPa (3 MPa)

Luokka 4

Osat, jotka ovat kosketuksissa kaasuun, jonka paine on alle 20 kPa.

Kone-elin voi käsittää useita osia, joista kukin on luokiteltu omaan luokkaansa enimmäiskäyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

”Paineella” tarkoitetaan suhteellista painetta ilmanpaineeseen nähden, ellei toisin ole mainittu.

2.1.1.   ”Toimintapaineella” tarkoitetaan vakiintunutta painetta kaasun tasaisessa 15 °C:n lämpötilassa.

2.1.2.   ”Testipaineella” tarkoitetaan painetta, joka osaan kohdistetaan hyväksyntätestauksen aikana.

2.1.3.   ”Käyttöpaineella” tarkoitetaan enimmäispainetta, joka osaan on tarkoitus kohdistaa ja jonka perusteella määritellään sen lujuus.

2.1.4.   ”Käyttölämpötiloilla” tarkoitetaan liitteessä 5O esitettyjen lämpötilan ääriarvojen vaihteluväliä, jossa erityisosa toimii turvallisesti ja moitteettomasti ja jota varten se on suunniteltu ja hyväksytty.

”Erityisosalla” tarkoitetaan seuraavia osia:

| a) | säiliö (tai kaasupullo), |
| --- | --- |

a)

säiliö (tai kaasupullo),

| b) | kaasupulloon asennetut lisävarusteet, |
| --- | --- |

b)

kaasupulloon asennetut lisävarusteet,

| c) | paineensäädin, |
| --- | --- |

c)

paineensäädin,

| d) | automaattiventtiili, |
| --- | --- |

d)

automaattiventtiili,

| e) | käsikäyttöinen venttiili, |
| --- | --- |

e)

käsikäyttöinen venttiili,

| f) | kaasun syöttölaite, |
| --- | --- |

f)

kaasun syöttölaite,

| g) | kaasuvirtauksen säädin, |
| --- | --- |

g)

kaasuvirtauksen säädin,

| h) | taipuisa polttoaineputki, |
| --- | --- |

h)

taipuisa polttoaineputki,

| i) | jäykkä polttoaineputki, |
| --- | --- |

i)

jäykkä polttoaineputki,

| j) | täyttöaukon suukappale tai täyttölaite, |
| --- | --- |

j)

täyttöaukon suukappale tai täyttölaite,

| k) | vastaventtiili, |
| --- | --- |

k)

vastaventtiili,

| l) | paineenrajoitusventtiili (paineventtiili), |
| --- | --- |

l)

paineenrajoitusventtiili (paineventtiili),

| m) | paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu), |
| --- | --- |

m)

paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu),

| n) | suodatin, |
| --- | --- |

n)

suodatin,

| o) | paine- tai lämpötila-anturi/paineen- tai lämpötilanilmaisin, |
| --- | --- |

o)

paine- tai lämpötila-anturi/paineen- tai lämpötilanilmaisin,

| p) | virtausta säätelevä venttiili, |
| --- | --- |

p)

virtausta säätelevä venttiili,

| q) | huoltoventtiili, |
| --- | --- |

q)

huoltoventtiili,

| r) | elektroninen ohjauslaite, |
| --- | --- |

r)

elektroninen ohjauslaite,

| s) | kaasutiivis kotelo, |
| --- | --- |

s)

kaasutiivis kotelo,

| t) | liitos, |
| --- | --- |

t)

liitos,

| u) | tuuletusletku. |
| --- | --- |

u)

tuuletusletku.

Monet edellä mainituista osista voidaan yhdistää tai liittää toisiinsa ”monitoimiosaksi”.

Kuvio 1–1

Vuokaavio CNG-osien luokittelusta

Image

Kuvio. 1–2

Yksittäisiin osaluokkiin sovellettavat testit (kaasupulloja lukuun ottamatta)

| Toimintatesti | Ylipainetesti | Vuotokoe (ulkoinen) | Vuotokoe (sisäinen) | Kestävyys jatkuvassa käytössä | Korroosion-kestävyys | Otsonivanheneminen | Yhteensopivuus CNG:n kanssa | Tärinänkestävyys | Kuumailmankestävyys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| | Liite 5A | Liite 5B | Liite 5C | Liite 5L | Liite 5E | Liite 5G | Liite 5D | Liite 5N | Liite 5F |
| Luokka 0 | X | X | A | A | X | X | X | X | X |
| Luokka 1 | X | X | A | A | X | X | X | X | X |
| Luokka 2 | X | X | A | A | X | A | X | X | A |
| Luokka 3 | X | X | A | A | X | X | X | X | X |
| Luokka 4 | O | O | O | O | X | A | X | O | A |
| X | = | sovelletaan |
| O | = | ei sovelleta |
| A | = | tarvittaessa |

Toimintatesti

Ylipainetesti

Vuotokoe (ulkoinen)

Vuotokoe (sisäinen)

Kestävyys jatkuvassa käytössä

Korroosion-kestävyys

Otsonivanheneminen

Yhteensopivuus CNG:n kanssa

Tärinänkestävyys

Kuumailmankestävyys

Liite 5A

Liite 5B

Liite 5C

Liite 5L

Liite 5E

Liite 5G

Liite 5D

Liite 5N

Liite 5F

Luokka 0

X

X

A

A

X

X

X

X

X

Luokka 1

X

X

A

A

X

X

X

X

X

Luokka 2

X

X

A

A

X

A

X

X

A

Luokka 3

X

X

A

A

X

X

X

X

X

Luokka 4

O

O

O

O

X

A

X

O

A

X

=

sovelletaan

O

=

ei sovelleta

A

=

tarvittaessa

”Säiliöllä” (tai kaasupullolla) tarkoitetaan mitä tahansa paineistetun maakaasun säilyttämiseen käytettävää astiaa.

2.3.1.   Säiliöt jaetaan seuraaviin ryhmiin:

| CNG-1 | : | metalli, |
| --- | --- | --- |
| CNG-2 | : | metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty) |
| CNG-3 | : | metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty) |
| CNG-4 | : | hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia). |

CNG-1

:

metalli,

CNG-2

:

metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty)

CNG-3

:

metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty)

CNG-4

:

hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia).

2.4.   ”Säiliötyypillä” tarkoitetaan säiliöitä, jotka eivät poikkea toisistaan liitteessä 3 esitettyjen mittojen ja materiaalien osalta.

”Säiliöön asennetuilla lisävarusteilla” tarkoitetaan seuraavia joko erillisiä tai yhdistettyjä osia (mutta ei pelkästään niitä), kun ne on asennettu säiliöön:

2.5.1.   käsikäyttöinen venttiili,

2.5.2.   paine-anturi/paineenilmaisin,

2.5.3.   paineenrajoitusventtiili (paineventtiili),

2.5.4.   paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu),

2.5.5.   automaattinen kaasupullonventtiili,

2.5.6.   virtausta säätelevä venttiili,

2.5.7.   kaasutiivis kotelo.

2.6.   ”Venttiilillä” tarkoitetaan laitetta, jonka avulla nesteen virtausta voi säädellä.

2.7.   ”Automaattiventtiilillä” tarkoitetaan venttiiliä, joka ei ole käsikäyttöinen.

2.8.   ”Automaattisella kaasupullonventtiilillä” tarkoitetaan automaattiventtiiliä, joka on asennettu kiinteästi kaasupulloon ja joka säätelee kaasun virtausta polttoainejärjestelmään. Automaattista kaasupullonventtiiliä kutsutaan myös kauko-ohjattavaksi huoltoventtiiliksi.

2.9.   ”Vastaventtiilillä” tarkoitetaan automaattiventtiiliä, jonka kautta kaasu voi virrata vain toiseen suuntaan.

2.10.   ”Virtausta säätelevällä venttiilillä” (liiallista virtausta rajoittava laite) tarkoitetaan laitetta, joka automaattisesti katkaisee kaasuvirtauksen tai pienentää sitä, kun virta ylittää määritetyn laskenta-arvon.

2.11.   ”Käsikäyttöisellä venttiilillä” tarkoitetaan kaasupulloon kiinteästi asennettua käsikäyttöistä venttiiliä.

2.12.   ”Paineenrajoitusventtiilillä (paineventtiilillä)” tarkoitetaan laitetta, joka estää ennalta määritetyn vastasuuntapaineen ylittymisen.

2.13.   ”Huoltoventtiilillä” tarkoitetaan eristysventtiiliä, joka on suljettu vain ajoneuvon huollon aikana.

2.14.   ”Suodattimella” tarkoitetaan suojakangasta, joka poistaa kaasuvirrasta vieraat esineet.

2.15.   ”Liitoksella” tarkoitetaan putkissa tai letkuissa käytettävää liitintä.

Polttoaineputket

2.16.1.   ”Taipuisilla polttoaineputkilla” tarkoitetaan taipuisia putkia tai letkuja, joissa maakaasu virtaa.

2.16.2.   ”Jäykillä polttoaineputkilla” tarkoitetaan putkia, joiden ei ole normaalissa käytössä tarkoitus taipua ja joissa maakaasu virtaa.

”Kaasun syöttölaitteella” tarkoitetaan laitetta, jolla kaasumaista polttoainetta johdetaan moottorin imusarjaan (kaasutin tai polttoainesuutin).

2.17.1.   ”Kaasun-/ilmansekoittimella” tarkoitetaan laitetta, joka sekoittaa kaasumaisen polttoaineen ja tuloilman moottoria varten.

2.17.2.   ”Kaasusuuttimella” tarkoitetaan laitetta, jolla kaasumaista polttoainetta johdetaan moottoriin tai siihen liitettyyn sisäänottojärjestelmään.

2.18.   ”Kaasuvirtauksen säätimellä” tarkoitetaan kaasuvirtausta rajoittavaa laitetta, joka on asennettu paineensäätimen alapuolelle ja joka säätelee kaasun virtausta moottoriin.

2.19.   ”Kaasutiiviillä kotelolla” tarkoitetaan järjestelmää, joka johtaa kaasuvuodon ajoneuvon ulkopuolelle, tuuletusletku mukaan luettuna.

2.20.   ”Paineenilmaisimella” tarkoitetaan paineistettua laitetta, joka ilmaisee kaasun paineen.

2.21.   ”Paineensäätimellä” tarkoitetaan laitetta, jolla säädellään kaasumaisen polttoaineen painetta johdettaessa sitä moottoriin.

2.22.   ”Paineenrajoituslaitteella (lämpötilaliipaistu)” tarkoitetaan kertakäyttöistä laitetta, jonka käynnistää liian korkea lämpötila ja/tai paine ja joka johtaa kaasun pois, jotta kaasupullo ei rikkoutuisi.

2.23.   ”Täyttöaukon suukappaleella tai täyttölaitteella” tarkoitetaan laitetta, joka on asennettu ajoneuvoon ulko- tai sisäpuolelle (moottoritila) ja jota käytetään säiliön täyttämiseen huoltoasemalla.

2.24.   ”Elektronisella ohjauslaitteella (paineistetun maakaasun syöttö)” tarkoitetaan laitetta, joka valvoo moottorin kaasuntarvetta ja muita moottorin muuttujia ja sulkee automaattisesti automaattiventtiilin turvallisuussyiden niin vaatiessa.

2.25.   Edellä 2.6.–2.23 kohdassa mainituilla ”osatyypeillä” tarkoitetaan osia, joiden olennaiset ominaisuudet, kuten materiaalit, käyttöpaine ja käyttölämpötilat, eivät poikkea toisistaan.

2.26.   Edellä 2.24 kohdassa tarkoitetulla ”elektronisen ohjauslaitteen tyypillä” tarkoitetaan osia, joiden olennaiset ominaisuudet, kuten perusohjelmistoperiaatteet, eivät poikkea toisistaan vähäisiä muutoksia lukuun ottamatta.

I OSA

PAINEISTETTUA MAAKAASUA (CNG) MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN AJONEUVOJEN ERITYISOSIEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ

3.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1.   Kauppanimen tai tavaramerkin haltijan tai tämän valtuutetun edustajan on haettava erityisosan tai monitoimiosan hyväksyntää.

Hakemuksen mukana on toimitettava jäljempänä mainitut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:

3.2.1.   ajoneuvon kuvaus, joka sisältää kaikki tämän säännön liitteessä 1A tarkoitetut asiaankuuluvat tiedot,

3.2.2.   erityisosatyypin yksityiskohtainen kuvaus,

3.2.3.   sopivassa mittakaavassa oleva ja riittävän yksityiskohtainen piirros erityisosasta,

3.2.4.   todistus tämän säännön 6 kohdassa asetettujen vaatimusten noudattamisesta.

Hyväksyntätestauksesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä on toimitettava näytteitä kyseisestä erityisosasta. Lisänäytteitä toimitetaan pyynnöstä (enintään kolme).

3.3.1.   Säiliöiden esituotantovaiheessa [n] (2) säiliölle kustakin 50 kappaleen erästä (hyväksyntäerä) tehdään liitteen 3 mukaiset ainetta rikkomattomat testit.

4.   MERKINNÄT

4.1.   Hyväksyntää varten toimitetussa erityisosan näytteessä on oltava valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki ja tyyppi sekä merkintä, josta käyvät ilmi suunnitellut käyttölämpötilat (tilanteen mukaan ”M”, joka tarkoittaa keskilämpötilaa, tai ”C”, joka tarkoittaa kylmää lämpötilaa), sekä taipuisien letkujen osalta myös valmistuskuukausi ja -vuosi; merkinnän on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.2.   Kaikkiin osiin on oltava varattu riittävän suuri tila hyväksyntämerkkiä varten; tila on merkittävä edellä 3.2.3. kohdassa tarkoitettuihin piirroksiin.

4.3.   Jokaisessa säiliössä on lisäksi oltava kyltti, johon on merkitty seuraavat tiedot helposti luettavissa olevalla ja pysyvällä tavalla:

| a) | sarjanumero, |
| --- | --- |

a)

sarjanumero,

| b) | tilavuus litroina, |
| --- | --- |

b)

tilavuus litroina,

| c) | merkintä ”CNG”, |
| --- | --- |

c)

merkintä ”CNG”,

| d) | käyttöpaine/testipaine [MPa], |
| --- | --- |

d)

käyttöpaine/testipaine [MPa],

| e) | massa kg), |
| --- | --- |

e)

massa kg),

| f) | hyväksyntävuosi ja -kuukausi (esim. 96/01), |
| --- | --- |

f)

hyväksyntävuosi ja -kuukausi (esim. 96/01),

| g) | jäljempänä olevan 5.4 kohdan mukainen hyväksyntämerkki. |
| --- | --- |

g)

jäljempänä olevan 5.4 kohdan mukainen hyväksyntämerkki.

5.   HYVÄKSYNTÄ

5.1.   Mikäli hyväksyntää varten toimitetut osan näytteet ovat tämän säännön 6.1.–6.11 kohdan vaatimusten mukaisia, osatyypille myönnetään hyväksyntä.

5.2.   Kullekin hyväksytylle osan tai monitoimiosan tyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 00 säännön ollessa yhä alkuperäisessä muodossaan) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa aakkosnumeerista koodia toiselle osatyypille.

5.3.   Tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta CNG-osatyypin hyväksynnästä, hyväksynnän epäämisestä tai laajentamisesta tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn osatyypin mukaisiin osiin on kiinnitettävä näkyvästi ja edellä 4.2. kohdassa tarkoitettuun paikkaan 4.1. ja 4.3. kohdassa vaaditun merkin lisäksi kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on:

5.4.1.   ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3).

5.4.2.   tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 5.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero. Hyväksyntänumerossa on osan tyyppihyväksyntänumero, joka on merkitty kyseisen tyypin osalta laadittuun todistukseen (ks. 5.2. kohta ja liite 2B), ja sen edellä kaksi numeroa, jotka ilmaisevat tämän säännön viimeisimmän muutossarjan järjestysnumeron.

5.5.   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

5.6.   Tämän säännön liitteessä 2A annetaan esimerkkejä mainitun hyväksyntämerkin sijoittelusta.

6.   CNG-OSIA KOSKEVAT VAATIMUKSET

6.1.   Yleiset vaatimukset

6.1.1.   Paineistettua maakaasua (CNG) moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosien on toimittava moitteettomasti ja turvallisesti tässä säännössä määritellyllä tavalla.

Sellaisten osien materiaalien, jotka joutuvat kosketuksiin paineistetun maakaasun kanssa, on oltava kaasun kanssa yhteensopivia (ks. liite 5D).

Ne osan komponentit, joiden moitteettomaan ja turvalliseen toimintaan paineistettu maakaasu, suurpaine tai tärinä voivat vaikuttaa, on testattava tämän säännön liitteissä kuvatuin asiaankuuluvin testimenettelyin. Erityisesti 6.2.–6.11. kohdan vaatimusten on täytyttävä.

Paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttävien ajoneuvojen erityisosien on oltava säännön nro 10, muutossarja 02, mukaisten sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevien vaatimusten tai vastaavien vaatimusten mukaisia.

6.2.   Säiliöitä koskevat vaatimukset

6.2.1.   CNG-säiliöiden on oltava tyyppihyväksyttyjä tämän säännön liitteessä 3 asetettujen vaatimusten nojalla.

6.3.   Säiliöön asennettuja osia koskevat vaatimukset

Säiliössä on oltava vähintään seuraavat osat, jotka voivat olla joko erillisiä tai siihen yhdistettyjä:

6.3.1.1.   käsikäyttöinen venttiili,

6.3.1.2.   automaattinen kaasupullonventtiili,

6.3.1.3.   paineenrajoituslaite,

6.3.1.4.   liiallista virtausta rajoittava laite.

6.3.2.   Säiliö voi tarvittaessa olla varustettu kaasutiiviillä kotelolla.

6.3.3.   Edellä 6.3.1–6.3.2. kohdassa mainittujen osien on oltava tyyppihyväksyttyjä tämän säännön liitteessä 4 asetettujen vaatimusten nojalla.

6.4.–6.11.   Muita osia koskevat vaatimukset

Muiden osien on oltava seuraavassa taulukossa mainituissa liitteissä esitettyjen vaatimusten nojalla tyyppihyväksyttyjä:

| Kohta | Osa | Liite |
| --- | --- | --- |
| 6.4. | Automaattiventtiili
  Vastaventtiili
  Paineenrajoitusventtiili
  Paineenrajoituslaite
  Virtausta säätelevä venttiili | 4A |
| 6.5. | Taipuisa polttoaineputki | 4B |
| 6.6. | CNG-suodatin | 4C |
| 6.7. | Paineensäädin | 4D |
| 6.8. | Paine- ja lämpötila-anturit | 4E |
| 6.9. | Täyttöaukon suukappale tai täyttölaite | 4F |
| 6.10. | Kaasuvirtauksen säädin ja kaasun-/ilmansekoitin tai polttoainesuutin | 4G |
| 6.11. | Elektroninen ohjauslaite | 4H |

Kohta

Osa

Liite

6.4.

Automaattiventtiili

Vastaventtiili

Paineenrajoitusventtiili

Paineenrajoituslaite

Virtausta säätelevä venttiili

4A

6.5.

Taipuisa polttoaineputki

4B

6.6.

CNG-suodatin

4C

6.7.

Paineensäädin

4D

6.8.

Paine- ja lämpötila-anturit

4E

6.9.

Täyttöaukon suukappale tai täyttölaite

4F

6.10.

Kaasuvirtauksen säädin ja kaasun-/ilmansekoitin tai polttoainesuutin

4G

6.11.

Elektroninen ohjauslaite

4H

7.   CNG-OSATYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista CNG-osatyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on myöntänyt tyyppihyväksynnän. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen:

7.1.1.   katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että osa edelleen täyttää vaatimukset, tai

7.1.2.   määrätä, että toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä testit uudelleen osittain tai kokonaan.

7.2.   Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 5.3. kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille.

7.3.   Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava sarjanumero kullekin tällaisen laajentamisen osalta laaditulle ilmoituslomakkeelle.

8.   (puuttuu)

9.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia seuraavien vaatimusten osalta:

9.1.   Jokainen säiliö on testattava paineella, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine, tämän säännön liitteen 3 vaatimusten mukaisesti.

9.2.   Liitteessä 3 olevan 3.2. kohdan mukainen hydraulisella paineella tehtävä murtumiskoe on tehtävä jokaiselle erälle, joka koostuu enintään 200:sta samasta raaka-aine-erästä valmistetusta säiliöstä.

9.3.   Jokainen taipuisa polttoaineputkisto, jota käytetään suur- ja keskipaineessa (luokat 0, 1) tämän säännön 2 kohdassa kuvatun luokittelun mukaisesti, on testattava paineella, joka on kaksinkertainen käyttöpaineeseen nähden.

10.   TUOTANNON SÄÄNTÖJENVASTAISUUDESTA AIHEUTUVAT SEURAAMUKSET

10.1.   Osatyypille tämän säännön nojalla myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 9 kohdan vaatimukset eivät täyty.

10.2.   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

11.   (puuttuu)

12.   TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN

Jos hyväksyntätodistuksen haltija lopettaa lopullisesti tämän säännön mukaisesti hyväksytyn osatyypin tuotannon, hänen on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Saatuaan asiaa käsittelevän ilmoituksen kyseinen viranomainen ilmoittaa asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2B esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

13.   HYVÄKSYNTÄTESTAUKSESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

II OSA

TYYPPIHYVÄKSYTYILLÄ ERITYISOSILLA VARUSTETTUJEN, PAINEISTETTUA MAAKAASUA (CNG) MOOTTORIN POLTTOAINEENA KÄYTTÄVIEN AJONEUVOJEN TYYPPIHYVÄKSYNTÄ

14.   MÄÄRITELMÄT

Tämän säännön II osassa:

14.1.1.   ”Ajoneuvon hyväksynnällä” tarkoitetaan luokkien M ja N ajoneuvotyypin hyväksyntää siihen alkuperäisenä varustuksena kuuluvan moottorin polttoainejärjestelmänä käytettävän CNG-järjestelmän osalta.

”Ajoneuvotyypillä” tarkoitetaan ajoneuvoja, joihin on asennettu sellaisia erityisosia paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, jotka eivät poikkea toisistaan seuraavien seikkojen osalta:

14.1.2.1.   valmistaja,

14.1.2.2.   valmistajan antama tyyppinimi,

olennaiset suunnitteluun ja valmistukseen liittyvät tekijät:

14.1.2.3.1.   alusta/lattiakaukalo (ilmeiset ja perusluonteiset erot),

14.1.2.3.2.   CNG-varusteiden asennus (ilmeiset ja perusluonteiset erot).

14.1.3.   ”CNG-järjestelmällä” tarkoitetaan osista (säiliö(t) tai kaasupullo(t), venttiilit, taipuisat polttoaineputket jne.) ja liitososista (jäykät polttoaineputket, putkiliittimet jne.) koottua kokoonpanoa, joka on asennettu paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttäviin ajoneuvoihin.

15.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

15.1.   Ajoneuvon valmistajan tai tämän asianmukaisesti valtuuttaman edustajan on tehtävä anomus ajoneuvotyypin hyväksynnästä sellaisten erityisosien asennuksen osalta, joita tarvitaan paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena.

15.2.   Hakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena: ajoneuvon kuvaus, joka sisältää kaikki tämän säännön liitteessä 1B tarkoitetut asiaankuuluvat tiedot.

15.3.   Hyväksyttäväksi tarkoitettua ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo on jätettävä hyväksyntätesteistä vastaavalle tutkimuslaitokselle.

16.   HYVÄKSYNTÄ

16.1.   Mikäli tämän säännön nojalla hyväksyttäväksi esitettävä ajoneuvo on varustettu kaikilla tarvittavilla erityisosilla, jotka tarvitaan paineistetun maakaasun käyttämiseksi moottorin polttoaineena, ja mikäli se on jäljempänä olevan 17 kohdan vaatimusten mukainen, kyseiselle ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä.

16.2.   Kullekin hyväksytylle ajoneuvotyypille annetaan hyväksyntänumero. Numeron ensimmäiset kaksi merkkiä ilmoittavat muutossarjalle annetun, viimeisimpiä sääntöön tehtyjä tärkeitä teknisiä muutoksia vastaavan järjestysnumeron hyväksynnän myöntämispäivänä.

16.3.   Tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta CNG-ajoneuvotyypin hyväksynnästä, hyväksynnän epäämisestä tai laajentamisesta tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja edellä 16.2. kohdassa tarkoitetussa hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on

16.4.1.   ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (3);

16.4.2.   tämän säännön numero, jota seuraa R-kirjain, viiva ja 16.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero.

16.5.   Jos ajoneuvo on sellaisen ajoneuvotyypin mukainen, jolle on myönnetty hyväksyntä yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön nojalla maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön nojalla, 16.4.1 kohdassa tarkoitettua tunnusta ei tarvitse toistaa; tällöin sääntöjen ja hyväksyntien numerot sekä kaikkien niiden sääntöjen lisäsymbolit, joiden perusteella on myönnetty hyväksyntä maassa, joka on myöntänyt hyväksynnän tämän säännön perusteella, on sijoitettava pystysarakkeisiin 16.4.1 kohdassa määritellyn symbolin oikealle puolelle.

16.6.   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

16.7.   Hyväksyntämerkki on sijoitettava ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

16.8.   Tämän säännön liitteessä 2C annetaan esimerkkejä mainitun hyväksyntämerkin sijoittelusta.

17.   PAINEISTETUN MAAKAASUN KÄYTTÄMISEKSI AJONEUVON MOOTTORIN POLTTOAINEENA TARVITTAVIEN ERITYISOSIEN ASENTAMISTA KOSKEVAT VAATIMUKSET

17.1.   Yleistä

17.1.1.   Ajoneuvon CNG-järjestelmän on toimittava moitteettomasti ja turvallisesti siinä käyttöpaineessa ja niissä käyttölämpötiloissa, joita varten se on suunniteltu ja hyväksytty.

17.1.2.   Kaikkien järjestelmän osien on oltava tämän säännön I osan mukaisesti tyyppihyväksyttyjä erillisinä osina.

17.1.3.   Järjestelmässä käytettävien materiaalien on sovelluttava käytettäviksi paineistetun maakaasun kanssa.

17.1.4.   Kaikki järjestelmän osat on kiinnitettävä asianmukaisesti.

17.1.5.   CNG-järjestelmässä ei saa esiintyä vuotoja, eli siitä ei saa muodostua kaasukuplia 3 minuutin pituisen kokeen aikana.

17.1.6.   CNG-järjestelmä on asennettava niin, että se on mahdollisimman hyvin suojattu vaurioilta, jotka aiheutuvat esimerkiksi ajoneuvon osien liikkeistä, törmäyksistä, tiepölystä tai ajoneuvon kuormaamisesta tai purkamisesta taikka kuorman liikkumisesta.

CNG-järjestelmään ei saa liittää muita lisälaitteita kuin ne, jotka ajoneuvon moottorin asianmukainen toiminta ehdottomasti edellyttää.

17.1.7.1.   Edellä olevan 17.1.7. kohdan vaatimuksesta poiketen ajoneuvoihin voidaan asentaa lämmitysjärjestelmä, jolla lämmitetään matkustajatilaa ja/tai CNG-järjestelmään yhteydessä olevaa lastaustilaa.

17.1.7.2.   Edellä 17.1.7.1. kohdassa tarkoitettu lämmitysjärjestelmä on sallittu, mikäli lämmitysjärjestelmä on tyyppihyväksyntätestauksesta vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen näkemyksen mukaan riittävästi suojattu eikä vaikuta vaaditun CNG-järjestelmän toimintaan.

Paineistettua maakaasua polttoaineena käyttävien luokkien M2 ja M3 ajoneuvojen tunnistaminen (4).

17.1.8.1.   CNG-järjestelmällä varustetuissa luokkien M2 ja M3 ajoneuvoissa on oltava liitteessä 6 kuvattu kyltti.

17.1.8.2.   Kyltti on asennettava luokan M2 tai M3 ajoneuvon etu- ja takaosaan sekä oikeanpuoleisten ovien ulkopintaan.

17.2.   Lisävaatimukset

17.2.1.   Mikään CNG-järjestelmän osa, osiin kuuluvat suojamateriaalit mukaan luettuina, ei saa ylittää ajoneuvon ääriviivoja, lukuun ottamatta täyttöaukon suukappaletta, mikäli sen uloin kohta on enintään 10 mm:n etäisyydellä kiinnityskohdastaan.

17.2.2.   Mikään CNG-järjestelmän osa ei saa sijaita alle 100 mm:n etäisyydellä pakoputkesta tai vastaavasta lämmönlähteestä, ellei osia ole asianmukaisesti suojattu kuumuudelta.

17.3.   CNG-järjestelmä

CNG-järjestelmän on käsitettävä vähintään seuraavat osat:

17.3.1.1.   säiliö(t) tai kaasupullo(t),

17.3.1.2.   paineenilmaisin tai polttoaineen tason ilmaisin,

17.3.1.3.   paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu),

17.3.1.4.   automaattinen kaasupullonventtiili,

17.3.1.5.   käsikäyttöinen venttiili,

17.3.1.6.   paineensäädin,

17.3.1.7.   kaasuvirtauksen säädin,

17.3.1.8.   liiallista virtausta rajoittava laite,

17.3.1.9.   kaasun syöttölaite,

17.3.1.10.   täyttöaukon suukappale tai täyttölaite,

17.3.1.11.   taipuisa polttoaineputki,

17.3.1.12.   jäykkä polttoaineputki,

17.3.1.13.   elektroninen ohjauslaite,

17.3.1.14.   liitokset,

17.3.1.15.   kaasutiivis kotelo matkatavara- ja matkustajatilaan asennetuille osille. Mikäli kaasutiivis kotelo tuhoutuu tulipalon sattuessa, se voi kattaa myös paineenrajoituslaitteen.

CNG-järjestelmä voi lisäksi käsittää seuraavat osat:

17.3.2.1.   vastaventtiili,

17.3.2.2.   paineenrajoitusventtiili,

17.3.2.3.   CNG-suodatin,

17.3.2.4.   paine- ja/tai lämpötila-anturi,

17.3.2.5.   polttoaineen valintajärjestelmä ja sähköjärjestelmä.

17.3.3.   Paineensäätimeen voidaan yhdistää lisäautomaattiventtiili.

17.4.   Säiliön asentaminen

17.4.1.   Säiliö on asennettava ajoneuvoon pysyvästi eikä sitä saa asentaa moottoritilaan.

17.4.2.   Säiliö on asennettava siten, ettei metalli joudu kosketuksiin metallin kanssa lukuun ottamatta säiliö(ide)n kiinnityskohtia.

Kun ajoneuvo on käyttövalmis, polttoainesäiliön on sijaittava vähintään 200 mm tienpinnan yläpuolella.

17.4.3.1.   Edellä 17.4.3. kohdassa asetettua vaatimusta ei sovelleta, jos säiliö on riittävästi suojattu edestä ja sivuilta eikä mikään säiliön osa sijaitse tämän suojarakenteen alapuolella.

17.4.4.   Polttoainesäiliö(t) tai kaasupullo(t) on asennettava ja kiinnitettävä siten, että se (ne) kestää (kestävät) seuraavat kiihtyvyydet (vaurioitta), kun säiliö(t) on (ovat) täynnä:

Luokkien M1 ja N1 ajoneuvot:

| a) | 20 g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

20 g kulkusuunnassa

| b) | 8 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden |
| --- | --- |

b)

8 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden

Luokkien M2 ja N2 ajoneuvot:

| a) | 10 g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

10 g kulkusuunnassa

| b) | 5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden |
| --- | --- |

b)

5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden

Luokkien M3 ja N3 ajoneuvot:

| a) | 6,6 g kulkusuunnassa |
| --- | --- |

a)

6,6 g kulkusuunnassa

| b) | 5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden. |
| --- | --- |

b)

5 g vaakasuunnassa, kohtisuorassa kulmassa kulkusuuntaan nähden.

Käytännön kokeiden sijaan voidaan käyttää laskentamenetelmää, jos hyväksyntähakemuksen esittänyt valmistaja voi osoittaa sen vastaavuuden teknistä tutkimuslaitosta tyydyttävällä tavalla.

17.5.   Säiliöön (säiliöihin) tai kaasupulloon (kaasupulloihin) asennettavat lisävarusteet

Automaattiventtiili

17.5.1.1.   Automaattinen kaasupullonventtiili on asennettava suoraan jokaiseen säiliöön.

17.5.1.2.   Automaattisen kaasupullonventtiilin on toimittava siten, että polttoaineen syöttö keskeytyy, kun moottori sammutetaan, riippumatta virta-avaimen asennosta, ja että se on sulkeutunut aina, kun moottori ei ole käynnissä. Kahden sekunnin viive on sallittu vianmääritystä varten.

Paineenrajoituslaite

17.5.2.1.   Paineenrajoituslaite (lämpötilaliipaistu) on asennettava polttoainesäiliöön (-säiliöihin) siten, että kaasu voi purkautua kaasutiiviiseen koteloon, jos kaasutiivis kotelo on 17.5.5. kohdan vaatimusten mukainen.

Säiliöön asennettu virtausta säätelevä venttiili

17.5.3.1.   Liiallista virtausta rajoittava laite on asennettava polttoainesäiliöön (-säiliöihin) automaattisen kaasupullonventtiilin päälle.

Käsikäyttöinen venttiili

17.5.4.1.   Käsikäyttöinen venttiili asennetaan kiinteästi kaasupulloon, joka voi olla yhdistetty automaattiseen kaasupullonventtiiliin.

Säiliö(ide)n kaasutiivis kotelo

17.5.5.1.   Polttoainesäiliöön asennetaan kaasutiivis kotelo, joka peittää säiliö(ide)n liitokset ja joka on 17.5.5.2.–17.5.5.5. kohdan vaatimusten mukainen, ellei säiliö(i)tä ole asennettu ajoneuvon ulkopuolelle.

17.5.5.2.   Kaasutiiviistä kotelosta on oltava yhteys ulkoilmaan tarvittaessa paineistetun maakaasun kanssa yhteensopivan yhdysletkun ja poistoputken kautta.

17.5.5.3.   Kaasutiiviin kotelon tuuletusaukosta purkautuva kaasu ei saa purkautua pyörätilaan eikä sitä saa suunnata lämmönlähteeseen, kuten pakoputkeen.

17.5.5.4.   Moottoriajoneuvon korin pohjassa sijaitsevilla kaasutiiviin kotelon tuuletukseen käytettäviä yhdysletkuja ja poistoputkia varten on varattava pinta-alaltaan vähintään 450 mm2:n vapaa aukko.

17.5.5.5.   Säiliö(ide)n liitokset ja yhdysletkut peittävän kotelon on oltava kaasutiivis 10 kPa:n paineessa ilman, että pysyviä vääntymiä ilmenee. Näissä olosuhteissa voidaan sallia vuoto, joka on korkeintaan 100 cm3 tunnissa.

17.5.5.6.   Yhdysletku on kiinnitettävä kaasutiiviiseen koteloon ja poistoputkeen kiristimillä tai muilla keinoilla siten, että syntyy kaasutiivis liitos.

17.5.5.7.   Kaasutiiviin kotelon on peitettävä kaikki matkatavara- tai matkustajatilaan asennetut osat.

17.6.   Jäykät ja taipuisat polttoaineputket

17.6.1.   Jäykät polttoaineputket on valmistettava saumattomasta materiaalista: joko ruostumattomasta teräksestä tai teräksestä, joka on päällystetty korroosionkestävällä pinnoitteella.

17.6.2.   Jäykän polttoaineputken sijasta voidaan käyttää taipuisaa polttoaineputkea luokissa 0, 1 tai 2.

17.6.3.   Taipuisan polttoaineputken on oltava tämän säännön liitteen 4B vaatimusten mukainen.

17.6.4.   Jäykät polttoaineputket on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu tärinälle tai jännityksille.

17.6.5.   Taipuisat polttoaineputket on kiinnitettävä siten, että ne eivät altistu tärinälle tai jännityksille.

17.6.6.   Taipuisa tai jäykkä polttoaineputki on asennettava kiinnityskohtaan siten, ettei metalli joudu kosketuksiin metallin kanssa.

17.6.7.   Jäykkä tai taipuisa kaasuputki ei saa sijaita kohdissa, joista ajoneuvoa nostetaan tunkilla.

17.6.8.   Kohdissa, joissa polttoaineputki kulkee seinämän läpi, on käytettävä suojamateriaalia.

17.7.   Liitokset tai kaasuliitännät osien välillä

17.7.1.   Pehmeäjuotokset ja hammastetut puristusliitokset eivät ole sallittuja.

17.7.2.   Ruostumattomasta teräksestä valmistetut putket voidaan liittää toisiinsa vain ruostumattomasta teräksestä valmistetuin liittimin.

17.7.3.   Liitosrasiat on valmistettava korroosionkestävästä materiaalista.

17.7.4.   Jäykät polttoaineputket on liitettävä yhteen soveltuvin liitoksin, esimerkiksi kaksiosaisin puristusliitoksin teräsputkien osalta ja molemminpuolisin oliivihiontaliitoksin.

17.7.5.   Liitosten määrä on pidettävä mahdollisimman vähäisenä.

17.7.6.   Liitokset on tehtävä paikkoihin, joissa ne voidaan tarkastaa.

Polttoaineputket, jotka kulkevat matkustajatilassa tai suljetussa matkatavaratilassa, eivät saa olla tarvittavaa pidemmät ja ne on joka tapauksessa suojattava kaasutiiviillä kotelolla.

17.7.7.1.   Edellä olevan 17.7.7. kohdan vaatimuksia ei sovelleta luokkien M2 ja M3 ajoneuvoihin, joissa polttoaineputket ja liitännät on varustettu paineistetun maakaasun kestävällä ja esteettömässä kosketuksessa ulkoilman kanssa olevalla muhvilla.

17.8.   Automaattiventtiili

17.8.1.   Polttoaineputkeen voidaan asentaa lisäautomaattiventtiili mahdollisimman lähelle paineensäädintä.

17.9.   Täyttöaukon suukappale tai täyttölaite

17.9.1.   Täyttöaukon suukappale on kiinnitettävä siten, että se ei pyöri, ja suojattava lialta ja vedeltä.

17.9.2.   Jos CNG-säiliö on sijoitettu matkustajatilaan tai suljettuun (matkatavara)tilaan, täyttöaukon suukappale on sijoitettava ajoneuvon ulkopuolelle tai moottoritilaan.

17.10.   Polttoaineen valintajärjestelmä ja sähkölaitteisto

17.10.1.   CNG-järjestelmän sähköosat on suojattava ylikuormitukselta.

17.10.2.   Ajonevoissa, joissa on enemmän kuin yksi polttoainejärjestelmä, on oltava polttoaineen valintajärjestelmä, jolla varmistetaan, ettei moottoriin syötetä yhä aikaa useampaa kuin yhtä polttoainetta yli 5:ttä sekuntia. ”Kaksipolttoaineiset” ajoneuvot, joissa käytetään ensisijaisena polttoaineena dieselöljyä ilma-kaasuseoksen sytyttämiseen, ovat sallittuja, mikäli moottorit ja ajoneuvot noudattavat pakollisia päästövaatimuksia.

17.10.3.   Kaasutiiviin kotelon sähköliitokset ja -osat on valmistettava niin, ettei kipinöitä voi syntyä.

18.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

18.1.   Tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksen 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) mukaisia.

19.   TUOTANNON SÄÄNTÖJENVASTAISUUDESTA AIHEUTUVAT SEURAAMUKSET

19.1.   Ajoneuvotyypille tämän säännön nojalla myönnetty hyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä olevan 18 kohdan vaatimukset eivät täyty.

19.2.   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava siitä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

20.   AJONEUVOTYYPIN MUUTOKSET JA HYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Kaikista paineistettua maakaasua moottorin polttoaineena käyttävän ajoneuvon erityisosien asennukseen mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajoneuvotyypin. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen:

20.1.1.   katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai

20.1.2.   vaatia uutta testausselostetta testien suorittamisesta vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

20.2.   Hyväksynnän vahvistus tai laajentaminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteen 2D mukaisella lomakkeella.

20.3.   Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

21.   TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN

Jos hyväksyntätodistuksen haltija lopettaa lopullisesti tämän säännön mukaisesti hyväksytyn ajoneuvotyypin tuotannon, hänen on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle viranomaiselle. Saatuaan ilmoituksen kyseinen viranomainen ilmoittaa asiasta muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 2D esitetyn mallin mukaisella lomakkeella.

22.   HYVÄKSYNTÄTESTAUKSESTA VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN JA HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolien on ilmoitettava Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestauksesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten ja niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnän ja joille on lähetettävä ilmoitukset muissa maissa annetusta hyväksynnästä, hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta.

---

(1)  Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna muutoksella 4).

(2)  Määritellään myöhemmin.

(3)  Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät ECE-tunnuksin), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50, Etelä-Korea 51, Malesia 52, Thaimaa 53, 54 ja 55 (antamatta) ja Montenegro 56. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten ehtojen hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

(4)  Ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) liitteen 7 määritelmän mukaisesti (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Amend. 2).

---

LIITE 1A

CNG-OSAN OLENNAISET OMINAISUUDET

Image

Image

Image

Image

---

LIITE 1B

AJONEUVON, MOOTTORIN JA CNG-JÄRJESTELMÄN OLENNAISET OMINAISUUDET

Image

Image

Image

Image

---

LIITE 2A

CNG-OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄMERKIN SIJOITTELU

(Ks. tämän säännön 5.2. kohta.)

Image

Yllä olevasta CNG-osaan kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen osa on hyväksytty Italiassa (E3) säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan.

---

LIITE 2B

TIEDONANTO

Image

Image

Lisäys

Image

Image

---

LIITE 2C

HYVÄKSYNTÄMERKKIEN SIJOITTELU

MALLI A

(Ks. tämän säännön 16.2. kohta.)

Image

Yllä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Italiassa (E3) paineistetun maakaasun käyttämiseen moottorin polttoaineena tarkoitetun CNG-järjestelmän asennuksen osalta säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan.

MALLI B

(Ks. tämän säännön 16.2. kohta.)

Image

Yllä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Italiassa (E3) paineistetun maakaasun käyttämiseen moottorin polttoaineena tarkoitetun CNG-järjestelmän asennuksen osalta säännön nro 110 nojalla hyväksyntänumerolla 002439. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty hyväksyntäpäivänä säännön nro 110 vaatimusten mukaisesti säännön ollessa alkuperäisessä muodossaan ja että sääntöön nro 83 oli tehty 04-sarjan muutokset.

---

LIITE 2D

TIEDONANTO

Image

---

LIITE 3

KAASUPULLOT POLTTOAINEENA KÄYTETTÄVÄN MAAKAASUN SÄILYTTÄMISEEN AJONEUVOSSA TARKOITETTU SUURPAINEPULLO

1.   SOVELTAMISALA

Tässä liitteessä asetetaan kevyitä uudelleen täytettäviä kaasupulloja koskevat vähimmäisvaatimukset. Kaasupullot on tarkoitettu ainoastaan ajoneuvon polttoaineena käytettävän suurpaineisen paineistetun maakaasun säilyttämiseen ajoneuvoissa, joihin kaasupullot asennetaan. Kaasupullot voivat olla mitä tahansa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuvaa teräs- tai alumiinimateriaalia tai muuta kuin metallia, ja niiden suunnittelun ja valmistustavan on sovelluttava tarkoitettuun käyttöön. Tätä liitettä ei sovelleta metallivuorauksiin tai ruostumattomasta teräksestä valmistettuihin taikka hitsattuihin kaasupulloihin. Tämän liitteen soveltamisalaan kuuluvat kaasupullot on luokiteltu luokkaan 0 kuten tämän säännön 2 kohdassa on kuvattu, ja ne voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:

| CNG-1 | metallia |
| --- | --- |
| CNG-2 | metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty) |
| CNG-3 | metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty) |
| CNG-4 | hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia). |

CNG-1

metallia

CNG-2

metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (lieriöosa päällystetty)

CNG-3

metallivuoraus, joka on vahvennettu hartsikyllästetyillä jatkuvilla filamenttikuiduilla (kokonaan päällystetty)

CNG-4

hartsikyllästetyistä jatkuvista filamenttikuiduista tehty päällyste, jossa vuoraus on muuta ainetta kuin metallia (kokonaan komposiittimateriaalia).

Olosuhteet, joissa kaasupulloja on tarkoitus käyttää, on määritelty 4 kohdassa. Tämän liitteen lähtökohtana on polttoaineena käytettävänä maakaasun käyttöpaine 20 MPa vakiintuneessa 15 °C:n lämpötilassa ja enimmäistäyttöpaine 26 MPa. Laskelma voidaan sovittaa muille käyttöpaineille kertomalla paine sopivalla kertoimella (suhde). Esimerkiksi jos järjestelmän käyttöpaine on 25 MPa, paineet on kerrottava 1,25:llä.

Kaasupullon käyttöiän määrittelee valmistaja ja se voi vaihdella sovelluksista riippuen. Käyttöikä määritellään sen perusteella, että kaasupullot täytetään 1 000 kertaa vuodessa vähintään 15 000 täyttökertaa. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

Metallikaasupullojen ja metallivuorattujen kaasupullojen osalta kaasupullon käyttöikä määritellään väsymissärön kasvunopeuden perusteella. Jokainen kaasupullo tai vuoraus on tarkastettava ultraäänellä tai vastaavalla keinolla sen varmistamiseksi, ettei niissä ole sallitun enimmäiskoon ylittäviä säröjä. Tämän lähestymistavan ansiosta ajoneuvoissa käytettävien kevyiden maakaasupullojen suunnittelu ja valmistus on optimaalista.

Kaikkien sellaisten komposiittikaasupullojen, joissa on muusta aineesta kuin metallista valmistettu kuormittamaton vuoraus, ”turvallinen käyttöikä” osoitetaan soveltuvien suunnittelumenetelmien, suunnittelun kelpoisuustestien ja tuotannontarkastusten avulla.

2.   VIITTEET

Seuraaviin standardeihin sisältyy vaatimuksia, jotka katsotaan tämän liitteen määräyksiksi niihin esitettyjen viitteiden perusteella (siihen saakka, kunnes vastaavat ECE-vaatimukset ovat saatavilla).

ASTM:n standardit (1)

| ASTM B117–90 | Test method of Salt Spray (Fog) Testing |
| --- | --- |
| ASTM B154–92 | Mercurous Nitrate Test for Copper and Copper Alloys |
| ASTM D522–92 | Mandrel Bend Test of attached Organic Coatings |
| ASTM D1308–87 | Effect of Household Chemicals on Clear and Pigmented Organic Finishes |
| ASTM D2344–84 | Test Method for Apparent interlaminar Shear Strength of Parallel Fibre Composites by Short Beam Method |
| ASTM D2794–92 | Test Method for Resistance of Organic Coatings to the Effects of Rapid Deformation (Impact) |
| ASTM D3170–87 | Chipping Resistance of Coatings |
| ASTM D3418–83 | Test Method for Transition Temperatures Polymers by Thermal Analysis |
| ASTM E647–93 | Standard Test, Method for Measurement of Fatigue Crack Growth Rates |
| ASTM E813–89 | Test Method for JIC, a Measure of Fracture Toughness |
| ASTM G53–93 | Standard Practice for Operating Light and Water – Exposure Apparatus (Fluorescent UV-Condensation Type) for Exposure of non-metallic materials |

ASTM B117–90

Test method of Salt Spray (Fog) Testing

ASTM B154–92

Mercurous Nitrate Test for Copper and Copper Alloys

ASTM D522–92

Mandrel Bend Test of attached Organic Coatings

ASTM D1308–87

Effect of Household Chemicals on Clear and Pigmented Organic Finishes

ASTM D2344–84

Test Method for Apparent interlaminar Shear Strength of Parallel Fibre Composites by Short Beam Method

ASTM D2794–92

Test Method for Resistance of Organic Coatings to the Effects of Rapid Deformation (Impact)

ASTM D3170–87

Chipping Resistance of Coatings

ASTM D3418–83

Test Method for Transition Temperatures Polymers by Thermal Analysis

ASTM E647–93

Standard Test, Method for Measurement of Fatigue Crack Growth Rates

ASTM E813–89

Test Method for JIC, a Measure of Fracture Toughness

ASTM G53–93

Standard Practice for Operating Light and Water – Exposure Apparatus (Fluorescent UV-Condensation Type) for Exposure of non-metallic materials

BSI:n standardit (2)

| BS 5045: | Part 1 (1982) Transportable Gas Containers – Specification for Seamless Steel Gas Containers Above 0,5 litre Water Capacity |
| --- | --- |
| BS 7448–91 | Fracture Mechanics Toughness Tests Part I – Method for Determination of KIC, Critical COD and Critical J Values of BS PD 6493–1991. Guidance an Methods for Assessing the A Acceptability of Flaws in Fusion Welded Structures; Metallic Materials |

BS 5045:

Part 1 (1982) Transportable Gas Containers – Specification for Seamless Steel Gas Containers Above 0,5 litre Water Capacity

BS 7448–91

Fracture Mechanics Toughness Tests Part I – Method for Determination of KIC, Critical COD and Critical J Values of BS PD 6493–1991. Guidance an Methods for Assessing the A Acceptability of Flaws in Fusion Welded Structures; Metallic Materials

ISO-standandit (3)

| ISO 148–1983 | Teräs – Charpyn iskukoe (V-koesauva) |
| --- | --- |
| ISO 306–1987 | Muovi – termoplastiset materiaalit – Vicat-pehmenemislämpötilan määrittäminen |
| ISO 527 Pt 1–93 | Muovit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen – Osa I: yleiset periaatteet |
| ISO 642–79 | Teräksen karkenevuuden määritys otsapinnan sammutuskokeen avulla (Jominykoe) |
| ISO 2808–91 | Maalit ja lakat. Kalvonpaksuuden määrittäminen |
| ISO 3628–78 | Lasikuitulujitemateriaalit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen |
| ISO 4624–78 | Maalit ja lakat. Tarttuvuuden arviointi vetokokeella |
| ISO 6982–84 | Metallit – Vetokoe |
| ISO 6506–1981 | Metallien Brinellin kovuuskoe |
| ISO 6508–1986 | Metallien Rockwellin kovuuskoe (Asteikot A, B, C, D, E, F, G, H, K) |
| ISO 7225 | Varoitusmerkit kaasupulloissa |
| ISO/DIS 7866–1992 | Maailmanlaajuiseen käyttöön tarkoitetut uudelleen täytettävät saumattomasta alumiiniseoksesta valmistetut kaasupullot – suunnittelu, valmistus, hyväksyntä |
| ISO 9001:1994 | Laadunvarmistus suunnittelu-/kehitystyössä. Tuotanto, asentaminen ja käyttö |
| ISO 9002:1994 | Laadunvarmistus tuotanto- ja asennusvaiheessa |
| ISO/DIS 12737 | Metallien lineaaris-elastisen murtumissitkeyden määrittäminen |
| ISO/IEC-käsikirja 25–1990 | Testauslaboratorioiden teknistä pätevyyttä koskevat yleiset vaatimukset |
| ISO/IEC-käsikirja 48–1986 | Ohjeet: kolmannen osapuolen suorittama arviointi ja toimituksiin sovellettavan laatujärjestelmän rekisteröinti |
| ISO/DIS 9809 | Kannettavat saumattomasta teräksestä valmistetut kaasupullot, suunnittelu, valmistus ja testaus – Osa I: nuorrutusteräkset, joiden vetolujuus on < 1 100 MPa |

ISO 148–1983

Teräs – Charpyn iskukoe (V-koesauva)

ISO 306–1987

Muovi – termoplastiset materiaalit – Vicat-pehmenemislämpötilan määrittäminen

ISO 527 Pt 1–93

Muovit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen – Osa I: yleiset periaatteet

ISO 642–79

Teräksen karkenevuuden määritys otsapinnan sammutuskokeen avulla (Jominykoe)

ISO 2808–91

Maalit ja lakat. Kalvonpaksuuden määrittäminen

ISO 3628–78

Lasikuitulujitemateriaalit – Veto-ominaisuuksien määrittäminen

ISO 4624–78

Maalit ja lakat. Tarttuvuuden arviointi vetokokeella

ISO 6982–84

Metallit – Vetokoe

ISO 6506–1981

Metallien Brinellin kovuuskoe

ISO 6508–1986

Metallien Rockwellin kovuuskoe (Asteikot A, B, C, D, E, F, G, H, K)

ISO 7225

Varoitusmerkit kaasupulloissa

ISO/DIS 7866–1992

Maailmanlaajuiseen käyttöön tarkoitetut uudelleen täytettävät saumattomasta alumiiniseoksesta valmistetut kaasupullot – suunnittelu, valmistus, hyväksyntä

ISO 9001:1994

Laadunvarmistus suunnittelu-/kehitystyössä. Tuotanto, asentaminen ja käyttö

ISO 9002:1994

Laadunvarmistus tuotanto- ja asennusvaiheessa

ISO/DIS 12737

Metallien lineaaris-elastisen murtumissitkeyden määrittäminen

ISO/IEC-käsikirja 25–1990

Testauslaboratorioiden teknistä pätevyyttä koskevat yleiset vaatimukset

ISO/IEC-käsikirja 48–1986

Ohjeet: kolmannen osapuolen suorittama arviointi ja toimituksiin sovellettavan laatujärjestelmän rekisteröinti

ISO/DIS 9809

Kannettavat saumattomasta teräksestä valmistetut kaasupullot, suunnittelu, valmistus ja testaus – Osa I: nuorrutusteräkset, joiden vetolujuus on < 1 100 MPa

NACE:n standardit (4)

| NACE TM0177–90 | Laboratory Testing of Metals for Resistance to Sulphide Stress Cracking in H2S Environments. |
| --- | --- |

NACE TM0177–90

Laboratory Testing of Metals for Resistance to Sulphide Stress Cracking in H2S Environments.

3.   MÄÄRITELMÄT

Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

3.1.   (puuttuu)

3.2.   Armeeraus (auto-frettage): paineen kohdistusmenetelmä, jota käytetään valmistettaessa metallivuorattuja komposiittikaasupulloja. Menetelmässä vuoraus venytetään myötörajansa ylitse niin, että venytys riittää aiheuttamaan pysyvän plastisen muodonmuutoksen, minkä seurauksena vuorauksessa on puristusjännityksiä ja kuiduissa on vetojännityksiä sisäisen paineen ollessa nolla.

3.3.   Armeerauspaine: päällystetyssä kaasupullossa vallitseva paine, jossa vaadittu jännitysten jakautuminen vuorauksen ja päällysteen välillä on saatu aikaan.

3.4.   Erä – komposiittikaasupullot: ”erä” on ryhmä kaasupulloja, jotka on valmistettu perättäin soveltuvista vuorauksista, jotka ovat samankokoisia, samoin suunniteltuja ja joiden eritellyt valmistusmateriaalit ja tuotantoprosessit ovat samat.

3.5.   Erä – metallikaasupullot ja -vuoraukset: ”erä” on ryhmä metallikaasupulloja tai -vuorauksia, jotka on valmistettu perättäin ja joiden nimellisläpimitta, seinän paksuus ja malli ovat samat. Ne on valmistettu samoista eritellyistä valmistusmateriaaleista, niiden tuotantoprosessi on sama, ne on varustettu tuotantoa ja lämpökäsittelyä varten samoin ja lämpökäsittelyssä sovellettu aika, lämpötila ja ilmaolosuhteet ovat samat.

3.6.   Erä – muut kuin metallivuoraukset: ”erä” on ryhmä muita kuin metallivuorauksia, jotka on valmistettu perättäin ja joiden nimellisläpimitta, seinän paksuus ja malli ovat samoja ja joiden eritellyt valmistusmateriaalit ja tuotantoprosessit ovat samat.

3.7.   Erän rajaaminen: ”erässä” ei missään olosuhteissa saa olla enempää kuin 200 valmista kaasupulloa tai vuorausta (joihin ei lueta mukaan ainetta rikkovaan kokeeseen käytettäviä kaasupulloja tai vuorauksia) tai yksi tuotantovuoro, riippuen siitä, kumpi määristä on suurempi.

3.8.   Komposiittikaasupullo: kaasupullo, jossa hartsikyllästetyt jatkuvat filamenttikuidut on puolattu metallista tai muusta materiaalista kuin metallista valmistetun vuorauksen ympärille. Komposiittikaasupulloista, joissa on muu kuin metallivuoraus, käytetään nimitystä ”kokonaan komposiittimateriaalista valmistettu kaasupullo”.

3.9.   Valvottu jännityspuolaus: metallivuorattujen lieriöosastaan päällystettyjen komposiittikaasupullojen valmistuksessa käytettävä prosessi, jossa saadaan aikaan puristusjännityksiä vuorauksessa ja vetojännityksiä päällysteessä sisäisen paineen ollessa nolla puolaamalla vahvistefilamenttikuituja huomattavan korkealla jännityksellä.

3.10.   Täyttöpaine: kaasun paine kaasupullossa heti täyttämisen jälkeen.

3.11.   Valmiit kaasupullot: normaalia tuotantoa edustavat käyttövalmiit kaasupullot, joihin on liitetty tunnistusmerkit ja ulkopinnoite, mukaan luettuna valmistajan määrittelemä kiinteä eristys, mutta joissa ei ole muuta eristystä tai suojausta kuin siihen kiinteästi kuuluvat.

3.12.   Täyspäällyste: päällyste, jossa vahvistefilamenttikuidut on puolattu sekä pullon kehän että akselin suuntaisesti.

3.13.   Kaasun lämpötila: kaasun lämpötila pullossa.

3.14.   Lieriöosan päällyste: päällyste, jossa vahvistefilamenttikuidut on puolattu pääasiassa kehäsuuntaisesti vuorauksen lieriöosan ympärille siten, että filamenttikuituihin ei kohdistu merkittävää kuormaa pullon pituussuuntaisen akselin suuntaisesti.

3.15.   Vuoraus: säiliö, jota käytetään kaasutiiviinä sisäkuorena ja jonka ympärille vahvistefilamenttikuidut puolataan tarvittavan lujuuden saavuttamiseksi. Tässä standardissa kuvataan kaksi vuoraustyyppiä: metallivuoraukset, joiden tarkoituksena on jakaa kuormitusta vahvisteen kanssa, ja muut kuin metallivuoraukset, joihin ei kohdistu lainkaan kuormitusta.

3.16.   Valmistaja: henkilö tai organisaatio, joka vastaa kaasupullojen suunnittelusta, valmistuksesta ja testauksesta.

3.17.   Kehittynyt enimmäispaine: vakiintunut paine, joka kehittyy, kun käyttöpaineeseen täytetyssä pullossa olevan kaasun lämpötila nostetaan enimmäiskäyttölämpötilaan.

3.18.   Päällyste: vuorauksen ympärille aseteltu filamenttikuiduista ja hartsista muodostuva vahvikerakenne.

3.19.   Esijännittäminen: armeerausprosessi tai valvottu jännityspuolaus.

3.20.   Käyttöikä: vuosina ilmaistu aika, jona kaasupulloja voidaan käyttää turvallisesti vakiokäyttöolosuhteissa.

3.21.   Vakiintunut paine: kaasun paine tilanteessa, jossa tietty vakiintunut lämpötila on saavutettu.

3.22.   Vakiintunut lämpötila: kaasun tasainen lämpötila sen jälkeen, kun täytöstä aiheutunut mahdollinen lämpötilan muutos on haihtunut.

3.23.   Testipaine: paine, jossa kaasupullo testataan hydrostaattisesti.

3.24.   Käyttöpaine: Vakiintunut 20 MPa:n paine tasaisessa 15 °C:n lämpötilassa.

4.   KÄYTTÖOLOSUHTEET

4.1.   Yleistä

4.1.1.   Vakiokäyttöolosuhteet

Tässä luvussa määriteltyjä vakiokäyttöolosuhteita pidetään lähtökohtana suunniteltaessa, valmistettaessa, tarkastettaessa, testattaessa ja hyväksyttäessä kaasupulloja, jotka on tarkoitus asentaa pysyvästi ajoneuvoihin ja joita on tarkoitus käyttää ajoneuvojen polttoaineena käytettävän maakaasun säilyttämiseen ympäristön lämpötilassa.

4.1.2.   Kaasupullojen käyttö

Määriteltyjen käyttöolosuhteiden on myös tarkoitus antaa seuraaville tahoille tietoa siitä, miten tämän säännön mukaisesti valmistettuja kaasupulloja voidaan käyttää turvallisesti:

| a) | kaasupullojen valmistajat, |
| --- | --- |

a)

kaasupullojen valmistajat,

| b) | kaasupullojen omistajat, |
| --- | --- |

b)

kaasupullojen omistajat,

| c) | suunnittelijat ja kaasupullojen asennuksesta vastaavat toimeksisaajat, |
| --- | --- |

c)

suunnittelijat ja kaasupullojen asennuksesta vastaavat toimeksisaajat,

| d) | ajoneuvojen kaasupullojen uudelleen täyttämiseen käytettävien laitteiden suunnittelijat tai omistajat, |
| --- | --- |

d)

ajoneuvojen kaasupullojen uudelleen täyttämiseen käytettävien laitteiden suunnittelijat tai omistajat,

| e) | maakaasun toimittajat, |
| --- | --- |

e)

maakaasun toimittajat,

| f) | sääntelyviranomaiset, joiden toimivaltaan kaasupullojen käyttö kuuluu. |
| --- | --- |

f)

sääntelyviranomaiset, joiden toimivaltaan kaasupullojen käyttö kuuluu.

4.1.3.   Käyttöikä

Kaasupullon suunnittelija määrittelee käyttöiän, jonka ajan kaasupullot ovat turvallisia, tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Enimmäiskäyttöikä on 20 vuotta.

Määräaikaiset lisätarkastukset

Kaasupullon valmistaja antaa suosituksia silmämääräisesti tai testien avulla suoritettavista käyttöiän aikana tehtävistä määräaikaistarkastuksista tässä luvussa määritellyissä käyttöolosuhteissa tapahtuvan käytön perusteella. Jokainen kaasupullo on tarkastettava silmämääräisesti vähintään 48 kuukauden välein ajoneuvon käyttöönottopäivästä (ajoneuvon rekisteröinti) lukien ja jokaisen uudelleenasennuksen yhteydessä sen varmistamiseksi, ettei siinä ole ulkoisia vaurioita tai heikentymiä, myöskään kannattimien alla. Silmämääräisen tarkastuksen tekee sääntelyviranomaisen hyväksymä tai tunnustama toimivaltainen elin valmistajan ohjeiden mukaisesti. Kaasupullot, joissa ei ole pakolliset tiedot sisältävää kylttiä tai joissa on kyltit, joiden sisältämiä pakollisia tietoja ei kuitenkaan jostain syystä pysty lukemaan, poistetaan käytöstä. Jos kaasupullo voidaan luotettavasti tunnistaa valmistajan ja sarjanumeron perusteella, kyltti voidaan vaihtaa, jotta kaasupullo voidaan pitää käytössä.

4.1.4.1.   Törmäyksessä olleet kaasupullot

Kaasupullot, jotka ovat olleet törmäykseen joutuneessa ajoneuvossa, on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Kaasupullo, joka ei ole törmäyksessä kärsinyt vahinkoa, voidaan palauttaa käyttöön. Muussa tapauksessa kaasupullo palautetaan valmistajalle arvioitavaksi.

4.1.4.2.   Tulipalossa olleet kaasupullot

Tulen vaikutuksen alaiseksi joutuneet kaasupullot on tarkastettava uudelleen valmistajan valtuuttamassa laitoksessa, tai ne on poistettava käytöstä.

4.2.   Enimmäispaineet

Kaasupullon paine on rajattava seuraaviin arvoihin:

| a) | paine, joka vakiintuu 20 MPa:ksi 15 °C:n vakiolämpötilassa, |
| --- | --- |

a)

paine, joka vakiintuu 20 MPa:ksi 15 °C:n vakiolämpötilassa,

| b) | 26 MPa heti täytön jälkeen lämpötilasta riippumatta. |
| --- | --- |

b)

26 MPa heti täytön jälkeen lämpötilasta riippumatta.

4.3.   Täyttökertojen enimmäismäärä

Kaasupullot on suunniteltava siten, että ne voidaan täyttää 20 MPa:n vakiintuneeseen paineeseen 1 000 kertaa käyttövuoden aikana kaasun lämpötilan ollessa 15 °C.

4.4.   Lämpötilan vaihteluväli

4.4.1.   Vakiintunut kaasun lämpötila

Kaasun vakiintunut lämpötila kaasupulloissa voi vaihdella –40 °C:sta 65 °C:een.

4.4.2.   Kaasupullon lämpötilat

Kaasupullon materiaalien lämpötila voi vaihdella –40 °C:sta +82 °C:een.

Yli +65 °C:n lämpötilojen on oltava riittävän paikallisia tai tarpeeksi lyhytkestoisia, jotta kaasupullossa olevan kaasun lämpötila ei koskaan ylitä +65 °C:ta, lukuun ottamatta 4.4.3 kohdassa määriteltyjä olosuhteita.

4.4.3.   Tilapäiset lämpötilat

Täytön ja tyhjentymisen aikana kehittyneet kaasun lämpötilat voivat vaihdella 4.4.1 kohdassa määritellyissä rajoissa.

4.5.   Kaasun koostumus

Maakaasuun ei saa lisätä metanolia ja/tai glykolia. Kaasupullo on suunniteltava siten, että se kestää täyttämisen maakaasulla, joka täyttää jonkun seuraavista kolmesta edellytyksestä:

| a) | SAE J1616 |
| --- | --- |

a)

SAE J1616

| b) | kuiva kaasu
  Vesihöyryä ei normaalisti saisi olla enempää kuin 32 mg/m3; kastepisteen ollessa –9 °C 20 MPa:n paineessa. Kuivan kaasun koostumukselle ei aseteta rajoituksia seuraavia lukuun ottamatta:






  — | vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: ... 23 mg/m3 |
| --- | --- | --- |

b)

kuiva kaasu

Vesihöyryä ei normaalisti saisi olla enempää kuin 32 mg/m3; kastepisteen ollessa –9 °C 20 MPa:n paineessa. Kuivan kaasun koostumukselle ei aseteta rajoituksia seuraavia lukuun ottamatta:

—

vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: ... 23 mg/m3

| — | happi: ... 1 tilavuusprosentti. |
| --- | --- |

—

happi: ... 1 tilavuusprosentti.

Vetyä saa olla enintään 2 tilavuusprosenttia, jos kaasupullot on valmistettu teräksestä, jonka enimmäisvetolujuus on yli 950 MPa.

| c) | Märkäkaasu
  Kaasun, jonka vesipitoisuus on korkeampi kuin b-kohdassa, koostumus on normaalisti seuraavissa rajoissa:






  — | vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: ... 23 mg/m3 |
| --- | --- | --- |

c)

Märkäkaasu

Kaasun, jonka vesipitoisuus on korkeampi kuin b-kohdassa, koostumus on normaalisti seuraavissa rajoissa:

—

vetysulfidi ja muut liukenevat sulfidit: ... 23 mg/m3

| — | happi: ... 1 tilavuusprosentti |
| --- | --- |

—

happi: ... 1 tilavuusprosentti

| — | hiilidioksidi: ... 4 tilavuusprosenttia |
| --- | --- |

—

hiilidioksidi: ... 4 tilavuusprosenttia

| — | vety: ... 0,1 tilavuusprosenttia. |
| --- | --- |

—

vety: ... 0,1 tilavuusprosenttia.

Käytettäessä märkäkaasua tarvitaan vähintään 1 mg kompressoriöljyä kaasukilogrammaa kohden metallipullojen ja -vuorausten suojaamiseksi.

4.6.   Ulkopinnat

Kaasupulloja ei ole suunniteltu kestämään jatkuvaa mekaanista tai kemiallista altistusta, kuten ajoneuvossa kuljetetusta kuormasta tulevaa vuotoa tai tieolosuhteiden aiheuttamia vakavia kulumisvaurioita, ja ne on asennettava tunnustettujen asennusstandardien mukaisesti. Kaasupullon ulkopinnat saattavat kuitenkin huomaamatta altistua seuraaville asioille:

| a) | vesi, joko ajoittainen uppoaminen veteen tai tiestä tulevat roiskeet, |
| --- | --- |

a)

vesi, joko ajoittainen uppoaminen veteen tai tiestä tulevat roiskeet,

| b) | suola, ajettaessa ajoneuvolla lähellä merta tai käytettäessä suolaa jään sulattamiseen, |
| --- | --- |

b)

suola, ajettaessa ajoneuvolla lähellä merta tai käytettäessä suolaa jään sulattamiseen,

| c) | auringon ultraviolettisäteily, |
| --- | --- |

c)

auringon ultraviolettisäteily,

| d) | soran iskeytyminen, |
| --- | --- |

d)

soran iskeytyminen,

| e) | liuottimet, hapot ja alkalit, lannoitteet, |
| --- | --- |

e)

liuottimet, hapot ja alkalit, lannoitteet,

| f) | ajoneuvonesteet, kuten bensiini, hydraulinesteet, glykoli ja öljyt. |
| --- | --- |

f)

ajoneuvonesteet, kuten bensiini, hydraulinesteet, glykoli ja öljyt.

4.7.   Läpäisevyys tai vuotaminen

Kaasupullot voidaan sijoittaa suljettuun tilaan melko pitkiksi ajoiksi. Suunnittelussa on otettava huomioon kaasuvuodot pullon seinän läpi (läpäisevyys) tai vuodot päiden ja vuorauksen välistä.

5.   SUUNNITTELUN HYVÄKSYNTÄ

5.1.   Yleistä

Kaasupullon suunnittelijan on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle hyväksyntähakemuksen yhteydessä seuraavat tiedot:

| a) | käyttöä koskeva selvitys (5.2. kohta) |
| --- | --- |

a)

käyttöä koskeva selvitys (5.2. kohta)

| b) | suunnittelua koskevat tiedot (5.3. kohta) |
| --- | --- |

b)

suunnittelua koskevat tiedot (5.3. kohta)

| c) | valmistusta koskevat tiedot (5.4. kohta) |
| --- | --- |

c)

valmistusta koskevat tiedot (5.4. kohta)

| d) | laatujärjestelmä (5.5. kohta) |
| --- | --- |

d)

laatujärjestelmä (5.5. kohta)

| e) | murtumissitkeys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty säröjen koko (5.6. kohta) |
| --- | --- |

e)

murtumissitkeys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty säröjen koko (5.6. kohta)

| f) | erittelylomake (5.7. kohta) |
| --- | --- |

f)

erittelylomake (5.7. kohta)

| g) | muut hakemusta tukevat tiedot (5.8. kohta). |
| --- | --- |

g)

muut hakemusta tukevat tiedot (5.8. kohta).

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen kaasupullojen osalta ei tarvitse toimittaa 5.3.2 kohdan mukaista jännitysanalyysiraporttia tai 5.6. kohdassa tarkoitettuja tietoja.

5.2.   Käyttöä koskeva selvitys

Käyttöä koskevan selvityksen tarkoituksena on antaa ohjeita kaasupullojen käyttäjille ja asentajille ja tietoa hyväksynnästä vastaavalle toimivaltaiselle viranomaiselle tai sen valtuutetulle edustajalle. Käyttöä koskevaan selvitykseen sisältyvät seuraavat tiedot:

| a) | lausunto, jonka mukaan kaasupullo soveltuu käytettäväksi 4 kohdassa määritellyissä käyttöolosuhteissa kaasupullon käyttöiän ajan, |
| --- | --- |

a)

lausunto, jonka mukaan kaasupullo soveltuu käytettäväksi 4 kohdassa määritellyissä käyttöolosuhteissa kaasupullon käyttöiän ajan,

| b) | käyttöikä, |
| --- | --- |

b)

käyttöikä,

| c) | vähimmäiskäyttötestit ja/tai -tarkastusvaatimukset, |
| --- | --- |

c)

vähimmäiskäyttötestit ja/tai -tarkastusvaatimukset,

| d) | vaaditut paineenrajoituslaitteet ja/tai eristys, |
| --- | --- |

d)

vaaditut paineenrajoituslaitteet ja/tai eristys,

| e) | vaaditut kannatinlaitteet, suojapinnoitteet ynnä muut, joita ei ole toimitettu, |
| --- | --- |

e)

vaaditut kannatinlaitteet, suojapinnoitteet ynnä muut, joita ei ole toimitettu,

| f) | kuvaus kaasupullon rakenteesta, |
| --- | --- |

f)

kuvaus kaasupullon rakenteesta,

| g) | kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan kaasupullon turvallista käyttöä ja tarkastamista silmällä pitäen. |
| --- | --- |

g)

kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan kaasupullon turvallista käyttöä ja tarkastamista silmällä pitäen.

5.3.   Suunnittelua koskevat tiedot

5.3.1.   Piirrokset

Piirroksista on käytävä ilmi vähintään seuraavat seikat:

| a) | nimi, viitenumero, antamispäivä sekä tarkistusnumerot ja niiden antamispäivät tarvittaessa, |
| --- | --- |

a)

nimi, viitenumero, antamispäivä sekä tarkistusnumerot ja niiden antamispäivät tarvittaessa,

| b) | viittaus tähän sääntöön ja kaasupullon tyyppi, |
| --- | --- |

b)

viittaus tähän sääntöön ja kaasupullon tyyppi,

| c) | kaikki mitat täydellisinä tolerensseineen, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot päiden muodosta ja vähimmäispaksuudesta ja aukoista, |
| --- | --- |

c)

kaikki mitat täydellisinä tolerensseineen, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot päiden muodosta ja vähimmäispaksuudesta ja aukoista,

| d) | kaasupullojen massa ja toleranssi, |
| --- | --- |

d)

kaasupullojen massa ja toleranssi,

| e) | erittelyt materiaaleista, mukaan luettuina mekaaniset ja kemialliset vähimmäisominaisuudet sekä toleranssin rajat sekä metallipullojen tai metallivuorausten osalta määritelty kovuusluokka, |
| --- | --- |

e)

erittelyt materiaaleista, mukaan luettuina mekaaniset ja kemialliset vähimmäisominaisuudet sekä toleranssin rajat sekä metallipullojen tai metallivuorausten osalta määritelty kovuusluokka,

| f) | muita tietoja, kuten armeerauspaineen vaihteluala, vähimmäistestipaine, yksityiskohtaiset tiedot palosuojajärjestelmästä ja ulkopinnan suojapinnoitteesta. |
| --- | --- |

f)

muita tietoja, kuten armeerauspaineen vaihteluala, vähimmäistestipaine, yksityiskohtaiset tiedot palosuojajärjestelmästä ja ulkopinnan suojapinnoitteesta.

5.3.2.   Jännitysanalyysiraportti

Jännitysanalyysi äärellisten elementtien menetelmällä tai muulla menetelmällä on toimitettava.

Taulukko, jossa tehdään yhteenveto raportissa lasketuista jännityksistä, on toimitettava.

5.3.3.   Materiaaleja koskevat testitiedot

Yksityiskohtainen kuvaus suunnitelmassa käytetyistä materiaaleista ja materiaaliominaisuuksien toleransseista on toimitettava. Lisäksi on esitettävä testitiedot, joissa kuvataan materiaalien mekaanisia ominaisuuksia ja soveltuvuutta käyttöön 4 kohdassa määritellyissä olosuhteissa.

5.3.4.   Suunnittelun kelpoisuutta koskevat testitiedot

Kaasupullon materiaalin, suunnittelun, valmistuksen ja testauksen soveltuvuus tarkoitettuun käyttöön on osoitettava siten, että ne täyttävät tietyn kaasupullomallin osalta vaadittujen testien vaatimukset, kun ne testataan tämän liitteen lisäyksessä A kuvatuin kyseeseen tulevin testimenetelmin.

Testitiedoista on myös selvittävä kunkin testipullon mitat, seinien paksuudet ja painot.

5.3.5.   Palosuoja

Kaasupulloa äkilliseltä murtumiselta A.15 kohdan mukaisen tulelle altistumisen yhteydessä suojaavien paineenrajoituslaitteiden sijoittelu on täsmennettävä. Testitiedoissa on osoitettava määritellyn palosuojajärjestelmän tehokkuus.

5.3.6.   Kaasupullon kiinnittimet

Kaasupullon kiinnittimiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot tai kiinnittämistä koskevat vaatimukset on annettava 6.11 kohdan mukaisesti.

5.4.   Valmistusta koskevat tiedot

Yksityiskohtaiset tiedot kaikista valmistusprosesseista, ainetta rikkomattomista kokeista, tuotantotesteistä ja eräkohtaisista testeistä on annettava. Lisäksi on täsmennettävä kaikkien tuotantoprosessien, kuten lämpökäsittelyn, lastuamattoman työstön, hartsin sekoitussuhteen, filamenttikuidun puolausjännityksen ja -nopeuden, karkaisuaikojen ja -lämpötilojen sekä armeerausmenettelyn toleranssit sekä pintakäsittely, kierteitä koskevat yksityiskohdat, ultraääniskannausta (tai vastaavaa) koskevat hyväksymisperusteet ja eräkohtaisissa testeissä käytetyt erän enimmäiskoot.

5.5.   (puuttuu)

5.6.   Murtumankestävyys ja ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

5.6.1.   Murtumankestävyys

Valmistajan on osoitettava, että kaasupullomalli vuotaa ennen murtumista 6.7. kohdassa kuvatulla tavalla.

5.6.2.   Ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko

Valmistajan on määritettävä 6.15.2 kohdassa määriteltyä lähestymistapaa noudattaen ainetta rikkomattoman kokeen suurin sallittu särön koko. Kokeen tarkoituksena on ehkäistä väsymissäröjen muodostuminen kaasupulloon sen käyttöiän aikana ja ehkäistä kaasupullon murtuminen.

5.7.   Erittelylomake

Luettelo asiakirjoista, joissa annetaan 5.1. kohdassa vaaditut tiedot, on laadittava kutakin kaasupullomallia koskevaan erittelylomakkeeseen. Siinä on mainittava kunkin asiakirjan nimi, viitenumero, tarkistusnumerot sekä alkuperäisen version ja muutettujen versioiden antamispäivät. Laatijan on allekirjoitettava tai varustettava nimikirjaimillaan kaikki asiakirjat. Erittelylomake numeroidaan ja sen tarkistetut versiot numeroidaan tarvittaessa numerolla, jota voidaan käyttää kaasupullon mallin tunnistamiseen, ja siinä on oltava suunnittelusta vastaavan insinöörin allekirjoitus. Erittelylomakkeeseen on varattava tila mallin rekisteröintiä osoittavalle leimalle.

5.8.   Muut hakemusta tukevat tiedot

Tarvittaessa hakemuksen tueksi on annettava lisätietoja, jotka koskevat esimerkiksi käytettäviksi ehdotettujen materiaalien käyttöhistoriaa tai tietyn kaasupullomallin käyttöä muissa käyttöolosuhteissa.

5.9.   Hyväksyntä ja todistus

5.9.1.   Tarkastus ja testaus

Vaatimustenmukaisuuden arviointi on suoritettava tämän säännön 9 kohdan määräysten mukaisesti.

Toimivaltainen viranomainen tarkastaa kaasupullot 6.13. ja 6.14. kohdan mukaisesti varmistaakseen, että kaasupullot ovat tämän kansainvälisen säännön mukaisia.

5.9.2.   Testitodistus

Jos 6.13. kohdan mukaisen prototyyppitestin tulokset ovat tyydyttäviä, toimivaltainen viranomainen antaa testitodistuksen. Tämän liitteen lisäyksessä D on esimerkki testitodistuksesta.

5.9.3.   Erän hyväksyntää koskeva todistus

Toimivaltainen viranomainen laatii tämän liitteen lisäyksen D mukaisen hyväksyntätodistuksen.

6.   KAIKKIIN KAASUPULLOTYYPPEIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET

6.1.   Yleistä

Seuraavia vaatimuksia sovelletaan yleisesti kaikkiin 7–10 kohdassa kuvattuihin kaasupullotyyppeihin. Kaasupullojen suunnittelussa on otettava huomioon kaikki asiaankuuluvat näkökohdat, jotka ovat välttämättömiä sen varmistamiseksi, että jokainen suunnitelman mukaisesti valmistettu kaasupullo on käyttötarkoitukseen soveltuva määritellyn käyttöiän ajan. Tyypin CNG-1 teräspulloilta, jotka on suunniteltu standardin ISO 9809 mukaisesti ja jotka täyttävät siinä asetetut vaatimukset, vaaditaan ainoastaan 6.3.2.4. ja 6.9.–6.13. kohdan vaatimusten noudattamista.

6.2.   Suunnittelu

Tässä säännössä ei anneta suunnitteluohjeita tai määritellä sallittuja kuormituksia tai jännityksiä, vaan edellytetään suunnittelun asianmukaisuutta, joka määritetään soveltuvin laskelmin ja osoitetaan siten, että kaasupullot läpäisevät materiaaleja, suunnittelun kelpoisuutta, tuotantoa ja eriä koskevat tässä säännössä määritellyt testit. Kaikkien mallien on oltava ”vuoto ennen murtumaa” -vioittumistavan mukaisia siinä tapauksessa, että paineen alaisiksi normaalikäytössä joutuvat osat mahdollisesti vaurioituvat. Metallipullojen tai metallivuorausten vuotamista saa esiintyä ainoastaan väsymissärön kasvamisen yhteydessä.

6.3.   Materiaalit

6.3.1.   Käytettyjen materiaalien on sovelluttava 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin. Suunnitelman on oltava sellainen, etteivät yhteensopimattomat materiaalit joudu kosketuksiin. Materiaaleja koskevat suunnittelun kelpoisuustestit luetellaan taulukossa 6.1.

Teräs

6.3.2.1.   Koostumus

Terästen on oltava alumiini- ja/tai piitiivistettyjä ja tuotettu pääosin hienoraemenetelmällä. Kaikkien terästen kemiallinen koostumus on ilmoitettava ja määriteltävä vähintään seuraavien pitoisuuksien perusteella:

| a) | hiili-, mangaani-, alumiini- ja piipitoisuudet kaikissa tapauksissa, |
| --- | --- |

a)

hiili-, mangaani-, alumiini- ja piipitoisuudet kaikissa tapauksissa,

| b) | nikkeli-, kromi-, molybdeeni-, boori- ja vanadiumpitoisuudet sekä kaikki muut erikseen lisätyt seosaineet. |
| --- | --- |

b)

nikkeli-, kromi-, molybdeeni-, boori- ja vanadiumpitoisuudet sekä kaikki muut erikseen lisätyt seosaineet.

Seuraavat arvot eivät saa ylittyä sulatusanalyysissä:

| Vetolujuus | < 950 MPa | ≥ 950 MPa |
| --- | --- | --- |
| Rikki | 0,020 prosenttia | 0,010 prosenttia |
| Fosfori | 0,020 prosenttia | 0,020 prosenttia |
| Rikki ja fosfori | 0,030 prosenttia | 0,025 prosenttia |

Vetolujuus

< 950 MPa

≥ 950 MPa

Rikki

0,020 prosenttia

0,010 prosenttia

Fosfori

0,020 prosenttia

0,020 prosenttia

Rikki ja fosfori

0,030 prosenttia

0,025 prosenttia

Käytettäessä hiili-booriterästä on suoritettava standardin ISO 642 mukainen karkenevuuden määrityskoe jokaisen teräserän ensimmäiselle ja viimeiselle harkolle tai levylle. Karkenevuuden on oltava 33–53 HRC tai 327–560 HV mitattuna 7,9 mm:n etäisyydeltä sammutetusta päästä, ja materiaalin valmistajan on annettava siitä todistus.

6.3.2.2.   Veto-ominaisuudet

Teräksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.1. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Teräksen venymän on oltava vähintään 14 prosenttia.

6.3.2.3.   Iskuominaisuudet

Teräksen iskuominaisuudet valmiissa kaasupullossa tai vuorauksessa on määritettävä A.2. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Iskusitkeys ei saa olla tämän liitteen taulukossa 6.2. esitettyä alempi.

6.3.2.4.   Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys

Jos teräksen osalta määritellyn vetolujuuden yläraja ylittää 950 MPa, valmiissa kaasupullossa olevalle teräkselle on tehtävä sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyyskoe tämän liitteen lisäyksessä A olevan A.3. kohdan mukaisesti ja sen on täytettävä siinä luetellut vaatimukset.

Alumiini

6.3.3.1.   Koostumus

Alumiiniseokset on kuvattava tiettyä seosjärjestelmää koskevan Aluminium Assiociationin käytännön mukaisesti. Lyijyä ja vismuttia koskevat epäpuhtausrajat eivät saa ylittää 0,003:a prosenttia missään alumiiniseoksessa.

6.3.3.2.   Korroosiokokeet

Alumiiniseosten on täytettävä A.4 kohdan (lisäys A) mukaisesti suoritettujen korroosiokokeiden vaatimukset.

6.3.3.3.   Kestokuormituskoe

Alumiiniseosten on täytettävä A.5 kohdan (lisäys A) mukaisesti suoritettujen kestokuormituskokeiden vaatimukset.

6.3.3.4.   Veto-ominaisuudet

Alumiiniseoksen mekaaniset ominaisuudet valmiissa kaasupullossa on määritettävä A.1. kohdan (lisäys A) mukaisesti. Alumiinin venymän on oltava vähintään 12 prosenttia.

Hartsit

6.3.4.1.   Yleistä

Kyllästysmateriaali voi olla kuumakovettuvaa tai termoplastista hartsia. Esimerkkejä soveltuvista perusmassoista ovat epoksi, modifioitu epoksi, polyesterin ja vinyyliesterin kaltaiset kertamuovit sekä polyetyleenin ja polyamidin kaltaiset kestomuovit.

6.3.4.2.   Leikkauslujuus

Hartsimateriaalit on testattava A.26 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

6.3.4.3.   Lasiutumislämpötila

Hartsimateriaalin lasiutumislämpötila määritellään standardin ASTM D3418 mukaisesti.

6.3.5.   Kuidut

Rakennetta vahvistavia filamenttimateriaalityyppejä voivat olla lasikuitu, aramidikuitu tai hiilikuitu. Käytettäessä hiilikuituvahvistetta suunnitteluun on sisällytettävä keino, jolla estetään kaasupullon metalliosien galvaaninen korroosio. Valmistajan on pidettävä tallessa komposiittimateriaaleja koskevat julkaistut erittelyt, materiaalin valmistajan antamat varastointia, olosuhteita ja säilyvyysaikaa koskevat suositukset sekä materiaalin valmistajan todistus, jonka mukaan jokainen toimitus noudattaa mainittuja erittelyvaatimuksia. Kuidun valmistajan on annettava todistus siitä, että kuitumateriaalin ominaisuudet ovat tuotetta koskevan valmistajan erittelyn mukaiset.

6.3.6.   Muovivuoraukset

Vetolujuus ja enimmäisvenymä määritellään A.22 kohdan mukaisesti (lisäys A). Testeistä on käytävä ilmi vuorauksen muovimateriaalin taipumisominaisuudet –50 °C:n lämpötilassa tai alemmissa lämpötiloissa; niiden on noudatettava valmistajan määrittämiä arvoja. Polymeerimateriaalin on oltava tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin soveltuva. Pehmenemislämpötilan on oltava vähintään 90 °C ja sulamislämpötilan vähintään 100 °C jäljempänä A.23 kohdassa (lisäys A) kuvatun menetelmän mukaisesti.

6.4.   Testipaine

Valmistusvaiheessa käytettävä vähimmäistestipaine on 30 MPa.

6.5.   Murtumispaineet ja kuidunsuuntaisen jännityksen suhdeluvut

Todellisen vähimmäismurtumispaineen on oltava kaikissa kaasupullotyypeissä vähintään tämän liitteen taulukossa 6.3. esitettyjen arvojen mukainen. Tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleissa komposiittipäällysteen on oltava suunniteltu erittäin luotettavaksi kestokuormituksen ja jaksottaisen kuormituksen yhteydessä. Luotettavuus on saavutettu, kun tämän liitteen taulukossa 6.3 esitetyt komposiittivahvisteen jännityksen suhdeluvut täyttyvät tai ylittyvät. Jännityssuhde määritellään siten, että se on jännitys kuidussa tietyllä vähimmäismurtumispaineella jaettuna kuidussa käyttöpaineella olevalla jännityksellä. Murtumissuhde määritellään siten, että se on kaasupullon todellinen murtumispaine jaettuna käyttöpaineella. Tyypin CNG-4 malleissa jännityssuhde on sama kuin murtumissuhde. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa (metallivuorattu, komposiittipäällyste) jännityssuhdetta koskevien laskelmien on käsitettävä seuraavat osatekijät:

| a) | Käytetään epälineaarisiin materiaaleihin sovellettavaa analyysimenetelmää (erityinen tietokoneohjelma tai äärellisten elementtien menetelmä). |
| --- | --- |

a)

Käytetään epälineaarisiin materiaaleihin sovellettavaa analyysimenetelmää (erityinen tietokoneohjelma tai äärellisten elementtien menetelmä).

| b) | Lineaarisen materiaalin kimmoplastisen jännitys-venymäkäyrän on oltava tiedossa ja oikein mallinnettu. |
| --- | --- |

b)

Lineaarisen materiaalin kimmoplastisen jännitys-venymäkäyrän on oltava tiedossa ja oikein mallinnettu.

| c) | Komposiittimateriaalien mekaanisten ominaisuuksien on oltava oikein mallinnettu. |
| --- | --- |

c)

Komposiittimateriaalien mekaanisten ominaisuuksien on oltava oikein mallinnettu.

| d) | Laskelmat on tehtävä armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa. |
| --- | --- |

d)

Laskelmat on tehtävä armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa.

| e) | Puolausjännityksestä aiheutuvat esijännitykset on otettava analyysissa huomioon. |
| --- | --- |

e)

Puolausjännityksestä aiheutuvat esijännitykset on otettava analyysissa huomioon.

| f) | Vähimmäismurtumispaine on valittava siten, että laskettu jännitys vähimmäismurtumispaineessa jaettuna lasketulla jännityksellä käyttöpaineessa on sellainen, että se täyttää käytettävää kuitua koskevat jännityssuhdevaatimukset. |
| --- | --- |

f)

Vähimmäismurtumispaine on valittava siten, että laskettu jännitys vähimmäismurtumispaineessa jaettuna lasketulla jännityksellä käyttöpaineessa on sellainen, että se täyttää käytettävää kuitua koskevat jännityssuhdevaatimukset.

| g) | Analysoitaessa kaasupulloja, joissa on hybridivahviste (kaksi tai useampia erilaisia kuitutyyppejä), kuormituksen jakautuminen eri kuitujen välillä on otettava huomioon kuitujen erilaisten kimmoisuusmoduulien perusteella. Kutakin yksittäistä kuitutyyppiä koskevien jännityssuhteiden on oltava tämän liitteen taulukossa 6.3 esitettyjen arvojen mukaisia. Jännityssuhteet voidaan tarkistaa myös venymäanturilla. Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä E on esitetty yksi hyväksyttävä menetelmä. |
| --- | --- |

g)

Analysoitaessa kaasupulloja, joissa on hybridivahviste (kaksi tai useampia erilaisia kuitutyyppejä), kuormituksen jakautuminen eri kuitujen välillä on otettava huomioon kuitujen erilaisten kimmoisuusmoduulien perusteella. Kutakin yksittäistä kuitutyyppiä koskevien jännityssuhteiden on oltava tämän liitteen taulukossa 6.3 esitettyjen arvojen mukaisia. Jännityssuhteet voidaan tarkistaa myös venymäanturilla. Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä E on esitetty yksi hyväksyttävä menetelmä.

6.6.   Jännitysanalyysi

Jännitysanalyysi on suoritettava mallin vähimmäisseinänpaksuuden perustelemiseksi. Siinä on määritettävä komposiittimallien vuorausten ja kuitujen jännitykset.

6.7.   Vuoto ennen murtumaa -arviointi

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 kaasupullojen osalta on osoitettava niiden

vuoto ennen murtumaa -ominaisuus. Kyseinen testi suoritetaan A.6 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden osoittamista ei vaadita niiltä kaasupullomalleilta, joiden väsymislujuus ylittää 45 000 painejaksoa, kun ne testataan A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen F sisältyy kaksi vuoto ennen murtumaa -arviointimenetelmää.

6.8.   Tarkastus ja testaus

Valmistustarkastuksessa on määriteltävä ohjelmat ja menettelyt seuraavia vaiheita varten:

| a) | tarkastus, testit ja hyväksyntäperusteet valmistusvaiheessa |
| --- | --- |

a)

tarkastus, testit ja hyväksyntäperusteet valmistusvaiheessa

| b) | määräaikaistarkastukset, testit ja hyväksyntäperusteet käytön aikana. Kaasupullon ulkopuolen silmämääräisiä tarkastuksia on suoritettava tämän liitteen 4.1.4 kohdassa määritellyin väliajoin, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Valmistajan on määriteltävä silmämääräisissä tarkastuksissa sovellettavat hylkäämisperusteet viallisilla kaasupulloilla tehtyjen paineenvaihtelukokeiden tulosten perusteella. Tämän liitteen lisäyksessä G on malli käsittelyä, käyttöä ja tarkastamista käsittelevistä valmistajan ohjeista. |
| --- | --- |

b)

määräaikaistarkastukset, testit ja hyväksyntäperusteet käytön aikana. Kaasupullon ulkopuolen silmämääräisiä tarkastuksia on suoritettava tämän liitteen 4.1.4 kohdassa määritellyin väliajoin, ellei toimivaltainen viranomainen ole toisin määrännyt. Valmistajan on määriteltävä silmämääräisissä tarkastuksissa sovellettavat hylkäämisperusteet viallisilla kaasupulloilla tehtyjen paineenvaihtelukokeiden tulosten perusteella. Tämän liitteen lisäyksessä G on malli käsittelyä, käyttöä ja tarkastamista käsittelevistä valmistajan ohjeista.

6.9.   Palontorjunta

Kaikki kaasupullot on suojattava tulelta paineenrajoituslaittein. Kaasupullo, sen materiaalit, paineenrajoituslaitteet ja mahdolliset lisäeristykset tai suojamateriaalit on suunniteltava kokonaisuutena siten, että ne tarjoavat riittävän suojan A.15 kohdassa (lisäys A) määritellyn kokeen palo-olosuhteissa.

Paineenrajoituslaitteet on testattava A.24 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

6.10.   Aukot

6.10.1.   Yleistä

Aukot on sallittu vain päissä. Aukkojen keskiviivan on oltava kaasupullon pituussuuntaisen akselin suuntaisia. Kierteiden leikkuureunan on oltava puhdas ja tasainen, pinta ei saa olla katkonainen, ja kierteiden on oltava kalibroituja.

6.11.   Kaasupullon kannattimet

Valmistajan on määriteltävä, miten kaasupullot tuetaan ajoneuvoihin asentamisen yhteydessä. Valmistaja antaa myös ohjeet kannattimien asentamiseen, kiinnitysvoima ja vääntömomentti mukaan luettuina, jotta saavutetaan vaadittu pito mutta ei aiheuteta kohtuutonta jännitystä kaasupulloon tai vahingoiteta kaasupullon pintaa.

6.12.   Ulkoisen ympäristön suojaaminen

Kaasupullojen ulkopuolen on täytettävä A.14 kohdan (lisäys A) mukaiset ympäristötestivaatimukset. Ulkoinen ympäristö voidaan suojata seuraaviin keinoin:

| a) | pintakäsittely, joka tarjoaa riittävän suojan (esim. alumiinin metalloiminen, anodioksidaatio), |
| --- | --- |

a)

pintakäsittely, joka tarjoaa riittävän suojan (esim. alumiinin metalloiminen, anodioksidaatio),

| b) | soveltuvan kuitu- ja perusmassamateriaalin käyttö (esim. hiilikuitu hartsissa), tai |
| --- | --- |

b)

soveltuvan kuitu- ja perusmassamateriaalin käyttö (esim. hiilikuitu hartsissa), tai

| c) | suojapinnoite (esim. orgaaninen pinnoite, maali), joka täyttää A.9 kohdan (lisäys A) vaatimukset. |
| --- | --- |

c)

suojapinnoite (esim. orgaaninen pinnoite, maali), joka täyttää A.9 kohdan (lisäys A) vaatimukset.

Kaikkien kaasupulloihin asetettujen pinnoitteiden on oltava sellaisia, että asettamisprosessi ei vaikuta haitallisesti kaasupullon mekaanisiin ominaisuuksiin. Pinnoitteen on oltava suunniteltu siten, että se helpottaa myöhempiä käytön aikana suoritettavia tarkastuksia, ja valmistajan on annettava ohjeet pinnoitteen käsittelystä kyseisten tarkastusten aikana sen varmistamiseksi, että kaasupullo pysyy ehjänä.

Valmistajia varten on esitetty tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä H ympäristötesti, jossa arvioidaan pinnoitejärjestelmän soveltuvuutta.

6.13.   Suunnittelun kelpoisuuskokeet

Jotta eri kaasupullotyypit voidaan hyväksyä, niiden materiaali, malli, valmistus ja testit on osoitettava käyttötarkoitukseensa sopiviksi, mikä edellyttää, että ne ovat tämän liitteen taulukossa 6.1 lueteltujen kyseeseen tulevien materiaalin laatutestien vaatimusten mukaisia ja tämän liitteen taulukossa 6.4 lueteltujen kaasupullon laatutestien mukaisia, kun testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksessä A kuvattujen asiaankuuluvien testimenettelyjen mukaisesti. Testattavat kaasupullot tai vuoraukset valikoidaan ja testit suoritetaan toimivaltaisen viranomaisen valvonnan alaisena. Jos testattavia kaasupulloja tai vuorauksia on enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava.

6.14.   Eräkohtaiset testit

Tässä liitteessä kuvatut kutakin kaasupullotyyppiä koskevat eräkohtaiset testit tehdään kaasupulloille tai vuorauksille, jotka on poimittu kustakin valmiiden kaasupullojen tai vuorauksien erästä. Lämpökäsiteltyjä näytteitä, joiden on osoitettu edustavan valmiita kaasupulloja tai vuorauksia, voidaan myös käyttää. Kunkin kaasupullotyypin osalta vaaditut eräkohtaiset testit on määritelty tämän liitteen taulukossa 6.5.

6.15.   Tuotantokokeet ja -testit

6.15.1.   Yleistä

Tuotantokokeet ja -testit tehdään kaikilla tietyssä erässä valmistetuilla kaasupulloilla. Jokainen kaasupullo tarkastetaan valmistusvaiheessa ja valmiina seuraavin tavoin:

| a) | metallipullojen ja -vuorausten ultraääniskannaus (tai vastaavaksi osoitettu menetelmä) standardin BS 5045, osa 1, liite B, mukaisesti, tai vastaavaksi osoitettu menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin esiintyvä särön koko on pienempi kuin suunnitelmassa määritelty koko, |
| --- | --- |

a)

metallipullojen ja -vuorausten ultraääniskannaus (tai vastaavaksi osoitettu menetelmä) standardin BS 5045, osa 1, liite B, mukaisesti, tai vastaavaksi osoitettu menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin esiintyvä särön koko on pienempi kuin suunnitelmassa määritelty koko,

| b) | varmistus, että valmiin kaasupullon ja vuorauksen sekä päällysteen kriittiset mitat ja paino ovat suunnittelutoleranssin rajoissa, |
| --- | --- |

b)

varmistus, että valmiin kaasupullon ja vuorauksen sekä päällysteen kriittiset mitat ja paino ovat suunnittelutoleranssin rajoissa,

| c) | määritellyn pintakäsittelyn noudattamisen varmistaminen siten, että erityistä huomiota kiinnitetään syvävedettyihin pintoihin ja laskoksiin tai limityksiin pullon kaulassa tai hartiaosassa olevissa taotuissa tai puristetuissa kiinnityksissä tai aukoissa, |
| --- | --- |

c)

määritellyn pintakäsittelyn noudattamisen varmistaminen siten, että erityistä huomiota kiinnitetään syvävedettyihin pintoihin ja laskoksiin tai limityksiin pullon kaulassa tai hartiaosassa olevissa taotuissa tai puristetuissa kiinnityksissä tai aukoissa,

| d) | merkintöjen tarkistaminen, |
| --- | --- |

d)

merkintöjen tarkistaminen,

| e) | metallikaasupullojen ja -vuorausten kovuuskokeet A.8 kohdan (lisäys A) mukaisesti, jotka suoritetaan viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja saatujen arvojen on oltava mallin osalta määritellyn vaihteluvälin rajoissa, |
| --- | --- |

e)

metallikaasupullojen ja -vuorausten kovuuskokeet A.8 kohdan (lisäys A) mukaisesti, jotka suoritetaan viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja saatujen arvojen on oltava mallin osalta määritellyn vaihteluvälin rajoissa,

| f) | jäljempänä olevan A.11 kohdan (lisäys A) mukainen hydrostaattinen kestävyyskoe. |
| --- | --- |

f)

jäljempänä olevan A.11 kohdan (lisäys A) mukainen hydrostaattinen kestävyyskoe.

Yhteenveto jokaisen kaasupullon osalta tehtävää tuotannontarkastusta koskevista keskeisistä vaatimuksista esitetään tämän liitteen taulukossa 6.6.

6.15.2.   Suurin sallittu särön koko

Tyyppien CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 mallien osalta on määriteltävä sellainen suurin särön koko missä tahansa metallipullon tai metallivuorauksen kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn käyttöiän aikana. Kriittinen särön koko on määritelty (kaasupullon tai vuorauksen) seinänpaksuuden paksuiseksi säröksi, jonka kautta varastoitu kaasu voi purkautua ilman että kaasupullo murtuu. Ultraääniskannaukseen tai vastaavaan menetelmään sovellettavien särön kokoa koskevien hylkäysperusteiden on oltava pienemmät kuin suurimmat sallitut särön koot. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa lähtökohtana on se, ettei komposiittimateriaaliin tule mitään aikasidonnaisten mekanismien aiheuttamia vikoja. Sallittu särön koko ainetta rikkomattomissa kokeissa on määriteltävä soveltuvalla menetelmällä. Tämän liitteen tiedoksi annettavassa lisäyksessä F on esitetty kaksi tällaista menetelmää.

6.16.   Testivaatimusten noudattamatta jättäminen

Jos testivaatimukset eivät täyty, suoritetaan uusi testi tai uusi lämpökäsittely seuraavalla tavalla:

| a) | Jos on todisteita siitä, että testin suorittamisessa on tapahtunut erehdys tai mittausvirhe, suoritetaan uusi testi. Jos testin tulos on tyydyttävä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon. |
| --- | --- |

a)

Jos on todisteita siitä, että testin suorittamisessa on tapahtunut erehdys tai mittausvirhe, suoritetaan uusi testi. Jos testin tulos on tyydyttävä, ensimmäistä testiä ei oteta huomioon.

| b) | Jos testi on suoritettu tyydyttävällä tavalla, testin epäonnistumisen syy on selvitettävä. |
| --- | --- |

b)

Jos testi on suoritettu tyydyttävällä tavalla, testin epäonnistumisen syy on selvitettävä.

Jos epäonnistumisen katsotaan johtuvan sovelletusta lämpökäsittelystä, valmistaja voi tehdä kaikille erän kaasupulloille uuden lämpökäsittelyn.

Jos epäonnistuminen ei johdu sovelletusta lämpökäsittelystä, kaikki tunnistetut puutteelliset kaasupullot hylätään tai korjataan hyväksytyllä menetelmällä. Pulloja, joita ei ole hylätty, pidetään sen jälkeen uutena eränä.

Kummassakin tapauksessa uusi erä testataan uudelleen. Kaikki asiaankuuluvat uuden erän hyväksyttävyyden todistamiseen tarvittavat näyte- tai erätestit suoritetaan uudelleen. Jos yhden tai useamman testin tulokset ovat edes osittain epätyydyttäviä, kaikki erän kaasupullot hylätään.

6.17.   Suunnitelman muuttaminen

Suunnitelmaan tehtävällä muutoksella tarkoitetaan kaikkia rakennemateriaalien valintaan tai mittoihin liittyviä muutoksia, joiden ei voida katsoa kuuluvan normaalin valmistustoleranssin rajoihin.

Vähäiset mallin muutokset voidaan hyväksyä supistetun testiohjelman jälkeen. Taulukossa 6.7. mainitut mallin muutokset edellyttävät laadun testaamista taulukossa esitetyllä tavalla.

Taulukko 6.1

Materiaalisuunnittelun kelpoisuuskoe

| | Asiaa käsittelevä kohta tässä liitteessä |
| --- | --- |
| Teräs | Alumiini | Hartsit | Kuidut | Muovivuoraukset |
| Veto-ominaisuudet | 6.3.2.2 | 6.3.3.4 | | 6.3.5 | 6.3.6 |
| Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys | 6.3.2.4 | | | | |
| Iskuominaisuudet | 6.3.2.3 | | | | |
| Kestokuormituksen kestävyys | | 6.3.3.3 | | | |
| Jännityskorroosio-murtuminen | | 6.3.3.2 | | | |
| Leikkauslujuus | | | 6.3.4.2 | | |
| Lasiutumislämpötila | | | 6.3.4.3 | | |
| Pehmenemis-/sulamis-lämpötila | | | | | 6.3.6 |
| Murtumismekaniikka (5) | 6.7 | 6.7 | | | |

Asiaa käsittelevä kohta tässä liitteessä

Teräs

Alumiini

Hartsit

Kuidut

Muovivuoraukset

Veto-ominaisuudet

6.3.2.2

6.3.3.4

6.3.5

6.3.6

Sulfidin aiheuttaman jännitysmurtuman kestävyys

6.3.2.4

Iskuominaisuudet

6.3.2.3

Kestokuormituksen kestävyys

6.3.3.3

Jännityskorroosio-murtuminen

6.3.3.2

Leikkauslujuus

6.3.4.2

Lasiutumislämpötila

6.3.4.3

Pehmenemis-/sulamis-lämpötila

6.3.6

Murtumismekaniikka (5)

6.7

6.7

Taulukko 6.2

Iskukokeen sallitut arvot

| Kaasupullon halkaisija D, mm | > 140 | ≤ 140 |
| --- | --- | --- |
| Testin suunta | poikittainen | pitkittäinen |
| Testiosan leveys, mm | 3–5 | > 5–7,5 | > 7,5–10 | 3–5 |
| Testilämpötila, °C | –50 | –50 |
| 3 näytteen keskiarvo | 30 | 35 | 40 | 60 |
| Iskusitkeys, J/cm2 | | | | |
| Yksittäinen näyte | 24 | 28 | 32 | 48 |

Kaasupullon halkaisija D, mm

> 140

≤ 140

Testin suunta

poikittainen

pitkittäinen

Testiosan leveys, mm

3–5

> 5–7,5

> 7,5–10

3–5

Testilämpötila, °C

–50

–50

3 näytteen keskiarvo

30

35

40

60

Iskusitkeys, J/cm2

Yksittäinen näyte

24

28

32

48

Taulukko 6.3

Todelliset vähimmäismurtumisarvot ja jännityssuhteet

| | CNG-1
  Kokonaan metallia | CNG-2
  Lieriöosa päällystetty | CNG-3
  Kokonaan päällystetty | CNG-4
  Kokonaan komposiittimateriaalia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| | Murtumispaine [MPa] | Jännityssuhde [MPa] | Murtumispaine [MPa] | Jännityssuhde [MPa] | Murtumispaine [MPa] | Jännityssuhde [MPa] | Murtumis-paine [MPa] |
| Kokonaan metalli | 45 | | | | | | |
| Lasi | | 2,75 | 50 1) | 3,65 | 70 1) | 3,65 | 73 |
| Aramidi | | 2,35 | 47 | 3,10 | 60 1) | 3,1 | 62 |
| Hiili | | 2,35 | 47 | 2,35 | 47 | 2,35 | 47 |
| Hybri-di | | 2) | 2) | 2) |

CNG-1

Kokonaan metallia

CNG-2

Lieriöosa päällystetty

CNG-3

Kokonaan päällystetty

CNG-4

Kokonaan komposiittimateriaalia

Murtumispaine [MPa]

Jännityssuhde [MPa]

Murtumispaine [MPa]

Jännityssuhde [MPa]

Murtumispaine [MPa]

Jännityssuhde [MPa]

Murtumis-paine [MPa]

Kokonaan metalli

45

Lasi

2,75

50 1)

3,65

70 1)

3,65

73

Aramidi

2,35

47

3,10

60 1)

3,1

62

Hiili

2,35

47

2,35

47

2,35

47

Hybri-di

2)

2)

2)

Huom. 1: Todellinen vähimmäismurtumispaine. Lisäksi on tehtävä tämän liitteen 6.5 kohdan mukaiset laskelmat sen vahvistamiseksi, että myös vähimmäis-jännityssuhdetta koskevat vaatimukset täyttyvät.

Huom. 2: Jännityssuhteet ja murtumispaineet lasketaan tämän liitteen 6.5 kohdan mukaisesti.

Taulukko 6.4

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuuskokeet

| Testi ja viittaus liitteeseen | Kaasupullon tyyppi |
| --- | --- |
| CNG-1 | CNG-2 | CNG-3 | CNG-4 |
| A.12 | Murtuminen | X (6) | X | X | X |
| A.13 | Ympäröivä lämpötila/paine | X (6) | X | X | X |
| A.14 | Happokoe | | X | X | X |
| A.15 | Tulikoe | X | X | X | X |
| A.16 | Puhkaisukoe | X | X | X | X |
| A.17 | Särönkestävyys | | X | X | X |
| A.18 | Fluage à haute température | | X | X | X |
| A.19 | Jännitysmurtuma | | X | X | X |
| A.20 | Pudotuskoe | | | X | X |
| A.21 | Läpäisevyys | | | | X |
| A.24 | Ylipaineensieto | X | X | X | X |
| A.25 | Pään vääntömomentti | | | | X |
| A.27 | Maakaasujaksokoe | | | | X |
| A.6 | Vuoto ennen murtumaa | X | X | X | |
| A.7 | Äärilämpötila/paine-jakso | | X | X | X |
| X | = vaaditaan. |

Testi ja viittaus liitteeseen

Kaasupullon tyyppi

CNG-1

CNG-2

CNG-3

CNG-4

A.12

Murtuminen

X (6)

X

X

X

A.13

Ympäröivä lämpötila/paine

X (6)

X

X

X

A.14

Happokoe

X

X

X

A.15

Tulikoe

X

X

X

X

A.16

Puhkaisukoe

X

X

X

X

A.17

Särönkestävyys

X

X

X

A.18

Fluage à haute température

X

X

X

A.19

Jännitysmurtuma

X

X

X

A.20

Pudotuskoe

X

X

A.21

Läpäisevyys

X

A.24

Ylipaineensieto

X

X

X

X

A.25

Pään vääntömomentti

X

A.27

Maakaasujaksokoe

X

A.6

Vuoto ennen murtumaa

X

X

X

A.7

Äärilämpötila/paine-jakso

X

X

X

X

= vaaditaan.

Taulukko 6.5

Eräkohtaiset testit

| Testi ja viittaus liitteeseen | Kaasupullon tyyppi |
| --- | --- |
| CNG-1 | CNG-2 | CNG-3 | CNG-4 |
| A.12 | Murtuminen | X | X | X | X |
| A.13 | Ympäröivä lämpötila/paine | X | X | X | X |
| A.1 | Veto | X | X (8) | X (8) | |
| A.2 | Isku (teräs) | X | X (8) | X (8) | |
| A.9.2 | Pinnoite (7) | X | X | X | X |
| X | = vaaditaan. |

Testi ja viittaus liitteeseen

Kaasupullon tyyppi

CNG-1

CNG-2

CNG-3

CNG-4

A.12

Murtuminen

X

X

X

X

A.13

Ympäröivä lämpötila/paine

X

X

X

X

A.1

Veto

X

X (8)

X (8)

A.2

Isku (teräs)

X

X (8)

X (8)

A.9.2

Pinnoite (7)

X

X

X

X

X

= vaaditaan.

Taulukko 6.6

Kriittiset tuotannontarkastuksen vaatimukset

| Tyyppi | CNG-1 | CNG-2 | CNG-3 | CNG-4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tarkastusvaatimus | | | | |
| Kriittiset mitat | X | X | X | X |
| Pintakäsittely | X | X | X | X |
| Viat (ultraääni tai vastaava) | X | X | X | |
| Metallipullojen ja -vuorausten kovuus | X | X | X | |
| Hydrostaattinen kestävyyskoe | X | X | X | X |
| Vuotokoe | | | | X |
| Merkinnät | X | X | X | X |
| X | = vaaditaan. |

Tyyppi

CNG-1

CNG-2

CNG-3

CNG-4

Tarkastusvaatimus

Kriittiset mitat

X

X

X

X

Pintakäsittely

X

X

X

X

Viat (ultraääni tai vastaava)

X

X

X

Metallipullojen ja -vuorausten kovuus

X

X

X

Hydrostaattinen kestävyyskoe

X

X

X

X

Vuotokoe

X

Merkinnät

X

X

X

X

X

= vaaditaan.

Taulukko 6.7

Mallin muutokset

| | Testityyppi |
| --- | --- |
| Mallin muutos | Hydrostaattinen mur-tumiskoe A.12 | Paineenvaihtelu ympäristön lämpötilassa A.13 | Ympäristö A.14 | Tuli A.15 | Särönkestävyys A.17 | Puhkaisukoe A.16 | Jännitysmurtuma A.19 Viruminen korkeassa lämpötilassa A.18 Pudotuskoe A.20 | Pään vääntömomenttia koskeva koe A.25 Läpäisevyys A.21 CNG-painevaihtelu A.27 | Ylipa-neen sieto A.24 |
| Kuidun valmistaja | X | X | | | | | X (9) | X (10) | |
| Metallipullon tai -vuorauksen materiaali | X | X | X (9) | X | X (9) | X | X (9) | | |
| Muovivuorauk-sen materiaali | | X | X | | | | | X (10) | |
| Kuitumateriaali | X | X | X | X | X | X | X | X (10) | |
| Hartsimateriaali | | | X | | X | X | X | | |
| Halkaisijan muutos ≤ 20 prosenttia | X | X | | | | | | | |
| Halkaisijan muutos > 20 prosenttia | X | X | | X | X (9) | X | | | |
| Pituuden muutos ≤ 50 prosenttia | X | | | X (11) | | | | | |
| Pituuden muutos > 50 prosenttia | X | X | | X (11) | | | | | |
| Käyttöpaineen muutos ≤ 20 prosenttia @ | X | X | | | | | | | |
| Pään muoto | X | X | | | | | | X (10) | |
| Aukon koko | X | X | | | | | | | |
| Pinnoitteen muutos | | | X | | | | | | |
| Pään malli | | | | | | | | X (10) | |
| Muutos valmistus-prosessissa | X | X | | | | | | | |
| Paineenrajoitus-laite | | | | X | | | | | X |
| X | = vaaditaan. |

Testityyppi

Mallin muutos

Hydrostaattinen mur-tumiskoe A.12

Paineenvaihtelu ympäristön lämpötilassa A.13

Ympäristö A.14

Tuli A.15

Särönkestävyys A.17

Puhkaisukoe A.16

Jännitysmurtuma A.19 Viruminen korkeassa lämpötilassa A.18 Pudotuskoe A.20

Pään vääntömomenttia koskeva koe A.25 Läpäisevyys A.21 CNG-painevaihtelu A.27

Ylipa-neen sieto A.24

Kuidun valmistaja

X

X

X (9)

X (10)

Metallipullon tai -vuorauksen materiaali

X

X

X (9)

X

X (9)

X

X (9)

Muovivuorauk-sen materiaali

X

X

X (10)

Kuitumateriaali

X

X

X

X

X

X

X

X (10)

Hartsimateriaali

X

X

X

X

Halkaisijan muutos ≤ 20 prosenttia

X

X

Halkaisijan muutos > 20 prosenttia

X

X

X

X (9)

X

Pituuden muutos ≤ 50 prosenttia

X

X (11)

Pituuden muutos > 50 prosenttia

X

X

X (11)

Käyttöpaineen muutos ≤ 20 prosenttia @

X

X

Pään muoto

X

X

X (10)

Aukon koko

X

X

Pinnoitteen muutos

X

Pään malli

X (10)

Muutos valmistus-prosessissa

X

X

Paineenrajoitus-laite

X

X

X

= vaaditaan.

| @ | = Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu. |
| --- | --- |

@

= Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu.

7.   TYYPIN CNG-1 METALLIPULLOT

7.1.   Yleistä

Suunnitelmassa on määritettävä käyttöpaineella toimivan kaasupullon sellaisen särön suurin sallittu koko missä tahansa kaasupullon kohdassa, joka ei kasva kriittisen kokoiseksi määritellyn testikauden aikana tai käyttöiän aikana, jos seuraavaa testiajankohtaa ei ole määritelty. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

Standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltujen ja kaikki sen vaatimukset täyttävien kaasupullojen on täytettävä vain edellä 6.3.2.4. kohdassa esitetyt materiaalitestivaatimukset ja 7.5 kohdassa esitetyt suunnittelun kelpoisuutta koskevat testivaatimukset lukuun ottamatta jäljempänä olevaa 7.5.2 ja 7.5.3. kohtaa.

7.2.   Jännitysanalyysi

Kaasupullon sisäiset jännitykset lasketaan 2 MPa:n ja 20 MPa:n paineella, testipaineella ja suunnitelman mukaisella murtumispaineella. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon kuoren taipuminen tason ulkopuolelle määritettäessä jännitysten jakautumista kaulaan, siirtymäalueisiin ja kaasupullon lieriöosaan.

7.3.   Valmistusta ja tuotantoa koskevat testivaatimukset

7.3.1.   Yleistä

Alumiinikaasupullojen päitä ei saa sulkea muovausprosessilla. Teräspullojen pohjapäät, jotka on suljettu muovaamalla, on tarkastettava ainetta rikkomattomalla kokeella tai muulla vastaavalla kokeella, lukuun ottamatta standardin ISO 9809 mukaisesti suunniteltuja kaasupulloja. Metallia ei saa lisätä pään sulkemisprosessin yhteydessä. Jokaisen kaasupullon paksuus ja pintakäsittely on tarkastettava ennen pään muovausoperaatioita.

Pään muovauksen jälkeen kaasupullot lämpökäsitellään mallin osalta määritellyn kovuusluokan mukaisesti. Paikallinen lämpökäsittely ei ole sallittu.

Jos kannattimiksi toimitetaan suurinki, pohjarinki tai kiinnityskappaleet, niiden on oltava kaasupullon materiaalin kanssa yhteensopivasta materiaalista valmistettuja ja kiinnitetty lujasti jollain muulla menetelmällä kuin hitsaamalla, kovajuotoksella tai pehmeäjuotoksella.

7.3.2.   Ainetta rikkomaton koe

Jokaiselle metallipullolle on tehtävä seuraavat testit:

| a) | jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe |
| --- | --- |

a)

jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe

| b) | standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin sallittu särön koko ei ylitä edellä 6.15.2. kohdan mukaisesti määritellyn mallin osalta määrättyä kokoa. |
| --- | --- |

b)

standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin sallittu särön koko ei ylitä edellä 6.15.2. kohdan mukaisesti määritellyn mallin osalta määrättyä kokoa.

7.3.3.   Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

7.4.   Kaasupulloerää koskevat testit

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

| a) | Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit:






  i) | kriittisten mittojen vertaaminen malliin, |
| --- | --- | --- |

a)

Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit:

i)

kriittisten mittojen vertaaminen malliin,

| ii) | yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, |
| --- | --- |

ii)

yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia,

| iii) | teräspullojen osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava edellä olevan 6.3.2.3. kohdan vaatimuksia |
| --- | --- |

iii)

teräspullojen osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava edellä olevan 6.3.2.3. kohdan vaatimuksia

| iv) | mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti. |
| --- | --- |

iv)

mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

Kaikkiin kaasupulloihin, jotka ovat edustettuina erätesteissä ja jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16. kohdassa määriteltyjä menettelyjä.

Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa ja asettaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

| b) | Erän murtumiskokeet. Yksi kaasupullo on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti.
  Jos murtumispaine on alempi kuin laskettu vähimmäismurtumispaine, noudatetaan edellä 6.16 kohdassa asetettuja menettelyjä. |
| --- | --- |

b)

Erän murtumiskokeet. Yksi kaasupullo on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

Jos murtumispaine on alempi kuin laskettu vähimmäismurtumispaine, noudatetaan edellä 6.16 kohdassa asetettuja menettelyjä.

| c) | Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Valmiille kaasupulloille tehdään paineenvaihtelukoe A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti seuraavasti määritellyllä testitiheydellä:






  i) | Jokaisesta erästä valitulle yhdelle kaasupullolle tehdään paineenvaihteluja sellainen määrä, joka on yhteensä 1 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä siten, että jaksoja on vähintään 15 000. |
| --- | --- | --- |

c)

Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Valmiille kaasupulloille tehdään paineenvaihtelukoe A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti seuraavasti määritellyllä testitiheydellä:

i)

Jokaisesta erästä valitulle yhdelle kaasupullolle tehdään paineenvaihteluja sellainen määrä, joka on yhteensä 1 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä siten, että jaksoja on vähintään 15 000.

| ii) | Mikäli 10:stä yhden malliryhmän (eli samat materiaalit ja prosessit) peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 1 500 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 22 500 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka viidennestä tuotantoerästä. |
| --- | --- |

ii)

Mikäli 10:stä yhden malliryhmän (eli samat materiaalit ja prosessit) peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 1 500 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 22 500 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka viidennestä tuotantoerästä.

| iii) | Mikäli 10:stä yhden malliryhmän peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 2 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 30 000 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka kymmenennestä tuotantoerästä. |
| --- | --- |

iii)

Mikäli 10:stä yhden malliryhmän peräkkäisestä tuotantoerästä yksikään edellä i kohdassa tarkoitetulla paineenvaihtelukokeella testattu kaasupullo ei vuoda tai murru ennen sellaista vaihtelumäärää, joka on 2 000 kertaa vuosina ilmaistu käyttöikä (vähintään 30 000 jaksoa), paineenvaihtelukoe voidaan tehdä jatkossa vain yhdelle kaasupullolle joka kymmenennestä tuotantoerästä.

| iv) | Jos edellisestä tuotantoerästä on kulunut yli 6 kuukautta, seuraavaan tuotantoerään kuuluvalle kaasupullolle on tehtävä paineenvaihtelukoe, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten testien tiheys voidaan säilyttää. |
| --- | --- |

iv)

Jos edellisestä tuotantoerästä on kulunut yli 6 kuukautta, seuraavaan tuotantoerään kuuluvalle kaasupullolle on tehtävä paineenvaihtelukoe, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten testien tiheys voidaan säilyttää.

| v) | Mikäli edellä ii tai iii kohdassa tarkoitetun harvennetun testiohjelman mukaisesti testattu kaasupullo ei saavuta vaadittua paineenvaihtelumäärää (vähintään 22 500 tai 30 000 painejaksoa), eräkohtaisen paineenvaihtelukokeen suorittamistiheys on palautettava i kohdan mukaiseksi vähintään 10 tuotantoerän ajaksi, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten paineenvaihtelukokeiden tiheys voidaan ottaa uudelleen käyttöön. |
| --- | --- |

v)

Mikäli edellä ii tai iii kohdassa tarkoitetun harvennetun testiohjelman mukaisesti testattu kaasupullo ei saavuta vaadittua paineenvaihtelumäärää (vähintään 22 500 tai 30 000 painejaksoa), eräkohtaisen paineenvaihtelukokeen suorittamistiheys on palautettava i kohdan mukaiseksi vähintään 10 tuotantoerän ajaksi, jotta edellä ii tai iii kohdassa tarkoitettu harvennettu eräkohtaisten paineenvaihtelukokeiden tiheys voidaan ottaa uudelleen käyttöön.

| vi) | Mikäli joku edellä i, ii tai iii kohdassa tarkoitettu kaasupullo ei täytä vaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina (vähintään 15 000 jaksoa), epäonnistumisen syy on selvitettävä ja korjattava 6.16. kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti. Paineenvaihtelukoe suoritetaan sen jälkeen kolmella muulla erään kuuluvalla kaasupullolla. Jos joku näistä kaasupulloista ei täytä paineenvaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina, erä on hylättävä. |
| --- | --- |

vi)

Mikäli joku edellä i, ii tai iii kohdassa tarkoitettu kaasupullo ei täytä vaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina (vähintään 15 000 jaksoa), epäonnistumisen syy on selvitettävä ja korjattava 6.16. kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti. Paineenvaihtelukoe suoritetaan sen jälkeen kolmella muulla erään kuuluvalla kaasupullolla. Jos joku näistä kaasupulloista ei täytä paineenvaihtelujen määrää koskevaa vähimmäisvaatimusta, joka on 1 000 vaihtelua kertaa määritelty käyttöikä vuosina, erä on hylättävä.

7.5.   Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

7.5.1.   Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13. kohdan mukaisesti.

7.5.2.   Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

Kolme edustavaa kaasupulloa paineistetaan hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (tämän liitteen lisäys A) mukaisesti. Kaasupullon murtumispaineen on oltava enemmän kuin mallia koskevassa jännitysanalyysissa laskettu vähimmäismurtumispaine ja vähintään 45 MPa.

7.5.3.   Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että jaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa puhjeta, ennen kuin jaksoja on 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän jaksoja, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, saavat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne puhkeavat, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Jaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

7.5.4.   Tulikoe

Testit on suoritettava A.15 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.5.   Puhkaisukoe

Testi on suoritettava A.16 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen tulosten on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

7.5.6.   Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:tta painejaksoa testattaessa edellä 7.5.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit A.6 kohdan mukaisesti ja testien tulosten on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8.   TYYPIN CNG-2 KAASUPULLOT, JOIDEN LIERIÖOSA ON PÄÄLLYSTETTY

8.1.   Yleistä

Tämän kaasupullotyypin malli käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja metallivuorauksen liikkuminen on lineaarisesti päällekkäistä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen.

Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on tehtävä A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen mukaisesti. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

8.2.   Suunnitteluvaatimukset

8.2.1.   Metallivuoraus

Metallivuorauksen todellisen murtumispaineen on oltava vähintään 26 MPa.

8.2.2.   Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukainen.

8.2.3.   Jännitysanalyysi

Komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa olevat jännitykset esijännityksen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, 2 MPa, 20 MPa, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa sovelletaan ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriömäiseen osaan.

Malleissa, joissa käytetään armeerausmenetelmää esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava.

Malleissa, joissa käytetään valvottua jännityspuolausta esijännityksen aikaansaamiseksi, on laskettava suorituslämpötila, kunkin komposiittikerroksen osalta vaadittu jännitys ja syntyvä esijännitys vuorauksessa.

8.3.   Valmistusta koskevat vaatimukset

8.3.1.   Yleistä

Komposiittipullo valmistetaan vuorauksesta, joka päällystetään puolaamalla sen ympärille jatkuvaa filamenttikuitua. Filamenttikuidun puolausoperaation on oltava tietokoneella tai mekaanisesti valvottu. Filamenttikuidut asetetaan valvotulla jännityksellä puolaamisen aikana. Kun puolaus on saatu valmiiksi, kovetetaan kuumakovettuvat hartsit noudattamalla ennalta määrättyä ja valvottua aika-lämpötila-käyrää.

8.3.2.   Vuoraus

Metallivuoraus on valmistettava edellä 7.3. kohdassa esitettyjen soveltuvaa vuoraustyyppiä koskevien vaatimusten mukaisesti.

Päällyste

Kaasupullot on valmistettava filamenttikuidun puolauskoneessa. Tärkeitä muuttujia on seurattava puolauksen aikana sen varmistamiseksi, että ne pysyvät sallituissa toleransseissa, ja ne kirjataan puolausrekisteriin. Muuttujia voivat olla esimerkiksi seuraavat (luettelo ei ole täydellinen):

| a) | kuitutyyppi, koko mukaan luettuna, |
| --- | --- |

a)

kuitutyyppi, koko mukaan luettuna,

| b) | kyllästymistapa, |
| --- | --- |

b)

kyllästymistapa,

| c) | puolausjännitys, |
| --- | --- |

c)

puolausjännitys,

| d) | puolausnopeus, |
| --- | --- |

d)

puolausnopeus,

| e) | katkokuituhahtuvien määrä, |
| --- | --- |

e)

katkokuituhahtuvien määrä,

| f) | nauhan leveys, |
| --- | --- |

f)

nauhan leveys,

| g) | hartsin tyyppi ja koostumus, |
| --- | --- |

g)

hartsin tyyppi ja koostumus,

| h) | hartsin lämpötila, |
| --- | --- |

h)

hartsin lämpötila,

| i) | vuorauksen lämpötila. |
| --- | --- |

i)

vuorauksen lämpötila.

8.3.3.1.   Kuumakovettuvan hartsin kovettaminen

Käytettäessä kuumakovettuvaa hartsia hartsi kovetetaan filamenttikuidun puolauksen jälkeen. Kovettamisen aikana kirjataan muistiin kovetusjakso (eli aika-lämpötila-tiedot).

Kovettumislämpötilaa valvotaan, eikä se saa vaikuttaa vuorauksen materiaaliominaisuuksiin. Alumiinivuorattujen kaasupullojen kovettamislämpötila on enintään 177 °C.

8.3.4.   Armeeraus

Mikäli armeerausta käytetään, se on suoritettava ennen hydrostaattista painekoetta. Armeerauspaineen on oltava edellä 8.2.3. kohdassa asetetuissa rajoissa, ja valmistajan on määritettävä menetelmä, jolla varmistetaan asianmukainen paine.

8.4.   Tuotantoa koskevat testivaatimukset

8.4.1.   Ainetta rikkomaton koe

Ainetta rikkomattomat kokeet on tehtävä tunnustetun ISO-standardin tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Jokaiselle metallivuoraukselle on tehtävä seuraavat testit:

| a) | jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe, |
| --- | --- |

a)

jäljempänä olevan A.8 kohdan (lisäys A) mukainen kovuuskoe,

| b) | standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin särön koko ei ylitä mallin osalta määrättyä kokoa. |
| --- | --- |

b)

standardin BS 5045, Osa 1, liite I, mukainen ultraäänikoe tai vastaavaksi osoitettu ainetta rikkomaton menetelmä, jolla varmistetaan, että suurin särön koko ei ylitä mallin osalta määrättyä kokoa.

8.4.2.   Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:ttä prosenttia testipaineessa tapahtuvasta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Kaasupullot, jotka eivät täytä määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

8.5.   Kaasupulloerää koskevat testit

8.5.1.   Yleistä

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti kaksi kaasupulloa tai kaasupullo ja vuoraus tilanteen mukaan. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

Jos päällysteessä havaitaan vikoja ennen armeerausta tai hydrostaattisen painekokeen tekemistä, päällyste voidaan poistaa kokonaan ja vaihtaa.

| a) | Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit:






  i) | kriittisten mittojen vertaaminen malliin, |
| --- | --- | --- |

a)

Erän materiaalitestit. Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka lämpökäsitellylle valmista kaasupulloa edustavalle näytteelle tehdään seuraavat testit:

i)

kriittisten mittojen vertaaminen malliin,

| ii) | yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, |
| --- | --- |

ii)

yksi A.1 kohdan (lisäys A) mukainen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia,

| iii) | teräsvuorausten osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava mallin mukaisia vaatimuksia, |
| --- | --- |

iii)

teräsvuorausten osalta kolme A.2 kohdan (lisäys A) mukaista iskukoetta, joissa noudatettava mallin mukaisia vaatimuksia,

| iv) | mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti; sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kaikkiin erätesteissä testattuihin kaasupulloihin tai vuorauksiin, jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16. kohdassa määriteltyjä menettelyjä. |
| --- | --- |

iv)

mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti; sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kaikkiin erätesteissä testattuihin kaasupulloihin tai vuorauksiin, jotka eivät täytä asetettuja vaatimuksia, sovelletaan edellä 6.16. kohdassa määriteltyjä menettelyjä.

Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

| b) | Erän murtumistesti. Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti. |
| --- | --- |

b)

Erän murtumistesti. Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti.

| c) | Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Suoritetaan edellä olevan 7.4.c kohdan vaatimusten mukaisesti. |
| --- | --- |

c)

Jaksoittainen paineenvaihtelukoe. Suoritetaan edellä olevan 7.4.c kohdan vaatimusten mukaisesti.

8.6.   Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

8.6.1.   Yleistä

Kelpoisuustestit tehdään kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Valinta, näyttö ja tulosten raportointi tehdään edellä olevan 6.13. kohdan mukaisesti.

8.6.2.   Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

| a) | Yksi vuoraus murretaan hydrostaattisella paineella A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Murtumispaineen on oltava suurempi kuin vuorausmallin osalta määritelty vähimmäismurtumispaine. |
| --- | --- |

a)

Yksi vuoraus murretaan hydrostaattisella paineella A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Murtumispaineen on oltava suurempi kuin vuorausmallin osalta määritelty vähimmäismurtumispaine.

| b) | Kolme kaasupulloa on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Kaasupullojen murtumispaineiden on oltava suurempia kuin mallikohtaisessa jännitysanalyysissa määritellyt vähimmäismurtumispaineet taulukon 6.3 mukaisesti, ja joka tapauksessa suuremmat tai yhtä suuret kuin arvo, joka tarvitaan edellä 6.5 kohdassa tarkoitettujen jännityssuhdevaatimusten täyttämiseen. |
| --- | --- |

b)

Kolme kaasupulloa on paineistettava hydrostaattisesti murtumiseen asti A.12 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Kaasupullojen murtumispaineiden on oltava suurempia kuin mallikohtaisessa jännitysanalyysissa määritellyt vähimmäismurtumispaineet taulukon 6.3 mukaisesti, ja joka tapauksessa suuremmat tai yhtä suuret kuin arvo, joka tarvitaan edellä 6.5 kohdassa tarkoitettujen jännityssuhdevaatimusten täyttämiseen.

8.6.3.   Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Kahdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa A.13 kohdan (lisäys A) mukaisesti murtumiseen asti tai siten, että painejaksoja on vähintään 45 000. Kaasupullot eivät saa murtua, ennen kuin vaihteluita on tehty 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot, jotka kestävät sellaisen määrän vaihteluita, joka on yli 1 000 jaksoa kertaa määritelty käyttöikä vuosina, voivat pettää vuotamalla, eivät murtumalla. Kaasupullot, jotka eivät vioitu 45 000 jakson kuluessa, on tuhottava joko jatkamalla paineenvaihtelua, kunnes ne pettävät, tai paineistamalla ne hydrostaattisesti murtumiseen asti. Kaasupullot, jotka kestävät yli 45 000 jaksoa, saavat pettää murtumalla. Painejaksojen määrä ennen puhkeamista ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

8.6.4.   Happokoe

Yksi kaasupullo on testattava A.14 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Tämän liitteen tiedoksi annettavaan lisäykseen H sisältyy vapaaehtoinen ympäristötesti.

8.6.5.   Tulikoe

Valmiit kaasupullot on testattava A.15 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja niiden on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukaisia.

8.6.6.   Puhkaisukoe

Yksi kaasupullo on testattava A.16 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.7.   Särönkestävyyskokeet

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.17 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.8.   Viruminen korkeassa lämpötilassa

Malleissa, joissa hartsin lasiutumislämpötila ei ylitä suunnittelumateriaalin enimmäislämpötilaa vähintään 20 °C:lla, yksi kaasupullo on testattava A.18 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.9.   Nopeutettu jännitysmurtumakoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.19 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

8.6.10.   Vuoto ennen murtumaa -ominaisuus

Kaasupullomalleille, jotka eivät kestä yli 45 000:tta painejaksoa testattaessa edellä 8.6.3 kohdan mukaisesti, suoritetaan vuoto ennen murtumaa -testit A.6 kohdan mukaisesti, ja niiden on oltava siinä esitettyjen vaatimusten mukaisia.

8.6.11.   Paineenvaihtelukoe äärilämpötilassa

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.7 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

9.   TYYPIN CNG-3 KOKONAAN PÄÄLLYSTETYT KAASUPULLOT

9.1.   Yleistä

Tämä kaasupullotyyppi käyttäytyy paineistuksen aikana siten, että komposiittipäällysteen ja vuorauksen liikkeet ovat päällekkäisiä. Tässä liitteessä ei määritellä tiettyä suunnittelumenetelmää erilaisista valmistustekniikoista johtuen. Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden määrittäminen on suoritettava A.6 kohdassa (lisäys A) määriteltyjen soveltuvien menettelyjen avulla. Sallittu särön koko määritellään edellä olevan 6.15.2 kohdan mukaisesti.

9.2.   Suunnitteluvaatimukset

9.2.1.   Metallivuoraus

Vuorauksessa nollapaineella ja 15 °C:n lämpötilassa olevat puristusjännitykset eivät saa aiheuttaa vuorauksen vääntymistä tai rypistymistä.

9.2.2.   Komposiittipäällyste

Kuitujen vetojännityksen on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukainen.

9.2.3.   Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa paineistamisen jälkeen on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nollapaine, käyttöpaine, 10 prosenttia käyttöpaineesta, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Rajat, joiden sisällä armeerauspaineen on oltava, on laskettava; laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joissa käytetään ohutkuoriteoriaa, jossa otetaan huomioon vuorauksen epälineaarisen materiaalin käyttäytyminen määritettäessä jännitysten jakautuminen kaulaan, siirtymäalueisiin ja vuorauksen lieriöosaan.

9.3.   Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3. kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että päällysteeseen on sisällytettävä myös spiraalimaisesti kierrettyjä filamenttikuituja.

9.4.   Tuotantoa koskevat testivaatimukset

Tuotannon testausta koskevat vaatimukset on esitetty edellä 8.4. kohdassa.

9.5.   Kaasupulloerää koskevat testit

Erätestien on oltava edellä olevan 8.5. kohdan vaatimusten mukaisia.

9.6.   Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit on suoritettava edellä olevan 8.6 kohdan ja jäljempänä olevan 9.6.1 kohdan mukaisesti, lukuun ottamatta sitä, että edellä 8.6. kohdassa tarkoitettua vuorauksen murtumistestiä ei vaadita.

9.6.1.   Pudotuskoe

Yhdelle tai useammalle valmiille kaasupullolle on tehtävä pudotuskoe A.30 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

10.   TYYPIN CNG-4 KAASUPULLOT, JOTKA ON VALMISTETTU KOKONAAN KOMPOSIITTIMATERIAALISTA

10.1.   Yleistä

Tässä liitteessä ei määritellä mitään tiettyä menetelmää polymeerivuorattujen kaasupullojen suunnittelemiseksi mahdollisten kaasupullomallien moninaisuuden vuoksi.

10.2.   Suunnitteluvaatimukset

Suunnittelulaskelmia on käytettävä mallin soveltuvuuden perustelemiseksi. Kuitujen vetojännitysten on oltava edellä olevan 6.5. kohdan vaatimusten mukaisia.

Edellä olevien 6.10.2. tai 6.10.3 kohdan mukaisia kartiokierteitä tai suoria kierteitä on käytettävä metallipäissä.

Kierrekorkilla avattavien metallipäiden on voitava kestää 500 Nm:n vääntövoima ilman että liitos muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen rikkoutuu. Metallipäät, jotka on liitetty muusta kuin metallista valmistettuun vuoraukseen, on valmistettava materiaalista, joka soveltuu tämän liitteen 4 kohdassa määriteltyihin käyttöolosuhteisiin.

10.3.   Jännitysanalyysi

Kaasupullon tangentiaaliset ja pitkittäissuuntaiset jännitykset komposiittimateriaalissa ja vuorauksessa on laskettava. Laskelmissa käytettävät paineet ovat nolla, käyttöpaine, testipaine ja suunnitelman mukainen murtumispaine. Laskelmissa on käytettävä soveltuvia analyysitekniikoita, joilla osoitetaan jännityksen jakautuminen kaasupullon eri kohtiin.

10.4.   Valmistusta koskevat vaatimukset

Valmistusta koskevat vaatimukset ovat edellä olevan 8.3 kohdan mukaisia lukuun ottamatta sitä, että kuumakovettuvien hartsien kovettumislämpötilan on oltava vähintään 10 °C muovivuorauksen pehmenemislämpötilan alapuolella.

10.5.   Tuotantoa koskevat testivaatimukset

10.5.1.   Hydrostaattinen painekoe

Jokaiselle valmiille kaasupullolle on tehtävä hydrostaattinen painekoe A.11 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Valmistajan on määriteltävä soveltuvat kimmolaajentumisen rajat käytettävällä testipaineella, mutta yhdenkään kaasupullon kimmolaajentuminen ei saa missään tapauksessa ylittää erän keskiarvoa yli 10 prosentilla. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

10.5.2.   Vuotokokeet

Jokainen valmis kaasupullo on testattava A.10 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.6.   Kaasupulloerää koskevat testit

10.6.1.   Yleistä

Eräkohtaiset testit tehdään valmiille kaasupulloille, jotka edustavat normaalia tuotantoa ja joihin on kiinnitetty tunnistusmerkit. Jokaisesta erästä valitaan satunnaisesti yksi kaasupullo. Jos kaasupulloja testataan enemmän kuin mitä tässä liitteessä vaaditaan, kaikista tuloksista on raportoitava. Pulloilla tehdään vähintään seuraavat testit:

| a) | Erän materiaalitestit.
  Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka valmista kaasupulloa edustavalle vuorausnäytteelle tehdään seuraavat testit:






  i) | kriittisten mittojen vertaaminen malliin, |
| --- | --- | --- |

a)

Erän materiaalitestit.

Yhdelle kaasupullolle tai vuoraukselle taikka valmista kaasupulloa edustavalle vuorausnäytteelle tehdään seuraavat testit:

i)

kriittisten mittojen vertaaminen malliin,

| ii) | yksi A.22 kohdan (lisäys A) mukainen muovivuorauksen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia, |
| --- | --- |

ii)

yksi A.22 kohdan (lisäys A) mukainen muovivuorauksen vetokoe, jossa noudatettava mallikohtaisia vaatimuksia,

| iii) | muovivuorauksen sulamislämpötilan testaaminen A.23 kohdan (lisäys A) mukaisesti; mallikohtaisten vaatimusten on täytyttävä, |
| --- | --- |

iii)

muovivuorauksen sulamislämpötilan testaaminen A.23 kohdan (lisäys A) mukaisesti; mallikohtaisten vaatimusten on täytyttävä,

| iv) | mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti. |
| --- | --- |

iv)

mikäli suojapinnoite kuuluu malliin, pinnoitteen testaus A.9.2 kohdan (lisäys A) mukaisesti. Jos pinnoite ei ole A.9.2 kohdan (lisäys A) mukainen, erä on tarkastettava 100-prosenttisesti, jotta vastaavalla tavalla vialliset kaasupullot voidaan poistaa. Kaikkien viallisten kaasupullojen pinnoite voidaan irrottaa käyttämällä menetelmää, joka ei riko komposiittipäällystettä, ja ne voidaan pinnoittaa uudelleen. Sen jälkeen toistetaan eräkohtainen pinnoitetesti.

| b) | Erän murtumistestit.
  Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti. |
| --- | --- |

b)

Erän murtumistestit.

Yksi kaasupullo testataan edellä olevan 7.4.b kohdan vaatimusten mukaisesti.

| c) | Jaksottainen paineenvaihtelukoe |
| --- | --- |

c)

Jaksottainen paineenvaihtelukoe

Yhden kaasupullon pään vääntövoima testataan 500 Nm:ssä A.25 kohdassa (lisäys A) määritellyn testimenetelmän mukaisesti. Sen jälkeen kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe edellä 7.4.c kohdassa asetettujen menettelyjen mukaisesti.

Vaaditun paineenvaihtelukokeen jälkeen kaasupullolle tehdään vuotokoe A.10 kohdassa (lisäys A) kuvatun menetelmän mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.7.   Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit

10.7.1.   Yleistä

Kaasupullon suunnittelun kelpoisuustestit on suoritettava tämän liitteen 8.6., 10.7.2., 10.7.3. ja 10.7.4. kohdan mukaisesti lukuun ottamatta sitä, että edellä olevan 8.6.10. kohdan mukaista vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testausta ei vaadita.

10.7.2.   Pään vääntömomenttia koskeva koe

Yksi kaasupullo on testattava A.25 kohdan (lisäys A) mukaisesti.

10.7.3.   Läpäisevyyskoe

Yhden kaasupullon läpäisevyys on testattava A.21 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

10.7.4.   Maakaasulla tehtävä paineenvaihtelukoe

Yksi valmis kaasupullo on testattava A.27 kohdan (lisäys A) mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen.

11.   MERKINNÄT

11.1.   Merkintöjen lisääminen

Valmistajan on lisättävä jokaiseen kaasupullon näkyvät, pysyvät merkinnät, joiden korkeus on vähintään 6 mm. Merkinnät on tehtävä joko hartsipinnoitteeseen upotetuin etiketein, CNG-1 ja CNG-2-mallien paksunnetuissa päissä käytettävin tarttuvin matalan jännityksen aiheuttavin leimoin tai niiden yhdistelmin. Liimautuvat kyltit ja niiden asettaminen on tehtävä standardin ISO 7225 tai muun vastaavan standardin mukaisesti. Useamman kyltin käyttäminen on sallittua ja ne on sijoitettava niin, että asennustuet eivät peitä niitä. Jokaiseen tämän liitteen mukaiseen kaasupulloon liitetään seuraavat merkinnät:

| a) | Pakolliset tiedot:






  i) | ”VAIN CNG:TÄ”, |
| --- | --- | --- |

a)

Pakolliset tiedot:

i)

”VAIN CNG:TÄ”,

| ii) | ”EI SAA KÄYTTÄÄ XX/XXXX JÄLKEEN”, jossa ”XX/XXXX” on vanhenemiskuukausi ja -vuosi (12), |
| --- | --- |

ii)

”EI SAA KÄYTTÄÄ XX/XXXX JÄLKEEN”, jossa ”XX/XXXX” on vanhenemiskuukausi ja -vuosi (12),

| iii) | valmistajan tunnus, |
| --- | --- |

iii)

valmistajan tunnus,

| iv) | kaasupullon tunnus (soveltuva osanumero ja jokaisen kaasupullon yksilöllinen sarjanumero), |
| --- | --- |

iv)

kaasupullon tunnus (soveltuva osanumero ja jokaisen kaasupullon yksilöllinen sarjanumero),

| v) | käyttöpaine ja käyttölämpötila, |
| --- | --- |

v)

käyttöpaine ja käyttölämpötila,

| vi) | ECE:n säännön numero sekä kaasupullon tyyppi ja todistuksen rekisteröintinumero, |
| --- | --- |

vi)

ECE:n säännön numero sekä kaasupullon tyyppi ja todistuksen rekisteröintinumero,

| vii) | paineenrajoituslaitteet ja/tai -venttiilit, jotka on hyväksytty käytettäviksi kaasupullon kanssa, tai keinot saada tietoa hyväksytyistä palonsuojajärjestelmistä, |
| --- | --- |

vii)

paineenrajoituslaitteet ja/tai -venttiilit, jotka on hyväksytty käytettäviksi kaasupullon kanssa, tai keinot saada tietoa hyväksytyistä palonsuojajärjestelmistä,

| viii) | käytettäessä kylttejä kaikilla kaasupulloilla on oltava yksilöllinen tunnusnumero, joka on leimattu näkyvään metallipintaan ja jonka avulla kaasupullo voidaan jäljittää, jos kyltti tuhoutuu. |
| --- | --- |

viii)

käytettäessä kylttejä kaikilla kaasupulloilla on oltava yksilöllinen tunnusnumero, joka on leimattu näkyvään metallipintaan ja jonka avulla kaasupullo voidaan jäljittää, jos kyltti tuhoutuu.

| b) | Vapaaehtoiset tiedot:
  Erillisellä (erillisillä) kylt(e)illä voidaan esittää seuraavat valinnaiset tiedot:






  i) | Kaasun lämpötilan vaihteluväli, esim. –40 °C–65 °C, |
| --- | --- | --- |

b)

Vapaaehtoiset tiedot:

Erillisellä (erillisillä) kylt(e)illä voidaan esittää seuraavat valinnaiset tiedot:

i)

Kaasun lämpötilan vaihteluväli, esim. –40 °C–65 °C,

| ii) | Kaasupullon nominaalivesitilavuus enintään kahden merkitsevän numeron tarkkuudella, esim. 120 litraa, |
| --- | --- |

ii)

Kaasupullon nominaalivesitilavuus enintään kahden merkitsevän numeron tarkkuudella, esim. 120 litraa,

| iii) | ensimmäisen painetestin ajankohta (kuukausi ja vuosi). |
| --- | --- |

iii)

ensimmäisen painetestin ajankohta (kuukausi ja vuosi).

Merkintöjen on oltava esitetyssä järjestyksessä, mutta niiden paikat voivat vaihdella etiketissä olevan tilan mukaan. Seuraavassa on hyväksyttävä esimerkki pakollisista tiedoista:

12.   LÄHETYKSEN VALMISTELU

Ennen kaasupullojen lähettämistä valmistajan tehtaalta jokainen kaasupullo on puhdistettava ja kuivattava sisäpuolelta. Kaasupulloissa, joita ei suljeta välittömästi venttiilin liitoskappaleella, sekä mahdollisissa turvalaitteissa on oltava kaikissa suuaukoissa korkit, jotka estävät kosteuden pääsyn ja suojaavat kierteitä. Korroosionestoainetta (esimerkiksi öljypitoista) suihkutetaan kaikkiin teräspulloihin ja -vuorauksiin ennen lähettämistä.

Valmistajan laatima käyttöä koskeva selvitys ja kaikki tarvittavat tiedot, joilla varmistetaan kaasupullon oikea käsittely, käyttö ja tarkastus käytön aikana, toimitetaan ostajalle. Selvityksen on oltava tämän liitteen lisäyksen D mukainen.

---

(1)  American Society for Testing and Materials.

(2)  British Standards Institution.

(3)  International Organization for Standardization.

(4)  National Association of Corrosion Engineers.

(5)  Ei vaadita käytettäessä A.7 kohdan (lisäys A) mukaista viallisen kaasupullon testausmenetelmää.

(6)  = ei vaadita standardin ISO 9809 mukaisesti suunnitelluilta kaasupulloilta (ISO 9809:ssä säädetään jo näistä testeistä).

(7)  = paitsi jos suojapinnoitetta ei ole käytetty.

(8)  = testit vuorausmateriaalilla.

(9)  = Testiä ei vaadita metallimalleilta (CNG-1).

(10)  = Testi vaaditaan vain kokonaan komposiittimateriaalista valmistetuilta malleilta (CNG-4).

(11)  = Testi vaaditaan vain, jos pituus kasvaa.

| @ | = Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu. |
| --- | --- |

@

= Ainoastaan jos paksuus muuttuu suhteessa halkaisijaan ja/tai paine muuttuu.

(12)  Vanhenemispäivä ei saa olla määritellyn käyttöiän päättymistä tuonnempana. Vanhenemispäivä voidaan liittää kaasupulloon toimituksen ajankohtana, edellyttäen että kaasupullot on säilytetty kuivassa tilassa, jossa ei ole sisäistä painetta.

Lisäys A

TESTIMENETELMÄT

A.1.   Vetokokeet, teräs ja alumiini

Valmiin kaasupullon lieriöosasta otetulla materiaalilla tehdään vetokoe käyttämällä suorakulmaista koekappaletta, joka on muotoiltu teräksen osalta standardissa ISO 9809 ja alumiinin osalta standardissa ISO 7866 kuvatun menettelyn mukaisesti. Koekappaleen kumpaakaan puolta, jotka edustavat kaasupullon sisä- ja ulkopintaa, ei saa työstää. Vetokoe suoritetaan standardin ISO 6892 mukaisesti.

Huom: Erityistä huomiota on kiinnitettävä standardissa ISO 6892 kuvattuun venymän mittaamiseen erityisesti tapauksissa, joissa vetokokeessa käytettävä kappale on kartiomainen, mistä seuraa, että murtumispiste on etäällä pituusmitan keskipisteestä.

A.2.   Iskukoe, teräspullot ja teräsvuoraukset

Valmiin kaasupullon lieriömäisestä osasta otetulla materiaalilla tehdään iskukoe käyttämällä kolmea koekappaletta standardin ISO 148 mukaisesti. Iskukokeessa käytettävät kappaleet on otettava kaasupullon seinämästä liitteen 3 taulukossa 6.2. vaaditussa suunnassa. Loven on oltava kohtisuorassa kaasupullon seinämään nähden. Pituussuuntaisia kokeita varten koekappale työstetään kauttaaltaan (kuudelta sivulta); jos seinämän paksuus ei mahdollista sitä, että lopullisen koekappaleen leveys on 10 mm, leveyden on oltava mahdollisimman lähellä kaasupullon seinän nominaalipaksuutta. Poikittaissuunnassa otetut koekappaleet työstetään vain neljältä sivulta ja kaasupullon seinämän sisä- ja ulkopuoli jätetään työstämättä.

A.3.   Sulfidin aiheuttama jännitysmurtumakoe teräkselle

Lukuun ottamatta jäljempänä todettuja tapauksia, kokeet on suoritettava standardissa NACE TM 0177–96 kuvatun A-NACE-standardivetokoemenettelyn mukaisesti. Kokeet suoritetaan vähintään kolmella vetokoekappaleella, joiden halkaisijamitta on 3,81 mm (0,150 tuumaa) ja jotka on työstetty valmiin kaasupullon tai vuorauksen seinämästä. Koekappaleet asetetaan vakiovetokuormitukseen, joka on 60 prosenttia määritellystä teräksen vähimmäismuovauslujuudesta, ja upotetaan liuokseen, joka on 0,5-prosenttisella (massaosuus) natriumasetaattitrihydraatilla puskuroitua tislattua vettä ja jonka lähto-pH:ksi on säädetty 4,0 käyttämällä etikkahappoa.

Liuosta kyllästetään jatkuvasti huoneenlämpötilassa ja paineella 0,414 kPa:n (0,6 psia) rikkivedyllä (tasaus typellä). Testattavien koekappaleiden on kestettävä 144 tunnin pituinen koe murtumatta.

A.4.   Korroosiokokeet, alumiini

Alumiiniseosten korroosiokokeet on suoritettava standardin ISO/DIS 7866 liitteen A mukaisesti ja niiden on täytettävä siinä asetetut vaatimukset.

A.5.   Kestokuormituksen sietokokeet, alumiini

Kestokuormituksen sietokoe on suoritettava standardin ISO/DIS 7866 liitteen D mukaisesti ja tulosten on täytettävä siinä asetetut vaatimukset.

A.6.   Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaus

Kolmelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihteluita enintään 2 MPa:sta vähintään 30 MPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa.

Kaikkien kaasupullojen vioittumistavan on oltava vuotaminen.

A.7.   Paineenvaihtelukoe äärilämpötilassa

Valmiille kaasupulloille, joiden komposiittipäällysteessä ei ole suojapinnoitetta, tehdään seuraava vaihtelukoe, jossa ei saa ilmaantua murtumia, vuotoja tai kuitujen purkautumista:

| a) | Säilytetään 48 tunnin ajan nollapaineessa, vähintään 65 °C:n lämpötilassa ja vähintään 95 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vaatimus toteutetaan suihkuttamalla vettä hienosuihkuna tai sumuna huoneeseen, jonka lämpötila on 65 °C. |
| --- | --- |

a)

Säilytetään 48 tunnin ajan nollapaineessa, vähintään 65 °C:n lämpötilassa ja vähintään 95 prosentin suhteellisessa kosteudessa. Vaatimus toteutetaan suihkuttamalla vettä hienosuihkuna tai sumuna huoneeseen, jonka lämpötila on 65 °C.

| b) | Paineistetaan hydrostaattisesti enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han vähintään 65 °C:ssa ja 95 prosentin kosteudessa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. |
| --- | --- |

b)

Paineistetaan hydrostaattisesti enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han vähintään 65 °C:ssa ja 95 prosentin kosteudessa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina.

| c) | Stabiloidaan nollapaineeseen ja ympäröivään lämpötilaan. |
| --- | --- |

c)

Stabiloidaan nollapaineeseen ja ympäröivään lämpötilaan.

| d) | Sen jälkeen paineistetaan enintään 2 MPa:sta vähintään 20 MPa:han –40 °C:n lämpötilassa tai alemmassa lämpötilassa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina.
  Paineenvaihtelunopeus b-kohdassa ei saa ylittää 10:tä jaksoa minuutissa. Paineenvaihtelunopeus d-kohdassa ei saa ylittää 3:a jaksoa minuutissa, ellei suoraan kaasupulloon ole asennettu paineanturia. Tarvittavat rekisteröintivälineet otetaan käyttöön sen varmistamiseksi, että neste pysyy vähimmäislämpötilassa alhaisen lämpötilan jakson aikana.
  Kun paineenvaihtelukoe äärilämpötiloissa on tehty, kaasupullot paineistetaan hydrostaattisesti niin, että ne puhkeavat hydrostaattista murtumiskoetta koskevien vaatimusten mukaisesti ja saavuttavat vähimmäismurtumispaineen, joka on 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta. Tyypin CNG-4 malleissa kaasupullolle on tehtävä jäljempänä olevan A.10 kohdan mukainen vuotokoe ennen hydrostaattista murtumiskoetta. |
| --- | --- |

d)

Sen jälkeen paineistetaan enintään 2 MPa:sta vähintään 20 MPa:han –40 °C:n lämpötilassa tai alemmassa lämpötilassa jaksomäärä, joka on 500 kertaa määritelty käyttöikä vuosina.

Paineenvaihtelunopeus b-kohdassa ei saa ylittää 10:tä jaksoa minuutissa. Paineenvaihtelunopeus d-kohdassa ei saa ylittää 3:a jaksoa minuutissa, ellei suoraan kaasupulloon ole asennettu paineanturia. Tarvittavat rekisteröintivälineet otetaan käyttöön sen varmistamiseksi, että neste pysyy vähimmäislämpötilassa alhaisen lämpötilan jakson aikana.

Kun paineenvaihtelukoe äärilämpötiloissa on tehty, kaasupullot paineistetaan hydrostaattisesti niin, että ne puhkeavat hydrostaattista murtumiskoetta koskevien vaatimusten mukaisesti ja saavuttavat vähimmäismurtumispaineen, joka on 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta. Tyypin CNG-4 malleissa kaasupullolle on tehtävä jäljempänä olevan A.10 kohdan mukainen vuotokoe ennen hydrostaattista murtumiskoetta.

A.8.   Brinellin kovuuskoe

Kovuuskokeet tehdään jokaisen kaasupullon tai vuorauksen keskuksen ja kupumaisen pään kanssa yhdensuuntaisella seinämällä standardin ISO 6506 mukaisesti. Koe tehdään viimeisen lämpökäsittelyn jälkeen, ja näin saatujen kovuusarvojen on oltava suunnitelman mukaisen vaihteluvälin rajoissa.

Pinnoitekokeet (pakollisia, jos sovelletaan 6.12.c kohtaa tai liitettä 3)

A.9.1.   Pinnoitteen ominaisuuksia koskevat kokeet

Pinnoitteet arvioidaan käyttämällä seuraavia testimenetelmiä tai vastaavia kansallisia standardeja.

| i) | Tarttuvuuskoe standardin ISO 4624 mukaisesti käyttämällä menetelmää A tai B tilanteesta riippuen. Pinnoitteen tarttuvuusluokan on oltava joko 4A tai 4B tapauksesta riippuen. |
| --- | --- |

i)

Tarttuvuuskoe standardin ISO 4624 mukaisesti käyttämällä menetelmää A tai B tilanteesta riippuen. Pinnoitteen tarttuvuusluokan on oltava joko 4A tai 4B tapauksesta riippuen.

| ii) | Joustavuus standardin ASTM D522 mukaisella kiinnitettyjen orgaanisten pinnoitteiden tuurnan taivutuskokeella käyttämällä testimenetelmää B ja 12,7 mm:n (0,5 tuumaa) tuurnaa määritellyssä paksuudessa –20 °C:n lämpötilassa.
  Joustavuuskokeessa käytettävät näytteet valmistellaan standardin ASTM D522 mukaisesti. Näkyviä säröjä ei saa ilmaantua. |
| --- | --- |

ii)

Joustavuus standardin ASTM D522 mukaisella kiinnitettyjen orgaanisten pinnoitteiden tuurnan taivutuskokeella käyttämällä testimenetelmää B ja 12,7 mm:n (0,5 tuumaa) tuurnaa määritellyssä paksuudessa –20 °C:n lämpötilassa.

Joustavuuskokeessa käytettävät näytteet valmistellaan standardin ASTM D522 mukaisesti. Näkyviä säröjä ei saa ilmaantua.

| iii) | Iskukoe standardin ASTM D2794 mukaisella kokeella, jossa testataan orgaanisten pinnoitteiden kykyä kestää nopean vaurioitumisen (iskun) vaikutuksia. Huoneenlämpötilassa olevan pinnoitteen on läpäistävä 18 J:n (160 in-lbs) esi-iskukoe. |
| --- | --- |

iii)

Iskukoe standardin ASTM D2794 mukaisella kokeella, jossa testataan orgaanisten pinnoitteiden kykyä kestää nopean vaurioitumisen (iskun) vaikutuksia. Huoneenlämpötilassa olevan pinnoitteen on läpäistävä 18 J:n (160 in-lbs) esi-iskukoe.

| iv) | Kemikaalien sietokyky, joka testataan yleensä standardin ASTM D1308 mukaisella kokeella, jossa testataan kotitalouskemikaalien vaikutuksia kirkkaisiin ja värjättyihin orgaanisiin pintakäsittelyihin. Kokeet suoritetaan käyttämällä testimenetelmää, jossa paljas testikohta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) ja 24 tunniksi polyalkaleeniselle glykolille (esim. jarruneste). Pinnoite ei saa osoittaa irtoamisen, kuplien muodostumisen tai pehmenemisen merkkejä. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti. |
| --- | --- |

iv)

Kemikaalien sietokyky, joka testataan yleensä standardin ASTM D1308 mukaisella kokeella, jossa testataan kotitalouskemikaalien vaikutuksia kirkkaisiin ja värjättyihin orgaanisiin pintakäsittelyihin. Kokeet suoritetaan käyttämällä testimenetelmää, jossa paljas testikohta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) ja 24 tunniksi polyalkaleeniselle glykolille (esim. jarruneste). Pinnoite ei saa osoittaa irtoamisen, kuplien muodostumisen tai pehmenemisen merkkejä. Tartuntavoiman luokan on oltava 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti.

| v) | Vähintään 1 000 tunnin altistus standardin ASTM G53 mukaisesti, jossa opastetaan käyttämään valolle ja vedelle altistavia laitteita (loistelamppu-W-kondensaatiotyyppi) muiden kuin metallimateriaalien altistukseen. Merkkejä kuplien muodostumisesta ei saa olla, ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ISO 4624 mukaisesti. Suurin sallittu kiillonmenetys on 20 prosenttia. |
| --- | --- |

v)

Vähintään 1 000 tunnin altistus standardin ASTM G53 mukaisesti, jossa opastetaan käyttämään valolle ja vedelle altistavia laitteita (loistelamppu-W-kondensaatiotyyppi) muiden kuin metallimateriaalien altistukseen. Merkkejä kuplien muodostumisesta ei saa olla, ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ISO 4624 mukaisesti. Suurin sallittu kiillonmenetys on 20 prosenttia.

| vi) | Vähintään 500 tunnin altistus standardin ASTM B117 mukaisen suolasumutestejä koskevan testimenetelmän mukaisesti. Sisäpinta ei saa ohentua yli 3:a mm merkitystä kohdasta, kuplien muodostumisesta ei saa olla merkkejä ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti. |
| --- | --- |

vi)

Vähintään 500 tunnin altistus standardin ASTM B117 mukaisen suolasumutestejä koskevan testimenetelmän mukaisesti. Sisäpinta ei saa ohentua yli 3:a mm merkitystä kohdasta, kuplien muodostumisesta ei saa olla merkkejä ja tartuntavoiman on oltava luokkaa 3 testattaessa standardin ASTM D3359 mukaisesti.

| vii) | Lohkeavuuden testaaminen huoneenlämpötilassa standardin ASTM D3170 mukaisen pinnoitteiden lohkeavuuskokeen mukaisesti. Pinnoitteen on saatava arvosana 7A tai parempi, eikä substraatin altistusta saa ilmentyä. |
| --- | --- |

vii)

Lohkeavuuden testaaminen huoneenlämpötilassa standardin ASTM D3170 mukaisen pinnoitteiden lohkeavuuskokeen mukaisesti. Pinnoitteen on saatava arvosana 7A tai parempi, eikä substraatin altistusta saa ilmentyä.

A.9.2.   Pinnoite-erän testit

| i) | Pinnoitteen paksuus |
| --- | --- |

i)

Pinnoitteen paksuus

Pinnoitteen paksuuden on oltava suunnitelmassa esitettyjen vaatimusten mukainen, kun se testataan standardin ISO 2808 mukaisesti.

| ii) | Pinnoitteen tarttuvuus |
| --- | --- |

ii)

Pinnoitteen tarttuvuus

Pinnoitteen tartuntavoima on mitattava standardin ISO 4624 mukaisesti ja sen on oltava vähintään luokkaa 4, kun se mitataan käyttämällä tilanteesta riippuen testimenetelmää A tai B.

A.10.   Vuotokoe

Tyypin CNG-4 malleille on tehtävä vuotokoe seuraavaa menettelyä (tai hyväksyttävää vaihtoehtoa) käyttäen:

| a) | Kaasupullot kuivataan kauttaaltaan ja paineistetaan käyttöpaineeseen kuivalla ilmalla tai typellä, joka sisältää havaittavaa kaasua, kuten heliumia. |
| --- | --- |

a)

Kaasupullot kuivataan kauttaaltaan ja paineistetaan käyttöpaineeseen kuivalla ilmalla tai typellä, joka sisältää havaittavaa kaasua, kuten heliumia.

| b) | Jos vuoto ylittää jossain kohdassa standardin eli 0,004 cm3/h:n, kaasupullo hylätään. |
| --- | --- |

b)

Jos vuoto ylittää jossain kohdassa standardin eli 0,004 cm3/h:n, kaasupullo hylätään.

A.11.   Hydraulinen koe

Käytetään jompaakumpaa seuraavista vaihtoehdoista:

Vaihtoehto 1: Vesivaippakoe

| a) | Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti paineeseen, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine. Testipaine ei saa missään tapauksessa ylittää armeerauspainetta. |
| --- | --- |

a)

Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti paineeseen, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine. Testipaine ei saa missään tapauksessa ylittää armeerauspainetta.

| b) | Paine ylläpidetään riittävän kauan (vähintään 30 sekuntia) täyden laajentumisen varmistamiseksi. Mahdollinen sisäinen paine, joka kohdistetaan armeerauksen jälkeen ja ennen hydrostaattista koetta, ei saa ylittää 90:tä prosenttia hydrostaattisesta testipaineesta. Jos testipainetta ei voida ylläpitää testilaitteen vioittumisen vuoksi, koe voidaan toistaa paineella, jota on nostettu 700 kPa:lla. Enintään kaksi tällaista toistoa sallitaan. |
| --- | --- |

b)

Paine ylläpidetään riittävän kauan (vähintään 30 sekuntia) täyden laajentumisen varmistamiseksi. Mahdollinen sisäinen paine, joka kohdistetaan armeerauksen jälkeen ja ennen hydrostaattista koetta, ei saa ylittää 90:tä prosenttia hydrostaattisesta testipaineesta. Jos testipainetta ei voida ylläpitää testilaitteen vioittumisen vuoksi, koe voidaan toistaa paineella, jota on nostettu 700 kPa:lla. Enintään kaksi tällaista toistoa sallitaan.

| c) | Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:ttä prosenttia testipaineessa mitatusta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Valmistajan on määriteltävä kimmolaajentuminen tyypin CNG-4 mallien osalta. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin. |
| --- | --- |

c)

Valmistajan on määriteltävä soveltuva pysyvän tilavuuslaajentumisen raja käytetyn testipaineen osalta, mutta missään tapauksessa pysyvä laajentuminen ei saa ylittää 5:ttä prosenttia testipaineessa mitatusta kokonaistilavuuslaajentumisesta. Valmistajan on määriteltävä kimmolaajentuminen tyypin CNG-4 mallien osalta. Kaasupullot, jotka eivät läpäise määriteltyä hylkäysrajaa, hylätään ja joko tuhotaan tai käytetään eräkohtaisiin testitarkoituksiin.

Vaihtoehto 2: Painekoe

Kaasupullon hydrostaattista painetta nostetaan asteittain ja säännöllisesti, kunnes testipaine, joka on vähintään 1,5 kertaa käyttöpaine, on saavutettu. Kaasupullon testipaine ylläpidetään riittävän kauan (vähintään 30 sekuntia) sen varmistamiseksi, ettei paine pyri alenemaan ja että tiiviys on taattu.

A.12.   Hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe

| a) | Paineistusvauhti saa olla korkeintaan 1,4 MPa sekunnissa (200 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta. Jos paineistusvauhti on yli 350 kPa/sekunti (50 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta, joko kaasupullo on asetettava kaavamaisesti paineenlähteen ja paineenmittauslaitteen väliin taikka on odotettava 5 sekuntia suunnitelman mukaisessa vähimmäismurtumispaineessa. |
| --- | --- |

a)

Paineistusvauhti saa olla korkeintaan 1,4 MPa sekunnissa (200 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta. Jos paineistusvauhti on yli 350 kPa/sekunti (50 psi/sekunti) paineissa, jotka ylittävät 80 prosenttia suunnitelman mukaisesta murtumispaineesta, joko kaasupullo on asetettava kaavamaisesti paineenlähteen ja paineenmittauslaitteen väliin taikka on odotettava 5 sekuntia suunnitelman mukaisessa vähimmäismurtumispaineessa.

| b) | Vaadittu (laskettu) vähimmäismurtumispaine on vähintään 45 MPa, eikä se saa missään tapauksessa olla vähemmän kuin jännityssuhdevaatimusten täyttymisen edellyttämä arvo. Todellinen murtumispaine kirjataan ylös. Murtuminen voi tapahtua joko kaasupullon lieriöosassa tai kupuosassa. |
| --- | --- |

b)

Vaadittu (laskettu) vähimmäismurtumispaine on vähintään 45 MPa, eikä se saa missään tapauksessa olla vähemmän kuin jännityssuhdevaatimusten täyttymisen edellyttämä arvo. Todellinen murtumispaine kirjataan ylös. Murtuminen voi tapahtua joko kaasupullon lieriöosassa tai kupuosassa.

A.13.   Paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa

Paineenvaihtelu suoritetaan seuraavaa menettelyä noudattaen:

| a) | Testattava kaasupullo täytetään ei-syövyttävällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla. |
| --- | --- |

a)

Testattava kaasupullo täytetään ei-syövyttävällä nesteellä, kuten öljyllä, inhibitoidulla vedellä tai glykolilla.

| b) | Kaasupullolle tehdään paineenvaihteluita enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa. |
| --- | --- |

b)

Kaasupullolle tehdään paineenvaihteluita enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han nopeudella, joka on korkeintaan 10 jaksoa minuutissa.

Vioittumista edeltävä jaksojen määrä ja särön lähtöpaikan sijainti on kirjattava muistiin.

A.14.   Happokoe

Seuraava testimenettely tehdään valmiille kaasupullolle:

| i) | Halkaisijaltaan 150 mm:n alue kaasupullon pinnasta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) kaasupullon ollessa 26 MPa:n paineessa. |
| --- | --- |

i)

Halkaisijaltaan 150 mm:n alue kaasupullon pinnasta altistetaan 100 tunniksi 30-prosenttiselle rikkihappoliuokselle (akkuhappo, jonka ominaispaino on 1,219) kaasupullon ollessa 26 MPa:n paineessa.

| ii) | Sen jälkeen kaasupullo saatetaan murtumispisteeseen edellä A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti ja murtumispaineeksi otetaan paine, joka ylittää suunnitelman mukaisen vähimmäismurtumispaineen 85 prosentilla. |
| --- | --- |

ii)

Sen jälkeen kaasupullo saatetaan murtumispisteeseen edellä A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti ja murtumispaineeksi otetaan paine, joka ylittää suunnitelman mukaisen vähimmäismurtumispaineen 85 prosentilla.

A.15.   Tulikoe

A.15.1.   Yleistä

Tulikokeilla on tarkoitus osoittaa, että valmiit kaasupullot, joissa on suunnitelman mukainen palonsuojajärjestelmä (kaasupullon venttiili, paineenrajoituslaitteet ja/tai sisäinen lämpöeristys), eivät murru testattaessa määritellyissä palo-olosuhteissa. Tulikokeessa on noudatettava äärimmäistä varovaisuutta siltä varalta, että kaasupullo murtuu.

A.15.2.   Kaasupullon valmistelu

Kaasupullo asetetaan horisontaalisesti siten, että kaasupullon pohja on noin 100 mm tulen yläpuolella.

Metallikilpiä käytetään estämään liekkien suora kosketus kaasupullonventtiileihin, liitoskappaleisiin ja/tai paineenrajoituslaitteisiin. Metallikilvet eivät saa olla suoraan kosketuksissa määriteltyyn palonsuojajärjestelmään (paineenrajoituslaitteisiin tai kaasupullonventtiiliin). Jos jokin venttiili, liitoskappale tai putki, joka ei kuulu suunnitelmassa tarkoitettuun palonsuojajärjestelmään, vioittuu, tulos mitätöidään.

A.15.3.   Tulenlähde

Yhtenäisestä 1,65 m:n pituisesta tulenlähteestä on noustava liekkejä suoraan kaasupullon pintaan koko sen halkaisijan pituudelta.

Tulenlähteessä voidaan käyttää mitä tahansa polttoainetta edellyttäen, että se tarjoaa yhtenäisen kuumuuden, joka riittää ylläpitämään määritellyt testilämpötilat siihen saakka, kunnes kaasupullo on tyhjentynyt. Polttoainetta valittaessa on otettava huomioon ilman saastumiseen liittyvät näkökohdat. Tulen asettelu on kirjattava ylös niin yksityiskohtaisesti, että kaasupulloon kohdistettu kuumuuden taso voidaan toistaa. Tulenlähteen vioittuminen tai epäyhtenäisyys kokeen aikana mitätöi tuloksen.

A.15.4.   Lämpötilan ja paineen mittaaminen

Pintalämpötilaa on seurattava vähintään kolmella termoelementillä, jotka on sijoitettu kaasupullon pohjaan enintään 0,75 m:n etäisyydelle toisistaan. Metallikilpiä käytetään estämään termoelementtien joutuminen suoraan kosketukseen liekkien kanssa. Vaihtoehtoisesti termoelementit voidaan upottaa metalliharkkoihin, joiden koko on enintään 25 mm2.

Termoelementtien lämpötilat ja kaasupullon paine kirjataan ylös enintään 30 sekunnin välein kokeen aikana.

A.15.5.   Yleiset testivaatimukset

Kaasupullot on paineistettava maakaasulla ja testattava horisontaalisessa asennossa sekä

| a) | käyttöpaineella että |
| --- | --- |

a)

käyttöpaineella että

| b) | paineella, joka on 25 prosenttia käyttöpaineesta. |
| --- | --- |

b)

paineella, joka on 25 prosenttia käyttöpaineesta.

Tulenliekkien on jouduttava heti sytyttämisen jälkeen kosketuksiin kaasupullon pinnan kanssa tulenlähteen 1,65 m:n pituudelta ja kaasupullon halkaisijan pituudelta. Ainakin yhden termoelementin lukeman on oltava 5 minuutin kuluessa sytyttämisestä vähintään 590 °C. Tämä vähimmäislämpötila on ylläpidettävä kokeen loppuajan.

A.15.6.   Korkeintaan 1,65 m:n pituiset kaasupullot

Kaasupullon keskikohta on sijoitettava tulenlähteen keskikohdan yläpuolelle.

A.15.7.   Yli 1,65 m:n pituiset kaasupullot

Jos kaasupulloon on asennettu paineenrajoituslaite toiseen päähän, tulenlähde on sijoitettava niin, että sen alkukohta on kaasupullon toisessa päässä. Jos kaasupulloon on asennettu paineenrajoituslaitteet molempiin päihin tai useampaan kuin yhteen kohtaan kaasupullon kyljessä, tulenlähteen keskikohta on asetettava niiden paineenrajoituslaitteiden puoliväliin, jotka ovat horisontaalisesti kauimpana toisistaan.

Jos kaasupullo on lisäksi suojattu lämpöeristyksin, on suoritettava kaksi tulikoetta käyttöpaineella. Toisessa niistä tuli keskitetään kaasupullon pituuden puoleenväliin ja toisessa tulen alkukohta on kaasupullon jommassakummassa päässä.

A.15.8.   Hyväksyttävät tulokset

Kaasupullon on tyhjennyttävä paineenrajoituslaitteen kautta.

A.16.   Puhkaisukoe

Paineistetulla kaasulla 20 MPa ±1 MPa:n paineeseen paineistettu kaasupullo puhkaistaan lävistäväluodilla, jonka halkaisija on vähintään 7,62 mm. Luodin on puhkaistava kokonaan ainakin yksi kaasupullon sivuseinämä. Tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleissa ammuksen on iskeydyttävä sivuseinämään noin 45°:n kulmassa. Kaasupullossa ei saa ilmetä merkkejä pirstoutumisesta. Alle 45 gramman painoisten pienten palojen irtoaminen ei merkitse kokeen epäonnistumista. Puhkaisu- ja ulostuloreiän likimääräinen koko ja sijainti on merkittävä ylös.

A.17.   Komposiittimateriaalin särönkestävyyskokeet

Vain tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleille on tehtävä koe, jossa yhteen valmiiseen suojapinnoitettuun kaasupulloon leikataan pitkittäissuuntaisia viiltoja komposiittimateriaaliin. Viiltojen on oltava pidempiä kuin valmistajan määrittelemissä silmämääräisissä tarkastuksissa mainitut sallitut säröt.

Viilletylle kaasupullolle tehdään sen jälkeen paineenvaihtelukoe, jossa paine vaihtelee enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han 3 000 jakson verran, minkä jälkeen koetta jatketaan 12 000 jaksolla ympäröivässä lämpötilassa. Kaasupullo ei saa vuotaa eikä murtua ensimmäisten 3 000 jakson aikana, mutta se voi vioittua vuotamalla viimeisten 12 000 jakson aikana. Kaikki tässä kokeessa käytetyt kaasupullot on tuhottava.

A.18.   Viruminen korkeassa lämpötilassa

Tämä koe vaaditaan kaikilta tyypin CNG-4 malleilta ja kaikilta tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleilla, joissa hartsimassan lasiutumislämpötila ei ylitä liitteessä 3 olevassa 4.4.2. kohdassa annettua suunnitelman mukaista materiaalin enimmäislämpötilaa vähintään 20 °C:lla.

Yksi valmis kaasupullo testataan seuraavasti:

| a) | Kaasupullo paineistetaan 26 MPa:n paineeseen ja pidetään 100 °C:n lämpötilassa vähintään 200 tuntia. |
| --- | --- |

a)

Kaasupullo paineistetaan 26 MPa:n paineeseen ja pidetään 100 °C:n lämpötilassa vähintään 200 tuntia.

| b) | Kaasupullon on täytettävä kokeen jälkeen edellä olevien hydrostaattista laajentumista koskevan kokeen (A.11), vuotokokeen (A.10) ja murtumiskokeen (A.12) vaatimukset. |
| --- | --- |

b)

Kaasupullon on täytettävä kokeen jälkeen edellä olevien hydrostaattista laajentumista koskevan kokeen (A.11), vuotokokeen (A.10) ja murtumiskokeen (A.12) vaatimukset.

A.19.   Nopeutettu jännitysmurtumakoe

Vain tyyppien CNG-2, CNG-3 ja CNG-4 malleille tehdään koe, jossa yksi kaasupullo, jossa ei ole suojapinnoitetta, paineistetaan hydrostaattisesti 26 MPa:han samalla kun se on upotettu 65-celsiusasteiseen veteen. Kaasupullo pidetään tässä paineessa ja lämpötilassa 1 000 tuntia. Sen jälkeen kaasupullo paineistetaan murtumispisteeseen edellä A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti lukuun ottamatta sitä, että murtumispaineeksi otetaan paine, joka on yli 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta.

A.20.   Iskuvauriokoe

Yhdelle tai useammalle valmiille kaasupullolle tehdään pudotuskoe ympäröivässä lämpötilassa ilman sisäistä paineistusta tai kiinnitettyjä venttiilejä. Kaasupullot pudotetaan sileälle horisontaaliselle betonialustalle tai lattialle. Yksi kaasupullo pudotetaan horisontaalisessa asennossa siten, että alapuoli on 1,8 m sen pinnan yläpuolella, johon pullo pudotetaan. Yksi kaasupullo pudotetaan pystysuorassa kumpikin pää edellä riittävän korkealla lattiasta tai alustasta, jotta potentiaalienergia on 488 J, mutta alapää ei missään tapauksessa saa olla yli 1,8 m:n korkeudella. Yksi kaasupullo pudotetaan 45°:n kulmassa kupu edellä sellaiselta korkeudelta, että painopiste on 1,8 m:n korkeudella; jos alempi pää on kuitenkin alle 0,6 m:n etäisyydellä maasta, pudotuskulmaa muutetaan siten, että vähimmäiskorkeus on 0,6 m ja painopiste 1,8 m:n korkeudella.

Pudotuksesta aiheutuneen iskun jälkeen kaasupulloille tehdään paineenvaihteluita, joissa paine vaihtelee enintään 2 MPa:sta vähintään 26 MPa:han sellaisen määrän jaksoja, joka on 1 000 kertaa määritelty käyttöikä vuosina. Kaasupullot voivat vuotaa mutta ne eivät saa murtua paineenvaihtelun aikana. Kaikki paineenvaihtelulle altistetut kaasupullot on tuhottava.

A.21.   Läpäisevyyskoe

Tämä koe vaaditaan vain tyypin CNG-4 malleilta. Yksi valmis kaasupullo on täytettävä paineistetulla maakaasulla tai seoksella, jossa on 90 prosenttia typpeä ja 10 prosenttia heliumia, käyttöpaineeseen. Se sijoitetaan suljettuun tiivistettyyn tilaan, jossa vallitsee ympäröivä lämpötila, ja sen vuotamista seurataan riittävän kauan vakaan läpäisevyysnopeuden määrittämiseksi. Läpäisevyysnopeuden on oltava alle 0,25 ml maakaasua tai heliumia tunnissa kaasupullon vesitilavuuslitraa kohden.

A.22.   Muovin veto-ominaisuudet

Muovisen vuorausmateriaalin vetolujuus ja enimmäisvenymä määritetään –50 °C:ssa käyttämällä standardia ISO 3628, ja niiden on oltava liitteessä 3 olevan 6.3.6. kohdan vaatimusten mukaisia.

A.23.   Muovien sulamislämpötila

Valmiiden vuorausten polymeerimateriaalit testataan standardissa ISO 306 kuvatulla menetelmällä, ja niiden on oltava liitteessä 3 olevan 6.3.6. kohdan vaatimusten mukaisia.

A.24.   Paineenrajoituslaitteita koskevat vaatimukset

Valmistajan määrittämien paineenrajoituslaitteiden on osoitettava olevan liitteessä 3 olevassa 4 kohdassa lueteltuihin käyttöolosuhteisiin soveltuvia ja niiden on läpäistävä seuraavat kelpoisuuskokeet:

| a) | Yhtä näytettä pidetään valvotussa vähintään 95 °C:n lämpötilassa ja paineessa, joka on vähintään testipaine (30 MPa) 24 tunnin ajan. Kokeen päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotokohtia tai näkyviä merkkejä mallissa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos. |
| --- | --- |

a)

Yhtä näytettä pidetään valvotussa vähintään 95 °C:n lämpötilassa ja paineessa, joka on vähintään testipaine (30 MPa) 24 tunnin ajan. Kokeen päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotokohtia tai näkyviä merkkejä mallissa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos.

| b) | Yhdelle näytteelle tehdään väsymiskoe vaihtelemalla painetta nopeudella, joka on enintään 4 jaksoa minuutissa, seuraavasti:






  i) | pidetään 82 °C:ssa ja vaihdellaan painetta 10 000 jakson verran 2 MPa:sta 26 MPa:han, |
| --- | --- | --- |

b)

Yhdelle näytteelle tehdään väsymiskoe vaihtelemalla painetta nopeudella, joka on enintään 4 jaksoa minuutissa, seuraavasti:

i)

pidetään 82 °C:ssa ja vaihdellaan painetta 10 000 jakson verran 2 MPa:sta 26 MPa:han,

| ii) | pidetään –40 °C:ssa ja vaihdellaan painetta 10 000 jakson ajan 2 MPa:sta 20 MPa:han. |
| --- | --- |

ii)

pidetään –40 °C:ssa ja vaihdellaan painetta 10 000 jakson ajan 2 MPa:sta 20 MPa:han.

Kokeen päätyttyä näytteessä ei saa olla vuotokohtia tai näkyviä merkkejä mallissa käytetyn sulavan metallin puristumisesta ulos.

| c) | Paineenrajoituslaitteiden näkyvien messinkiosien, jotka hillitsevät painetta, on kestettävä ilman jännityskorroosiomurtumista standardissa ASTM B154 kuvattu elohopeanitraattikoe. Paineenrajoituslaite on upotettava 30 minuutiksi vesipohjaiseen elohopeanitraattiliuokseen, jossa on 10 g elohopeanitraattia ja 10 ml typpihappoa litraa kohden. Upottamisen jälkeen paineenrajoituslaitteelle tehdään vuotokoe kohdistamalla siihen aerostaattinen 26 MPa:n paine yhdeksi minuutiksi, jonka aikana osan ulkoiset vuodot tarkistetaan. Vuodot eivät saa olla yli 200 cm3/h. |
| --- | --- |

c)

Paineenrajoituslaitteiden näkyvien messinkiosien, jotka hillitsevät painetta, on kestettävä ilman jännityskorroosiomurtumista standardissa ASTM B154 kuvattu elohopeanitraattikoe. Paineenrajoituslaite on upotettava 30 minuutiksi vesipohjaiseen elohopeanitraattiliuokseen, jossa on 10 g elohopeanitraattia ja 10 ml typpihappoa litraa kohden. Upottamisen jälkeen paineenrajoituslaitteelle tehdään vuotokoe kohdistamalla siihen aerostaattinen 26 MPa:n paine yhdeksi minuutiksi, jonka aikana osan ulkoiset vuodot tarkistetaan. Vuodot eivät saa olla yli 200 cm3/h.

| d) | Paineenrajoituslaitteen ruostumattomasta teräksestä valmistetut näkyvät osat, jotka hillitsevät painetta, on valmistettava sellaisesta seostyypistä, joka kestävät kloridin aiheuttamaa jännityskorroosiomurtumista. |
| --- | --- |

d)

Paineenrajoituslaitteen ruostumattomasta teräksestä valmistetut näkyvät osat, jotka hillitsevät painetta, on valmistettava sellaisesta seostyypistä, joka kestävät kloridin aiheuttamaa jännityskorroosiomurtumista.

A.25.   Pään vääntömomenttia koskeva koe

Kaasupullon runkoa estetään kiertymästä ja kaasupullon kumpaankin päähän kohdistetaan 500 Nm:n vääntömomentti, ensin kierteistetyn liitoksen kiristymisen suuntaan ja sitten avaussuuntaan ja lopuksi jälleen kiristymissuuntaan.

A.26.   Hartsin leikkauslujuus

Hartsimateriaalit on testattava komposiittipäällystettä edustavalla koekappaleen aihiolla standardin ASTM D2344 tai vastaavan kansallisen standardin mukaisesti. Komposiittimateriaalin leikkauslujuuden on oltava 24 tunnin vedessä kiehumisen jälkeen 13,8 MPa.

A.27.   Maakaasulla tehtävä paineenvaihtelukoe

Yhdelle valmiille kaasupullolle tehdään paineenvaihtelukoe käyttämällä paineistettua maakaasua. Painetta vaihdellaan alle 2 MPa:sta käyttöpaineeseen 300 jakson ajan. Jakso, joka koostuu kaasupullon täyttämisestä ja tyhjentämisestä, ei saa kestää enempää kuin 1 tunnin. Kaasupullolle on tehtävä vuotokoe edellä olevan A.10. kohdan mukaisesti ja sen on oltava siinä asetettujen vaatimusten mukainen. Kun maakaasulla tehty paineenvaihtelukoe on valmis, kaasupullo leikataan poikki ja vuorauksen ja pään välinen liitoskohta tarkastetaan mahdollisten vikojen, kuten väsymissäröjen tai staattisen varauksen purkautumisen havaitsemiseksi.

Huom: Turvallisuusnäkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota suoritettaessa tätä koetta. Ennen kokeen tekemistä kyseisen mallin mukaisen kaasupullon on oltava läpäissyt edellä olevan A.12. kohdan (hydrostaattisella paineella tehty murtumiskoe), liitteessä 3 olevan 8.6.3. kohdan (paineenvaihtelukoe ympäröivässä lämpötilassa) ja edellä olevan A.21. kohdan (läpäisevyyskoe) testivaatimukset. Testattavien kaasupullojen on läpäistävä ennen kokeen suorittamista edellä olevan A.10 kohdan (vuotokoe) testivaatimukset.

A.28.   Käsikäyttöistä venttiililaitetta koskevat vaatimukset

Yhdelle näytteelle tehdään väsymiskoe vaihtelemalla painetta nopeudella, joka on enintään 4 jaksoa minuutissa, seuraavasti:

| (i) | pidetään 20 °C:ssa, kun samalla vaihdellaan painetta 2 000 jakson ajan 2 MPa:sta 26 MPa:han. |
| --- | --- |

(i)

pidetään 20 °C:ssa, kun samalla vaihdellaan painetta 2 000 jakson ajan 2 MPa:sta 26 MPa:han.

Lisäys B

(puuttuu)

Lisäys C

(puuttuu)

Lisäys D

SELVITYSLOMAKKEET

Huom: Tämä lisäys ei ole pakollinen osa tätä liitettä. Seuraavia lomakkeita on käytettävä:

| 1) | Valmistusselostus ja todistus vaatimustenmukaisuudesta – oltava selkeä, helposti luettava ja lomakkeen 1 mallin mukainen. |
| --- | --- |

1)

Valmistusselostus ja todistus vaatimustenmukaisuudesta – oltava selkeä, helposti luettava ja lomakkeen 1 mallin mukainen.

| 2) | Selvitys (1) metallipullojen, -vuorausten tai -päiden materiaalianalyysista – vaaditut olennaiset osat, tunnistus jne. |
| --- | --- |

2)

Selvitys (1) metallipullojen, -vuorausten tai -päiden materiaalianalyysista – vaaditut olennaiset osat, tunnistus jne.

| 3) | Selvitys (1) metallipullojen ja -vuorausten materiaalin mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista. |
| --- | --- |

3)

Selvitys (1) metallipullojen ja -vuorausten materiaalin mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista.

| 4) | Selvitys (1) muiden kuin metallivuorausten materiaalin fyysisistä ja mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. |
| --- | --- |

4)

Selvitys (1) muiden kuin metallivuorausten materiaalin fyysisistä ja mekaanisista ominaisuuksista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista.

| 5) | Selvitys (1) komposiittimateriaalin analyysista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. |
| --- | --- |

5)

Selvitys (1) komposiittimateriaalin analyysista – raportoitava kaikista tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista.

| 6) | Selvitys hydrostaattisista kokeista, jaksoittaisista paineenvaihtelukokeista ja murtumiskokeista – raportoitava tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista. |
| --- | --- |

6)

Selvitys hydrostaattisista kokeista, jaksoittaisista paineenvaihtelukokeista ja murtumiskokeista – raportoitava tässä säännössä vaadituista kokeista ja tiedoista.

Image

---

(1)  Valmistajan on laadittava raporttilomakkeet 2–6, joissa on määriteltävä kattavasti kaasupullot ja vaatimukset. Toimivaltaisen viranomaisen ja valmistajan on allekirjoitettava jokainen raportti.

Lisäys E

JÄNNITYSSUHTEIDEN TARKISTAMINEN VENYMÄANTUREILLA

1.   Kuitujen jännitys-venymäsuhde on aina kimmoisa, joten jännityssuhteet ja venymäsuhteet ovat samat.

2.   Erittäin venyviä venymäantureita on käytettävä.

3.   Venymäanturit on suunnattava niiden kuitujen suuntaisesti, joiden päälle ne on asennettu (esim. kaasupullon ulkopinnan lieriöosan päällystekuitujen yhteydessä anturit asennetaan lieriöosan suuntaisesti).

4.   Menetelmä 1 (Sovelletaan kaasupulloihin, joissa ei käytetä korkeajännityspuolausta)

| (a) | Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan ennen armeerausta. |
| --- | --- |

(a)

Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan ennen armeerausta.

| (b) | Mitataan jännitykset armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa. |
| --- | --- |

(b)

Mitataan jännitykset armeerauspaineessa, nollapaineessa armeerauksen jälkeen, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa.

| (c) | Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä. |
| --- | --- |

(c)

Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä.

5.   Menetelmä 2 (sovelletaan kaikkiin kaasupulloihin)

| (a) | Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan nollapaineessa puolauksen ja armeerauksen jälkeen. |
| --- | --- |

(a)

Venymäanturit asetetaan ja kalibroidaan nollapaineessa puolauksen ja armeerauksen jälkeen.

| (b) | Mitataan jännitykset nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa. |
| --- | --- |

(b)

Mitataan jännitykset nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa.

| (c) | Leikataan kaasupullon poikkileikkaus nollapaineessa, kun jännitysmittaukset on tehty käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa, seuraten venymäantureita, siten että kohta, jossa venymäanturi on, on pituudeltaan noin viisi tuumaa. Irrotetaan vuoraus vaurioittamatta komposiittimateriaalia. Mitataan jännitykset vuorauksen irrottamisen jälkeen. |
| --- | --- |

(c)

Leikataan kaasupullon poikkileikkaus nollapaineessa, kun jännitysmittaukset on tehty käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa, seuraten venymäantureita, siten että kohta, jossa venymäanturi on, on pituudeltaan noin viisi tuumaa. Irrotetaan vuoraus vaurioittamatta komposiittimateriaalia. Mitataan jännitykset vuorauksen irrottamisen jälkeen.

| (d) | Lasketaan jännityslukemat nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa ottaen huomioon nollapaineessa vuorauksen kanssa ja ilman vuorausta mitatun jännityksen määrä. |
| --- | --- |

(d)

Lasketaan jännityslukemat nollapaineessa, käyttöpaineessa ja vähimmäismurtumispaineessa ottaen huomioon nollapaineessa vuorauksen kanssa ja ilman vuorausta mitatun jännityksen määrä.

| (e) | Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä. |
| --- | --- |

(e)

Varmistetaan, että jännitys murtumispaineessa jaettuna jännityksellä käyttöpaineessa on jännityssuhdevaatimusten mukainen. Jos kyseessä on hybridirakenne, jännitystä käyttöpaineessa verrataan sellaisten kaasupullojen murtumisjännitykseen, jotka on vahvistettu vain yhdellä kuitutyypillä.

Lisäys F

MURTUMANKESTÄVYYDEN TESTAUSMENETELMÄT

F.1.   Väsymiselle alttiiden kohtien määrittäminen

Kaasupullojen väsymisvikojen sijainti ja suuntautuminen on määritettävä soveltuvalla jännitysanalyysillä tai valmiilla kaasupulloilla täydessä mittakaavassa tehdyillä väsymiskokeilla, joita vaaditaan kunkin mallityypin suunnittelun kelpoisuuskokeissa. Käytettäessä jännitysanalyysia äärellisten elementtien menetelmällä väsymiselle altis kohta tunnistetaan sen perusteella, missä sijaitsee suurin päävetojännityskeskittymä kaasupullon seinämässä tai vuorauksessa käyttöpaineella ja minkä suuntainen se on.

F.2.   Vuoto ennen murtumaa

F.2.1.   Kriittisen koon määrittäminen arvioinnin avulla:

Tämä analyysi voidaan suorittaa sen osoittamiseksi, että valmis kaasupullo vuotaa, jos kaasupulloon tai vuoraukseen tullut vika kasvaa seinämän läpäiseväksi säröksi. Vuoto ennen murtumaa -arviointi on suoritettava kaasupullon sivuseinämässä. Jos väsymiselle altis kohta on sivuseinämän ulkopuolella, myös vuoto ennen murtumaa -arviointi tehdään kyseisessä kohdassa käyttämällä standardissa BS PD6493 kuvattua II tason menetelmää. Arviointi käsittää seuraavat vaiheet:

| a) | Mitataan syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus (eli pisin keskiviiva) kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokein suunnittelun kelpoisuuskokeissa (lisäyksessä A olevan A.13 ja A.14 kohdan mukaisesti) kunkin mallityypin osalta. Analyysissä käytetään kolmen kaasupullon pisintä särön pituutta. Muotoillaan puolielliptinen seinän läpäisevä särö, jonka pääakseli on kaksi kertaa mitattu pisin pääakseli ja jonka sivuakseli on 0,9 kertaa seinän paksuus. Puolielliptinen särö muovataan lisäyksessä F olevassa F.1. kohdassa määriteltyihin kohtiin. Särö suunnataan siten, että suurin päävetojännitys kasvattaa säröä. |
| --- | --- |

a)

Mitataan syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus (eli pisin keskiviiva) kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokein suunnittelun kelpoisuuskokeissa (lisäyksessä A olevan A.13 ja A.14 kohdan mukaisesti) kunkin mallityypin osalta. Analyysissä käytetään kolmen kaasupullon pisintä särön pituutta. Muotoillaan puolielliptinen seinän läpäisevä särö, jonka pääakseli on kaksi kertaa mitattu pisin pääakseli ja jonka sivuakseli on 0,9 kertaa seinän paksuus. Puolielliptinen särö muovataan lisäyksessä F olevassa F.1. kohdassa määriteltyihin kohtiin. Särö suunnataan siten, että suurin päävetojännitys kasvattaa säröä.

| b) | Arvioinnissa käytetään seinässä/vuorauksessa 26 MPa:n paineessa olevia jännitystasoja, jotka on saatu liitteessä 3 olevassa 6.6. kohdassa kuvatusta jännitysanalyysista. Riittävät säröä kasvattavat voimat lasketaan käyttämällä standardin BS PD6493 osaa 9.2 tai osaa 9.3. |
| --- | --- |

b)

Arvioinnissa käytetään seinässä/vuorauksessa 26 MPa:n paineessa olevia jännitystasoja, jotka on saatu liitteessä 3 olevassa 6.6. kohdassa kuvatusta jännitysanalyysista. Riittävät säröä kasvattavat voimat lasketaan käyttämällä standardin BS PD6493 osaa 9.2 tai osaa 9.3.

| c) | Valmiin kaasupullon tai valmiista kaasupullosta otetun vuorauksen murtumissitkeys sellaisena kuin se on määritelty huoneenlämpötilassa alumiinille ja –40 °C:ssa teräkselle, osoitetaan käyttämällä standarditestitekniikkaa (joko ISO/DIS 12737 tai ASTM 813–89 tai BS 7448) standardin BS PD6493 osan 8.4. tai 8.5. mukaisesti. |
| --- | --- |

c)

Valmiin kaasupullon tai valmiista kaasupullosta otetun vuorauksen murtumissitkeys sellaisena kuin se on määritelty huoneenlämpötilassa alumiinille ja –40 °C:ssa teräkselle, osoitetaan käyttämällä standarditestitekniikkaa (joko ISO/DIS 12737 tai ASTM 813–89 tai BS 7448) standardin BS PD6493 osan 8.4. tai 8.5. mukaisesti.

| d) | Plastisen muodonmuutoksen suhde lasketaan standardin BS PD6493–91 osan 9.4. mukaisesti. |
| --- | --- |

d)

Plastisen muodonmuutoksen suhde lasketaan standardin BS PD6493–91 osan 9.4. mukaisesti.

| e) | Muotoiltu särö on hyväksyttävä standardin BS PD6493–91 osan 11.2. mukaisesti. |
| --- | --- |

e)

Muotoiltu särö on hyväksyttävä standardin BS PD6493–91 osan 11.2. mukaisesti.

F.2.2.   Vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaus viallisen kaasupullon murtumiskokeella

Murtumiskoe tehdään kaasupullon sivuseinämään. Jos F.1. kohdassa (lisäys F) määritellyt väsymiselle alttiit kohdat ovat sivuseinämän ulkopuolella, murtumiskoe tehdään myös siinä kohdassa. Testimenettely on seuraava:

| a) | Vuoto ennen murtumaa -särön pituuden määrittäminen
  Väsymiselle alttiiseen kohtaan tehdyn särön, jolla testaan vuoto ennen murtumaa -ominaisuutta, pituus on kaksi kertaa syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus niistä kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokeilla suunnittelun kelpoisuuskokeissa kunkin mallityypin osalta. |
| --- | --- |

a)

Vuoto ennen murtumaa -särön pituuden määrittäminen

Väsymiselle alttiiseen kohtaan tehdyn särön, jolla testaan vuoto ennen murtumaa -ominaisuutta, pituus on kaksi kertaa syntyneen seinämän läpäisevän pintasärön enimmäispituus niistä kolmesta kaasupullosta, jotka on testattu paineenvaihtelukokeilla suunnittelun kelpoisuuskokeissa kunkin mallityypin osalta.

| b) | Kaasupullon säröt
  Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee lieriömäisessä osassa akselinsuuntaisesti, ulkoiset säröt työstetään pituussuunnassa suunnilleen kohtaan, joka on kaasupullon lieriöosan pituuden puolessavälissä. Säröt sijoitetaan keskiosan kohtiin, joissa seinän paksuus on kaasupullon eri puolilla neljässä kohdassa tehtyjen paksuusmittausten mukaan pienin. Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee muualla kuin lieriöosassa, särö tehdään vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaamiseksi kaasupullon sisäpintaan suuntaan, joka on väsymiselle altis. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa vuoto ennen murtumaa -särö tehdään metallivuoraukseen.
  Sellaisten säröjen osalta, jotka testataan monotonisella paineella, särön leikkuriterän on oltava noin 12,5 mm paksu ja 45 °C:n kulmassa, ja sen kärjen säteen on oltava vähintään 0,25 mm. Terän halkaisijan on oltava 50 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on alle 140 mm, ja 65–80 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on yli 140 mm (suositellaan standardimallista CVN-terää).

  Huom: Leikkuri on teroitettava säännöllisesti, jotta kärjen säde on vaatimuksen mukainen. Särön syvyyttä voidaan muuttaa, jotta saadaan aikaan vuoto monotonisella hydraulisella paineella. Murtuma ei saa kasvaa yli 10 prosenttia ulkopinnalla mitattua työstettyä säröä pidemmäksi. |
| --- | --- |

b)

Kaasupullon säröt

Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee lieriömäisessä osassa akselinsuuntaisesti, ulkoiset säröt työstetään pituussuunnassa suunnilleen kohtaan, joka on kaasupullon lieriöosan pituuden puolessavälissä. Säröt sijoitetaan keskiosan kohtiin, joissa seinän paksuus on kaasupullon eri puolilla neljässä kohdassa tehtyjen paksuusmittausten mukaan pienin. Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee muualla kuin lieriöosassa, särö tehdään vuoto ennen murtumaa -ominaisuuden testaamiseksi kaasupullon sisäpintaan suuntaan, joka on väsymiselle altis. Tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa vuoto ennen murtumaa -särö tehdään metallivuoraukseen.

Sellaisten säröjen osalta, jotka testataan monotonisella paineella, särön leikkuriterän on oltava noin 12,5 mm paksu ja 45 °C:n kulmassa, ja sen kärjen säteen on oltava vähintään 0,25 mm. Terän halkaisijan on oltava 50 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on alle 140 mm, ja 65–80 mm niiden kaasupullojen osalta, joiden ulkohalkaisija on yli 140 mm (suositellaan standardimallista CVN-terää).

Huom: Leikkuri on teroitettava säännöllisesti, jotta kärjen säde on vaatimuksen mukainen. Särön syvyyttä voidaan muuttaa, jotta saadaan aikaan vuoto monotonisella hydraulisella paineella. Murtuma ei saa kasvaa yli 10 prosenttia ulkopinnalla mitattua työstettyä säröä pidemmäksi.

| c) | Testimenettely
  Testi on suoritettava monotonisella paineella tai vaihtelevalla paineella seuraavassa kuvatulla tavalla:






  i) | Monotoninen paineistaminen murtumispisteeseen asti
  Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti siihen asti, kunnes paine purkautuu kaasupullosta särön sijaintikohdassa. Paineistus suoritetaan A.12 kohdassa (lisäys A) kuvatulla tavalla. |
| --- | --- | --- |

c)

Testimenettely

Testi on suoritettava monotonisella paineella tai vaihtelevalla paineella seuraavassa kuvatulla tavalla:

i)

Monotoninen paineistaminen murtumispisteeseen asti

Kaasupullo paineistetaan hydrostaattisesti siihen asti, kunnes paine purkautuu kaasupullosta särön sijaintikohdassa. Paineistus suoritetaan A.12 kohdassa (lisäys A) kuvatulla tavalla.

| ii) | Paineenvaihtelu
  Testimenettelyn on oltava lisäyksessä A olevan A.13 kohdan vaatimusten mukainen. |
| --- | --- |

ii)

Paineenvaihtelu

Testimenettelyn on oltava lisäyksessä A olevan A.13 kohdan vaatimusten mukainen.

| d) | Säröytyneellä kaasupullolla tehdyn kokeen hyväksymisperusteet
  Kaasupullo läpäisee kokeet, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:






  i) | Monotonisella paineella tehdyssä murtumiskokeessa paineen on vuotohetkellä oltava vähintään 26 MPa.
  Monotonisella paineella tehdyssä murtumiskokeessa ulkopinnalta mitatun särön kokonaispituus saa olla 1,1 kertaa alkuperäinen työstetty pituus. |
| --- | --- | --- |

d)

Säröytyneellä kaasupullolla tehdyn kokeen hyväksymisperusteet

Kaasupullo läpäisee kokeet, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:

i)

Monotonisella paineella tehdyssä murtumiskokeessa paineen on vuotohetkellä oltava vähintään 26 MPa.

Monotonisella paineella tehdyssä murtumiskokeessa ulkopinnalta mitatun särön kokonaispituus saa olla 1,1 kertaa alkuperäinen työstetty pituus.

| ii) | Paineenvaihtelulla testattujen kaasupullojen osalta väsymissärön kasvu alkuperäisen työstetyn särön pituutta suuremmaksi on sallittu. Vioittumistavan on kuitenkin oltava ”vuoto”. Särön pitäisi kasvaa väsymisen vaikutuksesta osuudella, joka on vähintään 90 prosenttia alkuperäisen työstetyn särön pituudesta.

  Huom: Jos nämä vaatimukset eivät täyty (vioittuminen tapahtuu alle 26 MPa:n paineessa, vaikka ja jos vika on vuoto), voidaan tehdä uusi koe säröllä, joka ei ole yhtä syvä. Vastaavasti jos vian tyyppi on murtuminen yli 36 MPa:n paineessa ja särö ei ole kovin syvä, voidaan tehdä uusi koe syvemmällä säröllä. |
| --- | --- |

ii)

Paineenvaihtelulla testattujen kaasupullojen osalta väsymissärön kasvu alkuperäisen työstetyn särön pituutta suuremmaksi on sallittu. Vioittumistavan on kuitenkin oltava ”vuoto”. Särön pitäisi kasvaa väsymisen vaikutuksesta osuudella, joka on vähintään 90 prosenttia alkuperäisen työstetyn särön pituudesta.

Huom: Jos nämä vaatimukset eivät täyty (vioittuminen tapahtuu alle 26 MPa:n paineessa, vaikka ja jos vika on vuoto), voidaan tehdä uusi koe säröllä, joka ei ole yhtä syvä. Vastaavasti jos vian tyyppi on murtuminen yli 36 MPa:n paineessa ja särö ei ole kovin syvä, voidaan tehdä uusi koe syvemmällä säröllä.

F.3.   Särön koko ainetta rikkomattomassa kokeessa

F.3.1.   Särön koon kriittisten mittojen määrittäminen arvioinnin avulla

Laskelmat tehdään noudattaen Yhdistyneen kuningaskunnan standardia BS PD 6493, osa 3, soveltamalla seuraavia vaiheita:

| a) | Väsymissäröt työstetään seinämän/vuorauksen korkeajännityskohtaan tasomaisiksi säröiksi. |
| --- | --- |

a)

Väsymissäröt työstetään seinämän/vuorauksen korkeajännityskohtaan tasomaisiksi säröiksi.

| b) | Käytettävä 2 MPa:n ja 20 MPa:n välisestä paineesta johtuva jännityksen vaihteluväli väsymiselle alttiissa kohdassa määritetään lisäyksessä F olevassa F.1. kohdassa kuvatulla jännitysanalyysilla. |
| --- | --- |

b)

Käytettävä 2 MPa:n ja 20 MPa:n välisestä paineesta johtuva jännityksen vaihteluväli väsymiselle alttiissa kohdassa määritetään lisäyksessä F olevassa F.1. kohdassa kuvatulla jännitysanalyysilla.

| c) | Taivutusjännitystä ja kalvojännitystä voidaan käyttää erikseen. |
| --- | --- |

c)

Taivutusjännitystä ja kalvojännitystä voidaan käyttää erikseen.

| d) | Painejaksojen vähimmäismäärä on 15 000. |
| --- | --- |

d)

Painejaksojen vähimmäismäärä on 15 000.

| e) | Väsymissärön kasvamista koskevat tiedot on määritettävä ilmassa standardin ASTM E647 mukaisesti. Särön tason suuntauksen on oltava C–L-suuntainen (eli särön tason on oltava kohtisuorassa kaasupullon kehään nähden ja pitkin kaasupullon akselia), kuten standardissa ASTM E399 on kuvattu. Arvoksi määritetään kolmen koekappaletestin keskiarvo. Jos on saatavilla tietoa väsymissärön kasvamisesta materiaalin ja käyttöolosuhteiden osalta, niitä voidaan käyttää arvioinnissa. |
| --- | --- |

e)

Väsymissärön kasvamista koskevat tiedot on määritettävä ilmassa standardin ASTM E647 mukaisesti. Särön tason suuntauksen on oltava C–L-suuntainen (eli särön tason on oltava kohtisuorassa kaasupullon kehään nähden ja pitkin kaasupullon akselia), kuten standardissa ASTM E399 on kuvattu. Arvoksi määritetään kolmen koekappaletestin keskiarvo. Jos on saatavilla tietoa väsymissärön kasvamisesta materiaalin ja käyttöolosuhteiden osalta, niitä voidaan käyttää arvioinnissa.

| f) | Särön kasvuaste paksuussuunnassa ja pituussuunnassa painejaksoa kohden määritetään standardin BS PD 6493–91 osassa 14.2. kuvattujen vaiheiden mukaisesti ottamalla huomioon edellä e kohdassa määritellyn väsymissärön kasvunopeuden ja käytettyä painejaksoa vastaavan särön kasvattamisvoiman vaihtelun välinen suhde. |
| --- | --- |

f)

Särön kasvuaste paksuussuunnassa ja pituussuunnassa painejaksoa kohden määritetään standardin BS PD 6493–91 osassa 14.2. kuvattujen vaiheiden mukaisesti ottamalla huomioon edellä e kohdassa määritellyn väsymissärön kasvunopeuden ja käytettyä painejaksoa vastaavan särön kasvattamisvoiman vaihtelun välinen suhde.

| g) | Edellä esitettyjen vaiheiden kautta lasketaan suurin sallittu särön syvyys ja pituus, joka ei aiheuta kaasupullon vioittumista väsymällä tai murtumalla suunnitelman mukaisen käyttöiän aikana. Särön koon ainetta rikkomattomassa kokeessa on oltava sama tai alempi kuin lasketun mallikohtaisen suurimman sallitun särön koon. |
| --- | --- |

g)

Edellä esitettyjen vaiheiden kautta lasketaan suurin sallittu särön syvyys ja pituus, joka ei aiheuta kaasupullon vioittumista väsymällä tai murtumalla suunnitelman mukaisen käyttöiän aikana. Särön koon ainetta rikkomattomassa kokeessa on oltava sama tai alempi kuin lasketun mallikohtaisen suurimman sallitun särön koon.

F.3.2.   Ainetta rikkomattomassa kokeessa määritetty särön koko säröytyneen kaasupullon paineenvaihtelukokeessa

Tyypin CNG-1, CNG-2 ja CNG-3 malleissa kolmelle kaasupullolle, joissa on keinotekoisia säröjä, jotka ylittävät sellaisen särön pituuden ja syvyyden, joka liitteessä 5 olevassa 6.15. kohdassa vaaditulla ainetta rikkomattomalla tarkastusmenetelmällä voidaan havaita, tehdään paineenvaihtelukoe vioittumiseen asti A.13 kohdassa (lisäys A) asetetun testimenettelyn mukaisesti. Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta sijaitsee lieriöosassa, ulkoisia säröjä tehdään sivuseinämään. Tyypin CNG-1 malleissa, joissa väsymiselle altis kohta on muualla kuin sivuseinämässä, ja tyyppien CNG-2 ja CNG-3 malleissa tehdään sisäisiä säröjä. Sisäiset säröt voidaan työstää ennen lämpökäsittelyä ja kaasupullon pään sulkemista.

Kaasupullot eivät saa vuotaa tai murtua alle 15 000 jakson aikana. Sallittu särön koko ainetta rikkomattomassa kokeessa saa olla sama tai pienempi kuin keinotekoisen särön koko kyseisessä kohdassa.

Lisäys G

KAASUPULLOJEN KÄSITTELYÄ, KÄYTTÖÄ JA TARKISTAMISTA KÄSITTELEVÄT SÄILIÖN VALMISTAJAN OHJEETY

G.1.   Leistä

Tämän lisäyksen tärkeimpänä tavoitteena on antaa ohjeita kaasupullon ostajalle, jälleenmyyjälle, asentajalle ja käyttäjälle kaasupullon turvallisesta käytöstä sen määritellyn käyttöiän aikana.

G.2.   Jakelu

Valmistajan on kerrottava ostajalle, että ohjeet on toimitettava kaikille kaasupullojen jälleenmyyntiin, käsittelyyn, asentamiseen ja käyttöön osallistuville osapuolille. Asiakirja voidaan jäljentää, jotta saadaan riittävästi jäljennöksiä tarkoitusta varten. Se on kuitenkin merkittävä niin, että siinä viitataan toimitettaviin kaasupulloihin.

G.3.   Viittaukset voimassa olevaan lainsäädäntöön, standardeihin ja sääntöihin

Erityisiä ohjeita voidaan antaa viittaamalla kansalliseen tai yleisesti tunnustettuun lainsäädäntöön, standardeihin ja sääntöihin.

G.4.   Kaasupullon käsittely

Käsittelymenettelyt on kuvattava sen varmistamiseksi, että kaasupullot eivät vaurioidu tai pilaannu käyttökelvottomiksi käsittelyn aikana.

G.5.   Asentaminen

Asennusohjeet annetaan sen varmistamiseksi, että kaasupullot eivät vaurioidu käyttökelvottomiksi asennuksen ja normaalin käytön yhteydessä määritellyn käyttöiän aikana.

Jos valmistaja on täsmentänyt asentamistavan, ohjeissa on tarvittaessa mainittava yksityiskohtaisia tietoja, kuten asennussuunnitelma, joustavien tiivistemateriaalien käyttö, oikeat kiristysvääntömomentit ja sen välttäminen, että kaasupullo joutuu suoraan alttiiksi kemiallisille tai mekaanisille kosketuksille.

Jos valmistaja ei ole määritellyt asentamista, valmistajan on kiinnitettävä ostajan huomio mahdollisiin ajoneuvon asennusjärjestelmästä aiheutuviin pitkän aikavälin vaikutuksiin, joita ovat esimerkiksi: ajoneuvon rungon liikkeet ja kaasupullon laajentuminen/supistuminen käyttöolosuhteiden mukaisessa paineessa ja lämpötilassa.

Tarvittaessa ostajan huomio kiinnitetään tarpeeseen asentaa laitteita, joiden ansiosta nesteet tai kiinteät aineet eivät voi yhteen kerääntyessään aiheuttaa kaasupullolle aineellisia vaurioita.

Oikea asennettava paineenrajoituslaite on määriteltävä.

G.6.   Kaasupullojen käyttö

Valmistajan on kiinnitettävä ostajan huomio tässä säännössä määriteltyihin tarkoitettuihin käyttöolosuhteisiin, joita ovat erityisesti kaasupullon sallittu paineenvaihtelujaksojen määrä, käyttöikä vuosina, kaasun laaturajat ja sallitut enimmäispaineet.

G.7.   Tarkastaminen käytön aikana

Valmistajan on määriteltävä selvästi käyttäjän velvollisuus noudattaa kaasupullon tarkastamista koskevia vaatimuksia (esim. tarkastusten tiheys, valtuutettu henkilöstö). Näiden tietojen on oltava yhtäpitävät suunnittelun hyväksymistä koskevien vaatimusten kanssa.

Lisäys H

YMPÄRISTÖTESTI

H.1.   Soveltamisala

Ympäristötestin tarkoituksena on osoittaa, että NGV-kaasupullot kestävät altistuksen ajoneuvon rungon alla vallitsevalle ympäristölle ja satunnaisen altistuksen muille nesteille. Testin on kehittänyt Yhdysvaltain autoteollisuus siitä syystä, että kaasupulloja on vioittunut komposiittipäällysteen jännityskorroosiomurtumisen vuoksi.

H.2.   Yhteenveto testimenetelmästä

Kaasupullo altistetaan aluksi sekä heilurin että soran iskuille todennäköisten rungonalaisten olosuhteiden simuloimiseksi. Sen jälkeen kaasupullo upotetaan olosuhteisiin, joilla simuloidaan tiesuolaa ja hapanta sadetta, ja ne altistetaan muille nesteille, paineenvaihtelujaksoille sekä korkeille ja matalille lämpötiloille. Testijakson jälkeen kaasupullo tuhotaan paineistamalla hydraulisesti. Kaasupullon jäljelle jäävän mekaanisen lujuuden on oltava vähintään 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta mekaanisesta vähimmäislujuudesta.

H.3.   Kaasupullon asettelu ja valmistelu

Kaasupullo testataan olosuhteissa, jotka edustavat asennettua geometriaa, mukaan luettuina pinnoite (tarvittaessa), kannattimet ja tiivisteet sekä paineliitokset, joissa käytetään samaa tiivistyskokoonpanoa (esim. O-renkaita) kuin käytössä. Upotuskokeessa kannattimet voidaan maalata tai pinnoittaa ennen asentamista, jos ne maalataan tai pinnoitetaan ennen asentamista ajoneuvoon.

Kaasupullot testataan vaaka-asennossa ja ne jaetaan horisontaalisen keskiviivan mukaan ”ylempään” ja ”alempaan” osaan. Kaasupullon alempi osa vuorotellen upotetaan tiesuolaa/hapanta sadetta muistuttaviin olosuhteisiin ja lämmitettyyn tai viilennettyyn ilmaan.

Ylempi osa jaetaan viiteen erilliseen alueeseen, jotka merkitään esikäsittelyä ja nesteille altistusta varten. Alueiden nimellisen halkaisijan on oltava 100 mm. Alueet eivät saa olla limittäin kaasupullon pinnalla. Alueiden ei tarvitse olla yhdessä rivissä, vaikka se olisikin testausta ajatellen käytännöllistä, mutta ne eivät myöskään saa ulottua kaasupullon upotettavan osan päälle.

Vaikka esikäsittely ja altistus nesteille tehdään kaasupullon lieriöosassa, koko kaasupullon ja siis myös kupumaisten osien on kestettävä altistusolosuhteita yhtä hyvin kuin altistettujen alueiden.

Kuvio H.1

Kaasupullon asento ja altistettavien alueiden sijainti

Image

H.4.   Esivalmistelulaitteet

Kokeessa käytettävä kaasupullo esivalmistellaan heilurin ja soran iskuilla, mihin tarvitaan seuraavat laitteet:

| a) | Heiluri-isku
  Iskurungon on oltava terästä ja pyramidin muotoinen siten, että sen sivuista muodostuu tasasivuinen kolmio ja sen pohja on neliö ja huippu ja särmät on pyöristetty 3 mm:n säteeseen. Heilurin iskukeskipisteen on oltava sama kuin pyramidin painopisteen ja etäisyyden heilurin pyörimisakselista 1 m. Heilurin kokonaismassan iskukeskipisteeseen nähden on oltava 15 kg. Heilurin energian on oltava iskuhetkellä vähintään 30 Nm ja mahdollisimman lähellä tätä arvoa.
  Heilurin iskun aikana kaasupullo on pidettävä paikallaan päistä kiinni pitäen tai tätä varten tarkoitettujen kannattimien avulla. |
| --- | --- |

a)

Heiluri-isku

Iskurungon on oltava terästä ja pyramidin muotoinen siten, että sen sivuista muodostuu tasasivuinen kolmio ja sen pohja on neliö ja huippu ja särmät on pyöristetty 3 mm:n säteeseen. Heilurin iskukeskipisteen on oltava sama kuin pyramidin painopisteen ja etäisyyden heilurin pyörimisakselista 1 m. Heilurin kokonaismassan iskukeskipisteeseen nähden on oltava 15 kg. Heilurin energian on oltava iskuhetkellä vähintään 30 Nm ja mahdollisimman lähellä tätä arvoa.

Heilurin iskun aikana kaasupullo on pidettävä paikallaan päistä kiinni pitäen tai tätä varten tarkoitettujen kannattimien avulla.

| b) | Soran iskut
  Rakennetaan kuviossa H.2 esitetyn suunnitelman mukainen kone. Laitetta käytettäessä noudatetaan standardissa ASTM D3170 (pinnoitteiden sirunkestävyyden standarditestimenetelmä) kuvattua menettelyä lukuun ottamatta sitä, että kaasupullo voi olla soraiskukokeen aikana ympäröivässä lämpötilassa. |
| --- | --- |

b)

Soran iskut

Rakennetaan kuviossa H.2 esitetyn suunnitelman mukainen kone. Laitetta käytettäessä noudatetaan standardissa ASTM D3170 (pinnoitteiden sirunkestävyyden standarditestimenetelmä) kuvattua menettelyä lukuun ottamatta sitä, että kaasupullo voi olla soraiskukokeen aikana ympäröivässä lämpötilassa.

| c) | Sora
  Veden keräämää tiesoraa, joka läpäisee 16 mm:n seulan mutta ei läpäise 9,5 mm:n seulaa. Jokaisessa kokeessa käytetään 550 ml tasoitettua soraa (noin 250–300 kiveä). |
| --- | --- |

c)

Sora

Veden keräämää tiesoraa, joka läpäisee 16 mm:n seulan mutta ei läpäise 9,5 mm:n seulaa. Jokaisessa kokeessa käytetään 550 ml tasoitettua soraa (noin 250–300 kiveä).

Kuvio H.2

Soraiskukoe

Image

H.5.   Altistusympäristöt

| a) | Upotusolosuhteet
  Määritellyssä koejakson vaiheessa (taulukko 1) kaasupullo asetetaan vaaka-asentoon siten, että kaasupullon läpimitan alin kolmannes upotetaan simuloituun happamaan sateeseen/tiesuola-vesiliuokseen. Liuos koostuu seuraavista aineista:






  Deionisoitua vettä, |
| --- | --- |
| Natriumkloridia: | 2,5 prosenttia painosta ±0,1 prosenttia, |
| Kalsiumkloridia: | 2,5 prosenttia painosta ±0,1 prosenttia, |
| Rikkihappoa: | Riittävästi siten, että liuoksen pH on 4,0 ±0,2. |

a)

Upotusolosuhteet

Määritellyssä koejakson vaiheessa (taulukko 1) kaasupullo asetetaan vaaka-asentoon siten, että kaasupullon läpimitan alin kolmannes upotetaan simuloituun happamaan sateeseen/tiesuola-vesiliuokseen. Liuos koostuu seuraavista aineista:

Deionisoitua vettä,

Natriumkloridia:

2,5 prosenttia painosta ±0,1 prosenttia,

Kalsiumkloridia:

2,5 prosenttia painosta ±0,1 prosenttia,

Rikkihappoa:

Riittävästi siten, että liuoksen pH on 4,0 ±0,2.

Liuoksen pinta ja pH on säädettävä sopivaksi ennen kutakin koevaihetta, jossa käytetään kyseistä nestettä.

Liuoksen lämpötilan on oltava 21 ± 5 °C. Upotuksen aikana kaasupullon sen osan, joka ei ole upoksissa, on oltava ympäröivässä ilmassa.

| b) | Altistus muille nesteille
  Soveltuvassa koejakson vaiheessa (taulukko 1) kukin merkitty alue altistetaan 1–5 liuokselle 30 minuutiksi. Kaikki kohdat ovat samoissa ympäristöolosuhteissa kokeen ajan. Liuokset ovat:






  Rikkihappo: | 19-prosenttinen liuos vesitilavuutta kohden, |
| --- | --- | --- |
| Natriumhydroksidi: | 25-prosenttinen liuos veden painoa kohden, |
| Metanoli/bensiini: | 30/70 prosentin pitoisuudet |
| Ammoniumnitraatti: | 28-prosenttinen liuos veden painoa kohden, |
| Tuulilasin pesuneste. | |

b)

Altistus muille nesteille

Soveltuvassa koejakson vaiheessa (taulukko 1) kukin merkitty alue altistetaan 1–5 liuokselle 30 minuutiksi. Kaikki kohdat ovat samoissa ympäristöolosuhteissa kokeen ajan. Liuokset ovat:

Rikkihappo:

19-prosenttinen liuos vesitilavuutta kohden,

Natriumhydroksidi:

25-prosenttinen liuos veden painoa kohden,

Metanoli/bensiini:

30/70 prosentin pitoisuudet

Ammoniumnitraatti:

28-prosenttinen liuos veden painoa kohden,

Tuulilasin pesuneste.

Altistuksen aikana testinäyte asetetaan siten, että altistusalue on päällimmäisenä. Altistusalueelle asetetaan yksi kerros lasivillaa (paksuus noin 0,5 mm), joka on leikattu sopivan kokoiseksi. Altistusalueelle laitetaan pipetillä 5 ml testinestettä. Kudoskerros poistetaan sen jälkeen, kun kaasupulloa on paineistettu 30 minuutin ajan.

H.6.   Koeolosuhteet

| a) | Paineenvaihtelukoe
  Kuten koejaksossa on määritelty, kaasupullon painetta vaihdellaan hydraulisesti enintään 2MPa:sta vähintään 26 MPa:han. Jakson kesto on kokonaisuudessaan vähintään 66 sekuntia, joista vähintään 60 sekunnin ajan paine pidetään 26 MPa:ssa. Seuraavassa on ohjeellinen jakso:
  Paine nostetaan ≤ 2 MPa:sta ≥ 26 MPa:han.
  Pidetään ≥ 26 MPa:ssa vähintään 60 sekuntia.
  Paine lasketaan ≥ 26 MPa:sta ≤ 2 MPa:han.
  Jakson kokonaiskesto on vähintään 66 sekuntia. |
| --- | --- |

a)

Paineenvaihtelukoe

Kuten koejaksossa on määritelty, kaasupullon painetta vaihdellaan hydraulisesti enintään 2MPa:sta vähintään 26 MPa:han. Jakson kesto on kokonaisuudessaan vähintään 66 sekuntia, joista vähintään 60 sekunnin ajan paine pidetään 26 MPa:ssa. Seuraavassa on ohjeellinen jakso:

Paine nostetaan ≤ 2 MPa:sta ≥ 26 MPa:han.

Pidetään ≥ 26 MPa:ssa vähintään 60 sekuntia.

Paine lasketaan ≥ 26 MPa:sta ≤ 2 MPa:han.

Jakson kokonaiskesto on vähintään 66 sekuntia.

| b) | Paineistaminen altistettaessa muille nesteille
  Muiden nesteiden levittämisen jälkeen kaasupullo paineistetaan vähintään 26 MPa:n vähintään 30 minuutin ajaksi. |
| --- | --- |

b)

Paineistaminen altistettaessa muille nesteille

Muiden nesteiden levittämisen jälkeen kaasupullo paineistetaan vähintään 26 MPa:n vähintään 30 minuutin ajaksi.

| c) | Altistus korkeille ja alhaisille lämpötiloille
  Kuten koejaksossa on määritelty, koko kaasupullo altistetaan ulkopinnan kanssa kosketuksissa olevan ilman korkeille tai alhaisille lämpötiloille. Alhaisen ilmanlämpötilan on oltava –40 °C tai vähemmän ja korkean ilmanlämpötilan 82 °C ± 5 °C. Altistettaessa tyypin CNG-1 kaasupulloja alhaiselle lämpötilalle niiden nesteen lämpötilaa seurataan käyttämällä kaasupulloon asennettua termoelementtiä sen varmistamiseksi, että se pysyy –40 °C:ssa tai alempana. |
| --- | --- |

c)

Altistus korkeille ja alhaisille lämpötiloille

Kuten koejaksossa on määritelty, koko kaasupullo altistetaan ulkopinnan kanssa kosketuksissa olevan ilman korkeille tai alhaisille lämpötiloille. Alhaisen ilmanlämpötilan on oltava –40 °C tai vähemmän ja korkean ilmanlämpötilan 82 °C ± 5 °C. Altistettaessa tyypin CNG-1 kaasupulloja alhaiselle lämpötilalle niiden nesteen lämpötilaa seurataan käyttämällä kaasupulloon asennettua termoelementtiä sen varmistamiseksi, että se pysyy –40 °C:ssa tai alempana.

H.7.   Testimenettely

| a) | Kaasupullon esivalmistelu
  Kaikki kaasupullon yläosan viisi merkittyä aluetta, jotka altistetaan muille nesteille, esivalmistellaan antamalla niille yksi heilurinrungon huipun isku niiden geometriseen keskipisteeseen. Iskun jälkeen kyseiset viisi aluetta esivalmistellaan altistamalla ne soraiskuille.
  Kaasupullon pohjaosan keskikohta, joka upotetaan, esivalmistellaan antamalla kolmeen noin 150 mm:n etäisyydellä toisistaan sijaitsevaan kohtaan heilurinrungon huipun isku.
  Iskun jälkeen kyseinen keskiosa esivalmistellaan vielä altistamalla se soraiskuille.
  Kaasupullo on tyhjennettävä paineesta esivalmistelun ajaksi. |
| --- | --- |

a)

Kaasupullon esivalmistelu

Kaikki kaasupullon yläosan viisi merkittyä aluetta, jotka altistetaan muille nesteille, esivalmistellaan antamalla niille yksi heilurinrungon huipun isku niiden geometriseen keskipisteeseen. Iskun jälkeen kyseiset viisi aluetta esivalmistellaan altistamalla ne soraiskuille.

Kaasupullon pohjaosan keskikohta, joka upotetaan, esivalmistellaan antamalla kolmeen noin 150 mm:n etäisyydellä toisistaan sijaitsevaan kohtaan heilurinrungon huipun isku.

Iskun jälkeen kyseinen keskiosa esivalmistellaan vielä altistamalla se soraiskuille.

Kaasupullo on tyhjennettävä paineesta esivalmistelun ajaksi.

| b) | Kokeiden järjestys ja jaksot
  Olosuhteille altistuksen, paineenvaihteluiden ja lämpötiloille altistuksen järjestys on määritelty taulukossa 1.
  Kaasupullon pintaa ei saa pestä tai pyyhkiä vaiheiden välissä. |
| --- | --- |

b)

Kokeiden järjestys ja jaksot

Olosuhteille altistuksen, paineenvaihteluiden ja lämpötiloille altistuksen järjestys on määritelty taulukossa 1.

Kaasupullon pintaa ei saa pestä tai pyyhkiä vaiheiden välissä.

H.8.   Hyväksyttävät tulokset

Edellä kuvatun koejakson jälkeen kaasupullo tuhotaan hydraulisella paineella A.12 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti. Kaasupullon murtumispaineen on oltava vähintään 85 prosenttia suunnitelman mukaisesta vähimmäismurtumispaineesta.

Taulukko H.1

Koeolosuhteet ja kokeiden järjestys

| Koevaiheet | Altistusolosuhteet | Paineenvaihtelujaksojen määrä | Lämpötila |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Muut nesteet | — | Ympäröivä |
| 2 | Upotus | 1 875 | Ympäröivä |
| 3 | Ilma | 1 875 | Korkea |
| 4 | Muut nesteet | — | Ympäröivä |
| 5 | Upotus | 1 875 | Ympäröivä |
| 6 | Ilma | 3 750 | Alhainen |
| 7 | Muut nesteet | — | Ympäröivä |
| 8 | Upotus | 1 875 | Ympäröivä |
| 9 | Ilma | 1 875 | Korkea |
| 10 | Muut nesteet | — | Ympäröivä |
| 11 | Upotus | 1 875 | Ympäröivä |

Koevaiheet

Altistusolosuhteet

Paineenvaihtelujaksojen määrä

Lämpötila

1

Muut nesteet

—

Ympäröivä

2

Upotus

1 875

Ympäröivä

3

Ilma

1 875

Korkea

4

Muut nesteet

—

Ympäröivä

5

Upotus

1 875

Ympäröivä

6

Ilma

3 750

Alhainen

7

Muut nesteet

—

Ympäröivä

8

Upotus

1 875

Ympäröivä

9

Ilma

1 875

Korkea

10

Muut nesteet

—

Ympäröivä

11

Upotus

1 875

Ympäröivä

---

LIITE 4A

AUTOMAATTIVENTTIILIN, VASTAVENTTIILIN, PAINEENRAJOITUSVENTTIILIN, PAINEENRAJOITUSLAITTEEN JA VIRTAUSTA SÄÄTELEVÄN VENTTIILIN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä vaatimukset, jotka koskevat automaattiventtiilin, vastaventtiilin, paineenrajoitusventtiilin, paineenrajoituslaitteen ja virtausta säätelevän venttiilin hyväksyntää.

2.   AUTOMAATTIVENTTIILI

2.1.   Automaattiventtiilin materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa venttiilin ollessa toiminnassa, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

2.2.   Toimintavaatimukset

2.2.1.   Automaattiventtiili on suunniteltava siten, että se kestää vuotamatta ja vääntymättä paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

2.2.2.   Automaattiventtiili on suunniteltava siten, että se on tiivis paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

2.2.3.   Automaattiventtiili kestää valmistajan määrittelemässä normaalissa käyttöasennossa 20 000 käyttökertaa, minkä jälkeen se poistetaan käytöstä. Automaattiventtiilin on pysyttävä tiiviinä paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

2.2.4.   Automaattiventtiili on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

2.3.   Mahdollinen sähköjärjestelmä on eristettävä automaattiventtiilin rungosta. Eristysvastuksen on oltava > 10 MΩ.

2.4.   Sähkövirralla toimivan automaattiventtiilin on oltava ”suljetussa” asennossa, kun virta on katkaistu.

2.5.   Automaattiventtiilin on läpäistävä tämän säännön 2 kohdassa olevan kaavion 1–1 mukaisesti määriteltyä osaluokkaa koskevat testimenettelyt.

3.   VASTAVENTTIILI

3.1.   Vastaventtiilin materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa venttiilin ollessa toiminnassa, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

3.2.   Toimintavaatimukset

3.2.1.   Vastaventtiili on suunniteltava siten, että se kestää vuotamatta ja vääntymättä paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

3.2.2.   Vastaventtiili on suunniteltava siten, että se on (ulkoisesti) tiivis paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

3.2.3.   Vastaventtiili kestää valmistajan määrittelemässä normaalissa käyttöasennossa 20 000 käyttökertaa, minkä jälkeen se poistetaan käytöstä. Vastaventtiilin on pysyttävä (ulkoisesti) tiiviinä paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

3.2.4.   Vastaventtiili on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

3.3.   Vastaventtiilin on läpäistävä tämän säännön 2 kohdassa olevan kaavion 1–1 mukaisesti määriteltyä osaluokkaa koskevat testimenettelyt.

4.   PAINEENRAJOITUSVENTTIILI JA PAINEENRAJOITUSLAITE

4.1.   Paineenrajoitusventtiilin ja paineenrajoituslaitteen materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa venttiilin tai laitteen ollessa toiminnassa, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

4.2.   Toimintavaatimukset

4.2.1.   Luokan 0 paineenrajoitusventtiili ja paineenrajoituslaite on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

4.2.2.   Luokan 1 paineenrajoitusventtiili ja paineenrajoituslaite on suunniteltava siten, että poistoaukon ollessa suljettuna se on tiivis paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

4.2.3.   Luokkien 1 ja 2 paineenrajoitusventtiili on suunniteltava siten, että poistoaukkojen ollessa suljettuna se on tiivis paineessa, joka on kaksinkertainen käyttöpaineeseen nähden.

4.2.4.   Paineenrajoituslaite on suunniteltava siten, että varoke avautuu 110 ± 10 °C:n lämpötilassa.

4.2.5.   Luokan 0 paineenrajoitusventtiili on suunniteltava siten, että se toimii –40 °C – 85 °C:n lämpötilassa.

4.3.   Paineenrajoitusventtiilin ja paineenrajoituslaitteen on läpäistävä tämän säännön 2 kohdassa olevan kaavion 1–1 mukaisesti määriteltyä osaluokkaa koskevat testimenettelyt.

5.   VIRTAUSTA SÄÄTELEVÄ VENTTIILI

5.1.   Virtausta säätelevän venttiilin materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa venttiilin ollessa toiminnassa, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

5.2.   Toimintavaatimukset

5.2.1.   Virtausta säätelevä venttiili, joka ei kuulu kaasupulloon, on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

5.2.2.   Virtausta säätelevä venttiili on suunniteltava siten, että se on tiivis paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

5.2.3.   Virtausta säätelevä venttiili on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

5.3.   Virtausta säätelevä venttiili on asennettava säiliön sisään.

5.4.   Virtausta säätelevä venttiili on suunniteltava siten, että siinä on varoputki, joka mahdollistaa paineiden tasaamisen.

5.5.   Virtausta säätelevän venttiilin on sulkeuduttava, kun venttiilissä oleva paine-ero on 650 kPa.

5.6.   Kun virtausta säätelevä venttiili on suljetussa asennossa, varoputken kautta venttiilin läpi kulkeva virtaus ei saa ylittää normaalia arvoa, joka on 0,05 m3/min, paine-eron ollessa 10 000 kPa.

5.7.   Laitteen on läpäistävä tämän säännön 2 kohdassa olevan kaavion 1–1 mukaisesti määriteltyä osaluokkaa koskevat testimenettelyt lukuun ottamatta ylipainetta, ulkoista vuotoa, kuumailmankestävyyttä sekä otsonivanhenemista käsitteleviä kokeita.

6.   KÄSIKÄYTTÖINEN VENTTIILI

6.1.   Luokan 0 käsikäyttöinen venttiili on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine.

6.2.   Luokan 0 käsikäyttöinen venttiililaite on suunniteltava siten, että se toimii –40 °C – 85 °C:n lämpötilassa.

---

LIITE 4B

TAIPUISIEN POLTTOAINEPUTKIEN TAI -LETKUJEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

SOVELTAMISALA

Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä paineistetun maakaasun johtamiseen käytettävien taipuisien letkujen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

Tämä liite kattaa kolme taipuisien letkujen tyyppiä:

| (i) | suurpaineletkut (luokka 0) |
| --- | --- |

(i)

suurpaineletkut (luokka 0)

| (ii) | keskipaineletkut (luokka 1) |
| --- | --- |

(ii)

keskipaineletkut (luokka 1)

| (iii) | pienpaineletkut (luokka 2) |
| --- | --- |

(iii)

pienpaineletkut (luokka 2)

1.   SUURPAINELETKUT, LUOKKA 0

1.1.   Yleiset vaatimukset

1.1.1.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää enimmäiskäyttöpaineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

1.1.2.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää liitteessä 5O esitetyt lämpötilat.

1.1.3.   Sisähalkaisijan on oltava standardin ISO 1307 taulukon 1 mukainen.

1.2.   Letkun rakenne

1.2.1.   Letkussa on oltava sisältä sileä putki ja soveltuvasta synteettisestä materiaalista valmistettu pinnoite sekä yksi tai useampia vahvistevälikerroksia.

1.2.2.   Vahvistevälikerros (-kerrokset) on suojattava korroosionestopinnoitteella.

Jos vahvistevälikerroksessa (-kerroksissa) käytetään korroosionkestävää materiaalia (kuten ruostumatonta terästä), pinnoitetta ei tarvita.

1.2.3.   Sisäkerroksen ja pinnoitteen on oltava sileitä eikä niissä saa olla huokosia, reikiä tai vieraita esineitä.

Viaksi ei katsota pinnoitteeseen tarkoituksella tehtyä aukkoa.

1.2.4.   Pinnoitteeseen on tehtävä reikiä kuplien muodostumisen estämiseksi.

1.2.5.   Jos pinnoite on rei’itetty ja välikerros on tehty materiaalista, joka ei ole korroosionkestävää, välikerros on suojattava korroosiolta.

1.3.   Sisäkerrosta koskevat vaatimukset ja testit

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

1.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 20 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

1.3.1.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

1.3.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 1.3.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia 336:n tunnin vanhenemistestin jälkeen verrattuna materiaalin vetolujuuteen 24 tunnin vanhenemistestin jälkeen |
| --- | --- |

i)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia 336:n tunnin vanhenemistestin jälkeen verrattuna materiaalin vetolujuuteen 24 tunnin vanhenemistestin jälkeen

| ii) | murtovenymän muutos enintään 25 prosenttia 336:n tunnin vanhenemistestin jälkeen verrattuna materiaalin murtovenymään 24 tunnin vanhenemistestin jälkeen |
| --- | --- |

ii)

murtovenymän muutos enintään 25 prosenttia 336:n tunnin vanhenemistestin jälkeen verrattuna materiaalin murtovenymään 24 tunnin vanhenemistestin jälkeen

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

1.3.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

1.3.2.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia. |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia.

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

1.3.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 1.3.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

1.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

1.4.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

1.4.1.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

1.4.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 1.4.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

1.4.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

1.4.2.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

1.4.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 1.4.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Otsoninkestävyys

1.4.3.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

1.4.3.2.   Testikappaleet, jotka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 120 tunnin ajaksi 40-celsiusasteiselle ilmalle, jonka otsonipitoisuus on 50 osaa sadasta miljoonasta.

1.4.3.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

1.5.   Liitoksetonta letkua koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

1.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on kiinnitettävä nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23° ± 2 °C, täytettyyn säiliöön.

1.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

1.5.1.3.   Vuoto letkun seinämän läpi saa olla enintään 95 cm3 letkumetriä kohden 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

1.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672–1978, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

| Testilämpötila: | –40 °C ± 3 °C |
| --- | --- |
| tai | tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C. |

Testilämpötila:

–40 °C ± 3 °C

tai

tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C.

1.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

Taivutustesti

1.5.3.1.   Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa. Testin jälkeen letkun on voitava kestää 1.5.4.2. kohdan mukainen testipaine. Testi on tehtävä sekä uudelle letkulle että kohdassa 1.4.2.3 kuvatun ISO 188-standardin mukaisen vanhentamisen jälkeen; ja tämän jälkeen ISO 1817-standardin mukaisesti, kuten kohdassa 1.4.2.2 kuvataan.

Kuvio 1

(esimerkki)

Image

| Letkun sisähalkaisija
  [mm] | Taivutussäde
  [mm]
  (Kuvio 1) | Keskipisteiden välinen etäisyys [mm]
  (Kuvio 1) |
| --- | --- | --- |
| Pystysuunnassa
  b | Vaakasuunnassa
  a |
| enintään 13 | 102 | 241 | 102 |
| 13–16 | 153 | 356 | 153 |
| 16–20 | 178 | 419 | 178 |

Letkun sisähalkaisija

[mm]

Taivutussäde

[mm]

(Kuvio 1)

Keskipisteiden välinen etäisyys [mm]

(Kuvio 1)

Pystysuunnassa

b

Vaakasuunnassa

a

enintään 13

102

241

102

13–16

153

356

153

16–20

178

419

178

1.5.3.3.   Testauslaite (kuvio 1) koostuu teräskehyksestä, jossa on kaksi puupyörää, joiden vanteiden leveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava uurre.

Uran pohjasta mitattujen pyörien säteiden on oltava 1.5.3.2. kohdassa esitetyn mukaiset.

Molempien pyörien pitkittäissuuntaisten keskitasojen on oltava samassa tasossa vertikaalisesti, ja pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava 1.5.3.2. kohdan mukainen.

Kummankin pyörän on voitava pyöriä vapaasti akselinsa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien päällä nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

1.5.3.4.   Letku asetetaan pyörien päälle S-kirjaimen muotoon (ks. kuvio 1).

Ylemmän pyörän päältä kulkevaan päähän kiinnitetään paino, joka saa letkun painumaan tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän päältä kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Mekanismi on säädettävä siten, että letku kulkee kokonaisuudessaan 1,2 metriä kumpaankin suuntaan.

Hydraulinen testipaine ja vähimmäismurtumispaineen määrittäminen

1.5.4.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 1402 kuvattua menettelyä noudattaen.

1.5.4.2.   Testipaine, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa), kohdistetaan letkuun 10 minuutin ajan, eikä vuotoja saa esiintyä.

1.5.4.3.   Murtumispaineen on oltava vähintään 45 MPa.

1.6.   Liitokset

1.6.1.   Liitokset on tehtävä teräksestä tai messingistä ja pinnan on oltava korroosionkestävä.

Liitosten on oltava puristusliitoksia.

1.6.2.1.   Kiristysmutterissa on oltava UNF-kierteitys.

1.6.2.2.   Kiristysmutterin tiivistyskartion on oltava sellainen, että siinä on vertikaalinen 45°:n puolikulma.

1.6.2.3.   Liitokset voidaan tehdä kiristysmutterilla tai pikaliittimellä.

1.6.2.4.   Pikaliittimellä tehtyä liitosta ei voida irrottaa ilman erityistoimenpiteitä tai siihen tarkoitettuja välineitä.

1.7.   Letku ja liitokset

1.7.1.   Liitosten rakenteen on oltava sellainen, ettei letkun pinnoitetta tarvitse irrottaa, ellei letkun vahviste ole korroosionkestävää materiaalia.

Yhdysletkulle on tehtävä standardin ISO 1436 mukainen syöksyjännitekoe.

1.7.2.1.   Koe tehdään siten, että lämpötilaltaan 93 °C:n öljyä kierrätetään vähintään 26 MPa:n paineella.

1.7.2.2.   Letkuun on kohdistettava 150 000 syöksyvirtaa.

1.7.2.3.   Syöksyjännitekokeen jälkeen letkun on voitava kestää 1.5.4.2. kohdan mukainen testipaine.

Kaasutiiviys

1.7.3.1.   Yhdysletkun (letku ja liitokset) on kestettävä vuotamatta viiden minuutin ajan kaasun painetta, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

1.8.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava enintään 0,5 metrin etäisyydellä seuraavat selvästi luettavissa olevat ja pysyvät tunnistusmerkinnät, joissa on kirjaimia, numeroita tai tunnuksia.

1.8.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

1.8.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

1.8.1.3.   Koko ja tyyppi

1.8.1.4.   Tunnusmerkki ”CNG Luokka 0”

1.8.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

2.   KESKIPAINELETKUT, LUOKKA 1

2.1.   Yleiset vaatimukset

2.1.1.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää 3 MPa:n suuruisen enimmäiskäyttöpaineen.

2.1.2.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää liitteessä 5O esitetyt lämpötilat.

2.1.3.   Sisähalkaisijan on oltava standardin ISO 1307 taulukon 1 mukainen.

2.2.   Letkun rakenne

2.2.1.   Letkussa on oltava sisältä sileä putki ja soveltuvasta synteettisestä materiaalista valmistettu pinnoite sekä yksi tai useampia vahvistevälikerroksia.

2.2.2.   Vahvistevälikerros (-kerrokset) on suojattava korroosionestopinnoitteella.

Jos vahvistevälikerroksessa (-kerroksissa) käytetään korroosionkestävää materiaalia (kuten ruostumatonta terästä), pinnoitetta ei tarvita.

2.2.3.   Sisäkerroksen ja pinnoitteen on oltava sileitä eikä niissä saa olla huokosia, reikiä tai vieraita esineitä.

Viaksi ei katsota pinnoitteeseen tarkoituksella tehtyä aukkoa.

2.3.   Sisäkerrosta koskevat vaatimukset ja testit

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

2.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

2.3.1.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| (i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

(i)

väliaine: n-pentaani

| (ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

(ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| (iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

(iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| (i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

(i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| (ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

(ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| (iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

(iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

2.3.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| (i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

(i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| (ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

(ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 2.3.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

2.3.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimus:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

2.3.2.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

2.3.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 2.3.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

2.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

2.4.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti. Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

2.4.1.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

2.4.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 2.4.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

2.4.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

2.4.2.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

2.4.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 2.4.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Otsoninkestävyys

2.4.3.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

2.4.3.2.   Testikappaleet, jotka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 120 tunnin ajaksi 40-celsiusasteiselle ilmalle, jonka otsonipitoisuus on 50 osaa sadasta miljoonasta.

2.4.3.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

2.5.   Liitoksetonta letkua koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

2.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on kiinnitettävä nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23° ± 2 °C, täytettyyn säiliöön

2.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

2.5.1.3.   Vuoto letkun seinämän läpi saa olla enintään 95 cm3 letkumetriä kohden 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

2.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672–1978, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

| Testilämpötila: | –40 °C ± 3 °C |
| --- | --- |
| tai | tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C. |

Testilämpötila:

–40 °C ± 3 °C

tai

tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C.

2.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

Taivutustesti

2.5.3.1.   Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa. Testin jälkeen letkun on voitava kestää 2.5.4.2. kohdan mukainen testipaine. Testi on tehtävä sekä uudelle letkulle että kohdassa 2.4.2.3 kuvatun ISO 188-standardin mukaisen vanhentamisen jälkeen; ja tämän jälkeen ISO 1817-standardin mukaisesti, kuten kohdassa 2.4.2.2 kuvataan.

Kuvio 2

(esimerkki)

Image

| Letkun sisähalkaisija
  [mm] | Taivutussäde
  [mm]
  (Kuvio 2) | Keskipisteiden välinen etäisyys [mm]
  (Kuvio 2) |
| --- | --- | --- |
| Pystysuunnassa
  b | Vaakasuunnassa
  a |
| enintään 13 | 102 | 241 | 102 |
| 13–16 | 153 | 356 | 153 |
| 16–20 | 178 | 419 | 178 |

Letkun sisähalkaisija

[mm]

Taivutussäde

[mm]

(Kuvio 2)

Keskipisteiden välinen etäisyys [mm]

(Kuvio 2)

Pystysuunnassa

b

Vaakasuunnassa

a

enintään 13

102

241

102

13–16

153

356

153

16–20

178

419

178

2.5.3.3.   Testauslaite (kuvio 2) koostuu teräskehyksestä, jossa on kaksi puupyörää, joiden vanteiden leveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava uurre.

Uran pohjasta mitattujen pyörien säteiden on oltava 2.5.3.2. kohdassa esitetyn mukaiset.

Molempien pyörien pitkittäissuuntaisten keskitasojen on oltava samassa tasossa vertikaalisesti, ja pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava 2.5.3.2. kohdan mukainen.

Kummankin pyörän on voitava pyöriä vapaasti akselinsa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien yli nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

2.5.3.4.   Letku asetetaan pyörien päälle S-kirjaimen muotoon (ks. kuvio 2).

Ylemmän pyörän päältä kulkevaan päähän kiinnitetään paino, joka saa letkun painumaan tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän päältä kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Mekanismi on säädettävä siten, että letku kulkee kokonaisuudessaan 1,2 metriä kumpaankin suuntaan.

Hydraulinen painekoe

2.5.4.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 1402 kuvattua menettelyä noudattaen.

2.5.4.2.   Testipaine, joka on 3 MPa, kohdistetaan letkuun 10 minuutin ajan, eikä vuotoja saa esiintyä.

2.6.   Liitokset

2.6.1.   Jos letkuun on asennettu liitoksia, seuraavien edellytysten on täytyttävä:

2.6.2.   Liitokset on tehtävä teräksestä tai messingistä ja pinnan on oltava korroosionkestävä.

2.6.3.   Liitosten on oltava puristusliitoksia.

2.6.4.   Liitokset voidaan tehdä kiristysmutterilla tai pikaliittimellä.

2.6.5.   Pikaliittimellä tehtyä liitosta ei voida irrottaa ilman erityistoimenpiteitä tai siihen tarkoitettuja välineitä.

2.7.   Letku ja liitokset

2.7.1.   Liitosten rakenteen on oltava sellainen, ettei letkun pinnoitetta tarvitse irrottaa, ellei letkun vahviste ole korroosionkestävää materiaalia.

Yhdysletkulle on tehtävä standardin ISO 1436 mukainen syöksyjännitekoe.

2.7.2.1.   Koe tehdään siten, että lämpötilaltaan 93 °C:n öljyä kierrätetään paineella, joka on vähintään 1,5 kertaa enimmäiskäyttöpaine.

2.7.2.2.   Letkuun on kohdistettava 150 000 syöksyvirtaa.

2.7.2.3.   Syöksyjännitekokeen jälkeen letkun on voitava kestää 2.5.4.2. kohdan mukainen testipaine.

Kaasutiiviys

2.7.3.1.   Yhdysletkun (letku ja liitokset) on kestettävä vuotamatta viiden minuutin ajan 3 MPa:n suuruinen kaasun paine.

2.8.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava enintään 0,5 metrin etäisyydellä seuraavat selvästi luettavissa olevat ja pysyvät tunnistusmerkinnät, joissa on kirjaimia, numeroita tai tunnuksia.

2.8.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

2.8.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

2.8.1.3.   Koko ja tyyppi

2.8.1.4.   Tunnusmerkki ”CNG Luokka 1”

2.8.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

3.   PIENPAINELETKUT, LUOKKA 2

3.1.   Yleiset vaatimukset

3.1.1.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää 450 kPa:n suuruisen enimmäiskäyttöpaineen.

3.1.2.   Letku on suunniteltava siten, että se kestää liitteessä 5O esitetyt lämpötilat.

3.1.3.   Sisähalkaisijan on oltava standardin ISO 1307 taulukon 1 mukainen.

3.2.   (puuttuu)

3.3.   Sisäkerrosta koskevat vaatimukset ja testit

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

3.3.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti

Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

3.3.1.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 25 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 30 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

3.3.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 3.3.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

3.3.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimus:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

3.3.2.2.   N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-pentaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

3.3.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 3.3.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

3.4.   Pinnoitetta koskevat vaatimukset ja testimenetelmät

Kumimateriaalin ja termoplastisten elastomeerien (TPE) vetolujuus ja venymä

3.4.1.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 37 mukaisesti

Vetolujuuden on oltava vähintään 10 MPa ja murtovenymän vähintään 250 prosenttia.

3.4.1.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 30 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 35 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 35 prosenttia

3.4.1.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 °C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 3.4.1.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 35 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 25 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Termoplastiselle materiaalille ominainen vetolujuus ja venymä

3.4.2.1.   Vetolujuus ja murtovenymä standardin ISO 527–2 mukaisesti seuraavin edellytyksin:

| i) | näytetyyppi: tyyppi 1 BA. |
| --- | --- |

i)

näytetyyppi: tyyppi 1 BA.

| ii) | vetonopeus: 20 mm/min. |
| --- | --- |

ii)

vetonopeus: 20 mm/min.

Materiaalia on ennen testaamista vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta.

Vaatimukset:

| i) | vetolujuus vähintään 20 MPa. |
| --- | --- |

i)

vetolujuus vähintään 20 MPa.

| ii) | murtovenymä vähintään 100 prosenttia. |
| --- | --- |

ii)

murtovenymä vähintään 100 prosenttia.

3.4.2.2.   N-heksaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | väliaine: n-heksaani |
| --- | --- |

i)

väliaine: n-heksaani

| ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

iii)

upotusaika: 72 tuntia

Vaatimukset:

| i) | tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia |
| --- | --- |

i)

tilavuuden muutos enintään 2 prosenttia

| ii) | vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

ii)

vetolujuuden muutos enintään 10 prosenttia

| iii) | murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia |
| --- | --- |

iii)

murtovenymän muutos enintään 10 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen vähentyä alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

3.4.2.3.   Vanhentamistestit standardin ISO 188 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| i) | lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C) |
| --- | --- |

i)

lämpötila: 115 C (testilämpötila = enimmäiskäyttölämpötila – 10 °C)

| ii) | altistusaika: 24 ja 336 tuntia. |
| --- | --- |

ii)

altistusaika: 24 ja 336 tuntia.

Vanhenemistestin jälkeen näytteitä on vakautettava 23 °C:n lämpötilassa ja 50 prosentin suhteellisessa kosteudessa vähintään 21 vuorokautta ennen kohdassa 3.4.2.1 kuvatun vetolujuustestin tekemistä.

Vaatimukset:

| i) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen. |
| --- | --- |

i)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen vetolujuuden enimmäismuutos 20 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin vetolujuuteen.

| ii) | 336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään. |
| --- | --- |

ii)

336 tunnin vanhenemistestin jälkeen murtovenymän enimmäismuutos 50 prosenttia verrattuna 24 tuntia vanhentuneen materiaalin murtovenymään.

Otsoninkestävyys

3.4.3.1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

3.4.3.2.   Testikappaleet, jotka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 120 tunnin ajaksi 40-celsiusasteiselle ilmalle, jonka suhteellinen kosteus on 50 prosenttia ±10 prosenttia ja otsonipitoisuus on 50 osaa sadasta miljoonasta.

3.4.3.3.   Testikappaleisiin ei saa tulla säröjä.

3.5.   Liitoksetonta letkua koskevat vaatimukset

Kaasutiiviys (läpäisevyys)

3.5.1.1.   Letku, jonka vapaa pituus on 1 m, on kiinnitettävä nestemäisellä propaanilla, jonka lämpötila on 23° ± 2 °C, täytettyyn säiliöön

3.5.1.2.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4080 kuvattua menettelyä noudattaen.

3.5.1.3.   Vuoto letkun seinämän läpi saa olla enintään 95 cm3 letkumetriä kohden 24 tunnin aikana.

Kestävyys alhaisessa lämpötilassa

3.5.2.1.   Testi on suoritettava standardissa ISO 4672, menetelmä B, kuvattua menettelyä noudattaen.

| Testilämpötila: | –40 °C ± 3 °C |
| --- | --- |
| tai | tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C. |

Testilämpötila:

–40 °C ± 3 °C

tai

tilanteen mukaan –20 °C ± 3 °C.

3.5.2.3.   Säröjä tai murtumia ei saa syntyä.

Kestävyys korkeassa lämpötilassa

3.5.3.1.   Letkun kappale, joka on paineistettu 459 kPa:han ja jonka pituus on vähintään 0,5 m, on pantava uuniin 120 °C ± 2 °C:n lämpötilaan 24 tunniksi. Testi on tehtävä sekä uudelle letkulle että kohdassa 3.4.2.3 kuvatun ISO 188-standardin mukaisen vanhentamisen jälkeen; ja tämän jälkeen ISO 1817-standardin mukaisesti, kuten kohdassa 3.4.2.2 kuvataan.

3.5.3.2.   Vuoto letkun seinämän läpi saa olla enintään 95 cm3 letkumetriä kohden 24 tunnin aikana.

3.5.3.3.   Testin jälkeen letkun on kestettävä 50 kPa:n testipainetta 10 minuutin ajan. Vuoto letkun seinämän läpi saa olla enintään 95 cm3 letkumetriä kohden 24 tunnin aikana.

Taivutustesti

3.5.4.1.   Noin 3,5 metrin pituisen tyhjän letkun on kestettävä seuraavassa kuvattu edestakaisista taivutuksista muodostuva koe murtumatta 3 000 kertaa.

Kuvio 3

(esimerkki)

Image

Testauslaite (kuvio 3) koostuu teräskehyksestä, jossa on kaksi puupyörää, joiden vanteiden leveys on noin 130 mm.

Pyörien kehissä on oltava letkua ohjaava uurre.

Uran pohjasta mitattujen pyörien säteiden on oltava 102 mm.

Molempien pyörien pitkittäissuuntaisten keskitasojen on oltava samassa tasossa vertikaalisesti. Pyörien keskipisteiden välisen etäisyyden on oltava vertikaalisesti 241 mm ja horisontaalisesti 102 mm.

Kummankin pyörän on voitava pyöriä vapaasti akselinsa ympäri.

Vetomekanismi vetää letkua pyörien yli nopeudella, joka on neljä täyttä kierrosta minuutissa.

3.5.4.3.   Letku asetetaan pyörien päälle S-kirjaimen muotoon (ks. kuvio 3).

Ylemmän pyörän päältä kulkevaan päähän kiinnitetään paino, joka saa letkun painumaan tiiviisti pyöriä vasten. Alemman pyörän päältä kulkeva osa kiinnitetään vetomekanismiin.

Mekanismi on säädettävä siten, että letku kulkee kokonaisuudessaan 1,2 metriä kumpaankin suuntaan.

3.6.   Merkinnät

Jokaisessa letkussa on oltava enintään 0,5 metrin etäisyydellä seuraavat selvästi luettavissa olevat ja pysyvät tunnistusmerkinnät, joissa on kirjaimia, numeroita tai tunnuksia.

3.6.1.1.   Valmistajan kauppanimi tai tavaramerkki

3.6.1.2.   Valmistusvuosi ja -kuukausi

3.6.1.3.   Koko ja tyyppi

3.6.1.4.   Tunnusmerkki ”CNG Luokka 2”

3.6.2.   Jokaisessa liitoksessa on oltava kokoonpanon tehneen valmistajan tavaramerkki tai kauppanimi.

---

LIITE 4C

CNG-SUODATTIMEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä CNG-suodattimen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

Toimintavaatimukset

2.1.   CNG-suodatin on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

CNG-suodatin on luokiteltava enimmäiskäyttöpaineen mukaan (ks. tämän säännön 2 kohta).

2.2.1.   Luokka 0: CNG-suodatin on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

2.2.2.   Luokka 1 ja luokka 2: CNG-suodatin on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on kaksi kertaa käyttöpaine.

2.2.3.   Luokka 3: CNG-suodatin on suunniteltava siten, että se kestää paineen, joka on kaksi kertaa sen paineenrajoitusventtiilin purkautumispaine, jonka yhteyteen se on sijoitettu.

2.3.   Sellaisten CNG-suodattimessa käytettävien materiaalien, jotka joutuvat käytössä paineistetun maakaasun kanssa kosketuksiin, on oltava yhteensopivia kaasun kanssa (ks. liite 5D).

2.4.   Osan on läpäistävä tämän säännön 2 kohdassa olevan kaavion 1–1 mukaisesti määriteltyä osaluokkaa koskevat testimenettelyt.

---

LIITE 4D

PAINEENSÄÄTIMEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä paineensäätimen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

2.   PAINEENSÄÄDIN

2.1.   Sellaisten paineensäätimen materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa käytön aikana, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

2.2.   Sellaisten paineensäätimen materiaalien, jotka ovat kosketuksissa säätimen lämmönvaihtoaineen kanssa sen ollessa toiminnassa, on oltava yhteensopivia kyseisen nesteen kanssa.

2.3.   Osan on noudatettava säädettyjä testimenettelyjä luokassa 0 suurpaineelle alttiiden osien osalta ja luokissa 1, 2, 3 ja 4 keski- ja pienpaineelle alttiiden osien osalta.

3.   LUOKITTELU JA TESTIPAINEET

Se paineensäätimen osa, joka on kosketuksissa säiliön paineeseen, kuuluu luokkaan 0.

3.1.1.   Paineensäätimen luokan 0 osan on oltava tiivis (ks. liite 5B) paineessa, joka on enimmillään 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa), kun kyseisen osan poistoaukko (-aukot) on suljettu.

3.1.2.   Paineensäätimen luokan 0 osan on kestettävä paine, joka on enimmillään 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

3.1.3.   Paineensäätimen luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluvien osien on oltava tiiviitä (ks. liite 5B) paineessa, joka on enimmillään kaksi kertaa käyttöpaine.

3.1.4.   Paineensäätimen luokan 1 ja luokan 2 osien on kestettävä paine, joka on enimmillään kaksi kertaa käyttöpaine (MPa).

3.1.5.   Paineensäätimen luokkaan 3 kuuluvan osan on kestettävä paine, joka on enimmillään kaksi kertaa sen paineenrajoitusventtiilin purkautumispaine, jonka yhteyteen se on asennettu.

3.2.   Paineensäädin on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

---

LIITE 4E

PAINE- JA LÄMPÖTILA-ANTURIEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä paine- ja lämpötila-anturien hyväksyntää koskevat vaatimukset.

2.   PAINE- JA LÄMPÖTILA-ANTURIT

2.1.   Paine- ja lämpötila-anturien materiaalien, jotka ovat kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa niiden ollessa toiminnassa, on oltava testimaakaasun kanssa yhteensopivia. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

2.2.   Paine- ja lämpötila-anturit luokitellaan luokkiin tämän säännön 2 kohdan kaavion 1–1 mukaisesti.

3.   LUOKITTELU JA TESTIPAINEET

Se paine- ja lämpötila-anturin osa, joka on kosketuksissa säiliön paineeseen, kuuluu luokkaan 0.

3.1.1.   Paine- ja lämpötila-anturin luokkaan 0 kuuluvan osan on oltava tiivis paineessa, joka on enimmillään 1,5 kertaa käyttöpaine MPa (ks. liite 5B).

3.1.2.   Paine- ja lämpötila-anturien luokkaan 0 kuuluvan osan on kestettävä paine, joka on enimmillään 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa).

3.1.3.   Paine- ja lämpötila-anturin luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluvien osien on oltava tiiviitä paineessa, joka on enimmillään kaksi kertaa käyttöpaine (ks. liite 5B).

3.1.4.   Paine- ja lämpötila-anturin luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluvien osien on kestettävä paine, joka on enimmillään kaksi kertaa käyttöpaine (MPa).

3.1.5.   Paine- ja lämpötila-anturien luokkaan 3 kuuluvan osan on kestettävä paine, joka on enimmillään kaksi kertaa sen paineenrajoitusventtiilin purkautumispaine, jonka yhteyteen se on asennettu.

3.2.   Paine- ja lämpötila-anturit on suunniteltava siten, että ne toimivat liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

3.3.   Mahdollinen sähköjärjestelmä on eristettävä paine- ja lämpötila-anturin rungosta. Eristysvastuksen on oltava > 10 MΩ.

---

LIITE 4F

TÄYTTÖAUKON SUUKAPPALEEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   SOVELTAMISALA

Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä täyttöaukon suukappaleen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

2.   TÄYTTÖAUKON SUUKAPPALE

2.1.   Sellaisen täyttöaukon suukappaleen materiaalin, joka on kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa kun laite on käytössä, on oltava yhteensopiva paineistetun maakaasun kanssa. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

2.2.   Täyttöaukon suukappaleen on oltava luokan 0 osia koskevien vaatimusten mukainen.

3.   TESTIPAINEET

Täyttöaukon suukappale on luokkaan 0 kuuluva osa.

3.1.1.   Täyttöaukon suukappale ei saa vuotaa paineessa, joka on 1,5 kertaa käyttöpaine (MPa) (ks. liite 5B).

3.1.2.   Täyttöaukon suukappaleen on kestettävä 33 MPa:n paine.

3.2.   Täyttöaukon suukappale on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

---

LIITE 4G

KAASUVIRTAUKSEN SÄÄTIMEN JA KAASUN-/ILMANSEKOITTIMEN TAI KAASUSUUTTIMEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Liitteen tarkoituksena on määritellä kaasuvirtauksen säätimen ja kaasun-/ilmansekoittimien tai kaasusuuttimen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

2.   KAASUN-/ILMANSEKOITIN TAI KAASUSUUTIN

2.1.   Sellaisen kaasun-/ilmansekoittimen tai kaasusuuttimen materiaalin, joka on kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa, on oltava kaasun kanssa yhteensopiva. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

2.2.   Kaasun-/ilmansekoittimen tai kaasusuuttimen on oltava luokittelusta riippuen luokan 1 tai 2 osia koskevien vaatimusten mukainen.

Testipaineet

Luokan 2 kaasun-/ilmansekoittimen tai kaasusuuttimen on kestettävä paine, joka on kaksi kertaa käyttöpaine.

2.3.1.1.   Luokan 2 kaasun-/ilmansekoitin tai kaasusuutin ei saa vuotaa paineessa, joka on kaksi kertaa käyttöpaine.

2.3.2.   Luokan 1 ja luokan 1 kaasun-/ilmansekoitin ja kaasusuutin on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

2.4.   Paineistettua maakaasua sisältävien sähköisesti toimivien osien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

| (i) | Niissä on oltava erillinen maadoitus. |
| --- | --- |

(i)

Niissä on oltava erillinen maadoitus.

| (ii) | Osan sähköjärjestelmä on eristettävä rungosta. |
| --- | --- |

(ii)

Osan sähköjärjestelmä on eristettävä rungosta.

| (iii) | Kaasusuuttimen on oltava suljetussa asennossa, kun sähkövirta on katkaistu. |
| --- | --- |

(iii)

Kaasusuuttimen on oltava suljetussa asennossa, kun sähkövirta on katkaistu.

3.   KAASUVIRTAUKSEN SÄÄDIN

3.1.   Sellaisen kaasuvirtauksen säätimen materiaalin, joka on kosketuksissa paineistetun maakaasun kanssa, on oltava kaasun kanssa yhteensopiva. Yhteensopivuuden varmistamiseen käytetään liitteessä 5D kuvattua menettelyä.

3.2.   Kaasuvirtauksen säätimen on oltava luokittelusta riippuen luokan 1 tai 2 osia koskevien vaatimusten mukainen.

Testipaineet

Luokan 2 kaasuvirtauksen säätimen on kestettävä paine, joka on kaksi kertaa käyttöpaine.

3.3.1.1.   Luokan 2 kaasuvirtauksen säädin ei saa vuotaa paineessa, joka on kaksi kertaa käyttöpaine.

3.3.2.   Luokan 1 ja luokan 2 kaasuvirtauksen säädin on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

3.4.   Paineistettua maakaasua sisältävien sähköisesti toimivien osien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

| (i) | Niissä on oltava erillinen maadoitus. |
| --- | --- |

(i)

Niissä on oltava erillinen maadoitus.

| (ii) | Osan sähköjärjestelmä on eristettävä rungosta. |
| --- | --- |

(ii)

Osan sähköjärjestelmä on eristettävä rungosta.

---

LIITE 4H

ELEKTRONISEN OHJAUSLAITTEEN HYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

1.   Tämän liitteen tarkoituksena on määritellä elektronisen ohjauslaitteen hyväksyntää koskevat vaatimukset.

2.   ELEKTRONINEN OHJAUSLAITE

2.1.   Elektroninen ohjauslaite voi olla mikä tahansa laite, joka valvoo moottorin paineistetun maakaasun tarvetta ja saa automaattiventtiilin sulkeutumaan, jos polttoaineen syöttöputki rikkoutuu tai moottori sammuu tai tapahtuu kolari.

2.2.   Viive, jonka kuluttua automaattiventtiili kytkeytyy pois päältä moottorin sammumisen jälkeen, saa olla korkeintaan 5 sekuntia.

2.3.   Laite voidaan varustaa ennakkosytytyksen automaattisäätimellä, joka asennetaan joko elektroniseen laitteeseen tai erilleen.

2.4.   Laite voidaan varustaa valepolttoainesuuttimilla, joilla varmistetaan bensiinin elektronisen ohjauslaitteen asianmukainen toiminta käytettäessä paineistettua maakaasua.

2.5.   Elektroninen ohjauslaite on suunniteltava siten, että se toimii liitteessä 5O esitetyissä lämpötiloissa.

---

LIITE 5

TESTIMENETTELYT

1.   LUOKITTELU

1.1.   Ajoneuvoissa käytettävät CNG-osat luokitellaan tämän säännön 2 kohdan mukaisesti enimmäiskäyttöpaineen ja tehtävän perusteella.

1.2.   Osien luokan perusteella määräytyvät testit, jotka osien tai osien komponenttien on läpäistävä tyyppihyväksynnän saamiseksi.

2.   SOVELLETTAVAT TESTIMENETTELYT

Seuraavassa taulukossa 5.1. esitetään luokittelusta riippuvat sovellettavat testimenettelyt.

Taulukko 5.1

| Testi | Luokka 0 | Luokka 1 | Luokka 2 | Luokka 3 | Luokka 4 | Kohta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ylipaine tai lujuus | X | X | X | X | O | 5A |
| Ulkoiset vuodot | X | X | X | X | O | 5B |
| Sisäiset vuodot | A | A | A | A | O | 5C |
| Kestävyyskokeet | A | A | A | A | O | 5L |
| Yhteensopivuus CNG:n kanssa | A | A | A | A | A | 5D |
| Korroosionkestävyys | X | X | X | X | X | 5E |
| Kuumailmankestävyys | A | A | A | A | A | 5F |
| Otsonivanheneminen | A | A | A | A | A | 5G |
| Murtumis-/tuhoamiskokeet | X | O | O | O | O | 5M |
| Lämpötilanvaihtelu | A | A | A | A | O | 5H |
| Paineenvaihtelu | X | O | O | O | O | 5I |
| Tärinänkestävyys | A | A | A | A | O | 5N |
| Käyttölämpötilat | X | X | X | X | X | 5O |
| X | = | sovelletaan |
| O | = | tarvittaessa |
| A | = | ei sovelleta. |

Testi

Luokka 0

Luokka 1

Luokka 2

Luokka 3

Luokka 4

Kohta

Ylipaine tai lujuus

X

X

X

X

O

5A

Ulkoiset vuodot

X

X

X

X

O

5B

Sisäiset vuodot

A

A

A

A

O

5C

Kestävyyskokeet

A

A

A

A

O

5L

Yhteensopivuus CNG:n kanssa

A

A

A

A

A

5D

Korroosionkestävyys

X

X

X

X

X

5E

Kuumailmankestävyys

A

A

A

A

A

5F

Otsonivanheneminen

A

A

A

A

A

5G

Murtumis-/tuhoamiskokeet

X

O

O

O

O

5M

Lämpötilanvaihtelu

A

A

A

A

O

5H

Paineenvaihtelu

X

O

O

O

O

5I

Tärinänkestävyys

A

A

A

A

O

5N

Käyttölämpötilat

X

X

X

X

X

5O

X

=

sovelletaan

O

=

tarvittaessa

A

=

ei sovelleta.

Huomautuksia

| a) | Sisäiset vuodot: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä venttiilinistukoista, jotka yleensä ovat suljettuina, kun moottori on sammutettu. |
| --- | --- |

a)

Sisäiset vuodot: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä venttiilinistukoista, jotka yleensä ovat suljettuina, kun moottori on sammutettu.

| b) | Kestävyyskokeet: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä osista, jotka liikkuvat toistuvasti moottorin käydessä. |
| --- | --- |

b)

Kestävyyskokeet: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä osista, jotka liikkuvat toistuvasti moottorin käydessä.

| c) | Yhteensopivuus CNG:n kanssa, kuumailmankestävyys, otsonivanheneminen: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu synteettisistä tai ei-metallisista osista. |
| --- | --- |

c)

Yhteensopivuus CNG:n kanssa, kuumailmankestävyys, otsonivanheneminen: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu synteettisistä tai ei-metallisista osista.

| d) | Lämpötilanvaihtelutesti: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu synteettisistä tai ei-metallisista osista. |
| --- | --- |

d)

Lämpötilanvaihtelutesti: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu synteettisistä tai ei-metallisista osista.

| e) | Tärinänkestävyystesti: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä osista, jotka liikkuvat toistuvasti moottorin käydessä. |
| --- | --- |

e)

Tärinänkestävyystesti: Sovelletaan, jos osan luokka koostuu sisäisistä osista, jotka liikkuvat toistuvasti moottorin käydessä.

Osissa käytettyjen materiaalien ominaisuuksien on kirjallisen todistuksen perusteella oltava vähintään tässä liitteessä määriteltyjen, seuraaviin asioihin liittyvien (testi)vaatimusten mukaisia:

| (i) | lämpötila |
| --- | --- |

(i)

lämpötila

| (ii) | paine |
| --- | --- |

(ii)

paine

| (iii) | yhteensopivuus CNG:n kanssa |
| --- | --- |

(iii)

yhteensopivuus CNG:n kanssa

| (iv) | kestävyys. |
| --- | --- |

(iv)

kestävyys.

3.   YLEISET VAATIMUKSET

3.1.   Vuototestit on suoritettava ilman tai typen kaltaisella paineistetulla kaasulla.

3.2.   Vettä tai muuta nestettä voidaan käyttää vaaditun paineen saavuttamiseen hydrostaattisessa lujuuskokeessa.

3.3.   Vuotokokeen ja hydrostaattisen lujuuskokeen keston on oltava vähintään 3 minuuttia.

LIITE 5A

YLIPAINETESTI (LUJUUSTESTI)

1.   Paineistettua maakaasua sisältävän osan on kestettävä vähintään 3 minuutin ajan huoneenlämpötilassa hydraulista painetta, joka on 3,5–2 kertaa enimmäiskäyttöpaine, ilman näkyviä merkkejä murtumisesta tai pysyvästä vääntymisestä, kun suurpaineosan poistoaukko on suljettu. Testin väliaineena voidaan käyttää vettä tai muuta soveltuvaa hydraulista nestettä.

2.   Näytteet, joille on ensin tehty liitteen 5L mukainen kestävyyskoe, kytketään hydrostaattisen paineen lähteeseen. Hydrostaattisen paineen syöttöputkeen asennetaan sulkuventtiili ja painemittari, jonka paineala on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine.

3.   Seuraavassa taulukossa 5.2 esitetään tämän säännön 2 kohdan luokitteluun perustuvat käyttöpaineet ja murtumistestipaineet.

Taulukko 5.2

| Osanluokittelu | Käyttöpaine [kPa] | Ylipaine [kPa] |
| --- | --- | --- |
| Luokka 0 | 3 000 < p < 26 000 | 1,5 kertaa käyttöpaine |
| Luokka 1 | 450 < p < 3 000 | 1,5 kertaa käyttöpaine |
| Luokka 2 | 20 < p < 450 | 2 kertaa käyttöpaine |
| Luokka 3 | 450 < p < 3 000 | 2 kertaa purkautumispaine |

Osanluokittelu

Käyttöpaine [kPa]

Ylipaine [kPa]

Luokka 0

3 000 < p < 26 000

1,5 kertaa käyttöpaine

Luokka 1

450 < p < 3 000

1,5 kertaa käyttöpaine

Luokka 2

20 < p < 450

2 kertaa käyttöpaine

Luokka 3

450 < p < 3 000

2 kertaa purkautumispaine

LIITE 5B

ULKOISEN VUODON TESTAUS

1.   Osa ei saa vuotaa varren tai rungon saumoista tai muista liitoskohdista eikä valetuissa osissa saa olla merkkejä huokoisuudesta testattaessa sitä tämän liitteen 2 ja 3 kohdassa kuvatulla tavalla aerostaattisella paineella, joka on 0:n ja taulukossa 5.2 esitetyn paineen välillä.

2.   Testi suoritetaan seuraavissa olosuhteissa:

| (i) | huoneenlämpötilassa |
| --- | --- |

(i)

huoneenlämpötilassa

| (ii) | vähimmäiskäyttölämpötilassa |
| --- | --- |

(ii)

vähimmäiskäyttölämpötilassa

| (iii) | enimmäiskäyttölämpötilassa. |
| --- | --- |

(iii)

enimmäiskäyttölämpötilassa.

Käyttölämpötilan ylä- ja alarajat mainitaan liitteessä 5O.

3.   Testin aikana testattava materiaali liitetään aerostaattisen paineen lähteeseen. Paineensyöttöputkeen asennetaan automaattiventtiili ja painemittari, jonka paineala on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine. Painemittari asennetaan automaattiventtiilin ja testattavan näytteen välille. Vuotojen havaitsemiseksi näyte, johon testipaine kohdistuu, upotetaan, tai käytetään muita vastaavia testimenetelmä (virtausmittaus tai painehäviö).

4.   Ulkoisen vuodon on oltava liitteissä asetettuja vaatimuksia pienempi tai jos vaatimuksia ei ole täsmennetty, ulkoisen vuodon on oltava alle 15 cm3/tunti.

5.   Koe korkeassa lämpötilassa

Paineistettua maakaasua sisältävä osa, jonka poistoaukko on suljettu, ei saa vuotaa enempää kuin 15 cm3/tunti enimmäiskäyttöpaineen suuruisen kaasun paineen alaisena, kun lämpötilana on liitteen 5O mukainen enimmäiskäyttölämpötila. Osa on pidettävä tässä lämpötilassa vähintään 8 tuntia.

6.   Koe alhaisessa lämpötilassa

Paineistettua maakaasua sisältävä osa, jonka poistoaukko on suljettu, ei saa vuotaa enempää kuin 15 cm3/tunti valmistajan ilmoittaman enimmäiskäyttöpaineen suuruisen kaasun paineen alaisena, kun lämpötilana on vähimmäiskäyttölämpötila. Osa on pidettävä tässä lämpötilassa vähintään 8 tuntia.

LIITE 5C

SISÄISEN VUODON TESTAUS

1.   Seuraavat testit on suoritettava sellaisilla venttiili- tai täyttölaitenäytteillä, joille on ensin tehty edellä olevan liitteen 5B mukainen ulkoisen vuodon testaus.

2.   Venttiilin istukka, joka on suljetussa asennossa, ei saa vuotaa millään aerostaattisella paineella, joka on välillä 0 ja 1,5 kertaa käyttöpaine (kPa).

3.   Vastaventtiili, jossa on kimmoisa (joustava) istukka ja joka on suljetussa asennossa, ei saa vuotaa, kun siihen kohdistuu mikä tahansa aerostaattinen paine väliltä 0 ja 1,5 kertaa käyttöpaine (kPa).

4.   Vastaventtiili, jossa on metalli-istukka ja joka on suljetussa asennossa, ei saa vuotaa nopeammin kuin 0,47 dm3/s, kun siihen kohdistuu 138 kPa:n suuruinen aerostaattinen paine-ero tehollisena paineena ilmaistuna.

5.   Täyttölaitteen kokoonpanossa käytettävän ylemmän vastaventtiilin istukka ei saa suljetussa asennossa vuotaa millään aerostaattisella paineella, joka on välillä 0 ja 1,5 kertaa käyttöpaine (kPa).

6.   Sisäisen vuodon testaus suoritetaan siten, että näyteventtiilin tuloaukko on liitetty aerostaattisen paineen lähteeseen, venttiili on suljetussa asennossa ja poistoaukko on auki. Paineensyöttöputkeen asennetaan automaattiventtiili ja painemittari, jonka paineala on vähintään 1,5 kertaa ja enintään 2 kertaa testipaine. Painemittari asennetaan automaattiventtiilin ja testattavan näytteen välille. Vuotoja havainnoidaan kohdistamalla testipaine venttiiliin ja upottamalla avoin poistoaukko veteen, ellei toisin ole mainittu.

7.   Edellä olevan 2–5 kohdan noudattaminen tarkistetaan liittämällä venttiilin poistoaukkoon pätkä putkea. Poistoputken avoin pää sijoitetaan nurin käännettyyn kaasupulloon, johon on merkitty kuutiosenttimetriasteikko. Käännetty kaasupullo suljetaan vesitiiviillä tiivisteellä. Laitteisto säädetään siten, että

| (1) | poistoputken pää on noin 13 mm vedenpinnan yläpuolella nurin käännetyssä asteikolla varustetussa kaasupullossa, ja |
| --- | --- |

(1)

poistoputken pää on noin 13 mm vedenpinnan yläpuolella nurin käännetyssä asteikolla varustetussa kaasupullossa, ja

| (2) | vedenpinta asteikolla varustetun kaasupullon sisä- ja ulkopuolella on samalla tasolla. Kun nämä säädöt on tehty, kirjataan ylös vedenpinnan taso asteikolla varustetussa kaasupullossa. Venttiilin ollessa normaalien käyttöolosuhteiden mukaisesti suljetussa asennossa venttiilin tuloaukkoon kohdistetaan ilmaa tai typpeä määritellyllä testipaineella vähintään 2 minuutin ajan. Tänä aikana säädetään tarvittaessa asteikolla varustetun kaasupullon pystyasentoa, jotta vedenpinta pysyy samalla tasolla sen sisä- ja ulkopuolella. |
| --- | --- |

(2)

vedenpinta asteikolla varustetun kaasupullon sisä- ja ulkopuolella on samalla tasolla. Kun nämä säädöt on tehty, kirjataan ylös vedenpinnan taso asteikolla varustetussa kaasupullossa. Venttiilin ollessa normaalien käyttöolosuhteiden mukaisesti suljetussa asennossa venttiilin tuloaukkoon kohdistetaan ilmaa tai typpeä määritellyllä testipaineella vähintään 2 minuutin ajan. Tänä aikana säädetään tarvittaessa asteikolla varustetun kaasupullon pystyasentoa, jotta vedenpinta pysyy samalla tasolla sen sisä- ja ulkopuolella.

Vedenpinnan taso asteikolla varustetussa kaasupullossa kirjataan uudelleen ylös testiajan jälkeen vedenpinnan ollessa samalla tasolla kaasupullon sisä- ja ulkopuolella. Vuotovirtaus lasketaan asteikolla varustetun kaasupullon sisällä tapahtuneen tilavuusmuutoksen perusteella seuraavan kaavan mukaisesti:

Formula

jossa:

| V1 | = | vuotovirtaus, kuutiosenttimetriä ilmaa tai typpeä tunnissa |
| --- | --- | --- |
| Vt | = | tilavuuden kasvu asteikolla varustetussa kaasupullossa testin aikana |
| t | = | testiaika, minuuttia |
| P | = | barometrinen paine testin aikana, kPa |
| T | = | ympäröivä lämpötila testin aikana, K. |

V1

=

vuotovirtaus, kuutiosenttimetriä ilmaa tai typpeä tunnissa

Vt

=

tilavuuden kasvu asteikolla varustetussa kaasupullossa testin aikana

t

=

testiaika, minuuttia

P

=

barometrinen paine testin aikana, kPa

T

=

ympäröivä lämpötila testin aikana, K.

8.   Vuoto voidaan edellä kuvatun menetelmän sijasta mitata virtausmittarilla, joka on asennettu testattavan venttiilin tuloaukon puolelle. Virtausmittarin on pystyttävä ilmaisemaan täsmällisesti käytetyn testinesteen osalta suurimmat sallitut vuotovirtaukset.

LIITE 5D

YHTEENSOPIVUUS CNG:N KANSSA

1.   Paineistetun maakaasun kanssa kosketuksissa olevan synteettisen osan tilavuus ei saa muuttua tai paino laskea liikaa.

N-pentaaninkestävyys standardin ISO 1817 mukaisesti seuraavissa olosuhteissa:

| (i) | väliaine: n-pentaani |
| --- | --- |

(i)

väliaine: n-pentaani

| (ii) | lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi) |
| --- | --- |

(ii)

lämpötila: 23 °C (standardin ISO 1817 mukainen toleranssi)

| (iii) | upotusaika: 72 tuntia |
| --- | --- |

(iii)

upotusaika: 72 tuntia

2.   Vaatimukset:

tilavuuden muutos enintään 20 prosenttia

Massa saa ilmassa 40 °C:n lämpötilassa 48 tuntia kestäneen säilytyksen jälkeen olla vähentynyt alkuperäiseen arvoon verrattuna enintään 5 prosenttia.

LIITE 5E

KORROOSIONKESTÄVYYSKOE

Testimenettelyt:

1.   Metallista valmistetun paineistettua maakaasua sisältävän osan on läpäistävä liitteissä 5B ja 5C kuvatut vuototestit sen jälkeen, kun niille on tehty 144 tunnin suolaruiskutuskoe standardin ISO 15500–2 mukaisesti kaikki liitokset suljettuina.

2.   Kuparista tai messingistä valmistetun paineistettua maakaasua sisältävän osan on läpäistävä liitteissä 5B ja 5C kuvatut vuototestit sen jälkeen, kun ne on upotettu 24 tunnin ajaksi ammoniakkiin standardin ISO CD 15500–2 mukaisesti kaikki liitokset suljettuina.

LIITE 5F

KUUMAILMANKESTÄVYYS

1.   Testi on suoritettava standardin ISO 188 mukaisesti. Koekappale altistetaan 168 tunnin ajaksi ilmalle, jonka lämpötila on sama kuinenimmäiskäyttölämpötila.

2.   Vetolujuuden sallittu muutos on korkeintaan+25 prosenttia. Enimmäisvenymän sallittu muutos on korkeintaan seuraavien arvojen mukainen:

| suurin sallittu kasvu | 10 prosenttia |
| --- | --- |
| suurin sallittu vähennys | 30 prosenttia. |

suurin sallittu kasvu

10 prosenttia

suurin sallittu vähennys

30 prosenttia.

LIITE 5G

OTSONIVANHENEMINEN

1.   Testi on suoritettava standardin ISO 1431/1 mukaisesti.

Testikappale, joka on venytettävä 20 prosentin venymään, on altistettava 72 tunnin ajaksi 40-celsiusasteiselle ilmalle, jonka otsonipitoisuus on 50 osaa sadasta miljoonasta.

2.   Koekappaleeseen ei saa tulla säröjä.

LIITE 5H

LÄMPÖTILANVAIHTELUKOE

Muusta kuin metallista valmistetun paineistettu maakaasua sisältävän osan on läpäistävä liitteissä 5B ja 5C kuvatut vuototestit sen jälkeen, kun niille on tehty 96 tuntia kestävä lämpötilanvaihtelukoe, jossa lämpötilaa vaihdellaan vähimmäiskäyttölämpötilasta enimmäiskäyttölämpötilaan siten, että yhden jakson pituus on 120 minuuttia ja paine on enimmäiskäyttöpaine.

LIITE 5I

VAIN KAASUPULLOJA KOSKEVA PAINEENVAIHTELUKOE (KS. LIITE 3)

LIITTEET 5J JA 5K

PUUTTUU

LIITE 5L

KESTÄVYYSKOE (JATKUVA KÄYTTÖ)

Testimenetelmä

Osa liitetään paineistetun kuivailman tai typen lähteeseen soveltuvalla liitoksella ja siihen kohdistetaan kyseisen osan osalta määritelty määrä testijaksoja. Yksi testijakso koostuu osan avaamisesta kerran ja sulkemisesta kerran vähintään 10 ± 2 sekunnin kuluessa.

| a) | Testijaksot huoneenlämpötilassa

  Osaa käytetään 96 prosenttia testijaksoista huoneenlämmössä ja määrätyllä käyttöpaineella. Sulkemisjakson aikana testilaitteen myötävirtaan kulkevan paineen on annettava laskea 50 prosenttiin testipaineesta. Sen jälkeen osien on läpäistävä liitteen 5B mukainen vuototesti huoneenlämmössä. Tämän testin osan saa keskeyttää 20 prosentin välein vuototestausta varten. |
| --- | --- |

a)

Testijaksot huoneenlämpötilassa

Osaa käytetään 96 prosenttia testijaksoista huoneenlämmössä ja määrätyllä käyttöpaineella. Sulkemisjakson aikana testilaitteen myötävirtaan kulkevan paineen on annettava laskea 50 prosenttiin testipaineesta. Sen jälkeen osien on läpäistävä liitteen 5B mukainen vuototesti huoneenlämmössä. Tämän testin osan saa keskeyttää 20 prosentin välein vuototestausta varten.

| b) | Testijaksot korkeassa lämpötilassa

  Osaa käytetään 2 prosenttia testijaksoista soveltuvassa määritellyssä enimmäislämpötilassa ja määrätyllä käyttöpaineella. Osan on läpäistävä liitteen 5B vuototesti soveltuvassa enimmäislämpötilassa korkeassa lämpötilassa suoritettujen testijaksojen jälkeen. |
| --- | --- |

b)

Testijaksot korkeassa lämpötilassa

Osaa käytetään 2 prosenttia testijaksoista soveltuvassa määritellyssä enimmäislämpötilassa ja määrätyllä käyttöpaineella. Osan on läpäistävä liitteen 5B vuototesti soveltuvassa enimmäislämpötilassa korkeassa lämpötilassa suoritettujen testijaksojen jälkeen.

| c) | Testijaksot alhaisessa lämpötilassa

  Osaa käytetään 2 prosenttia testijaksoista soveltuvassa määritellyssä vähimmäislämpötilassa ja määrätyllä käyttöpaineella. Osan on läpäistävä liitteen 5B vuototesti soveltuvassa määritellyssä vähimmäislämpötilassa alhaisessa lämpötilassa suoritettujen testijaksojen jälkeen.
  Kun testijaksot ja vuodon uudelleentestaus on tehty, osa on voitava avata ja sulkea kokonaan, kun korkeintaan taulukon 5,3 mukainen vääntömomentti kohdistetaan osan varteen suunnassa, jossa se avataan kokonaan, ja sen jälkeen vastakkaisessa suunnassa.
  Taulukko 5.3






  Osan tuloaukon koko (mm) | Vääntömomentti korkeintaan (Nm) |
| --- | --- | --- |
| 6 | 1,7 |
| 8 tai 10 | 2,3 |
| 12 | 2,8 |

c)

Testijaksot alhaisessa lämpötilassa

Osaa käytetään 2 prosenttia testijaksoista soveltuvassa määritellyssä vähimmäislämpötilassa ja määrätyllä käyttöpaineella. Osan on läpäistävä liitteen 5B vuototesti soveltuvassa määritellyssä vähimmäislämpötilassa alhaisessa lämpötilassa suoritettujen testijaksojen jälkeen.

Kun testijaksot ja vuodon uudelleentestaus on tehty, osa on voitava avata ja sulkea kokonaan, kun korkeintaan taulukon 5,3 mukainen vääntömomentti kohdistetaan osan varteen suunnassa, jossa se avataan kokonaan, ja sen jälkeen vastakkaisessa suunnassa.

Taulukko 5.3

Osan tuloaukon koko (mm)

Vääntömomentti korkeintaan (Nm)

6

1,7

8 tai 10

2,3

12

2,8

Testi on suoritettava soveltuvassa määritellyssä enimmäislämpötilassa ja toistettava –40 °C:n lämpötilassa.

LIITE 5M

VAIN KAASUPULLOJA KOSKEVA MURTUMIS-/TUHOAMISKOE (KS. LIITE 3)

LIITE 5N

TÄRINÄNKESTÄVYYSKOE

Kaikkien osien, joissa on liikkuvia komponentteja, on oltava vahingoittumattomia ja toimintakykyisiä ja läpäistävä osalla tehtävät vuototestit sen jälkeen, kun ne on altistettu 6 tunnin ajaksi tärinälle seuraavan testimenetelmän mukaisesti.

Testimenetelmä

Osa on suljettava laitteeseen ja altistettava 2 tunnin ajaksi 17 Hz:n tärinälle siten, että amplitudi kaikissa suunta-akseleissa on 1,5 mm (0,06 tuumaa). Kun 6 tunnin mittainen tärinäkoe on suoritettu, osan on täytettävä liitteen 5C vaatimukset.

LIITE 5O

KÄYTTÖLÄMPÖTILAT

| | Moottoritilassa | Liitettynä moottoriin | Ajoneuvossa |
| --- | --- | --- | --- |
| Keskilämpötila | –20 °C ÷ 105 °C | –20 °C ÷ 120 °C | –20 °C ÷ 85 °C |
| Kylmä lämpötila | –40 °C ÷ 105 °C | –40°C ÷ 120 °C | –40 °C ÷ 85 °C |

Moottoritilassa

Liitettynä moottoriin

Ajoneuvossa

Keskilämpötila

–20 °C ÷ 105 °C

–20 °C ÷ 120 °C

–20 °C ÷ 85 °C

Kylmä lämpötila

–40 °C ÷ 105 °C

–40°C ÷ 120 °C

–40 °C ÷ 85 °C

---

LIITE 6

JULKISEN LIIKENTEEN AJONEUVOIHIN KIINNITETTÄVÄÄ CNG-MERKKIÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET

Image

Merkin on oltava säänkestävä tarra.

Tarran värien ja mittojen on oltava seuraavien vaatimusten mukaiset:

| Värit: |
| --- |
| | Tausta: | vihreä |
| Reunus: | valkoinen tai heijastava valkoinen |
| Kirjaimet: | valkoinen tai heijastava valkoinen |
| Mitat: |
| | Reunuksen leveys | 4–6 mm |
| Kirjainten korkeus: | ≥ 25 mm |
| Kirjainten paksuus: | ≥ 4 mm |
| Tarran leveys: | 110–150 mm |
| Tarran korkeus: | 80–110 mm |

Värit:

Tausta:

vihreä

Reunus:

valkoinen tai heijastava valkoinen

Kirjaimet:

valkoinen tai heijastava valkoinen

Mitat:

Reunuksen leveys

4–6 mm

Kirjainten korkeus:

≥ 25 mm

Kirjainten paksuus:

≥ 4 mm

Tarran leveys:

110–150 mm

Tarran korkeus:

80–110 mm

Kirjainten ”CNG” on oltava tarran keskellä.

---