# Euroopan unionin L 321/2007

| | ISSN 1725-261X |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 321 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 50. vuosikerta6. joulukuuta 2007 |

ISSN 1725-261X

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 321

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

50. vuosikerta6. joulukuuta 2007

---

| Sisältö | | II   EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | | KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET |
| | * | Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 14 – Ajoneuvojen hyväksyntään liittyvät yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat turvavöiden kiinnityspisteitä, ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiä ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteitä | 1 |
| | * | Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 66 – Yhdenmukaiset tekniset määräykset, jotka koskevat suurten henkilöajoneuvojen hyväksymistä niiden korirakenteen lujuuden osalta | 55 |

Sisältö

II   EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista

Sivu

KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET

*

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 14 – Ajoneuvojen hyväksyntään liittyvät yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat turvavöiden kiinnityspisteitä, ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiä ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteitä

1

*

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 66 – Yhdenmukaiset tekniset määräykset, jotka koskevat suurten henkilöajoneuvojen hyväksymistä niiden korirakenteen lujuuden osalta

55

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

II EY:n ja Euratomin perustamissopimuksia soveltamalla annetut säädökset, joiden julkaiseminen ei ole pakollista

KANSAINVÄLISILLÄ SOPIMUKSILLA PERUSTETTUJEN ELINTEN ANTAMAT SÄÄDÖKSET

| 6.12.2007 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 321/1 |
| --- | --- | --- | --- |

6.12.2007

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 321/1

---

Vain alkuperäiset YK:n Euroopan talouskomission tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava YK:n Euroopan talouskomission asiakirjan TRANS/WP.29/343/Rev. viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 14 – Ajoneuvojen hyväksyntään liittyvät yhdenmukaiset vaatimukset, jotka koskevat turvavöiden kiinnityspisteitä, ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiä ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteitä

Lisäys 13: sääntö nro 14

Tarkistus 4

täydennys 2 muutossarjaan 06 – Voimaantulopäivä: 18. tammikuuta 2006

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

| 1. | Soveltamisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Määritelmät |
| --- | --- |

2.

| 3. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

3.

| 4. | Hyväksynnän antaminen |
| --- | --- |

4.

| 5. | Vaatimukset |
| --- | --- |

5.

| 6. | Testit |
| --- | --- |

6.

| 7. | Tarkastukset turvavyön kiinnityspisteiden staattisten testien aikana ja jälkeen |
| --- | --- |

7.

| 8. | Muutokset ja ajoneuvon tyyppihyväksynnän laajentaminen |
| --- | --- |

8.

| 9. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

9.

| 10. | Tuotannon vaatimustenvastaisuuden seuraamukset |
| --- | --- |

10.

| 11. | Käyttöohjeet |
| --- | --- |

11.

| 12. | Tuotannon lopullinen keskeyttäminen |
| --- | --- |

12.

| 13. | Hyväksyntätestejä suorittavien teknisten laitosten ja hallintoviranomaisten nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

13.

| 14. | Siirtymämääräykset |
| --- | --- |

14.

LIITTEET

| Liite 1 — | Säännön nro 14 mukainen tiedonanto ajoneuvotyypin hyväksynnästä (tai sen hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta taikka tuotannon lopullisesta päättymisestä) turvavöiden kiinnityspisteiden sekä mahdollisten ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden osalta. |
| --- | --- |

Liite 1 —

| Liite 2 — | Hyväksyntämerkin sijoittelu |
| --- | --- |

Liite 2 —

| Liite 3 — | Turvavyön tehollisten kiinnityspisteiden sijainti |
| --- | --- |

Liite 3 —

| Liite 4 — | H-pisteen ja rintaosan varsinaisen kulman määrittämismenettely moottoriajoneuvojen istumapaikoissa |
| --- | --- |

Liite 4 —

| Lisäys 1 — | Kolmiulotteisen H-pistelaitteen kuvaus |
| --- | --- |

Lisäys 1 —

| Lisäys 2 — | Kolmiulotteinen viitejärjestelmä |
| --- | --- |

Lisäys 2 —

| Lisäys 3 — | Istumapaikkoja koskevat viitetiedot |
| --- | --- |

Lisäys 3 —

| Liite 5 — | Vetolaite |
| --- | --- |

Liite 5 —

| Liite 6 — | Kiinnityspisteiden vähimmäismäärä ja lattiakiinnityspisteiden sijainti |
| --- | --- |

Liite 6 —

| Lisäys 1 — | Lattiakiinnityspisteiden sijainti – vain kulmia koskevat vaatimukset |
| --- | --- |

Lisäys 1 —

| Liite 7 — | Dynaamiset testit turvavöiden kiinnityspisteiden staattisen lujuustestauksen vaihtoehtona |
| --- | --- |

Liite 7 —

| Liite 8 — | Nukkea koskevat eritelmät |
| --- | --- |

Liite 8 —

| Liite 9 — | ISOFIX-kiinnitysjärjestelmät ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteet |
| --- | --- |

Liite 9 —

1.   SOVELTAMISALA

Tätä sääntöä sovelletaan M- ja N-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen aikuisia matkustajia varten tarkoitettujen menosuuntaan tai tulosuuntaan suunnattujen istuimien turvavöiden kiinnityspisteisiin (1).

Sitä sovelletaan myös ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiin ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteisiin, jotka on tarkoitettu M1-luokan ajoneuvoihin asennettuihin ISOFIX-lastenistuinjärjestelmiin. Myös N1-luokan ajoneuvojen, joihin on asennettu ISOFIX-kiinnityspisteet, on noudatettava tämän säännön määräyksiä.

2.   MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä tarkoitetaan

2.1   ’ajoneuvon tyyppihyväksynnällä’ sellaisen ajoneuvotyypin hyväksyntää, joka on varustettu kiinnityspisteillä tietyntyyppisiä turvavöitä varten;

2.2   ’ajoneuvotyypillä’ moottorikäyttöisten ajoneuvojen luokkaa, johon kuuluvat ajoneuvot eivät eroa toisistaan sellaisilta olennaisilta osin kuin ajoneuvon rakenneosien tai istuimien rakenneosien, joihin turvavöiden kiinnityspisteet ja mahdolliset ISOFIX-kiinnitysjärjestelmät ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteet on asennettu, mitat, muodot tai materiaalit, ja jos turvavöiden kiinnityspisteiden lujuus on testattu dynaamista testausmenettelyä noudattaen, kaikkien turvajärjestelmän osien ominaisuudet, kuten erityisesti kuormanrajoitintoiminto, jotka vaikuttavat turvavyön kiinnityspisteisiin kohdistuviin voimiin;

2.3   ’vyön kiinnityspisteillä’ ajoneuvon tai istuimen rakenteen osia tai muita ajoneuvon osia, joihin turvavyöasennelmat kiinnitetään;

’vyön tehollisella kiinnityspisteellä’ pistettä, jota 5.4 kohdassa esitetyin tavoin käytetään turvavyön eri osien kulmien perinteiseen määrittämiseen vyön käyttäjän suhteen, toisin sanoen pistettä, johon nauha olisi kiinnitettävä, jotta sen asento olisi sama kuin käytettäessä tarkoitettu vyön asento; se saattaa olla vyön todellinen kiinnityspiste, riippuen turvavyön jäykkien osien rakenteesta niiden kiinnityskohdassa;

2.4.1   Esimerkiksi

2.4.1.1   jos nauhanohjain on kiinnitetty ajoneuvo- tai istuinrakenteeseen, vyön tehollisen kiinnityspisteen katsotaan olevan ohjaimen keskipiste kohdassa, jossa nauha eroaa ohjaimesta vyön käyttäjän puolella, ja

2.4.1.2   jos vyö kulkee suoraan käyttäjästä ajoneuvo- tai istuinrakenteeseen kiinnitettyyn kelauslaitteeseen ilman välissä olevaa nauhanohjainta, vyön tehollisen kiinnityspisteen katsotaan olevan nauhakelan akselin ja kelalla olevan nauhan keskiviivan kautta kulkevan tason leikkauspiste;

2.5   ’lattialla’ ajoneuvon sivuseiniin rajoittuvaa ajoneuvon korin alaosaa. Tässä yhteydessä siihen kuuluvat tuet, muotit ja mahdolliset muut vahvikkeet, vaikka ne sijaitsisivat lattian alapuolella, kuten pitkittäiset ja poikittaiset palkit;

’istuimella’ yhden aikuisen istuttavaa ajoneuvon rakenteeseen sisäänrakennettua tai irrallista rakennetta verhoiluineen. Ilmaisu käsittää sekä erillisen istuimen että yhdelle henkilölle tarkoitetun yhdistelmäistuimen osan;

2.6.1   ’matkustajan etuistuimella’ istuinta, jossa kyseisen istuimen ”etummainen H-piste” on kuljettajan R-pisteen kautta kulkevalla poikittaisella tasolla tai sen etupuolella;

2.7   ’istuinryhmällä’ yhden tai useamman aikuisen istuttavaa joko yhdistelmäistuinta tai erillisiä, vierekkäisiä istuimia (jotka on sijoitettu esimerkiksi siten, että yhden istuimen etukiinnityspisteet ovat linjassa takakiinnityspisteiden kanssa tai niiden edessä ja linjassa toisen istuimen etukiinnityspisteiden kanssa tai niiden takana);

2.8   ’yhdistelmäistuimella’ useamman kuin yhden aikuisen istuttavaksi tarkoitettua rakennetta verhoiluineen;

2.9   ’kokoontaitettavalla istuimella’ tilapäiskäyttöön tarkoitettua apuistuinta, joka on tavallisesti kokoontaitettuna;

’istuintyypillä’ istuinluokkaa, johon kuuluvat istuimet eivät eroa toisistaan olennaisilta osin, kuten

2.10.1   istuinrakenteen muoto, mitat ja materiaalit,

2.10.2   säätö- ja kaikkien lukitusjärjestelmien tyypit ja mitat,

2.10.3   istuimessa olevien vyön kiinnityspisteiden, istuimien kiinnityspisteiden ja asiaankuuluvien ajoneuvorakenteen osien tyypit ja mitat;

2.11   ’istuimen kiinnityspisteellä’ järjestelmää, jolla istuinasennelma on kiinnitetty ajoneuvon rakenteeseen, mukaan lukien asiaankuuluvat osat ajoneuvon rakenteessa;

’säätöjärjestelmällä’ laitetta, jonka avulla istuin tai istuimen osa voidaan säätää käyttäjälle sopivaan asentoon; tällaisella laitteella voidaan erityisesti

2.12.1   säätää istuimen asentoa pituussuunnassa,

2.12.2   säätää istuimen asentoa pystysuunnassa,

2.12.3   säätää istuinkulmaa;

2.13   ’siirtojärjestelmällä’ laitetta, jonka avulla istuinta tai jotakin sen osaa voidaan portaattomasti siirtää tai kiertää kyseisen istuimen taakse pääsyn helpottamiseksi;

2.14   ’lukitusjärjestelmällä’ laitetta, jonka avulla istuin ja sen osat lukitaan istuimen käyttöasentoihin, ja joka sisältää laitteet sekä istuimen selkänojan että ajoneuvon istuimen lukitsemiseen;

2.15   ’viitealueella’ kahden pituussuuntaisen, toisistaan 400 mm:n etäisyydellä ja H-pisteeseen nähden symmetrisesti sijaitsevan pystytason välissä olevaa tilaa, joka määritetään säännön nro 21 liitteessä 1 kuvatulla tavalla kiertämällä päänmuotoista laitetta pystysuorasta vaakasuoraan asentoon. Laite asetetaan säännön nro 21 kyseisessä liitteessä kuvattuun asentoon ja sen suurimmaksi pituudeksi asetetaan 840 mm;

2.16   ’rintakehän kuorman rajoitintoiminnolla’ kaikkia turvavyön ja/tai istuimen ja/tai ajoneuvon osia, joiden tarkoituksena on rajoittaa törmäystapauksessa käyttäjän rintakehään kohdistuvia voimia;

2.17   ’ISOFIX:llä’ järjestelmää, jolla lastenistuinjärjestelmät kiinnitetään ajoneuvoon ja jossa on kaksi jäykkää kiinnityspistettä, kaksi vastaavaa jäykkää kiinnikettä lastenistuinjärjestelmässä sekä laite, joka estää lastenistuinjärjestelmän kallistumisen;

2.18   ’ISOFIX-paikalla’ järjestelmää, jonka ansiosta voidaan asentaa

| a) | joko säännössä nro 44 määritelty yleispätevä kasvot ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai |
| --- | --- |

a)

joko säännössä nro 44 määritelty yleispätevä kasvot ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai

| b) | säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva kasvot ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai |
| --- | --- |

b)

säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva kasvot ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai

| c) | säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva selkä ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai |
| --- | --- |

c)

säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva selkä ajosuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai

| d) | säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva kasvot sivusuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai |
| --- | --- |

d)

säännössä nro 44 määritelty vain tiettyihin ajoneuvoihin sopiva kasvot sivusuuntaan asennettava ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; tai

| e) | säännössä nro 44 määritelty erityisajoneuvon ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä; |
| --- | --- |

e)

säännössä nro 44 määritelty erityisajoneuvon ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä;

2.19   ’ISOFIX-alakiinnityspisteellä’ yhtä halkaisijaltaan 6 mm:n jäykkää pyöreää vaakasuuntaista tankoa, joka tulee esiin ajoneuvon tai istuimen rakenteesta ja johon voidaan asentaa ja kiinnittää ISOFIX-lastenistuinjärjestelmä ISOFIX-kiinnikkeillä;

2.20   ’ISOFIX-kiinnitysjärjestelmällä’ kahdesta ISOFIX-alakiinnityspisteestä muodostuvaa järjestelmää, joka mahdollistaa ISOFIX-lastenistuinjärjestelmän sekä kallistumisen estävän laitteen kiinnittämisen;

2.21   ’ISOFIX-kiinnikkeellä’ yhtä kahdesta kiinnikkeestä, jotka täyttävät säännön nro 44 vaatimukset ja jotka tulevat esiin ISOFIX-lastenistuinjärjestelmän rakenteesta ja sopivat ISOFIX-alakiinnityspisteisiin;

2.22   ’ISOFIX-lastenistuinjärjestelmällä’ lastenistuinjärjestelmää, joka täyttää säännön nro 44 vaatimukset ja joka kiinnitetään ISOFIX-kiinnitysjärjestelmään;

2.23   ’staattisen voiman kohdistuslaitteella’ testilaitetta, joka kytketään ajoneuvon ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiin ja jolla varmistetaan niiden lujuus sekä ajoneuvon tai istuimen rakenteen kyky estää kallistuminen staattisessa testissä. Testilaite kuvataan kuvissa 1 ja 2 sekä liitteessä 9;

2.24   ’kallistumisen estävällä laitteella’

| a) | yleispätevään ISOFIX-lastenistuinjärjestelmään sopivaa kallistumisen estävää laitetta, joka muodostuu ISOFIX-ylähihnasta; |
| --- | --- |

a)

yleispätevään ISOFIX-lastenistuinjärjestelmään sopivaa kallistumisen estävää laitetta, joka muodostuu ISOFIX-ylähihnasta;

| b) | vain tiettyihin ajoneuvoihin sopivaan ISOFIX-lastenistuinjärjestelmään tarkoitettua kallistumisen estävää laitetta, joka muodostuu joko ylähihnasta, ajoneuvon kojelaudasta tai tukivarresta, jonka tehtävänä on estää turvaistuimen kallistuminen etutörmäyksessä; |
| --- | --- |

b)

vain tiettyihin ajoneuvoihin sopivaan ISOFIX-lastenistuinjärjestelmään tarkoitettua kallistumisen estävää laitetta, joka muodostuu joko ylähihnasta, ajoneuvon kojelaudasta tai tukivarresta, jonka tehtävänä on estää turvaistuimen kallistuminen etutörmäyksessä;

| c) | ajoneuvo itsessään ei ole kallistumisen estävä laite yleispätevien ja vain tiettyihin ajoneuvoihin sopivien ISOFIX-lastenistuinjärjestelmien yhteydessä; |
| --- | --- |

c)

ajoneuvo itsessään ei ole kallistumisen estävä laite yleispätevien ja vain tiettyihin ajoneuvoihin sopivien ISOFIX-lastenistuinjärjestelmien yhteydessä;

2.25   ’ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteellä’ tarkoitetaan ominaisuutta, esimerkiksi tankoa, joka sijaitsee tietyllä alueella ja johon sopii ISOFIX-ylähihnan nauhakiinnike ja joka siirtää sen kiinnitysvoiman ajoneuvon rakenteeseen;

2.26   ’ISOFIX-ylähihnakiinnikkeellä’ tarkoitetaan laitetta, joka on tarkoitus kiinnittää ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteeseen;

2.27   ’ISOFIX-ylähihnakoukulla’ tarkoitetaan tyypillistä ISOFIX-ylähihnakiinnikettä, jolla ISOFIX-ylähihnanauha kiinnitetään ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteeseen tämän säännön liitteen 9 kuvassa 3 kuvatulla tavalla;

2.28   ’ISOFIX-ylähihnanauhalla’ vyömäistä nauhaa (tai vastaavaa), joka ulottuu ISOFIX-lastenistuinjärjestelmän yläosasta ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteeseen ja jossa on säätölaite, kiristystä vähentävä laite ja ISOFIX-ylähihnakiinnike;

2.29   ’ohjauslaitteella’ laitetta, joka auttaa ISOFIX-lastenistuinjärjestelmää asentavaa henkilöä ohjaamalla fyysisesti ISOFIX-lastenturvaistuimen ISOFIX-kiinnikkeitä suoraan kohti ISOFIX-alakiinnityspisteitä, jolloin ne kiinnittyvät helpommin;

2.30   ’ISOFIX-merkkilaitteella’ laitetta, joka ilmaisee ISOFIX-paikat ajoneuvossa ja jokaisen ISOFIX-kiinnitysjärjestelmään kuuluvan ISOFIX-kiinnityspisteen sijainnin henkilölle, joka haluaa asentaa ISOFIX-lastenistuinjärjestelmän;

2.31   ’lasten turvaistuinasetelmalla’ laitetta, jonka koko on jokin säännön nro 16 lisäyksen 2 mukaisen liitteessä 17 olevassa 4 kohdassa määritellyistä seitsemästä ISOFIX-kokoluokasta ja erityisesti jonka mitat annetaan mainitun 4 kohdan kuvissa 1–7. Kyseisiä asetelmia käytetään säännössä nro 16 sen tarkistamiseen, mitkä ovat ne ISOFIX-lastenistuinjärjestelmien kokoluokat, jotka soveltuvat ajoneuvon ISOFIX-paikkoihin. Tässä säännössä käytetään turvaistuinasetelmaa ISO/F2 (B), joka kuvataan edellä mainitun 4 kohdan kuvassa 2, mahdollisten ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien sijainnin ja käyttömahdollisuuksien tarkistamiseen.

3.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1   Ajoneuvon valmistajan tai tämän asianmukaisesti valtuutetun edustajan on haettava turvavöiden kiinnityspisteille ja mahdollisille ISOFIX-kiinnitysjärjestelmille ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteille tyyppihyväksyntää.

Hakemukseen on liitettävä kolmena kappaleena jäljempänä mainitut asiakirjat sekä seuraavat tiedot:

3.2.1   tarkoituksenmukaisessa mittakaavassa ajoneuvon yleiset rakennepiirustukset, joista käyvät ilmi turvavöiden kiinnityspisteiden sijainnit ja vyön teholliset kiinnityspisteet (tarvittaessa), mahdollisten ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden sijainnit ja sekä vöiden kiinnityspisteiden, mahdollisten ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien ja mahdollisten ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden yksityiskohtaiset piirustukset sekä kohdat, joihin ne on kiinnitetty;

3.2.2   eritelmä käytetyistä materiaaleista, jotka voivat vaikuttaa vyön kiinnityspisteiden ja mahdollisten ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden lujuuteen;

3.2.3   vyön kiinnityspisteitä, mahdollisia ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiä ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteitä koskeva tekninen kuvaus;

jos vyön kiinnityspisteet, mahdolliset ISOFIX-kiinnitysjärjestelmät ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteet on kiinnitetty istuinrakenteeseen:

3.2.4.1   yksityiskohtainen kuvaus ajoneuvon tyypistä ja sen istuimien suunnittelusta, istuimien kiinnityspisteistä ja istuimien säätö- ja lukitusjärjestelmistä;

3.2.4.2   tarkoituksenmukaisessa mittakaavassa riittävän yksityiskohtaiset piirustukset istuimista, istuimien kiinnityksestä ajoneuvoon ja niiden säätö- ja lukitusjärjestelmistä;

3.2.5   näyttö siitä, että kiinnityspisteiden hyväksyntätestissä käytetty turvavyö tai turvajärjestelmä täyttää säännön nro 16 vaatimukset tapauksessa, jossa autonvalmistaja valitsee vaihtoehtoisen dynaamisen lujuustestin.

3.3   Ajoneuvon valmistajan on valintansa mukaan toimitettava tarkastuslaitokselle joko samaa tyyppiä oleva ajoneuvo, jolle hyväksyntää haetaan, tai sellaiset ajoneuvon osat, joita hyväksyntätestit suorittava tutkimuslaitos pitää välttämättöminä vyön kiinnityspisteitä ja mahdollisia ISOFIX-kiinnitysjärjestelmiä ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteitä koskevien testien suorittamiseksi.

4.   HYVÄKSYNNÄN ANTAMINEN

4.1   Jos ajoneuvo, jolle haetaan hyväksyntää tämän säännön mukaisesti, täyttää tässä säännössä asetetut asianmukaiset ehdot, ajoneuvolle myönnetään tyyppihyväksyntä.

4.2   Kullekin hyväksytylle tyypille on annettava hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 06, mikä vastaa muutossarjaa 06) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle edellä 2.2 kohdassa tarkoitetulle ajoneuvotyypille.

4.3   Tässä säännössä tarkoitetun hyväksynnän antamista ajoneuvotyypille tai sellaisen hyväksynnän laajentamista, epäämistä taikka peruuttamista tai tuotannon lopullista päättymistä koskeva ilmoitus on toimitettava vuoden 1958 sopimuksen osapuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella lomakkeella.

Kaikkiin tämän säännön nojalla hyväksytyn ajoneuvotyypin mukaisiin ajoneuvoihin on kiinnitettävä näkyvästi ja hyväksyntälomakkeessa eriteltyyn helppopääsyiseen paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, jossa on

4.4.1   ympyrän sisällä oleva E-kirjain, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (2),

4.4.2   edellä 4.4.1 kohdassa tarkoitetun ympyrän oikealla puolella sijaitsevasta tämän säännön numerosta,

4.4.3   tämän säännön numeron oikealla puolella sijaitsevasta e-kirjaimesta, mikäli tyyppihyväksyntä on myönnetty liitteessä 7 tarkoitetun dynaamisen testin perusteella.

4.5   Jos ajoneuvo vastaa yhden tai useamman sopimukseen liitetyn säännön mukaisesti hyväksyttyä ajoneuvotyyppiä maassa, joka on myöntänyt tässä säännössä tarkoitetun hyväksynnän, 4.4.1 kohdassa määrättyä merkkiä ei tarvitse toistaa, vaan kaikki lisänumerot ja kaikkien niiden sääntöjen, joiden mukaisesti hyväksyntä on myönnetty maassa, joka on myöntänyt tässä säännössä tarkoitetun hyväksynnän, tunnukset sijoitetaan pystysuoriin sarakkeisiin 4.4.1 kohdassa määrätyn merkin oikealle puolelle.

4.6   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.7   Hyväksyntämerkki on sijoitettava valmistajan kiinnittämään ajoneuvon tyyppikilpeen tai lähelle sitä.

4.8   Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkkejä hyväksyntämerkin sijoittelusta.

5.   VAATIMUKSET

5.1   Määritelmät (ks. liite 3)

H-piste on tämän säännön liitteessä 4 olevassa 2.3 kohdassa määritelty vertailupiste, joka on määritettävä kyseisessä liitteessä esitetyn menettelyn mukaisesti.

5.1.1.1   H'-piste on 5.1.1 kohdassa määriteltyä H-pistettä vastaava vertailupiste, joka on määritettävä istuimen jokaista tavanomaista käyttöasentoa varten.

5.1.1.2   R-piste on istuimen vertailupiste, joka on määritelty tämän säännön liitteessä 4 olevassa 2.4 kohdassa.

5.1.2   Kolmiulotteinen viitejärjestelmä on määritelty tämän säännön liitteen 4 lisäyksessä 2.

5.1.3   L1- ja L2-pisteet ovat vyön tehollisia lattiakiinnityspisteitä.

5.1.4   C-piste on piste, joka sijaitsee pystysuunnassa 450 mm R-pisteen yläpuolella. Jos kuitenkin 5.1.6 kohdassa määritelty etäisyys S on vähintään 280 mm ja jos valmistaja valitsee 5.4.3.3 kohdassa määritellyn vaihtoehtoisen kaavan BR = 260 mm + 0,8 S, C- ja R-pisteiden etäisyys pystysuunnassa on 500 mm.

5.1.5   Kulmat α1 ja α2 ovat H1-pisteen ja L1- ja L2-pisteiden kautta kulkevia, vaakatason ja ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden kohtisuorassa olevien tasojen välisiä kulmia.

S on vyön tehollisten yläkiinnityspisteiden etäisyys millimetreinä ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan suuntaisesta vertailutasosta P, joka määritellään seuraavasti:

5.1.6.1   jos istuma-asento on tarkasti määritelty istuimen muodon avulla, taso P on kyseisen istuimen keskiviiva;

jos istuma-asentoa ei ole tarkasti määritelty,

5.1.6.2.1   kuljettajan istuinta koskeva taso P on ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan suuntaisesti ohjauspyörän keskiön kautta ohjauspyörän kehyksen tasolla kulkeva pystytaso ohjauspyörän ollessa keskiasennossa, jos se voidaan säätää;

5.1.6.2.2   ulommaisella paikalla etuistuimella istuvaa matkustajaa koskevan tason P on oltava symmetrinen kuljettajan tason kanssa;

5.1.6.2.3   takaistuimen ulommaista paikkaa koskevan tason P erittelee ajoneuvon valmistaja, jos ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan ja tason P välistä etäisyyttä A määritettäessä otetaan huomioon seuraavat rajat:

A 200 mm, jos yhdistelmäistuin on tarkoitettu ainoastaan kahdelle matkustajalle,

A 300 mm, jos yhdistelmäistuin on tarkoitettu kahdelle tai kolmelle matkustajalle.

5.2   Yleiset vaatimukset

Turvavöiden kiinnityspisteet on suunniteltava, valmistettava ja sijoitettava siten, että

5.2.1.1   ajoneuvoon voidaan asentaa tarkoituksenmukaiset turvavyöt. Etuistuimen ulommaisten paikkojen vöiden osalta kiinnityspisteiden on sovelluttava kelauslaitteella ja kaksiosaisella nauhanohjaimella varustetuille turvavöille, niin että erityistä huomiota kiinnitetään vyön kiinnityspisteiden lujuusominaisuuksiin, jollei valmistaja varusta ajoneuvoa muuntyyppisillä turvavöillä, joissa on kelauslaitteet. Jos kiinnityspisteet soveltuvat ainoastaan tietyntyyppisille turvavöille, nämä tyypit on ilmoitettava edellä 4.3 kohdassa tarkoitetussa lomakkeessa;

5.2.1.2   oikealla tavalla käytetyn vyön irtipääsyn vaara on mahdollisimman vähäinen;

5.2.1.3   nauhan vaurioitumisen vaara ajoneuvon tai istuimien terävistä osista on mahdollisimman vähäinen;

5.2.1.4   ajoneuvo täyttää tavanomaisessa käytössä tämän säännön määräykset.

5.2.1.5   Vyön kiinnityspisteisiin, joilla on eri asento matkustajien noustessa ajoneuvoon kuin vöitä käytettäessä, sovelletaan tässä säännössä säädettyjä vyön kiinnityspisteitä koskevia vaatimuksia tehollisessa kiinnitysasennossa.

Mahdolliset asennetut tai asennettavat ISOFIX-lastenistuinjärjestelmien ISOFIX-kiinnitysjärjestelmät ja mahdolliset ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteet on suunniteltava, valmistettava ja sijoitettava siten, että

5.2.2.1   ajoneuvo täyttää tavanomaisessa käytössä mahdollisista ISOFIX-kiinnitysjärjestelmistä tai ylähihnakiinnityspisteistä huolimatta tämän säännön määräykset.

Myös ajoneuvoon mahdollisesti lisättävän ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen on täytettävä tämän säännön määräykset. Kiinnitysjärjestelyt on näin ollen kuvattava tyyppihyväksyntähakemuksessa.

5.2.2.2   ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen kestävyys on tarkoitettu säännössä nro 44 määriteltyjen painoryhmien 0, 0+ tai 1 ISOFIX-lastenistuinjärjestelmille.

5.2.3   ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien suunnittelu ja sijoittelu:

5.2.3.1   Mahdollisen ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän on muodostuttava halkaisijaltaan 6 mm ± 0,1 mm:n poikittaisesta vaakasuuntaisesta jäykästä tangosta (tai tangoista), joka kattaa (tai jotka kattavat) kaksi aluetta, joiden tehollinen pituus on vähintään 25 mm ja jotka sijaitsevat samalla akselilla liitteen 9 kuvassa 4 kuvatulla tavalla.

5.2.3.2   Ajoneuvon istuinpaikalle asennettu mahdollinen ISOFIX-kiinnitysjärjestelmä sijaitsee vähintään 120 mm tämän säännön liitteessä 4 määritetyn suunnitellun H-pisteen takana mitattuna vaakasuunnassa ja tangon keskikohdan yläpuolelta.

5.2.3.3   Mahdollisen ajoneuvoon asennetun ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän osalta varmistetaan, että siihen voidaan kiinnittää säännön nro 16 (liite 17, lisäys 2, kuva 2) mukainen ISOFIX-järjestelmän mukainen lasten turvaistuinasetelma ”ISO/F2” (B).

5.2.3.4   Säännön nro 16 (liite 17, lisäys 2, kuva 2) mukaisen istuinasetelman ”ISO/F2” (B) alapinnan asennon kulmien on oltava seuraavissa rajoissa, kun kulmat mitataan suhteessa tämän säännön liitteen 4 lisäyksessä 2 määriteltyihin ajoneuvon vertailutasoihin nähden:

| a) | pituuskallistus: 15° ± 10° |
| --- | --- |

a)

pituuskallistus: 15° ± 10°

| b) | sivuttaiskallistus: 0° ± 5° |
| --- | --- |

b)

sivuttaiskallistus: 0° ± 5°

| c) | kiertymiskulma pystyakselin ympäri: 0° ± 10°. |
| --- | --- |

c)

kiertymiskulma pystyakselin ympäri: 0° ± 10°.

5.2.3.5   ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän on oltava pysyvästi asennossaan tai se on voitava varastoida. Jos kiinnitysjärjestelmä voidaan varastoida, ISOFIX-kiinnitysjärjestelmää koskevien vaatimusten on täytyttävä silloin, kun se on käyttöön asennettu.

Jokaisen ISOFIX-alakiinnitystangon (kun asennettu käyttöön) tai jokaisen pysyvästi asennetun ohjauslaitteen on oltava näkyvissä painamatta istuintyynyä tai istuimen selkänojaa, kun tankoa tai ohjauslaitetta katsotaan sellaista pystysuuntaista pituustasoa pitkin, joka kulkee tangon tai ohjauslaitteen keskipisteen läpi viivalla, joka muodostaa 30 asteen kulman ylöspäin vaakasuuntaiseen tasoon nähden.

Vaihtoehtoisesti edellä esitetyn vaatimuksen sijaan ajoneuvoon voidaan tehdä pysyvät merkinnät jokaisen tangon tai ohjauslaitteen viereen. Merkinnän on oltava jokin seuraavista valmistajan valinnan mukaan:

5.2.3.6.1   Vähintään liitteen 9 kuvan 12 tunnus, joka muodostuu halkaisijaltaan vähintään 13 mm:n ympyrästä, jonka sisällä on seuraavien vaatimusten mukainen kuva:

| a) | kuvan on erotuttava selvästi ympyrän taustasta; |
| --- | --- |

a)

kuvan on erotuttava selvästi ympyrän taustasta;

| b) | kuvan on sijaittava lähellä jokaista järjestelmään kuuluvaa tankoa. |
| --- | --- |

b)

kuvan on sijaittava lähellä jokaista järjestelmään kuuluvaa tankoa.

5.2.3.6.2   Sana ”ISOFIX” vähintään 6 mm:n korkuisin tikkukirjaimin.

5.2.4   ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden suunnittelu ja sijoittelu:

Ajoneuvon valmistajan pyynnöstä voidaan käyttää vaihtoehtoisesti 5.2.4.1 tai 5.2.4.2 kohdassa kuvattuja menettelyjä.

Seuraavassa 5.2.4.1 kohdassa kuvattua menettelyä voidaan käyttää vain, jos ISOFIX-kiinnityspiste sijaitsee ajoneuvon istuimella.

Ellei 5.2.4.3 ja 5.2.4.4 kohdasta muuta johdu, jokaisen ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen se osuus, jonka on tarkoitus kiinnittyä ISOFIX-ylähihnakiinnikkeeseen, sijaitsee enintään 2 000 mm:n etäisyydellä sen istumapaikan, jonka kohdalle se asennetaan, olkapään vertailupisteestä ja liitteen 9 kuvissa 6–10 esitetyllä varjostetulla alueella, ottaen huomioon asiakirjassa SAE J 826 (heinäkuu 1995) kuvatun ja liitteen 9 kuvassa 5 esitetyn mallin mukaisesti seuraavia edellytyksiä noudattaen:

5.2.4.1.1   mallin H-piste sijaitsee ääriasentoon eteenpäin ja ääriasentoon taaksepäin kallistetun istuimen ainoassa suunnittelun mukaisessa H-pisteessä, paitsi että malli sijaitsee sivusuunnassa kahden ISOFIX-alakiinnikkeen puolivälissä;

5.2.4.1.2   mallin ylävartalolinja on samassa kulmassa poikittaiseen kohtisuoraan tasoon nähden kuin istuimen selkänoja, kun se on nostettu mahdollisimman pystysuoraksi, ja

5.2.4.1.3   malli sijaitsee kohtisuoralla pituustasolla, jolla on mallin H-piste.

5.2.4.2   ISOFIX-ylähihnakiinnitysalue voidaan vaihtoehtoisesti sijoittaa säännön nro 16 (liite 17, lisäys 2, kuva 2) mukaisen istuimen ”ISO/F2” (B) avulla sellaiseen ISOFIX-paikkaan, joka on varustettu ISOFIX-alakiinnityspisteillä liitteen 9 kuvan 11 mukaisesti.

Istuma-asento on istuimen asento mahdollisimman takana ja alhaalla, kun istuimen selkänoja on normaaliasennossa, tai ajoneuvon valmistajan suosituksen mukainen.

Sivulta katsottuna ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen on oltava istuinasetelman ”ISO/F2” (B) takapinnan takana.

”ISO/F2” (B) -istuinasetelman takapinnan ja horisontaalisen viivan (liite 9, kuva 11, viite 3), joka käsittää istuimen selkänojan yläreunan viimeisen jäykän pisteen, jonka kovuus on suurempi kuin 50 Shore A, välinen leikkauspiste määrittää ”ISO/F2” (B) -asetelman keskilinjalla sijaitsevan vertailupisteen 4 (liite 9, kuva 11). Tässä vertailupisteessä enintään 45°:n kulma horisontaalisesta viivasta ylöspäin määrittää ylähihnakiinnitysalueen ylärajan.

Ylhäältä katsottuna vertailupisteessä 4 (liite 9, kuva 11) enintään 90°:n kulma taaksepäin ja sivulle sekä takaa katsottuna enintään 40°:n kulma määrittävät kaksi aluetta, jotka rajaavat ISOFIX-ylähihnan kiinnitysalueen.

ISOFIX-ylähihna (5) lähtee pisteestä, jossa ”ISO/F2” (B) -asetelma leikkaa tason, joka on 550 mm korkeammalla kuin ”ISO/F2” (B) -asetelman horisontaalinen pinta (1) ”ISO/F2” (B) -asetelman keskilinjalla (6).

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen on oltava yli 200 mm:n mutta enintään 2 000 mm:n etäisyydellä ISOFIX-ylähihnan lähtöpaikasta ”ISO/F2” (B) -asetelman takapinnalla, mitattuna hihnaa pitkin, kun se on vedetty istuimen selkänojan yli ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteeseen.

Se ajoneuvossa olevan ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen osuus, jonka on tarkoitus kiinnittyä ISOFIX-ylähihnakiinnikkeeseen, voi sijaita 5.2.4.1 ja 5.2.4.2 kohdissa tarkoitettujen varjostettujen alueiden ulkopuolella, mikäli sen sijainti kyseisellä alueella ei ole tarkoituksenmukaista ja ajoneuvo on varustettu ohjauslaitteella, joka

5.2.4.3.1   varmistaa, että ISOFIX-ylähihna toimii samalla tavalla kuin jos kiinnityspisteen se osuus, jonka on tarkoitus kiinnittyä ISOFIX-ylähihnakiinnikkeisiin, sijaitsisi varjostetulla alueella, ja

5.2.4.3.2   sijaitsee vähintään 65 mm ylävartalolinjan takana, mikäli kyseessä on ei-jäykkä vyömäinen ohjauslaite tai siirrettävä ohjauslaite, tai vähintään 100 mm ylävartalolinjan takana, mikäli kyseessä on kiinteä jäykkä ohjauslaite, ja

5.2.4.3.3   testattuna käyttöasentoon asentamisen jälkeen laite on riittävän voimakas kestämään ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen kanssa tämän säännön 6.6 kohdassa tarkoitetun kuorman.

5.2.4.4   Hihnakiinnitys voidaan upottaa istuimen selkänojaan, mikäli se ei sijaitse hihnan kelautumisalueella ajoneuvon istuimen selkänojan yläosassa.

5.2.4.5   ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen mittojen on oltava sellaiset, että kuvan 3 mukaisen ISOFIX-ylähihnakoukun kiinnittäminen on mahdollista.

Jokaisen ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen ympärillä on oltava tilaa hihnan lukitsemista ja vapauttamista varten. Jokaisen peitetyn ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen suojuksessa on oltava esimerkiksi yksi liitteen 9 kuvan 13 mukaisista tunnuksista tai sen peilikuva; suojus on voitava poistaa ilman työkaluja.

5.3   Vyön kiinnityspisteiden vähimmäismäärä

Kaikkiin M- ja N-luokkaan kuuluviin ajoneuvoihin (lukuun ottamatta M2- ja M3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, jotka kuuluvat säännön nro 36 mukaan luokkiin I tai II, säännön nro 52 mukaan luokkaan A ja säännön nro 107 mukaan lokkiin I tai II ja A) on asennettava turvavöiden kiinnityspisteet, jotka täyttävät tässä säännössä säädetyt ehdot.

5.3.1.1   S-tyyppisenä vyönä (jotka on tai ei ole varustettu kelauslaitteella/-laitteilla) säännön nro 16 mukaisesti hyväksytyn valjasvyöjärjestelmän kiinnityspisteiden on vastattava säännön nro 14 vaatimuksia, mutta haarahihnan (asennelman) kiinnittämiseen tarkoitettuihin lisäkiinnityspisteisiin ei sovelleta tämän säännön mukaisia lujuus- ja sijaintivaatimuksia.

5.3.2   Turvavöiden kiinnityspisteiden vähimmäismäärä kutakin menosuuntaan ja tulosuuntaan suunnattua istumapaikkaa kohti on määritelty liitteessä 6.

5.3.3   N1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen ulommaisten, liitteessä 6 mainittujen ja tunnuksella Ø merkittyjen muiden kuin etuistuimien osalta sallitaan kaksi lattiakiinnityspistettä, jos istuimen ja ajoneuvon lähimmän sivuseinän välissä on käytävä, jonka tarkoituksena on mahdollistaa matkustajien liikkuminen ajoneuvon muihin osiin.

Istuimen ja sivuseinän välistä tilaa pidetään käytävänä, jos sivuseinän, kaikkien ovien ollessa suljettuina, ja kyseisen istuimen keskilinjan kautta kulkevan pituussuuntaisen pystytason välinen etäisyys mitattuna R-pisteen kohdalta kohtisuoraan ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden on suurempi kuin 500 mm.

5.3.4   Liitteessä 6 esitettyjen tunnuksella * varustettujen keskietuistuinten kahta lattiakiinnityspistettä pidetään asianmukaisina, jos tuulilasi on säännön nro 21 liitteessä 1 määritellyn viitealueen ulkopuolella; jos se on viitealueen sisäpuolella, vaaditaan kolme kiinnityspistettä.

Turvavöiden kiinnityspisteiden osalta tuulilasia pidetään viitealueen osana, jos se voi joutua staattiseen kosketukseen testilaitteen kanssa säännön nro 21 liitteessä 1 kuvaillun menetelmän mukaisesti.

Liitteessä 6 tunnuksella Image merkitty jokainen istuinpaikka on varustettava kolmella kiinnityspisteellä. Kahta kiinnityspistettä voidaan käyttää, jos jokin seuraavista ehdoista täyttyy:

5.3.5.1   aivan ajoneuvon etuosassa on istuin tai muu osa, joka täyttää säännön nro 80 liitteessä 1 olevan 3.5 kohdan vaatimukset, tai

5.3.5.2   mikään ajoneuvon osa ei ole eikä voi olla viitealueella ajoneuvon ollessa liikkeessä, tai

5.3.5.3   kyseisellä viitealueella olevat ajoneuvon osat täyttävät säännön nro 80 liitteessä 6 säädetyt energian vaimentamista koskevat vaatimukset.

5.3.6   Turvavöiden kiinnityspisteitä ei edellytetä minkään kokoontaitettavien istuimien tai vain ajoneuvon ollessa pysäköitynä käytettäväksi tarkoitettujen istuimien osalta eikä minkään ajoneuvon, joka ei kuulu 5.3.1–5.3.4 kohtien soveltamisalaan, minkään istuimien osalta. Jos tällaiset ajoneuvon istuimet on kuitenkin varustettu kiinnityspisteillä, niiden on täytettävä tämän säännön vaatimukset. Tässä tapauksessa riittävät kaksi lattiakiinnityspistettä.

5.3.7   Kaksikerroksisen ajoneuvon ylemmässä kerroksessa keskietuistuinta koskevia vaatimuksia sovelletaan myös ulommaisiin etuistuimiin.

5.3.8   ISOFIX-paikkojen vähimmäismäärä

5.3.8.1   Kaikissa M1-luokan ajoneuvoissa on oltava vähintään kaksi ISOFIX-paikkaa.

Vähintään kahdessa ISOFIX-paikassa on oltava sekä ISOFIX-kiinnitysjärjestelmä että ISOFIX-ylähihnakiinnityspiste.

Jokaiseen ISOFIX-paikkaan asennettavien säännössä nro 16 määriteltyjen ISOFIX-istuinasetelmien tyyppi ja lukumäärä esitetään säännössä nro 16.

5.3.8.2   Jos ajoneuvossa on vain yksi istuinrivi, ISOFIX-paikkaa ei vaadita, poiketen 5.3.8.1 kohdasta.

5.3.8.3   Vähintään yksi kahdesta ISOFIX-paikkajärjestelmästä asennetaan toiselle istuinriville, poiketen 5.3.8.1. kohdasta.

5.3.8.4   Jos ISOFIX-kiinnitysjärjestelmä asennetaan etuistumapaikalle, jolla on etuturvatyyny, on otettava käyttöön etuturvatyynyn käytöstäpoistolaite.

5.3.8.5   Poiketen 5.3.8.1 kohdasta, jos kyseessä on ns. sisäänrakennettu lastenistuinjärjestelmä (tai -järjestelmät), ISOFIX-paikkojen lukumäärän on oltava vähintään kaksi miinus sisäänrakennettujen painoryhmien 0, 0+ tai 1 mukaisten lastenturvaistuinten määrä.

5.3.8.6   Poiketen 5.3.8.1 kohdan säännöksistä, ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman (R.E.3) (3) liitteessä 7 olevan 8.1 kohdan mukaisiin avoautoihin, joissa on useampi kuin yksi istuinrivi, on asennettava vähintään kaksi ISOFIX-alakiinnityspistettä. Jos tällaisiin ajoneuvoihin on asennettu ISOFIX-ylähihnakiinnityspiste, sen on noudatettava tämän säännön asiaankuuluvia määräyksiä.

5.3.9   Jos istuimia voidaan kiertää tai niiden suuntaa voidaan muuttaa ajoneuvon ollessa pysäköitynä, 5.3.1 kohdan vaatimuksia sovelletaan vain niiden suuntien osalta, jotka on tarkoitettu tavanomaiseen käyttöön ajoneuvon ollessa tämän säännön mukaisesti tieliikenteessä. Tätä koskeva huomautus on sisällytettävä tietoasiakirjaan.

5.4   Turvavöiden kiinnityspisteiden sijainti (ks. liitteen 3 kuva 1)

5.4.1   Yleistä

5.4.1.1   Kunkin turvavyön kiinnityspisteet voivat sijaita joko kokonaan ajoneuvon rakenteessa, istuinrakenteessa tai missä tahansa muussa ajoneuvon osassa tai ne voidaan sijoittaa hajalleen näihin paikkoihin.

5.4.1.2   Kahden vierekkäisen turvavyön päät saadaan kiinnittää samaan kiinnityspisteeseen, jos testausvaatimukset täyttyvät.

5.4.2   Vyön tehollisten lattiakiinnityspisteiden sijainti

5.4.2.1   Etuistuimet, ajoneuvoluokka M1

M1-luokkaan kuuluvissa moottoriajoneuvoissa (muun kuin vyölukon puoleisen) kulman α1 on oltava 30–80 astetta ja (vyölukon puoleisen) kulman α2 on oltava 45–80 astetta. Kumpaakin kulmaa koskevaa vaatimusta sovelletaan etuistuimen kaikkiin tavanomaisiin matkustusasentoihin. Jos ainakin toinen kulmista α1 ja α2 on pysyvä (eli kiinnityspiste on kiinnitetty istuimeen) kaikissa tavanomaisissa käyttöasennoissa, sen arvon on oltava 60° ± 10°. Jos säädettävä istuin on varustettu 2.12 kohdassa kuvatulla säätölaitteella, jossa selkänojan kulma on alle 20° (ks. liitteen 3 kuva 1), kulma α1 voi olla edellä määrättyä vähimmäisarvoa (30°) pienempi, jos se on vähintään 20° kaikissa tavanomaisissa käyttöasennoissa.

5.4.2.2   Takaistuimet, ajoneuvoluokka M1

M1-luokan moottoriajoneuvoissa kaikkien takaistuinten kulmien α1 ja α2 on oltava 30–80 astetta. Jos takaistuimet ovat säädettäviä, edellä mainitut kulmia koskevat vaatimukset koskevat kaikkia tavanomaisia matkustusasentoja.

5.4.2.3   Etuistuimet, muu ajoneuvoluokka kuin M1

Muissa kuin M1-luokan moottoriajoneuvoissa etuistuinten kulmien α1 ja α2 on oltava 30–80 astetta kaikissa tavanomaisissa matkustusasennoissa. Etuistuinten osalta, jos ajoneuvon enimmäismassa on enintään 3,5 tonnia ja ainakin toinen kulmista α1 ja α2 on pysyvä kaikissa tavanomaisissa käyttöasennoissa (eli kiinnityspiste on kiinnitetty istuimeen), sen arvon on oltava 60° ± 10°.

5.4.2.4   Takaistuimet ja erityiset etu- tai takaistuimet, muu ajoneuvoluokka kuin M1

Muissa kuin M1-luokan ajoneuvoissa,

| a) | yhdistelmäistuinten osalta, |
| --- | --- |

a)

yhdistelmäistuinten osalta,

| b) | säädettävien istuinten (etu- tai takaistuinten) osalta, jotka on varustettu 2.12. kohdassa kuvatulla säätölaitteella, jossa selkänojan kulma on alle 20° (ks. liitteen 3 kuva 1), ja |
| --- | --- |

b)

säädettävien istuinten (etu- tai takaistuinten) osalta, jotka on varustettu 2.12. kohdassa kuvatulla säätölaitteella, jossa selkänojan kulma on alle 20° (ks. liitteen 3 kuva 1), ja

| c) | muiden takaistuinten osalta, |
| --- | --- |

c)

muiden takaistuinten osalta,

kulmat α1 ja α2 voivat vaihdella 20–80 asteen välillä missä tahansa tavanomaisessa käyttöasennossa. Etuistuinten osalta, jos ajoneuvon enimmäismassa on enintään 3,5 tonnia ja ainakin toinen kulmista α1 ja α2 on pysyvä kaikissa tavanomaisissa käyttöasennoissa (eli kiinnityspiste on kiinnitetty istuimeen), sen arvon on oltava 60° ± 10°.

M2- ja M3-luokan moottoriajoneuvojen muiden kuin etuistuinten kulmien α1 ja α2 on oltava 45–90 astetta kaikissa tavanomaisissa käyttöasennoissa.

5.4.2.5   Ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan suuntaisesti saman turvavyön kahden eri tehollisen lattiakiinnityspisteen L1 ja L2 kautta kulkevien pystytasojen välisen etäisyyden on oltava vähintään 350 mm. M1- ja N1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen mahdollisten keskimmäisten takaistuinten osalta edellä mainitun etäisyyden on oltava vähintään 240 mm, jos keskimmäisen takaistuimen muuttaminen miksikään toiseksi ajoneuvon istuimeksi ei ole mahdollista. Istuimen pituussuuntaisen keskiviivan on kuljettava pisteiden L1 ja L2 välistä ja vähintään 120 mm:n etäisyydeltä näistä pisteistä.

5.4.3   Vyön tehollisten yläkiinnityspisteiden sijainti (ks. liite 3)

5.4.3.1   Jos ajoneuvossa käytetään nauhanohjainta tai samankaltaista laitetta, joka vaikuttaa vyön tehollisen yläkiinnityspisteen sijaintiin, tämä sijainti on määritettävä tavalliseen tapaan mittaamalla kiinnityspisteen paikka, kun nauhan pituussuuntainen keskiviiva kulkee J1-pisteen kautta; J1 määritetään R-pisteestä lähtien seuraavilla kolmella janalla:

| RZ | : | R-pisteestä suoraan ylös mitattu 530 mm:n pituinen vartalolinjan jana; |
| --- | --- | --- |
| ZX | : | Z-pisteestä kiinnityspisteen suuntaan mitattu 120 mm:n pituinen ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden kohtisuorassa oleva jana; |
| XJ1 | : | X-pisteestä eteenpäin mitattu 60 mm:n pituinen janojen RZ ja ZX määrittämään tasoon nähden kohtisuorassa oleva jana. |

RZ

:

R-pisteestä suoraan ylös mitattu 530 mm:n pituinen vartalolinjan jana;

ZX

:

Z-pisteestä kiinnityspisteen suuntaan mitattu 120 mm:n pituinen ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden kohtisuorassa oleva jana;

XJ1

:

X-pisteestä eteenpäin mitattu 60 mm:n pituinen janojen RZ ja ZX määrittämään tasoon nähden kohtisuorassa oleva jana.

J2-piste määritetään J1-pisteeseen nähden symmetrisesti suhteessa pituussuunteiseen pystyviivaan, joka kulkee kyseisellä istuimella olevan nuken 5.1.2 kohdassa kuvatun vartalolinjan kautta.

Jos kaksiovista rakennetta käytetään kulun mahdollistamiseen sekä etu- että takaistuimille ja yläkiinnityspiste on kiinnitetty pilariin B, järjestelmä on suunniteltava niin, että se ei estä pääsyä ajoneuvoon tai sieltä pois.

5.4.3.2   Tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava alempana kuin kohtisuorassa istuimen pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden ja 65 asteen kulmassa vartalolinjaan nähden oleva FN-taso. Takaistuimien osalta tämä kulma saa olla vähintään 60°. FN-taso on määritettävä niin, että se leikkaa vartalolinjan D-pisteessä ja DR = 315 mm + 1,8 S. Jos kuitenkin S ≤ 200 mm, DR = 675 mm.

5.4.3.3   Vyön tehollisen yläkiinnityspisteen on oltava taaempana kuin FK-taso, joka kulkee kohtisuoraan istuimen pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden ja leikkaa vartalolinjan B-pisteessä 120 asteen kulmassa ja BR = 260 mm + S. Jos S ≥ 280 mm, valmistaja voi halutessaan valita BR = 260 mm + 0,8 S.

5.4.3.4   S:n arvon on oltava vähintään 140 mm.

5.4.3.5   Vyön tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava taaempana kuin pystytaso, joka on kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskiviivaan nähden ja kulkee liitteessä 3 esitetyllä tavalla R-pisteen kautta.

5.4.3.6   Vyön tehollisen yläkiinnityspisteen on sijaittava ylempänä kuin vaakataso, joka kulkee 5.1.4 kohdassa määritellyn C-pisteen kautta.

Edellä 5.4.3.1 kohdassa määritellyn yläkiinnityspisteen lisäksi voidaan käyttää muita tehollisia yläkiinnityspisteitä, jos jokin seuraavista ehdoista täyttyy:

5.4.3.7.1   Muut kiinnityspisteet täyttävät 5.4.3.1–5.4.3.6 kohdissa säädetyt vaatimukset.

5.4.3.7.2   Muita kiinnityspisteitä voidaan käyttää ilman työkaluja, ne täyttävät 5.4.3.5 ja 5.4.3.6 kohdissa säädetyt vaatimukset sekä sijaitsevat jollakin alueista, jotka määritetään siirtämällä tämän säännön liitteen 3 kuvassa 1 esitettyä aluetta pystysuorassa 80 mm ylös tai alas.

Kiinnityspiste(et) on tarkoitettu valjasvyötä varten ja se (ne) vastaa(vat) 5.4.3.6 kohdassa säädettyjä ehtoja, jos se (ne) sijaitsee (sijaitsevat) viitetason kautta kulkevan poikittaisviivan takana ja on (ovat):

5.4.3.7.3.1   yhden kiinnityspisteen tapauksessa alueella, joka on yhteinen 5.4.3.1 kohdassa määriteltyjen J1- ja J2-pisteiden kautta kulkevien pystysuorien viivojen muodostamille ja vaakasuorana tämän säännön liitteen 3 kuvassa 2 kuvatuille kahdelle V-kulmalle;

5.4.3.7.3.2   kahden kiinnityspisteen tapauksessa kumman tahansa edellä kuvatun V-kulman asianmukaisella alueella, jos kumpikin kiinnityspiste on enintään 50 mm päässä symmetrisesti kyseisen istuimen 5.1.6 kohdassa määriteltyyn tasoon P nähden sijaitsevasta toisen kiinnityspisteen peilikuvamaisesta sijainnista.

5.5   Kiinnityspisteiden kierteistettyjen reikien mitat

5.5.1   Vyön kiinnityspisteessä on oltava 7/16 tuuman (20 UNF 2B) kierteistetty reikä.

5.5.2   Jos valmistaja on varustanut ajoneuvon turvavöillä, jotka on kiinnitetty kaikkiin kyseistä istuinta varten määrättyihin kiinnityspisteisiin, kyseisten kiinnityspisteiden ei tarvitse täyttää 5.5.1 kohdassa säädettyjä vaatimuksia, jos ne ovat muiden tämän säännön määräysten mukaiset. Edellä 5.5.1 kohdassa säädettyä vaatimusta ei myöskään sovelleta muihin kiinnityspisteisiin, jotka täyttävät 5.4.3.7.3 kohdassa asetetun vaatimuksen.

5.5.3   Turvavyö on voitava poistaa kiinnityspistettä vahingoittamatta.

6.   TESTIT

6.1   Turvavyön kiinnityspisteiden yleiset testit

Noudattaen, mitä 6.2 kohdassa in säädetty, ja valmistajan pyynnöstä

6.1.1.1   testit voidaan suorittaa joko ajoneuvorakenteelle tai täydelliselle ajoneuvolle;

6.1.1.2   Testien suorittaminen voidaan rajoittaa koskemaan kiinnityspisteitä, jotka liittyvät vain yhteen istuimeen tai yhteen istuinryhmään, jos

| a) | testattavilla kiinnityspisteillä on samat rakenteelliset ominaisuudet kuin muiden istuimien tai istuinryhmien turvavöiden kiinnityspisteillä, ja |
| --- | --- |

a)

testattavilla kiinnityspisteillä on samat rakenteelliset ominaisuudet kuin muiden istuimien tai istuinryhmien turvavöiden kiinnityspisteillä, ja

| b) | kun kyseiset kiinnityspisteet on asennettu kokonaan tai osittain istuimeen tai istuinryhmään, istuimen tai istuinryhmän rakenteelliset ominaisuudet ovat samat kuin muiden istuinten tai istuinryhmien rakenteelliset ominaisuudet; |
| --- | --- |

b)

kun kyseiset kiinnityspisteet on asennettu kokonaan tai osittain istuimeen tai istuinryhmään, istuimen tai istuinryhmän rakenteelliset ominaisuudet ovat samat kuin muiden istuinten tai istuinryhmien rakenteelliset ominaisuudet;

6.1.1.3   ikkunat ja ovet voivat olla asennetut tai asentamatta ja suljetut tai sulkematta;

6.1.1.4   tavallisesti asennettavat ajoneuvon rakennetta vahvistavat tietyt osat voivat olla asennettuina.

6.1.2   Istuimien on oltava asennettu ajo- tai käyttöasentoon, jonka valitsee hyväksyntätesteistä vastaava tekninen laitos siten, että testiolosuhteet ovat rakenteen lujuuden kannalta mahdollisimman epäedulliset. Istuimien asento on ilmoitettava selosteessa. Jos istuimen selkänojan kaltevuus on säädettävissä, selkänoja on lukittava valmistajan määrittelemään asentoon, tai tällaisten tietojen puuttuessa, lukittava siten, että selkänojan tehollinen kulma on ajoneuvoluokissa M1 ja N1 mahdollisimman lähellä 25 asteen kulmaa sekä kaikissa muissa luokissa mahdollisimman lähellä 15 asteen kulmaa.

6.2   Ajoneuvon kiinnittäminen turvavyön kiinnityspisteiden testien tai ISOFIX-kiinnityspisteiden testien ajaksi

6.2.1   Ajoneuvoa ei saa kiinnittää testin ajaksi menetelmällä, joka vahvistaa turvavyön kiinnityspisteitä tai ISOFIX-kiinnityspisteitä tai alueita, joilla kiinnityspisteet sijaitsevat, tai joka vähentää rakenteen tavanomaista muodonmuutosta.

6.2.2   Kiinnityslaitetta pidetään tyydyttävänä, jos se ei vaikuta alueella, joka ulottuu rakenteen koko leveydelle ja jos ajoneuvo tai rakenne on tuettu tai kiinnitetty edestä vähintään 500 mm:n etäisyydeltä testattavasta kiinnityspisteestä ja on tuettu tai kiinnitetty takaa vähintään 300 mm:n etäisyydeltä kyseisestä kiinnityspisteestä.

6.2.3   Suositellaan, että rakenne tuettaisiin likimain pyörien akselien suuntaisesti asetetuille kannattimille, tai jos tämä ei ole mahdollista, ripustuksen kiinnityskohtien suuntaisesti asetetuille kannattimille.

6.2.4   Käytettäessä muuta kuin tämän säännön 6.2.1–6.2.3 kohdassa kuvattua kiinnitysmenetelmää on osoitettava, että menetelmä on niitä vastaava.

6.3   Turvavöiden kiinnityspisteiden yleiset testivaatimukset

6.3.1   Kaikki samaan istuinryhmään kuuluvat vyön kiinnityspisteet on testattava samanaikaisesti. Jos on kuitenkin olemassa vaara, että istuimien ja/tai kiinnityspisteiden epäsymmetrinen kuormitus voi johtaa testin epäonnistumiseen, voidaan suorittaa uusi testi käyttäen epäsymmetristä kuormitusta.

6.3.2   Vetovoiman on suuntauduttava istuma-asentoja vastaavaan suuntaan 10 ± 5 asteen kulmassa vaakatasosta ylöspäin ajoneuvon pituussuuntaisen keskiviivan suuntaisesti.

Käytetään 10 prosentin esikuormitusta, jonka toleranssi on ± 30 prosenttia; kuorma kasvatetaan 100 prosenttiin asiaankuuluvasta kohdekuormituksesta.

6.3.3   Täysitehoinen kuormitus on saavutettava mahdollisimman nopeasti; kuormitusaika saa olla enintään 60 sekuntia.

Valmistaja voi kuitenkin pyytää, että kuormitus saavutetaan 4 sekunnissa.

Vöiden kiinnityspisteiden on kestettävä määriteltyä kuormitusta vähintään 0,2 sekunnin ajan.

6.3.4   Jäljempänä 6.4 kohdassa kuvatuissa testeissä käytettävät vetolaitteet esitetään liitteessä 5. Liitteen 5 kuvassa 1 esitetyt laitteet sijoitetaan istuintyynylle ja, mikäli se on mahdollista, vedetään kohti istuimen selkänojaa samalla kun vyö vedetään tiukasti niiden ympärille. Liitteen 5 kuvassa 2 oleva laite asetetaan siten, että vyö asetetaan laitteen yli ja kiristetään tiukaksi. Testilaitteen oikean asennon varmistamiseen tarvittavaa vähimmäismäärää suurempaa esikuormitusta ei kohdisteta turvavyön kiinnityspisteeseen tämän toiminnon aikana.

Jokaisessa istumapaikassa käytetyn joko 254 mm:n tai 406 mm:n vetolaitteen on oltava sellainen, että sen leveys on mahdollisimman lähellä lattiakiinnityspisteiden välistä etäisyyttä.

Vetolaite on sijoitettava siten, että vetotestin aikana ei esiinny vastavuoroisia vaikutuksia, jotka vaikuttavat kuormaan ja kuorman jakautumiseen.

Istuimien vöiden kiinnityspisteet testataan yläkiinnityspisteillä varustetuissa istuimissa seuraavasti:

Uloimmat etuistuimet:

Vyön kiinnityspisteille on suoritettava 6.4.1 kohdassa määritelty testi, jossa niitä kuormitetaan laitteella, jolla jäljitellään kelauslaitteella, jossa on yksi- tai kaksiosainen nauhanohjain yläkiinnityspisteessä, varustetun kolmipistevyön geometrisiä olosuhteita. Jos lisäksi kiinnityspisteiden määrä on suurempi kuin 5.3 kohdassa määritelty, kyseisiin kiinnityspisteisiin on sovellettava 6.4.5 kohdassa määriteltyä testiä, jossa niitä kuormitetaan laitteella, jolla jäljitellään niihin kiinnitettäväksi tarkoitetun turvatyön geometrisiä ominaisuuksia.

6.3.5.1.1   Jos kelauslaitetta ei ole asennettu vaadittuun vyön äärimmäiseen lattiakiinnityspisteeseen tai se on vyön yläkiinnityspisteessä, vyön lattiakiinnityspisteille on suoritettava myös 6.4.3 kohdassa määritelty testi.

6.3.5.1.2   Edellä mainitussa tapauksessa 6.4.1 ja 6.4.3 kohdassa määritellyt testit voidaan valmistajan pyynnöstä suorittaa kahdelle erilaiselle rakenteelle.

6.3.5.2   Uloimmat takaistuimet ja kaikki keski-istuimet:

Vyön kiinnityspisteille on suoritettava 6.4.2 kohdassa määritelty testi, jossa niitä kuormitetaan laitteella, jolla jäljitellään ilman kelauslaitetta olevan kolmipistevyön geometrisiä olosuhteita, sekä 6.4.3 kohdassa määritelty testi, jossa vyön kahta lattiakiinnityspistettä kuormitetaan laitteella, joka jäljittelee lantiovyön geometrisiä olosuhteita. Valmistajan pyynnöstä nämä testit voidaan suorittaa kahdelle erilaiselle rakenteelle.

6.3.5.3   Jos valmistaja toimittaa ajoneuvonsa turvavöillä varustettuna, kyseisille kiinnityspisteille voidaan valmistajan pyynnöstä suorittaa vain testi, joissa niitä kuormitetaan laitteilla, joilla jäljitellään kyseisiin kiinnityspisteisiin kiinnitettäväksi tarkoitetun turvavyötyypin geometrisiä olosuhteita.

6.3.6   Jos ajoneuvossa ei ole vyön yläkiinnityspisteitä uloimmille istuimille ja keski-istuimille, vyön lattiakiinnityspisteille on suoritettava 6.4.3 kohdassa määritelty testi, jossa näitä kiinnityskohtia kuormitetaan laitteella, jolla jäljitellään lantiovyön geometrisiä olosuhteita.

6.3.7   Jos ajoneuvo on suunniteltu niin, että se voidaan varustaa muilla laitteilla, jotka eivät mahdollista nauhojen kiinnittämistä suoraan vyön kiinnityspisteisiin ilman välipyöriä tai muita sellaisia tai jotka vaativat 5.3 kohdassa tarkoitettujen lisäksi muita vyön kiinnityspisteitä, turvavyö tai turvavyötä vastaava langoista, pyöristä yms. koostuva laitekokonaisuus on kiinnitettävä tällaisella laitteella ajoneuvon turvavöiden kiinnityspisteisiin, ja vyön kiinnityspisteille on tarpeen mukaan tehtävä 6.4 kohdassa määritellyt testit.

6.3.8   Edellä 6.3 kohdassa määritellyn testausmenetelmän sijasta voidaan käyttää muuta menetelmää, jonka vastaavuus voidaan osoittaa.

6.4   Turvavöiden kiinnityspisteiden erityiset testivaatimukset

6.4.1   Testi kolmipistevyölle varustetulle kelauslaitteelle, jossa on yksi- tai kaksiosainen nauhanohjain yläkiinnityspisteessä

6.4.1.1   Vyön yläkiinnityspisteeseen on kiinnitettävä erityinen yksi- tai kaksiosainen nauhanohjain langalle tai nauhalle, joka soveltuu siirtämään kuorman vetolaitteesta, tai siihen on kiinnitettävä valmistajan toimittama yksi- tai kaksiosainen nauhanohjain.

6.4.1.2   Saman vyön kiinnityspisteisiin kiinnitettyä vetolaitetta (ks. liitteen 5 kuva 2) kuormitetaan testissä 1 350 daN ± 20 daN:lla laitteella, jolla jäljitellään tällaisen turvavyön olkanauhan geometrisiä olosuhteita. Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 675 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 450 ± 20 daN:lla.

6.4.1.3   Samanaikaisesti kohdistetaan 1 350 daN ± 20 daN:n vetovoima vetolaitteeseen (ks. liitteen 5 kuva 1), joka on kiinnitetty molempiin turvavyön lattiakiinnityspisteisiin. Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 675 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 450 ± 20 daN:lla.

6.4.2   Testi kolmipistevyölle, jossa ei ole kelauslaitetta tai jonka yläkiinnityspisteessä on kelauslaite

6.4.2.1   Vyön yläkiinnityspisteeseen ja saman vyön vastakkaiseen lattiakiinnityspisteeseen kiinnitettyä vetolaitetta (ks. liitteen 5 kuva 2) kuormitetaan testissä 1 350 daN ± 20 daN:lla käyttäen vyön yläkiinnityspisteeseen kiinnitettyä kelauslaitetta, jos valmistaja on sellaisen toimittanut. Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 675 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 450 ± 20 daN:lla.

6.4.2.2   Samanaikaisesti kohdistetaan 1 350 daN ± 20 daN:n vetovoima vetolaitteeseen (ks. liitteen 5 kuva 1), joka on kiinnitetty molempiin turvavyön lattiakiinnityspisteisiin. Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 675 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 450 ± 20 daN:lla.

6.4.3   Testi lantiovyölle

Kahteen vyön lattiakiinnityspisteeseen kiinnitettyä vetolaitetta (ks. liitteen 5 kuva 1) kuormitetaan testissä 2 225 daN ± 20 daN:lla. Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 1 110 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 740 ± 20 daN:lla.

6.4.4   Testi vyön kiinnityspisteille, jotka sijaitsevat kokonaan istuinrakenteessa tai sekä ajoneuvo- että istuinrakenteessa

6.4.4.1   Edellä 6.4.1, 6.4.2 ja 6.4.3 kohdassa määritellyt testit suoritetaan soveltuvin osin samanaikaisesti jokaiselle istuimelle ja istuinryhmälle jäljempänä ilmoitetulla voimalla.

6.4.4.2   Edellä 6.4.1, 6.4.2 ja 6.4.3 kohdassa mainittuja kuormia lisätään voimalla, joka vastaa 20-kertaista täydellisen istuimen massaa. Istuimeen tai istuimen asianmukaisiin osiin kohdistetaan hitauskuormitus, joka vastaa kyseisen istuimen massan fyysistä vaikutusta istuimen kiinnityspisteisiin. Lisäkuorman tai -kuormat ja kuorman jakautumisen määrittelee valmistaja teknisen laitoksen suostumuksella.

Testattaessa M2- tai N2-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja niitä kuormitetaan testissä täydellisen istuimen 10-kertaista massaa vastaavalla voimalla ja M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja kuormitetaan täydellisen istuimen 6,6-kertaista massaa vastaavalla voimalla.

6.4.5   Testi erityiselle vyötyypille

6.4.5.1   Tämän tyyppisen vyön kiinnityspisteisiin kiinnitettyä vetolaitetta (ks. liitteen 5 kuva 2) kuormitetaan testissä 1 350 daN ± 20 daN:lla laitteella, jolla jäljitellään olkanauhan tai olkanauhojen geometrisiä olosuhteita.

6.4.5.2   Samanaikaisesti kohdistetaan 1 350 daN ± 20 daN:n vetovoima vetolaitteeseen (ks. liitteen 5 kuva 3), joka on kiinnitetty molempiin turvavyön lattiakiinnityspisteisiin.

6.4.5.3   Testattaessa ajoneuvoja, jotka kuuluvat muuhun kuin M1- tai N1-luokkaan, niitä kuormitetaan testissä 675 ± 20 daN:lla, paitsi M3- tai N3-luokkaan kuuluvia ajoneuvoja, joita kuormitetaan 450 ± 20 daN:lla.

6.4.6   Testi tulosuuntaan suunnattujen istuinten osalta

6.4.6.1   Kiinnityspisteet testataan käyttäen soveltuvin osin edellä 6.4.1, 6.4.2 tai 6.4.3 kohdassa määriteltyjä testejä. Testikuormien on vastattava kaikissa tapauksissa M3- tai N3-luokkaan kuuluville ajoneuvoille määriteltyjä kuormia.

6.4.6.2   Testikuorma on suunnattava kyseiseen istuma-asentoon nähden eteenpäin edellä 6.3 kohdassa määritellyn menetelmän mukaisesti.

6.5   Liitteessä 7 olevassa 1 kohdassa kuvatun istuinryhmän osalta voidaan autonvalmistajan niin halutessa tehdä liitteen 7 mukainen dynaaminen testi 6.3 ja 6.4 kohdassa määritellyn staattisen testin vaihtoehtona.

6.6   Staattisen testin vaatimukset

6.6.1   ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien lujuus testataan kohdistamalla staattisen voiman kohdistuslaitteeseen 6.6.4.3 kohdan mukaisia voimia, kun ISOFIX-kiinnikkeet on kiinnitetty asianmukaisesti.

Jos kyseessä on ISOFIX-ylähihnakiinnityspiste, tehdään lisätesti 6.6.4.4 kohdan mukaisesti.

Kaikki saman istuinrivin ISOFIX-paikat, joita voidaan käyttää yhtä aikaa, testaan samanaikaisesti.

6.6.2   Testi voidaan suorittaa joko täysin valmiille ajoneuvolle tai sellaisille riittäville osille ajoneuvoa, jotka ovat edustavia ajoneuvon rakenteen lujuuden ja jäykkyyden osalta.

Ikkunat ja ovet voivat olla asennetut tai asentamatta ja suljetut tai sulkematta.

Tavallisesti asennettavat ajoneuvon rakennetta vahvistavat tietyt osat voivat olla asennettuina.

Testien suorittaminen voidaan rajoittaa koskemaan ISOFIX-paikkoja, jotka liittyvät vain yhteen istuimeen tai yhteen istuinryhmään, jos

| a) | asianomaisella ISOFIX-paikalla on samat rakenteelliset ominaisuudet kuin muiden istuimien tai istuinryhmien ISOFIX-paikoilla; ja |
| --- | --- |

a)

asianomaisella ISOFIX-paikalla on samat rakenteelliset ominaisuudet kuin muiden istuimien tai istuinryhmien ISOFIX-paikoilla; ja

| b) | tapauksessa, että ISOFIX-paikat on asennettu kokonaan tai osittain istuimeen tai istuinryhmään, istuimen tai istuinryhmän rakenteelliset ominaisuudet ovat samat kuin muiden istuinten tai istuinryhmien rakenteelliset ominaisuudet. |
| --- | --- |

b)

tapauksessa, että ISOFIX-paikat on asennettu kokonaan tai osittain istuimeen tai istuinryhmään, istuimen tai istuinryhmän rakenteelliset ominaisuudet ovat samat kuin muiden istuinten tai istuinryhmien rakenteelliset ominaisuudet.

6.6.3   Jos istuimet ja pääntuet ovat säädettäviä, ne testataan teknisen tutkimuslaitoksen määrittämässä asennossa, joka on ajoneuvon valmistajan säännön nro 16 liitteen 17 lisäyksen 3 mukaisesti ilmoittamassa vaihteluvälissä.

6.6.4   Voimat, suunnat ja poikkeamarajat

6.6.4.1   135 N ± 15 N:n voima kohdistetaan staattisen voiman kohdistuslaitteen alemman etupoikkitangon keskikohtaan laitteen takimmaisen ulokkeen etu-taka-asennon säätämiseksi siten, että laitteen ja sen tuen välillä ei ole löysyyttä eikä jännitettä.

6.6.4.2   Staattisen voiman kohdistuslaitteeseen kohdistetaan edestäpäin ja viistosti taulukon 1 mukaisia voimia.

Taulukko 1

Testivoimien suunnat

| Eteenpäin | 0° ± 5° | 8 kN ± 0,25 kN |
| --- | --- | --- |
| Viistosti | 75° ± 5° (molemmille sivuille, jos suoraan eteenpäin, tai vain toiselle sivulle, jos jompikumpi sivu antaa huonomman tuloksen tai jos molemmat sivut ovat symmetrisiä) | 5 kN ± 0,25 kN |

Eteenpäin

0° ± 5°

8 kN ± 0,25 kN

Viistosti

75° ± 5° (molemmille sivuille, jos suoraan eteenpäin, tai vain toiselle sivulle, jos jompikumpi sivu antaa huonomman tuloksen tai jos molemmat sivut ovat symmetrisiä)

5 kN ± 0,25 kN

Valmistajan pyynnöstä nämä testit voidaan suorittaa käyttäen erilaisia rakenteita.

Eteenpäin suuntautuvat voimat on kohdistettava siten, että voiman kohdistuskulma on aluksi 10° ± 5° vaakatasosta ylöspäin. Viistot voimat kohdistetaan vaakasuorassa kulmassa 0° ± 5°. 500 N ± 25 N:n esikuormitusvoima kohdistetaan määrättyyn kuormituskohtaan X, joka on merkitty liitteen 9 kuvaan 2. Voiman täysi teho saavutetaan enintään 2 sekunnissa. Voima pidetään kohdistettuna vähintään 0,2 sekuntia.

Kaikki mittaukset tehdään standardin ISO 6487 mukaisesti siten, että CFC on 60 Hz, tai vastaavan menetelmän mukaisesti.

Pelkästään ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän testit:

6.6.4.3.1   Eteenpäin suuntautuvan voiman testaus:

Staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteen X vaakasuora pituussuuntainen poikkeama (esikuormituksen jälkeen) kohdistettaessa siihen 8 kN ± 0,25 kN:n voima saa olla enintään 125 mm, ja pysyvät muodonmuutokset, kuten ISOFIX-alakiinnityspisteen tai ympäröivän alueen osittaiset repeämät tai rikkoutumiset, hyväksytään, jos vaadittu voima pysyy edellä vahvistetun ajan.

6.6.4.3.2   Viistoon suuntautuvan voiman testaus:

Staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteen X voiman suuntauksen poikkeama (esikuormituksen jälkeen) kohdistettaessa siihen 5 kN ± 0,25 kN:n voima saa olla enintään 125 mm, ja pysyvät muodonmuutokset, kuten ISOFIX-alakiinnityspisteen tai ympäröivän alueen osittaiset repeämät tai rikkoutumiset, hyväksytään, jos vaadittu voima pysyy edellä vahvistetun ajan.

6.6.4.4   ISOFIX-kiinnitysjärjestelmien ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteiden testi:

Staattisen voiman kohdistuslaitteen ja ylähihnakiinnityspisteen välille kohdistetaan 50 N ± 5 N:n esikuormitusvoima. Staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteen X vaakasuora poikkeama (esikuormituksen jälkeen) kohdistettaessa siihen 8 kN ± 0,25 kN:n voima saa olla enintään 125 mm, ja pysyvät muodonmuutokset, kuten ISOFIX-alakiinnityspisteen tai ylähihnakiinnityspisteen taikka ympäröivän alueen osittaiset repeämät tai rikkoutumiset, hyväksytään, jos vaadittu voima pysyy edellä vahvistetun ajan.

Taulukko 2

Poikkeamarajat

| Voiman suunta | Staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteen X suurin sallittu poikkeama |
| --- | --- |
| Eteenpäin | 125 mm pituussuunnassa |
| Viistosti | 125 mm voiman suunnassa |

Voiman suunta

Staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteen X suurin sallittu poikkeama

Eteenpäin

125 mm pituussuunnassa

Viistosti

125 mm voiman suunnassa

6.6.5   Muut voimat

6.6.5.1   Istuimen dynaamiset massavoimat

Jos asennus on sellainen, että kuorma välittyy ajoneuvon istuinyhdistelmään eikä suoraan ajoneuvon rakenteeseen, on tehtävä testi sen varmistamiseksi, että ajoneuvon istuimet kiinnittyvät ajoneuvon rakenteeseen riittävän lujasti. Tässä testissä istuimeen tai istuinyhdistelmän asiaankuuluvaan osaan kohdistetaan istuinyhdistelmän olennaisten osien painoon verrattuna 20-kertainen voima vaakasuuntaisesti ja pituussuuntaisesti eteenpäin siten, että se vastaa kyseisen istuimen painon istuinkiinnityksiin aiheuttamaa fyysistä vaikutusta. Lisäkuorman tai -kuormat ja kuorman jakautumisen määrittelee valmistaja teknisen laitoksen suostumuksella.

Valmistajan pyynnöstä staattisen voiman kohdistuslaitteen pisteeseen X voidaan kohdistaa lisäkuorma edellä kuvattujen staattisten testien aikana.

Jos ylähihnakiinnityspiste on sisäänrakennettu ajoneuvon istuimeen, tämä testi on tehtävä käyttämällä ISOFIX-ylähihnaa.

Repeämiä ei saa ilmaantua, ja poikkeamien on pysyttävä edellä olevan taulukon 2 rajoissa.

Huom.: Tätä testiä ei tarvitse suorittaa, jos jokin ajoneuvon turvavyöjärjestelmän kiinnityspisteistä on sisäänrakennettu ajoneuvon istuinrakenteeseen ja ajoneuvon istuin on jo testattu ja se on läpäissyt hyväksytysti tässä säännössä vaaditut aikuismatkustajien turvajärjestelmien kiinnityspisteiden kuormitustestit.

7.   TARKASTUKSET TURVAVYÖN KIINNITYSPISTEIDEN STAATTISTEN TESTIEN AIKANA JA JÄLKEEN

Kaikkien kiinnityspisteiden on läpäistävä 6.3 ja 6.4 kohdassa määritellyt testit. Pysyvät muodonmuutokset, kuten kiinnityspisteiden ja ympäröivien alueiden osittaiset repeämät ja vauriot, hyväksytään, jos vaadittu voima pysyy edellä vahvistetun ajan. Testin aikana on noudatettava 5.4.2.5 kohdassa vyön tehollisten lattiakiinnityspisteiden pienimmille etäisyyksille ja 5.4.3.6 kohdassa tehollisille vyön yläkiinnityspisteille asetettuja vaatimuksia.

7.1.1   M1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen osalta, joiden suurin sallittu massa on enintään 2,5 tonnia ja joissa turvavyön yläkiinnityspiste sijaitsee istuinrakenteessa, turvavyön tehollinen yläkiinnityspiste ei saa siirtyä testin aikana kyseisen istuimen R-pisteen ja C-pisteen kautta kulkevan poikittaisviivan etupuolelle (ks. tämän säännön liitteen 3 kuva 1).

Muiden kuin edellä mainittujen ajoneuvojen osalta turvavyön tehollinen yläkiinnityspiste ei saa siirtyä testin aikana 10° eteen kallistetun ja istuimen R-pisteen kautta kulkevan poikittaisviivan etupuolelle.

Tehollisen yläkiinnityspisteen testin aikana tapahtunut suurin siirtymä mitataan.

Jos tehollisen yläkiinnityspisteen siirtymä ylittää edellä määritellyt rajoitukset, valmistajan on osoitettava teknisen laitoksen hyväksymällä tavalla, että ajoneuvon matkustajalle ei aiheudu vaaraa. Esimerkiksi voidaan noudattaa säännön nro 94 mukaista testausmenettelyä tai tehdä kelkkatesti vastaavalla törmäysvoimalla riittävän selviytymistilan osoittamiseksi.

7.2   Ajoneuvossa, joissa kyseisiä laitteita käytetään, kaikilla istuimilla matkustavien ajoneuvosta ulospääsyn mahdollistavaa siirto- ja lukitusjärjestelmää on voitava käyttää edelleen käsin sen jälkeen, kun vetovoima on poistunut.

7.3   Testauksen jälkeen kaikki testeissä kuormitettuihin kiinnityspisteisiin ja rakenteisiin syntyneet vauriot on kirjattava.

7.4   Poikkeuksellisesti yläkiinnityspisteiden, jotka on asennettu M3-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen tai sellaisten enimmäismassaltaan yli 3,5-tonnisten M2-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen, jotka täyttävät säännön nro 80 vaatimukset, yhteen tai useampaan istuimeen, ei tarvitse täyttää 7.1 kohdassa säädettyjä 5.4.3.6 kohdan mukaisuutta koskevia vaatimuksia.

8.   MUUTOKSET JA AJONEUVON TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Ajoneuvotyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on hyväksynyt kyseisen ajoneuvotyypin. Viranomaiset voivat

8.1.1   katsoa, ettei tehdyillä muutoksilla todennäköisesti ole havaittavaa kielteistä vaikutusta ja että ajoneuvo joka tapauksessa edelleen täyttää vaatimukset, tai

8.1.2   vaatia uutta testausselostetta testien tekemisestä vastaavalta tekniseltä tutkimuslaitokselta.

8.2   Hyväksynnän vahvistus tai epääminen, jossa eritellään muutokset, annetaan tiedoksi edellä olevan 4.3 kohdan mukaisella menettelyllä tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille.

8.3   Hyväksynnän laajentamisen myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajentamiselle sarjanumero ja ilmoitettava siitä muille vuoden 1958 sopimuksen sopimuspuolille, jotka soveltavat tätä sääntöä, tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

9.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamismenettelyjen on oltava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) asetettujen menettelyjen ja seuraavien vaatimusten mukaisia:

9.1   Jokaisen ajoneuvon, jolla on tässä asetuksessa määritelty hyväksyntänumero, on turvavyön kiinnityspisteiden ja ISOFIX-kiinnitysjärjestelmän ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen ominaisuuksiin vaikuttavien seikkojen osalta oltava hyväksytyn ajoneuvotyypin mukainen.

9.2   Edellä 9.1 kohdassa säädetyn vaatimustenmukaisuuden todentamiseksi riittävälle määrälle sarjatuotannossa valmistettuja ajoneuvoja, joissa on tämän säännön mukainen tyyppihyväksyntämerkki, on tehtävä satunnaistarkastus.

9.3   Yleensä edellä tarkoitetun kaltaiset tarkastukset rajoitetaan mittauksien suorittamiseen. Ajoneuvoille tehdään kuitenkin tarvittaessa joitakin edellä 6 kohdassa määriteltyjä testejä, jotka hyväksyntätestejä suorittava tekninen laitos valitsee.

10.   TUOTANNON VAATIMUSTENVASTAISUUDEN SEURAAMUKSET

10.1   Ajoneuvolle tämän säännön mukaisesti annettu tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos edellä 9.1 kohdassa säädetty vaatimus ei täyty tai ajoneuvon kiinnityspisteet tai ISOFIX-kiinnitysjärjestelmä tai ISOFIX-ylähihnakiinnityspiste eivät läpäise edellä 9 kohdassa säädettyjä tarkastuksia.

10.2   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuksen sopimuspuolille tämän säännön liitteessä 1 esitetyn mallin mukaisella ilmoituslomakkeella.

11.   KÄYTTÖOHJEET

Kansalliset viranomaiset voivat vaatia rekisteröimiensä ajoneuvojen valmistajia ilmoittamaan selvästi ajoneuvon käyttöohjeissa

11.1   vyön kiinnityspisteiden sijainnin, ja

11.2   turvavyötyypit, joita varten kiinnityspisteet on tarkoitettu (ks. liitteessä 1 oleva 5 kohta).

12.   TUOTANNON LOPULLINEN KESKEYTTÄMINEN

Jos hyväksynnän haltija päättää lopullisesti tämän säännön mukaisesti hyväksyttyjen turvavöiden kiinnityspisteiden tai ISOFIX-kiinnitysjärjestelmätyypin ja ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen valmistamisen, sen on ilmoitettava asiasta hyväksynnän antaneelle viranomaiselle. Asiaa koskevan tiedonannon saatuaan kyseinen viranomainen ilmoittaa siitä muille tätä sääntöä soveltaville vuoden 1958 sopimuksen osapuolille tämän säännön liitteessä 1 olevan mallin mukaisella tiedonantolomakkeella.

13.   HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien vuoden 1958 sopimuksen osapuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle niiden teknisten laitosten nimet ja osoitteet, jotka vastaavat hyväksyntätestien suorittamisesta, sekä niiden hallintoviranomaisten nimet ja osoitteet, jotka antavat tyyppihyväksyntöjä ja joille muissa maissa annetut hyväksynnät tai niiden laajentamiset taikka hyväksyntöjen epäämiset tai peruutukset todistavat lomakkeet on toimitettava.

14.   SIIRTYMÄMÄÄRÄYKSET

14.1   Muutossarjan 06 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 06, perustuvia ECE-hyväksyntöjä.

14.2   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää ECE-tyyppihyväksyntiä kahden vuoden kuluttua tämän säännön 06-muutossarjan voimaantulosta vain, jos tämän säännön vaatimukset, sellaisina kuin ne ovat muutettuina 06-muutossarjalla, täyttyvät.

14.3   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat seitsemän vuoden kuluttua tämän säännön 06-muutossarjan voimaantulosta kieltäytyä tunnustamasta hyväksyntiä, joita ei ole myönnetty tämän säännön 06-muutossarjan mukaisesti.

14.4   Niiden ajoneuvojen osalta, joihin ei sovelleta edellä 7.1.1 kohtaa, tämän säännön muutossarjan 04 mukaisesti myönnetyt hyväksynnät pysyvät voimassa.

14.5   Niiden ajoneuvojen osalta, joihin ei sovelleta tämän säännön muutossarjan 05 neljättä täydennystä, nykyiset hyväksynnät pysyvät voimassa, jos ne on myönnetty muutossarjan 05 mukaisesti mukaan lukien sen kolmas täydennys.

14.6   Muutossarjan 05 viidennen täydennyksen virallisen voimaantulopäivän jälkeen yksikään tätä sääntöä soveltava sopimuspuoli ei saa kieltäytyä myöntämästä tämän säännön mukaisia ECE-hyväksyntöjä sellaisena, kuin ne ovat muutettuina muutossarjan 05 viidennellä täydennyksellä.

14.7   Niiden ajoneuvojen osalta, joihin ei sovelleta tämän säännön muutossarjan 05 viidettä täydennystä, nykyiset hyväksynnät pysyvät voimassa, jos ne on myönnetty muutossarjan 05 mukaisesti mukaan lukien sen kolmas täydennys.

14.8   Helmikuun 20 päivästä 2005 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää ECE-hyväksyntiä luokan M1 ajoneuvoille ainoastaan, jos tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjan 05 viidennellä täydennyksellä, vaatimukset täyttyvät.

14.9   Helmikuun 20 päivästä 2007 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat kieltäytyä hyväksymästä luokan M1 ajoneuvojen hyväksyntiä, jos niitä ei ole myönnetty tämän säännön muutossarjan 05 viidennen täydennyksen mukaisesti.

14.10   Heinäkuun 16 päivästä 2006 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat myöntää hyväksyntiä luokan N ajoneuvoille ainoastaan, jos tämän säännön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjan 05 viidennellä täydennyksellä, vaatimukset täyttyvät.

14.11   Heinäkuun 16 päivästä 2008 alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet saavat kieltäytyä hyväksymästä luokan N ajoneuvojen hyväksyntiä, jos niitä ei ole myönnetty tämän säännön muutossarjan 05 viidennen täydennyksen mukaisesti.

---

(1)  Sellaisina kuin tyypit on määritelty konsolidoidun päätöslauselman R.E.3 liitteessä 7 (asiakirja TRANS/WP.29/78/Rev.1/tarkistus 2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tarkistuksella 4.

(2)  Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia ja Montenegro 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35 (antamatta), Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö (hyväksynnät myöntävät jäsenvaltiot käyttäen omia ECE-tunnuksiaan) 42, Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50, Korean tasavalta 51, Malesia 52 ja Thaimaa 53. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuksen sopimuspuolille.

(3)  Asiakirja TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tarkistuksella Amend.4.

---

LIITE 1

ILMOITUS

Image

Image

---

LIITE 2

HYVÄKSYNTÄMERKIN SIJOITTELU

MALLI A

(ks. tämän säännön 4.4 kohta)

Image

Edellä oleva ajoneuvoon kiinnitetty tyyppihyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on turvavöiden kiinnityspisteiden osalta hyväksytty Alankomaissa (E4) säännön nro 14 mukaisesti numerolla 062439. Tyyppihyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä merkkiä tarkoittavat, että sääntöön nro 14 sisältyi jo hyväksynnän antamishetkellä muutossarja 06.

MALLI B

(ks. tämän säännön 4.5 kohta)

Image

Yllä olevasta ajoneuvoon kiinnitetystä hyväksyntämerkistä käy ilmi, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty Alankomaissa (E4) sääntöjen nro 14 ja nro 24 nojalla (1). (Jälkimmäisen säännön osalta korjattu vaimennuskerroin on 1,30 m–1.) Tyyppihyväksyntänumerot osoittavat, että hyväksyntöjen myöntämispäivinä sääntöön nro 14 sisältyi muutossarja 06 ja sääntöön nro 24 sisältyi muutossarja 03.

---

(1)  Toinen luku annetaan ainoastaan esimerkkinä.

---

LIITE 3

TURVAVYÖN TEHOLLISTEN KIINNITYSPISTEIDEN SIJAINTI

Kuva 1

Vyön tehollisten kiinnityspisteiden sijoituspaikat

(Piirustuksessa on vain yksi esimerkki, jossa ylempi kiinnityspiste sijaitsee ajoneuvon korin sivuseinässä)

Image

Kuva 2

Teholliset yläkiinnityspisteet säännön 5.4.3.7.3 kohdan mukaisesti

Image

---

LIITE 4

MENETTELY MOOTTORIAJONEUVOJEN ISTUMAPAIKKOJEN H-PISTEEN JA RINTAOSAN TODELLISEN KULMAN MÄÄRITTÄMISEKSI

1.   TARKOITUS

Tässä liitteessä kuvatun menettelyn tarkoituksena on H-pisteen sijainnin ja rintaosan varsinaisen kulman määrittäminen moottoriajoneuvon yhden tai useamman istumapaikan osalta sekä mitattujen tietojen ja ajoneuvon valmistajan ilmoittamien suunnittelutietojen välisen suhteen todentaminen (1).

2.   MÄÄRITELMÄT

Tässä liitteessä tarkoitetaan:

’Viitetiedoilla’ yhtä tai useampaa seuraavista istumapaikan ominaisuuksista:

2.1.1   H-pistettä ja R-pistettä sekä niiden välistä suhdetta,

2.1.2   ylävartalon todellista kaltevuuskulmaa ja ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa sekä niiden välistä suhdetta.

2.2   ’Kolmiulotteisella H-pistelaitteella’ (3-D H-laitteella) välinettä, jota käytetään H-pisteiden ja rintaosan varsinaisen kulman määrittämiseen. Tämä laite kuvaillaan tämän liitteen lisäyksessä 1;

2.3   ’H-pisteellä’ tarkoitetaan ajoneuvon istuimelle asennetun 3-D H-laitteen rintaosan ja reisien akselin jäljempänä olevan 4 kohdan mukaisesti määritettyä sijaintia. H-piste sijaitsee laitteen keskiviivan keskikohdassa, kolmiulotteisen H-pistekoneen molemmin puolin sijaitsevien H-pistettä osoittavien merkkien välissä. H-piste vastaa teoreettisesti R-pistettä (toleranssit, ks. jäljempänä oleva kohta 3.2.2). Kun H-piste on määritetty kohdassa 4 esitetyn menettelyn mukaisesti, sen katsotaan olevan kiinteä suhteessa istuin-tyyny-rakenteeseen ja liikkuvan rakenteen mukana, kun istuinta säädetään;

2.4   ’R-pisteellä’ tai ”istuimen vertailupisteellä” suunniteltua pistettä, jonka ajoneuvon valmistaja määrittelee kunkin istumapaikan osalta ja joka määritetään kolmiulotteisessa viitejärjestelmässä;

2.5   ’Vartalolinjalla’ 3-D H-laitteen anturin keskilinjaa, kun anturi on takimmaisessa asennossaan;

2.6   ’Ylävartalon todellisella kaltevuuskulmalla’ kulmaa, joka mitataan H-pisteen kautta kulkevan pystyviivan ja ylävartalolinjan välistä kolmiulotteisella H-pistekoneen selkäkulman mittauslaitteella. Ylävartalon todellinen kaltevuuskulma vastaa teoriassa ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa (toleranssit määritellään jäljempänä 3.2.2 kohdassa);

2.7   ’Suunnitellulla istuimen selkänojan kaltevuuskulmalla’ tarkoitetaan R-pisteen kautta kulkevan pystysuoran viivan ja istuimen selkänojan viivan välistä sellaisessa asennossa mitattua kulmaa, joka vastaa ajoneuvon valmistajan määrittelemää istuimen selkänojan suunniteltua asentoa;

2.8   ’Matkustajan keskitasolla’ (C/LO) 3-D H-laitteen keskitasoa sijoitettuna kuhunkin määriteltyyn istumapaikkaan; sitä edustaa H-pisteen koordinaatti Y-akselilla; Yksittäisten istuimien osalta istuinten istuimen keskitaso on samassa kohdassa kuin matkustajan keskitaso. Muiden istuimien osalta matkustajan keskitason määrittelee valmistaja;

2.9   ’Kolmiulotteisella viitejärjestelmällä’ järjestelmää, joka on kuvattu tämän liitteen lisäyksessä 2;

2.10   ’Perusmerkeillä’ fyysisiä kohtia (reikiä, pintoja, merkkejä tai painumia) ajoneuvon korissa, jotka valmistaja on määritellyt;

2.11   ’Ajoneuvon mittausasennolla’ ajoneuvon asentoa, joka määritellään käyttäen perusmerkkien sijaintia kolmiulotteisessa viitejärjestelmässä.

3.   VAATIMUKSET

3.1   Tietojen esittämistapa

Jokaisen istumapaikan osalta, joita koskevat vertailutiedot ovat tarpeen tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseksi, on esitettävä kaikki seuraavat tai niistä asianmukaisesti valitut tiedot muodossa, joka on määritelty tämän liitteen lisäyksessä 3:

3.1.1   R-pisteen koordinaatit kolmiulotteisessa viitejärjestelmässä,

3.1.2   ylävartalon suunniteltu kaltevuuskulma,

3.1.3   kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen istuimen säätämiseksi (jos istuinta voidaan säätää) jäljempänä olevassa 4.3. kohdassa vahvistettuun mittausasentoon.

3.2   Mitattujen tietojen ja suunniteltujen eritelmien suhde

3.2.1   H-pisteen koordinaatteja verrataan R-pisteen koordinaatteihin ja jäljempänä 4 kohdassa vahvistettua menettelyä käyttäen saatua istuimen selkänojan todellisen kaltevuuskulman arvoa verrataan ajoneuvon valmistajan ilmoittamaan suunnitellun istuimen selkänojan kaltevuuskulman arvoon.

3.2.2   R-pisteen ja H-pisteen suhteellisia sijainteja sekä rintaosan suunnitellun kulman ja rintaosan varsinaisen kulman välistä suhdetta pidetään kyseisen istuimen osalta hyväksyttävinä, jos H-piste on määriteltyjen koordinaattiensa mukaan neliön sisällä, jonka pysty- ja vaakasuoran sivun pituus on 50 mm ja jonka lävistäjät leikkaavat R-pisteessä, ja jos rintaosan varsinainen kulma vastaa 5 asteen tarkkuudella rintaosan suunniteltua kulmaa.

3.2.3   Jos nämä ehdot täyttyvät, R-pistettä ja ylävartalon suunniteltua kaltevuuskulmaa käytetään tämän säännön vaatimusten noudattamisen osoittamiseen.

3.2.4   Jos H-piste tai istuimen selkänojan todellinen kaltevuuskulma ei täytä edellä olevan 3.2.2 kohdan vaatimuksia, H-piste ja istuimen selkänojan todellinen kaltevuuskulma määritetään vielä kahdesti (kaikkiaan kolmesti). Jos kahden määrityksen tulokset kolmesta täyttävät vaatimukset, sovelletaan edellä olevan 3.2.3 kohdan ehtoja.

3.2.5   Jos kahden edellä olevassa 3.2.4 kohdassa kuvatun määrityksen tulokset kolmesta eivät täytä edellä olevan 3.2.2 kohdan vaatimuksia tai jos tarkistusta ei voida suorittaa, koska ajoneuvon valmistaja ei ole pystynyt toimittamaan tietoja R-pisteen sijainnista tai ylävartalon suunnitellusta kaltevuuskulmasta, käytetään kolmen mitatun pisteen painopistettä tai kolmen mitatun kulman keskiarvoa; näitä voidaan soveltaa kaikissa tämän säännön kohdissa, joissa viitataan R-pisteeseen tai ylävartalon suunniteltuun kaltevuuskulmaan.

4.   MENETTELY H-PISTEEN JA RINTAOSAN TODELLISEN KALTEVUUSKULMAN MÄÄRITTÄMISEKSI

4.1   Valmistajalla on mahdollisuus huolehtia siitä, että ajoneuvon lämpötila on 20 ± 10 °C sen varmistamiseksi, että istuinmateriaali on saavuttanut huoneenlämmön. Jos tarkastettavalla istuimella ei ole ennen istuttu, 70–80 kg:n painoisen henkilön tai laitteen on istuttava sillä kahdesti minuutin ajan, jotta istumatyyny ja selkänoja saavat joustavuutta. Valmistajan pyynnöstä kaikki istuinasennelmat pidetään lepotilassa vähintään 30 minuuttia ennen kolmiulotteisen H-pistekoneen asentamista.

4.2   Ajoneuvo pidetään edellä 2.11 kohdassa määritellyssä mittausasennossa.

4.3   Jos istuin on säädettävä, se säädetään ensin takimmaiseen tavanomaiseen ajo- tai matkustusasentoon, jonka ajoneuvon valmistaja on ilmoittanut, ottaen huomioon vain istuimen pituussuuntainen säätö mutta käyttämättä istuimen liikkumavaraa, jonka tarkoituksena on muu kuin tavanomaisen ajo- tai matkustusasennon saavuttaminen. Jos käytettävissä on muita istuimen säätömahdollisuuksia (pystysuoraan, istuinkulman tai selkänojan kulman jne. osalta), ne säädetään asentoon, jonka ajoneuvon valmistaja määrittelee. Ripustettujen istuimien osalta pystysuora asento kiinnitetään liikkumattomaksi valmistajan määrittelemään tavanomaiseen ajoasentoon.

4.4   Istuinpaikan alue, joka on kosketuksissa 3-D H-laitteeseen, peitetään riittävän kokoisella ja kudokseltaan asianmukaisella musliinipuuvillalla, joka määritellään sileäksi puuvillakankaaksi, jossa on 18,9 lankaa/cm2 ja jonka paino on 0,228 kg/m2, tai kudotulla taikka kuitukankaalla, jolla on vastaavat ominaisuudet. Jos testi suoritetaan ajoneuvon ulkopuolella olevalle istuimelle, lattialla, jolla istuin sijaitsee, on oltava samat perusominaisuudet (2) kuin sen ajoneuvon lattialla, jossa istuin on tarkoitettu käytettäväksi.

4.5   Kolmiulotteisen H-pistekoneen istuma- ja selkäosan muodostama kokonaisuus sijoitetaan siten, että matkustajan keskitaso (C/LO) on kolmiulotteisen H-pistekoneen keskitason kohdalla. Valmistajan pyynnöstä kolmiulotteista H-pistekonetta voidaan siirtää sisemmäksi matkustajan keskitasoon (C/LO) nähden, jos kone sijaitsee niin paljon ulompana, että istuimen reuna estää koneen asettamisen vaakatasoon.

4.6   Jalkaterä- ja pohjeasennelmat kiinnitetään istuinkaukaloasennelmaan joko yksitellen tai käyttäen T-tankoa ja pohjeasennelmaa. H-pisteen tarkastuspisteiden kautta kulkevan linjan on oltava maanpinnan suuntainen ja kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan.

Kolmiulotteisen H-pistekoneen jalkaterien ja säärten asennot säädetään seuraavasti:

Suunniteltu istumapaikka: kuljettaja ja uloimpana edessä istuva matkustaja

4.7.1.1   Molempia jalkaterä- ja sääriasennelmia siirretään eteenpäin siten, että jalkaterät asettuvat luonnollisiin asentoihinsa lattialla, tarvittaessa polkimien väliin. Jos mahdollista, vasen jalka sijoitetaan suunnilleen yhtä kauas vasemmalle kolmiulotteisen H-pistekoneen keskitasosta kuin oikea jalka on siitä oikealle. Kolmiulotteisen H-pistekoneen vaakasuoruuden tarkistamisessa käytettävä vesivaaka saadaan vaakasuoraan säätämällä tarvittaessa istumaosa uudelleen tai säätämällä jalkaterän ja jalan muodostamia kokoonpanoja taaksepäin. H-pisteen tarkastuspisteiden kautta kulkevan viivan on pysyttävä kohtisuorassa istuimen pituussuuntaista keskitasoa vastaan.

4.7.1.2   Jos vasenta säärtä ei voida pitää samansuuntaisena oikean säären kanssa ja eikä rakenne pysty tukemaan vasenta jalkaterää, vasenta jalkaterää siirretään, kunnes se on tuettu. H-pistettä osoittavien merkkien linjaus ei saa muuttua.

4.7.2   Suunniteltu istumapaikka: ulompi takaistuin

Takaistuimien tai apuistuimien osalta sääret asetetaan valmistajan määrittelemään asentoon. Jos jalat koskettavat tällöin lattiaa eri korkeuksilla olevissa kohdissa, on ensiksi etuistuinta koskettava jalka otettava vertailupisteeksi ja asetettava toinen jalka siten, että lantio-osassa sivuttaista kallistusta osoittava vesivaaka osoittaa vaakasuoraa.

4.7.3   Muut ennalta määrätyt istumapaikat

Noudatetaan edellä olevassa 4.7.1 kohdassa esitettyä yleistä menettelyä paitsi että jalka on asetettava ajoneuvon valmistajan määritelmän mukaisesti.

4.8   Säärimassoja ja reisimassoja käyttäen kolmiulotteinen H-pistekone asetetaan vaakatasoon.

Kallistetaan selkäosaa etupidäkettä vasten ja vedetään 3-D H-pistekone irti istuimen selkänojasta T-tangon avulla. Asetetaan 3-D H-pistekone uudelleen istuimelle käyttäen yhtä seuraavista menetelmistä:

4.9.1   Jos kolmiulotteinen H-pistekone pyrkii liukumaan taakse, käytetään seuraavaa menettelyä: Kolmiulotteisen H-pistekoneen annetaan liukua taaksepäin kunnes T-tangon eteenpäin kohdistuvaa vaakasuoraa ja pidättävää kuormaa ei enää tarvita, eli kunnes istuinkaukalo koskettaa istuimen selkänojaa. Tarvittaessa säären asentoa korjataan.

4.9.2   Jos kolmiulotteinen H-pistekone ei pyri liukumaan taaksepäin, käytetään seuraavaa menettelyä: Kolmiulotteista H-pistekonetta liu’utetaan taaksepäin kohdistamalla T-tankoon vaakasuora taaksepäin suuntautuva kuorma kunnes istuinkaukalo koskettaa istuimen selkänojaa (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2).

4.10   Kohdistetaan 100 ± 10 N:n kuorma 3-D H-laitteen selkä- ja lantioasennelmaan lantiokulman mittauslaitteen ja T-tangon kotelon leikkauskohdassa. Kuorman vaikutussuunta pidetään samansuuntaisena kuin edellä mainitun taitekohdan ja juuri lantiotangon kehyksen yläpuolella sijaitsevan pisteen kautta kulkeva linja (ks. tämän liitteen lisäyksen 1 kuva 2). Sitten selkäkaukalo siirretään varovasti takaisin istuimen selkänojaa vasten. Menettelyn jatkuessa on varottava, ettei kolmiulotteinen H-pistekone pääse liukumaan eteenpäin.

4.11   Oikean ja vasemman pakaran painot asetetaan paikalleen ja sen jälkeen vuorotellen kahdeksan rintaosan painoa. Kolmiulotteisen H-pistekoneen taso pidetään vakiona.

4.12.   Selkäosaa kallistetaan eteenpäin istuimen selkänojan jännityksen vapauttamiseksi. 3-D H-laitetta keinutetaan sivusuunnassa 10°:n kaaressa (5° kumpaankin suuntaan pystysuorasta keskitasosta) kolme täyttä kierrosta, jotta 3-D H-laiteen ja istuimen välille mahdollisesti kasautunut kitka vapautuu.

Keinutuksen aikana kolmiulotteisen H-pistekoneen T-tanko saattaa pyrkiä poikkeamaan määritellystä vaaka- ja pystysuorasta linjauksestaan. Tästä syystä T-tankoa on pidettävä paikallaan kohdistamalla siihen tarvittava sivuttaiskuorma keinutusliikkeen aikana. T-tankoa pideltäessä ja kolmiulotteista H-pistekonetta keinutettaessa on varmistettava huolellisesti, että tahattomia ulkoisia kuormia ei kohdistu pystysuoraan eikä eteen- tai taaksepäin.

Kolmiulotteisen H-pistekoneen jalkaterien liikettä ei saa estää eikä niitä saa pidellä tämän vaiheen aikana. Jos jalkojen asento muuttuu, niiden tulisi antaa toistaiseksi jäädä kyseiseen asentoon.

Selkäosa lasketaan varovasti istuimen selkänojaa vasten ja tarkistetaan, että molemmat vesivaa'at ovat vaakasuorassa. Jos jalkaterät ovat liikkuneet kolmiulotteisen H-pistekoneen keinutuksen aikana, niiden asentoa on korjattava seuraavasti:

Kumpikin jalkaterä nostetaan vuorotellen irti lattiasta mahdollisimman vähän mutta riittävästi, niin että jalkaterät eivät enää liiku. Nostamisen aikana jalkojen on annettava kiertyä vapaasti, eikä niihin saa kohdistaa eteen tai sivulle suuntautuvaa kuormaa. Kun kumpikin jalkaterä lasketaan takaisin alas, kantapään on koskettava tarkoitukseen suunniteltuun rakenteeseen.

Tarkistetaan, että sivusuuntainen vesivaaka on vaakasuorassa; tarvittaessa käytetään riittävää sivusuuntaista kuormaa selkäosan yläosassa niin, että 3-D H-laitteen lantio-osa on istuimella vaakasuorassa.

4.13   T-tangosta pidetään kiinni, jotta kolmiulotteinen H-pistekone ei liukuisi eteenpäin istuinpehmusteella, ja menetellään seuraavasti:

| a) | selkäosa palautetaan istuimen selkänojaa vasten; |
| --- | --- |

a)

selkäosa palautetaan istuimen selkänojaa vasten;

| b) | vuorotellen kohdistetaan ja vapautetaan vaakasuora taaksepäin suuntautuva kuorma, jonka suuruus on enintään 25 N, selkänojan kulman tankoon suunnilleen ylävartalon painojen keskikohdan korkeudella, kunnes lonkkakulman mittauslaite osoittaa, että vakaa asento on saavutettu kuorman vapauttamisen jälkeen. On huolellisesti varmistettava, että kolmiulotteiseen H-pistekoneeseen ei kohdisteta ulkoisia alaspäin tai sivuille suuntautuvia kuormia. Jos kolmiulotteisen H-pistekoneen tason uusi säätö on tarpeen, selkäosaa kierretään eteenpäin, vaakasuoruus säädetään ja 4.12 kohdassa esitetty menettely toistetaan. |
| --- | --- |

b)

vuorotellen kohdistetaan ja vapautetaan vaakasuora taaksepäin suuntautuva kuorma, jonka suuruus on enintään 25 N, selkänojan kulman tankoon suunnilleen ylävartalon painojen keskikohdan korkeudella, kunnes lonkkakulman mittauslaite osoittaa, että vakaa asento on saavutettu kuorman vapauttamisen jälkeen. On huolellisesti varmistettava, että kolmiulotteiseen H-pistekoneeseen ei kohdisteta ulkoisia alaspäin tai sivuille suuntautuvia kuormia. Jos kolmiulotteisen H-pistekoneen tason uusi säätö on tarpeen, selkäosaa kierretään eteenpäin, vaakasuoruus säädetään ja 4.12 kohdassa esitetty menettely toistetaan.

Tehdään kaikki mittaukset:

4.14.1   H-pisteen koordinaatit mitataan kolmiulotteisen viitejärjestelmän suhteen.

4.14.2   Ylävartalon todellinen kaltevuuskulma todetaan kolmiulotteisen H-pistekoneen selkäkulman mittauslaitteesta, kun anturi on takimmaisessa mahdollisessa asennossa.

4.15   Jos 3-D H-pistekoneen asennus halutaan toistaa, istuinasennelma olisi pidettävä kuormittamattomana vähintään 30 minuuttia ennen toistoa. Kolmiulotteista H-pistekonetta ei tulisi jättää kuormitettuna istuinasennelman päälle pitemmäksi aikaa kuin testin suorittaminen vaatii.

Jos saman istuinrivin istuimia voidaan pitää samanlaisina (penkki-istuin, identtiset istuimet jne.), riittää, että kullekin istuinriville määritetään yksi H-piste ja yksi rintaosan todellinen kulma, jolloin tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvattu 3-D H-pistekone sijoitetaan koko riviä edustavalle paikalle. Tämän paikan on oltava

4.16.1   eturivissä kuljettajan istuin,

4.16.2   takarivin tai takarivien istuinten osalta ulompana sijaitseva istuin.

---

(1)  Kaikkien muiden istumapaikkojen kuin etuistuimien osalta, joissa H-pistettä ei voida määritellä kolmiulotteisen H-pistekoneen tai siihen liittyvien menetelmien avulla, toimivaltainen viranomainen voi halutessaan käyttää valmistajan ilmoittamaa R-pistettä viitearvona.

(2)  Kaltevuuskulma, korkeusero istuimen kiinnityskohdissa, pinnanmuoto jne.

Lisäys 1

KOLMIULOTTEISEN H-PISTELAITTEEN KUVAUS (1)

(3-D H-pistekone)

1.   SELKÄ- JA ISTUINKAUKALOT

Selkä- ja istumaosa valmistetaan lujitemuovista ja metallista. Niillä jäljitellään ihmisen ylävartaloa ja reittä, ja ne on mekaanisesti saranoitu H-pisteestä. H-pisteen kohdalle saranoituun anturiin on kiinnitetty kulmanmittauslaite ylävartalon todellisen kaltevuuskulman mittaamiseksi. Istuinkaukaloon kiinnitetyllä säädettävällä reisitangolla määritetään reiden keskiviiva, ja se toimii lonkkakulman mittauksessa peruslinjana.

2.   VARTALON JA JALAN OSAT

Säären alaosat on liitetty lantio-osaan T-tangon avulla, joka liittää yhteen polvet ja joka on säädettävän reisitangon sivusuuntainen jatke. Säären alaosiin on asennettu kulmanmittauslaitteet, joilla mitataan polven kulmat. Kenkä- ja jalkateräasennelmat kalibroidaan jalkaterän kulman mittaamiseksi. Laitteen suuntaamiseen tilassa käytetään kahta vesivaakaa. Vartalo-osan painot sijoitetaan painopisteisiin niin, että painon jakautuminen istuimella vastaa 76-kiloisen miehen painoa. Kolmiulotteisen H-pistekoneen kaikkien nivelten vapaa liikkuvuus ilman havaittavaa kitkaa tarkistetaan.

Kuva 1

Kolmiulotteisen H-pistekoneen osien nimitykset

Image

Kuva 2

Kolmiulotteisen H-pistelaitteen osien mitat ja kuorman jakautuminen

Image

---

(1)  Yksityiskohtaiset tiedot kolmiulotteisen H-pistekoneen rakenteesta ovat saatavissa osoitteesta Society of Automobile Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, Yhdysvallat.

Laite vastaa ISO-standardissa 6549:1980 kuvattua laitetta.

Lisäys 2

KOLMIULOTTEINEN VIITEJÄRJESTELMÄ

| 1. | Kolmiulotteinen viitejärjestelmä perustuu ajoneuvon valmistajan määrittelemiin kolmeen toisiinsa nähden kohtisuoraan tasoon (ks. kuva) (1). |
| --- | --- |

1.

Kolmiulotteinen viitejärjestelmä perustuu ajoneuvon valmistajan määrittelemiin kolmeen toisiinsa nähden kohtisuoraan tasoon (ks. kuva) (1).

| 2. | Ajoneuvo asetetaan mittausasentoon tukialustalle niin, että vertailumerkkien koordinaatit vastaavat valmistajan ilmoittamia arvoja. |
| --- | --- |

2.

Ajoneuvo asetetaan mittausasentoon tukialustalle niin, että vertailumerkkien koordinaatit vastaavat valmistajan ilmoittamia arvoja.

| 3. | R-pisteen ja H-pisteen koordinaatit määräytyvät auton valmistajan määrittelemien vertailumerkkien perusteella. |
| --- | --- |

3.

R-pisteen ja H-pisteen koordinaatit määräytyvät auton valmistajan määrittelemien vertailumerkkien perusteella.

Kuva

Kolmiulotteinen viitejärjestelmä

Image

---

(1)  Viitejärjestelmä vastaa standardia ISO 4130:1978.

Lisäys 3

ISTUMAPAIKKOJA KOSKEVAT VIITETIEDOT

1.   Viitetietojen koodaus

Viitetiedot luetellaan järjestyksessä kunkin istumapaikan osalta. Istumapaikalle annetaan kahdesta merkistä muodostuva koodi. Ensimmäinen merkki on arabialainen numero, jolla ilmoitetaan istuinrivi ajoneuvon edestä taaksepäin laskettuna. Toinen merkki on iso kirjain, joka tarkoittaa istumapaikan sijaintia rivillä ajoneuvon ajosuuntaan katsottuna, ja siinä käytetään seuraavia kirjaimia:

| L | = | vasemmalla |
| --- | --- | --- |
| C | = | keskellä |
| R | = | oikealla |

L

=

vasemmalla

C

=

keskellä

R

=

oikealla

2.   Ajoneuvon mittausasennon kuvaus

2.1   Vertailumerkkien koordinaatit

| | X ... |
| --- | --- |

X ...

| | Y ... |
| --- | --- |

Y ...

| | Z ... |
| --- | --- |

Z ...

3.   Luettelo viitetiedoista

Istumapaikka: ...

3.1.1   R-pisteen koordinaatit

| | X ... |
| --- | --- |

X ...

| | Y ... |
| --- | --- |

Y ...

| | Z ... |
| --- | --- |

Z ...

3.1.2   Suunniteltu istuimen selkänojan kaltevuuskulma: ...

3.1.3   Istuimen säätöjen määritelmät (1)

| | vaakasuora säätö: ... |
| --- | --- |

vaakasuora säätö: ...

| | pystysuora säätö: ... |
| --- | --- |

pystysuora säätö: ...

| | kulmittainen: ... |
| --- | --- |

kulmittainen: ...

| | istuimen selkänojan kaltevuuskulma: ... |
| --- | --- |

istuimen selkänojan kaltevuuskulma: ...

Huom.: Muiden istumapaikkojen vertailutiedot annetaan 3.2, 3.3 jne. kohdassa.

---

(1)  Tarpeeton yliviivataan.

---

LIITE 5

VETOLAITE

Kuva 1

Image

Kuva 1a

Image

Kuva 2

Image

Olkavyön vetolaitetta voidaan muuttaa nauhan kiinnittämiseksi lisäämällä kaksi reunusta ja/tai muutamia salpoja, joilla estetään nauhan putoaminen vetotestin aikana.

Kuva 3

Image

---

LIITE 6

KIINNITYSPISTEIDEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄ JA LATTIAKIINNITYSPISTEIDEN SIJAINTI

| Ajoneuvoluokka | Eteenpäin suunnatut istumapaikat | Taakse suunnatut |
| --- | --- | --- |
| Ulompi | Keski |
| Edessä | Muu | Edessä | Muu |
| M1 | 3 | 3 | 3 | 3 | 2 |
| M2 ≤ 3,5 tonnia | 3 | 3 | 3 | 3 | 2 |
| M3 & M2 > 3,5 tonnia | 3 | 3 tai 2 | 3 tai 2 | 3 tai 2 | 2 |
| N1 | 3 | 3 tai 2 | 3 tai 2 * | 2 | 2 |
| N2 & N3 | 3 | 2 | 3 tai 2 * | 2 | 2 |

Ajoneuvoluokka

Eteenpäin suunnatut istumapaikat

Taakse suunnatut

Ulompi

Keski

Edessä

Muu

Edessä

Muu

M1

3

3

3

3

2

M2 ≤ 3,5 tonnia

3

3

3

3

2

M3 & M2 > 3,5 tonnia

Image

Image

Image

Image

2

N1

3

Image

3 tai 2 *

2

2

N2 & N3

3

2

3 tai 2 *

2

2

Merkkien selitykset:

| 2 | : | kaksi lattiakiinnityspistettä, joihin on mahdollista asentaa B-tyyppinen turvavyö tai Br-, Br3-, Br4m- tai Br4Nm-tyyppinen turvavyö, jos niitä edellytetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman R.E.3 liitteen 13 lisäyksessä 1. |
| --- | --- | --- |
| 3 | : | kaksi lattiakiinnityspistettä ja yksi yläkiinnityspiste, joihin on mahdollista asentaa A-tyyppinen kolmipisteturvavyö tai Ar-, Ar4m- tai Ar4Nm-tyyppinen turvavyö, jos niitä edellytetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman R.E.3 liitteen 13 lisäyksessä 1. |
| | : | viittaus 5.3.3 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos istuin sijaitsee käytävän sisäreunalla). |
| * | : | viittaus 5.3.4 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos tuulilasi sijaitsee viitealueen ulkopuolella). |
| | : | viittaus 5.3.5 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos mitään ei ole viitealueella). |
| | : | viittaus 5.3.7 kohtaan (erityissäännös, joka koskee ajoneuvon yläkerrosta). |

2

:

kaksi lattiakiinnityspistettä, joihin on mahdollista asentaa B-tyyppinen turvavyö tai Br-, Br3-, Br4m- tai Br4Nm-tyyppinen turvavyö, jos niitä edellytetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman R.E.3 liitteen 13 lisäyksessä 1.

3

:

kaksi lattiakiinnityspistettä ja yksi yläkiinnityspiste, joihin on mahdollista asentaa A-tyyppinen kolmipisteturvavyö tai Ar-, Ar4m- tai Ar4Nm-tyyppinen turvavyö, jos niitä edellytetään ajoneuvojen rakennetta koskevan konsolidoidun päätöslauselman R.E.3 liitteen 13 lisäyksessä 1.

Image

:

viittaus 5.3.3 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos istuin sijaitsee käytävän sisäreunalla).

*

:

viittaus 5.3.4 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos tuulilasi sijaitsee viitealueen ulkopuolella).

Image

:

viittaus 5.3.5 kohtaan (kaksi kiinnityspistettä sallitaan, jos mitään ei ole viitealueella).

Image

:

viittaus 5.3.7 kohtaan (erityissäännös, joka koskee ajoneuvon yläkerrosta).

Lisäys 1

LATTIAKIINNITYSPISTEIDEN SIJAINTI – VAIN KULMIA KOSKEVAT VAATIMUKSET

| Istuin | M1 | Muu kuin M1 |
| --- | --- | --- |
| Edessä (*) | vyölukon puoli (α2) | 45° – 80° | 30° – 80° |
| muu kuin vyölukon puoli (α1) | 30° – 80° | 30° – 80° |
| vakiokulma | 50° – 70° | 50° – 70° |
| yhdistelmäistuin – vyölukon puoli (α2) | 45° – 80° | 20° – 80° |
| yhdistelmäistuin – muu kuin vyölukon puoli (α1) | 30° – 80° | 20° – 80° |
| säädettävä istuin, jonka selkänojan kulma < 20° | 45° – 80° (α2) (*)
  20° – 80° (α1) (*) | 20° – 80° |
| Takana ≠ | | 30° – 80° | 20° – 80° Ψ |
| Kokoontaitettava | Vyön kiinnityspisteitä ei vaadita.
  Jos kiinnityspisteet on asennettu, katso kulmavaatimukset kohdista ”edessä” ja ”takana”. |

Istuin

M1

Muu kuin M1

Edessä (*)

vyölukon puoli (α2)

45° – 80°

30° – 80°

muu kuin vyölukon puoli (α1)

30° – 80°

30° – 80°

vakiokulma

50° – 70°

50° – 70°

yhdistelmäistuin – vyölukon puoli (α2)

45° – 80°

20° – 80°

yhdistelmäistuin – muu kuin vyölukon puoli (α1)

30° – 80°

20° – 80°

säädettävä istuin, jonka selkänojan kulma < 20°

45° – 80° (α2) (*)

20° – 80° (α1) (*)

20° – 80°

Takana ≠

30° – 80°

20° – 80° Ψ

Kokoontaitettava

Vyön kiinnityspisteitä ei vaadita.

Jos kiinnityspisteet on asennettu, katso kulmavaatimukset kohdista ”edessä” ja ”takana”.

Huom.:

| ≠ | : | uloimmat tai keskimmäiset istuimet. |
| --- | --- | --- |
| (*) | : | jos kulma ei ole vakio, ks. 5.4.2.1 kohta. |
| Ψ: | : | 45° – 90° ajoneuvoissa, jotka kuuluvat M2- tai M3-luokkaan. |

≠

:

uloimmat tai keskimmäiset istuimet.

(*)

:

jos kulma ei ole vakio, ks. 5.4.2.1 kohta.

Ψ:

:

45° – 90° ajoneuvoissa, jotka kuuluvat M2- tai M3-luokkaan.

---

LIITE 7

DYNAAMISET TESTIT TURVAVÖIDEN KIINNITYSPISTEIDEN STAATTISEN LUJUUSTESTAUKSEN VAIHTOEHTONA

1.   SOVELTAMISALA

Tässä liitteessä kuvataan dynaaminen kelkkatesti, joka voidaan tehdä vaihtoehtona tämän säännön 6.3 ja 6.4 kohdassa kuvatulle turvavöiden kiinnityspisteiden staattiselle lujuustestille.

Tätä vaihtoehtoa voidaan soveltaa autonvalmistajan pyynnöstä istuinryhmiin, joissa kaikki istuinpaikat on varustettu rintakehän kuorman rajoitintoiminnoilla varustetuilla kolmipisteturvavöillä, kun istuinryhmään kuuluu lisäksi istuinpaikka, jossa vyön yläkiinnityspiste sijaitsee istuimen rakenteessa.

2.   VAATIMUKSET

Tämän liitteen 3 kohdassa kuvatussa dynaamisessa testissä ei saa syntyä minkään kiinnityspisteen tai sitä ympäröivän alueen repeämiä. Suunniteltu repeämä, joka on tarpeen kuorman rajoitintoiminnon vuoksi, on kuitenkin sallittu.

Tämän säännön 5.4.2.5 kohdassa kuvattuja vyön tehollisten lattiakiinnityspisteiden pienimpiä etäisyyksiä ja tämän säännön 5.4.3.6 kohdassa tehollisille vyön yläkiinnityspisteille asetettuja vaatimuksia täydennettynä tarpeen mukaan seuraavalla 2.1.1 kohdalla on noudatettava.

2.1.1   Jos M1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen osalta, joiden suurin sallittu massa on enintään 2,5 tonnia, turvavyön yläkiinnityspiste sijaitsee istuinrakenteessa, kyseinen yläkiinnityspiste ei saa siirtyä kyseisen istuimen R-pisteen ja C-pisteen kautta kulkevan poikittaisviivan etupuolelle (ks. tämän säännön liitteen 3 kuva 1).

Muiden kuin edellä mainittujen ajoneuvojen osalta turvavyön yläkiinnityspiste ei saa siirtyä 10° eteen kallistetun ja istuimen R-pisteen kautta kulkevan poikittaisviivan etupuolelle.

2.2   Ajoneuvossa, joissa kyseisiä laitteita käytetään, kaikilla istuimilla matkustavien ajoneuvosta ulospääsyn mahdollistavaa siirto- ja lukitusjärjestelmää on voitava käyttää testin jälkeen edelleen käsin.

2.3   Ajoneuvon käyttöohjeessa on oltava maininta, että kunkin turvavyön saa korvata vain ajoneuvon kyseistä istuinpaikkaa varten hyväksytyllä turvavyöllä, ja siinä on erityisesti mainittava ne istuinpaikat, joihin saa asentaa vain kuorman rajoitintoiminnolla asianmukaisesti varustetun turvavyön.

3.   DYNAAMISEN TESTIN EHDOT

3.1   Yleiset olosuhteet

Tässä liitteessä kuvatuissa testeissä noudatetaan tämän säännön 6.1 kohdassa kuvattuja yleisiä ehtoja.

3.2   Asentaminen ja valmistelut

3.2.1   Kelkka

Kelkan rakenteen on oltava sellainen, että siinä ei ilmene testin jälkeen pysyvää muodonmuutosta. Sitä on ohjattava niin, että törmäyshetkellä pystysuora poikkeama on enintään 5° ja vaakasuora poikkeama enintään 2°.

3.2.2   Ajoneuvon rakenteen kiinnittäminen

Ajoneuvon rakenteen osa, jota pidetään olennaisen tärkeänä ajoneuvon jäykkyydelle istuinten kiinnityspisteiden osalta ja turvavöiden kiinnityspisteiden osalta, on kiinnitettävä kelkkaan tämän säännön 6.2 kohdassa kuvatulla tavalla.

3.2.3   Turvajärjestelmät

3.2.3.1   Turvajärjestelmät (kokonaiset istuimet, turvavyöasennelmat ja kuorman rajoitinlaitteet) on kiinnitettävä ajoneuvon rakenteeseen sarjatuotannossa olevia ajoneuvoja koskevien eritelmien mukaisesti.

Testattavaa istuinta vastapäätä oleva ajoneuvon ympäristö (kojelauta, istuin jne. testattavan istuimen mukaan) voidaan asentaa testauskelkkaan. Jos ajoneuvossa on edessä ilmatyyny, se on aktivoitava.

3.2.3.2   Autonvalmistajan pyynnöstä ja testauksista vastaavan teknisen tutkimuslaitoksen suostumuksella joitakin täydellisiin istuimiin, turvavyöasennelmiin ja kuorman rajoitinlaitteisiin kuulumattomia turvajärjestelmän osia voidaan jättää asentamatta testauskelkkaan tai ne voidaan korvata osilla, joiden jäykkyys on yhtä suuri tai pienempi ja joiden mitat eivät ylitä ajoneuvon sisämittoja, jos testattava rakenne on istuimen ja turvavöiden kiinnityspisteisiin kohdistuvien voimien suhteen vähintään yhtä epäedullisessa asemassa kuin sarjatuotannossa oleva rakenne.

3.2.3.3   Istuimet on säädettävä tämän säännön 6.1.2 kohdassa olevien säännösten mukaisesti käyttöasentoon, jonka testauksesta vastaava tekninen tutkimuslaitos valitsee ja joka aiheuttaa kiinnityspisteiden lujuuden kannalta mahdollisimman epäedulliset olosuhteet sekä vastaa nukkien asentamista ajoneuvoon.

3.2.4   Nuket

Nukke, jonka mitat ja massa määritellään liitteessä 8, sijoitetaan kullekin istuimelle ja kiinnitetään ajoneuvossa olevalla turvavyöllä.

Mitään nukkeen liittyviä laitteita ei vaadita.

3.3   Testi

3.3.1   Kelkkaa kuljetetaan niin, että sen nopeusero testin aikana on 50 km/h. Kelkan vauhdin hidastumisen on tapahduttava säännön nro 16 liitteessä 8 määritellyissä rajoissa.

3.3.2   Tarvittaessa otetaan käyttöön muita turvalaitteita (esikuormituslaitteita jne., ilmatyynyjä lukuun ottamatta) autonvalmistajan esittämien toivomusten mukaisesti.

3.3.3   On tarkastettava, että turvavöiden kiinnityspisteiden siirtymä ei ylitä tämän liitteen 2.1 ja 2.1.1 kohdassa määriteltyjä rajoja.

---

LIITE 8

NUKKEA KOSKEVAT ERITELMÄT (1)

| Massa | 97,5 ± 5 kg |
| --- | --- |
| Istumakorkeus pystyasennossa | 965 mm |
| Lantion leveys (istuen) | 415 mm |
| Lantionympärys (istuen) | 1 200 mm |
| Vyötärönympärys (istuen) | 1 080 mm |
| Rinnan syvyys | 265 mm |
| Rinnanympärys | 1 130 mm |
| Olkakorkeus | 680 mm |
| Kaikkien pituusmittojen toleranssi | ± 5 prosenttia |

Massa

97,5 ± 5 kg

Istumakorkeus pystyasennossa

965 mm

Lantion leveys (istuen)

415 mm

Lantionympärys (istuen)

1 200 mm

Vyötärönympärys (istuen)

1 080 mm

Rinnan syvyys

265 mm

Rinnanympärys

1 130 mm

Olkakorkeus

680 mm

Kaikkien pituusmittojen toleranssi

± 5 prosenttia

Huom.: piirros, jossa mitat on kuvattu, on jäljempänä olevassa kuvassa.

Image

---

(1)  Säännöissä Australian Design Rule (ADR) 4/03 ja Federal Motor Vehicle Safety Standard (FMVSS) No. 208 määritellyt laitteet katsotaan näitä vastaaviksi.

---

LIITE 9

ISOFIX-KIINNITYSJÄRJESTELMÄT JA ISOFIX-YLÄHIHNAKIINNITYSPISTEET

Kuva 1

Staattisen voiman kohdistuslaite, isometriset näkökulmat

Image

Kuva 2

Staattisen voiman kohdistuslaite, mitat

Image

Kuva 3

ISOFIX-ylähihnakiinnikkeen (koukkumainen) mitat

Image

Kuva 4

Molempien alakiinnitysalueiden välinen etäisyys

Image

Kuva 5

Kaksiulotteinen malli

Image

Kuva 6

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen sijainti, ISOFIX-alue – Näkymä sivusta

Image

Kuva 7

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen sijainti, ISOFIX-alue – Laajennettu näkymä sivusta kelautumisalueeseen

Image

Kuva 8

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen sijainti, ISOFIX-alue – Näkymä ylhäältä (R-tason leikkauskohta)

Image

Kuva 9

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen sijainti, ISOFIX-alue – Näkymä edestä

Image

Kuva 10

ISOFIX-ylähihnakiinnityspisteen sijainti, ISOFIX-alue – Kolmiulotteinen kaaviokuva

Image

Kuva 11

Vaihtoehtoinen tapa määrittää ylähihnakiinnityspisteen sijainti käyttämällä ”ISO/F2” (B) -istuinasetelmaa, isofix-alue – Näkymä sivulta, ylhäältä ja takaa

Image

Kuva 12

ISOFIX-alakiinnityspisteen tunnus

Image

Kuva 13

Suojuksen alla olevan ylähihnakiinnityspisteen sijainnin osoittamiseen käytettävä tunnus

Image

---

| 6.12.2007 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 321/55 |
| --- | --- | --- | --- |

6.12.2007

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 321/55

---

Vain alkuperäiset YK:n Euroopan talouskomission tekstit ovat kansainvälisen julkisoikeuden mukaan sitovia. Tämän säännön asema ja voimaantulopäivä olisi tarkastettava YK:n Euroopan talouskomission asiakirjan TRANS/WP.29/343 viimeisimmästä versiosta. Asiakirja saatavana osoitteessa http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UN/ECE) sääntö nro 66 – Yhdenmukaiset tekniset määräykset, jotka koskevat suurten henkilöajoneuvojen hyväksymistä niiden korirakenteen lujuuden osalta

Lisäys 65: Sääntö nro 66

Tarkistus 1

Täydennyksen nro 1 säännön alkuperäiseen versioon – voimaantulopäivä: 3. syyskuuta 1997

Muutossarjan 01 – voimaantulopäivä: 9. marraskuuta 2005

SISÄLTÖ

SÄÄNTÖ

| 1. | Soveltamisala |
| --- | --- |

1.

| 2. | Termit ja määritelmät |
| --- | --- |

2.

| 3. | Hyväksynnän hakeminen |
| --- | --- |

3.

| 4. | Hyväksynnän antaminen |
| --- | --- |

4.

| 5. | Yleiset määritelmät ja vaatimukset |
| --- | --- |

5.

| 6. | Ajoneuvon tyyppihyväksynnän muuttaminen ja laajentaminen |
| --- | --- |

6.

| 7. | Tuotannon vaatimustenmukaisuus |
| --- | --- |

7.

| 8. | Seuraamukset vaatimustenmukaisuudesta poikkeavasta tuotannosta |
| --- | --- |

8.

| 9. | Tuotannon lopettaminen |
| --- | --- |

9.

| 10. | Siirtymäsäännökset |
| --- | --- |

10.

| 11. | Hyväksyntätesteistä vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet |
| --- | --- |

11.

LIITTEET

| Liite 1 — | Säännön nro 66 mukainen ilmoitus ajoneuvotyypistä sen korirakenteen lujuuden osalta |
| --- | --- |

Liite 1 —

| Liite 2 — | Hyväksyntämerkin sijoittelu |
| --- | --- |

Liite 2 —

| Liite 3 — | Ajoneuvon painopisteen määrittäminen |
| --- | --- |

Liite 3 —

| Liite 4 — | Korirakenteen rakennekuvausta koskevat näkökohdat |
| --- | --- |

Liite 4 —

| Liite 5 — | Kaatotesti perushyväksyntämenetelmänä |
| --- | --- |

Liite 5 —

| Liite 6 — | Kaatotesti, jossa käytetään korin osia, vastaavana hyväksyntämenetelmänä |
| --- | --- |

Liite 6 —

| Liite 7 — | Korin osien kvasistaattinen kuormitustesti vastaavana hyväksyntämenetelmänä |
| --- | --- |

Liite 7 —

| Lisäys 1 — | Kierähdyksen aikana tapahtuvan painopisteen pystysuuntaisen liikkeen määrittäminen |
| --- | --- |

Lisäys 1 —

| Liite 8 — | Osien testaukseen perustuva kvasistaattinen laskelma vastaavana hyväksyntämenetelmänä |
| --- | --- |

Liite 8 —

| Lisäys 1 — | Plastisten nivelten ominaisuudet |
| --- | --- |

Lisäys 1 —

| Liite 9 — | Koko ajoneuvon kaatotestin tietokonesimulaatio vastaavana hyväksyntämenetelmänä |
| --- | --- |

Liite 9 —

1.   SOVELTAMISALA

Tätä sääntöä sovelletaan yksikerroksisiin, jäykkiin tai nivellettyihin ajoneuvoihin, jotka on suunniteltu ja rakennettu kuljettajan ja muun henkilöstön lisäksi useamman kuin 22 matkustajan kuljettamista varten joko istuma- tai seisomapaikoilla.

2.   TERMIT JA MÄÄRITELMÄT

Tässä säännössä käytetään seuraavia termejä ja määritelmiä:

2.1   Mittausyksiköt

Mittayksiköt ovat seuraavat:

| ulottuvuudet ja lineaariset etäisyydet | metri (m) tai millimetri (mm) |
| --- | --- |
| massa tai kuorma | kilogramma (kg) |
| voima (ja paino) | newton (N) |
| momentti | newtonmetri (Nm) |
| energia | joule (J) |
| painovoimavakio | 9,81 (m/s2). |

ulottuvuudet ja lineaariset etäisyydet

metri (m) tai millimetri (mm)

massa tai kuorma

kilogramma (kg)

voima (ja paino)

newton (N)

momentti

newtonmetri (Nm)

energia

joule (J)

painovoimavakio

9,81 (m/s2).

2.2   ’Ajoneuvolla’ tarkoitetaan bussia tai linja-autoa, joka on suunniteltu ja varustettu matkustajien kuljettamista varten. Ajoneuvo on ajoneuvotyypin yksittäinen edustaja.

2.3   ’Ajoneuvotyypillä’ tarkoitetaan sellaisten ajoneuvojen luokkaa, jotka on valmistettu saman mallin teknisten erittelyiden, keskeisten mittojen ja rakenteellisten järjestelyiden mukaisesti. Ajoneuvon valmistajan on määriteltävä ajoneuvotyyppi.

2.4   ’Ajoneuvotyyppiperheellä’ tarkoitetaan sellaisia ajoneuvotyyppejä, joita on saatavissa nyt tai tulevaisuudessa ja jotka kuuluvat tämän säännön osalta epäedullisimman tapauksen hyväksynnän piiriin.

2.5   ’Epäedullisimmalla tapauksella’ tarkoitetaan sellaista ajoneuvotyyppiä, joka ajoneuvotyyppien joukossa pienimmällä todennäköisyydellä täyttää tämän säännön vaatimukset korirakenteensa lujuuden osalta. Seuraavat kolme parametria määrittävät epäedullisimman tapauksen: rakenteellinen lujuus, viite-energia ja jäljelle jäävä tila.

2.6   ’Ajoneuvotyypin hyväksynnällä’ tarkoitetaan koko sitä virallista prosessia, jossa ajoneuvo tarkastetaan ja testataan, jotta todettaisiin sen täyttävän kaikki tässä säännössä vahvistetut vaatimukset.

2.7   ’Hyväksynnän laajentamisella’ tarkoitetaan virallista prosessia, jossa muutettu ajoneuvotyyppi hyväksytään aiemmin hyväksytyn ajoneuvotyypin pohjalta vertailemalla rakennetta, potentiaalista energiaa ja jäljelle jäävää tilaa koskevia kriteereitä.

2.8   ’Nivelletyllä ajoneuvolla’ tarkoitetaan ajoneuvoa, joka koostuu kahdesta tai useammasta jäykästä osasta, jotka niveltyvät toisiinsa; kunkin osan matkustamo on yhteydessä muihin matkustamoihin, joten matkustajat voivat vapaasti liikkua osasta toiseen; jäykät osat on liitetty pysyvästi toisiinsa siten, että niiden erottaminen on mahdollista ainoastaan käyttämällä tavallisesti vain korjaamoilla olevia laitteita.

2.9   ’Matkustamolla’ tarkoitetaan matkustajien käyttöön tarkoitettua tilaa, ei kuitenkaan tilaa, jossa on kiinteitä kalusteita, kuten baareja, keittiötiloja tai WC-tiloja.

2.10   ’Ohjaamolla’ tarkoitetaan yksinomaan kuljettajan käyttöön tarkoitettua tilaa, jossa ovat kuljettajan istuin, ohjauspyörä, hallintalaitteet, mittarit ja muut ajoneuvon ajamisen ja toiminnan edellyttämät laitteet.

2.11   ’Matkustajan turvajärjestelmällä’ tarkoitetaan kaikkia laitteita, jotka pitävät matkustajat, kuljettajan tai muut henkilöstön jäsenet istuimessaan ajoneuvon kaatuessa.

2.12   ’Pituussuuntaisella keskipystytasolla’ (VLCP) tarkoitetaan pystytasoa, joka kulkee etu- ja taka-akselin jäljen keskipisteiden läpi.

2.13   ’Jäljelle jäävällä tilalla’ tarkoitetaan tilaa, jonka on säilyttävä matkustamossa, henkilöstön tiloissa ja ohjaamossa, jotta matkustajien, kuljettajan ja henkilöstön selviytymismahdollisuudet olisivat kaatumisonnettomuudessa paremmat.

2.14   ’Kuormittamattomalla omalla massalla’ (Mk) tarkoitetaan toimintakuntoisen, tyhjän ja lastaamattoman ajoneuvon massaa, johon on kuitenkin lisätty kuljettajan massaa vastaava 75 kg, polttoaineen massa, joka vastaa 90:tä prosenttia valmistajan ilmoittamasta polttoainesäiliön tilavuudesta, sekä jäähdytysnesteen, voiteluaineen, työkalujen ja mahdollisen varapyörän massat.

2.15   ’Matkustajien kokonaismassalla’ (Mm) tarkoitetaan mahdollisten matkustajien sekä sellaisen henkilöstön, joka käyttää matkustajien turvajärjestelmällä varustettuja istuimia, yhteenlaskettua massaa.

2.16   ’Ajoneuvon todellisella kokonaismassalla’ (Mt) tarkoitetaan ajoneuvon kuormittamatonta omaa massaa (Mk), johon on lisätty sellainen osuus (k = 0,5) matkustajien kokonaismassasta (Mm), jonka katsotaan olevan lujasti ajoneuvoon kiinnitettynä.

2.17   ’Yksittäisen matkustajan massalla’ (Mmi) tarkoitetaan yhden matkustajan massaa. Tämä massa on 68 kg.

2.18   ’Viite-energialla’ (ER) tarkoitetaan hyväksyttävän ajoneuvotyypin potentiaalista energiaa, joka on mitattu suhteessa kaivannon vaakatasoon kaatumisprosessin alkaessa epävakaassa asemassa.

2.19   ’Kokonaisen ajoneuvon kaatotestillä’ tarkoitetaan kokonaiselle, täysimittaiselle ajoneuvolle tehtävää testiä, jolla osoitetaan korirakenteen vaadittu lujuus.

2.20   ’Kallistuspenkillä’ tarkoitetaan teknistä laitetta, joka on kallistustason, kaivannon ja betonipintatason yhdistelmä ja jota käytetään kokonaisen ajoneuvon tai korin osien kaatotestissä.

2.21   ’Kallistustasolla’ tarkoitetaan jäykkää tasoa, jota voidaan kiertää vaaka-akselin ympäri kokonaisen ajoneuvon tai korin osien kallistamiseksi.

2.22   ’Korilla’ tarkoitetaan koko toimintakuntoisen ajoneuvon rakennetta, johon sisältyvät kaikki ne rakenneosat, jotka muodostavat matkustamon, ohjaamon, matkatavaratilan sekä mekaanisten yksiköiden ja osien tilat.

2.23   ’Korirakenteella’ tarkoitetaan valmistajan määrittelemiä korin kantavia osia, joihin sisältyvät ne yhtenäiset osat ja elementit, jotka luovat korin lujuutta ja energianabsorbointikykyä ja auttavat säilyttämään jäljelle jäävän tilan kaatotestin aikana.

2.24   ’Pilarivälillä’ tarkoitetaan korirakenteen rakenneosaa, joka muodostaa suljetun silmukan kahden, ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon nähden kohtisuorassa olevan tason välille. Siihen sisältyy yksi ikkuna- (tai ovi)pilari ajoneuvon kummallakin sivulla sekä sivuseinäelementtejä, osa kattorakennetta sekä osa lattia- ja pohjarakennetta.

2.25   ’Korin osalla’ tarkoitetaan rakenneyksikköä, joka edustaa yhtä osaa korirakenteesta kaatotestiä varten. Korin osaan sisältyy vähintään kaksi pilarien välistä tilaa, jotka liittyvät toisiinsa asianmukaisilla liitososilla (sivu-, katto ja pohjarakenteet).

2.26   ’Alkuperäisellä korin osalla’ tarkoitetaan korin osaa, joka koostuu kahdesta tai useammasta pilarivälistä, jotka ovat täsmälleen saman muotoisia ja samassa suhteellisessa asemassa kuin todellisessa ajoneuvossa. Myös kaikki pilarivälien väliset liitososat on järjestettävä täsmälleen kuten todellisessa ajoneuvossakin.

2.27   ’Keinotekoisella korin osalla’ tarkoitetaan korin osaa, joka koostuu kahdesta tai useammasta pilarivälistä, jotka eivät ole samassa asemassa eivätkä samalla etäisyydellä toisistaan kuin todellisessa ajoneuvossa. Näiden pilarivälien välisten liitososien ei tarvitse olla identtisiä todellisen korirakenteen kanssa mutta niiden on oltava rakenteellisesti vastaavia.

2.28   ’Jäykällä osalla’ tarkoitetaan rakenneosaa tai -elementtiä, joka ei merkittävästi muuta muotoaan eikä absorboi energiaa kaatotestin aikana.

2.29   ’Plastisella vyöhykkeellä’ tarkoitetaan erityistä geometrisesti rajattua korirakenteen osaa, jossa dynaamisten törmäysvoimien vaikutuksesta:

| — | ilmenee keskitetysti suuria plastisia muodonmuutoksia |
| --- | --- |

—

ilmenee keskitetysti suuria plastisia muodonmuutoksia

| — | tapahtuu alkuperäisen muodon (läpileikkaus, pituus tai muu geometrinen muoto) olennaista vääristymistä |
| --- | --- |

—

tapahtuu alkuperäisen muodon (läpileikkaus, pituus tai muu geometrinen muoto) olennaista vääristymistä

| — | ilmenee stabiiliuden menetystä paikallisen vääntymisen seurauksena |
| --- | --- |

—

ilmenee stabiiliuden menetystä paikallisen vääntymisen seurauksena

| — | kineettistä energiaa absorboituu muodonmuutoksen vuoksi. |
| --- | --- |

—

kineettistä energiaa absorboituu muodonmuutoksen vuoksi.

2.30   ’Plastisella nivelellä’ tarkoitetaan yksinkertaista plastista vyöhykettä, joka muodostuu sauvamaiseen elementtiin (yksinkertainen putki, ikkunan pilari jne.).

2.31   ’Korin yläreunan jäykisteellä’ tarkoitetaan korin pituussuuntaista rakenneosaa, joka on sivuikkunoiden yläpuolella ja johon lukeutuu myös kattorakenteisiin liittyvä kaareva osa. Kaatotestissä korin yläreunan jäykiste osuu ensimmäisenä maahan.

2.32   ’Korin keskiosan jäykisteellä’ tarkoitetaan korin pituussuuntaista rakenneosaa, joka on sivuikkunoiden alapuolella. Kaatotestissä korin keskiosan jäykiste voi olla järjestyksessä toinen maahan osuva alue sen jälkeen, kun ajoneuvon poikkileikkaus on aluksi muuttanut muotoaan.

3.   HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN

3.1   Ajoneuvon valmistaja tai hänen asianmukaisesti valtuuttamansa edustaja hakee hallinnolliselta yksiköltä ajoneuvotyypin hyväksyntää sen korirakenteen lujuuden osalta.

Hakemukseen on liitettävä jäljempänä ilmoitetut asiakirjat kolmena kappaleena sekä seuraavat tiedot:

ajoneuvotyypin tai ajoneuvotyyppien ryhmän keskeiset tunnistetiedot ja parametrit;

3.2.1.1   yleiset piirustukset ja tärkeimmät mitat ajoneuvotyypistä, sen korista ja sen sisäjärjestelyistä. Istuimet, joissa on matkustajien turvajärjestelmiä, on merkittävä selkeästi ja niiden asema ajoneuvossa on tarkasti osoitettava mitoin;

3.2.1.2   ajoneuvon kuormittamaton oma massa ja siihen liittyvät akselikuormat;

3.2.1.3   kuormittamattoman ajoneuvon painopisteen tarkka sijainti ja mittausraportti. Painopisteen sijainnin määrittämiseksi on käytettävä liitteessä 3 kuvattuja mittaus- ja laskentamenetelmiä;

3.2.1.4   ajoneuvon todellinen kokonaismassa ja siihen liittyvät akselikuormat;

3.2.1.5   ajoneuvon todellisen kokonaismassan painopisteen tarkka sijainti ja mittausraportti. Painopisteen sijainnin määrittämiseksi on käytettävä liitteessä 3 kuvattuja mittaus- ja laskentamenetelmiä;

kaikki tiedot, joita tarvitaan epäedullisimman tapauksen arvioimiseksi ajoneuvotyyppien ryhmässä:

3.2.2.1   viite-energian arvo (ER), joka saadaan ajoneuvon massasta (M), painovoimavakiosta (g) ja ajoneuvon painopisteen korkeudesta (h1) kun ajoneuvo on kaatotestin alussa epävakaassa tasapainotilassa (ks. kuva 3):

Formula

jossa:

| M | = | Mk, ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai
  Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu, ja |
| --- | --- | --- |
| Mt | = | Mk + k × Mm, jossa k = 0,5, |
| h0 | = | ajoneuvon painopisteen korkeus (metriä) valitulla massan arvolla |
| t | = | ajoneuvon painopisteen kohtisuora etäisyys (metriä) ajoneuvon pituussuuntaisesta keskipystytasosta |
| B | = | ajoneuvon pituussuuntaisen keskipystytason kohtisuora etäisyys (metriä) pyörimisakselista kaatotestissä |
| g | = | painovoimavakio |
| h1 | = | ajoneuvon painopisteen korkeus (metriä) sen epävakaassa aloitusasemassa suhteessa kaivannon vaakasuoraan alempaan tasoon; |

M

=

Mk, ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai

Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu, ja

Mt

=

Mk + k × Mm, jossa k = 0,5,

h0

=

ajoneuvon painopisteen korkeus (metriä) valitulla massan arvolla

t

=

ajoneuvon painopisteen kohtisuora etäisyys (metriä) ajoneuvon pituussuuntaisesta keskipystytasosta

B

=

ajoneuvon pituussuuntaisen keskipystytason kohtisuora etäisyys (metriä) pyörimisakselista kaatotestissä

g

=

painovoimavakio

h1

=

ajoneuvon painopisteen korkeus (metriä) sen epävakaassa aloitusasemassa suhteessa kaivannon vaakasuoraan alempaan tasoon;

3.2.2.2   ajoneuvotyypin tai ajoneuvotyyppien ryhmän piirustukset ja yksityiskohtainen kuvaus liitteen 4 mukaisesti;

3.2.2.3   jäljelle jäävän tilan yksityiskohtaiset piirustukset kohdan 5.2 mukaisesti jokaisesta hyväksyttävästä ajoneuvotyypistä;

3.2.3   yksityiskohtainen lisäaineisto, parametrit, valmistajan valitsemasta hyväksyntätestimenetelmästä riippuvat tiedot, kuten ne on eritelty liitteissä 5–9.

3.2.4   Jos kyseessä on nivelajoneuvo, kaikki nämä tiedot on annettava erikseen ajoneuvotyypin kultakin osalta, lukuun ottamatta kohtaa 3.2.1.1, joka koskee kokonaista ajoneuvoa.

3.3   Teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä on toimitettava kokonainen ajoneuvo (tai yksi ajoneuvo kutakin ajoneuvotyyppiä, jos hyväksyntää haetaan ajoneuvotyyppien ryhmälle), jotta voidaan tarkistaa sen kuormittamaton oma massa, akselimassat, painopisteen sijainti ja kaikki muut tiedot, jotka ovat merkittäviä korirakenteen lujuuden kannalta.

3.4   Valmistajan valitseman hyväksyntätestimenetelmän mukaisesti tekniselle tutkimuslaitokselle on sen pyynnöstä toimitettava soveltuvat testikappaleet. Näiden testikappaleiden järjestelystä ja lukumäärästä on sovittava teknisen tutkimuslaitoksen kanssa. Jos testikappale on testattu aiemmin, on toimitettava sitä koskevat testausselosteet.

4.   HYVÄKSYNTÄ

4.1   Jos tämän säännön mukaisesti hyväksyttäväksi toimitettu ajoneuvotyyppi tai ajoneuvotyyppien ryhmä täyttää jäljempänä olevan kohdan 5 vaatimukset, ajoneuvotyypille on myönnettävä hyväksyntä.

4.2   Kullekin hyväksytylle ajoneuvotyypille annetaan hyväksyntänumero. Hyväksyntänumeron kahdesta ensimmäisestä numerosta (tällä hetkellä 01, mikä vastaa muutossarjaa 01) käy ilmi muutossarja, joka sisältää ne sääntöön tehdyt tärkeät tekniset muutokset, jotka ovat hyväksynnän myöntämishetkellä viimeisimmät. Sama sopimuspuoli ei saa antaa samaa numeroa toiselle tyypille.

4.3   Tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille on ilmoitettava tähän sääntöön perustuvasta ajoneuvotyypin tyyppihyväksynnästä tai tyyppihyväksynnän epäämisestä taikka laajentamisesta ilmoituslomakkeella (ks. liite 1), johon on liitetty hyväksynnän hakijan toimittamat piirustukset ja kaaviot, ja muodossa, josta valmistaja ja tekninen tutkimuslaitos ovat sopineet. Painettu asiakirja-aineisto on voitava taittaa A4-kokoon (210 mm x 297 mm).

Tämän säännön mukaisesti hyväksyttyä ajoneuvotyyppiä vastaaviin ajoneuvoihin on kiinnitettävä hyväksyntätodistuksessa määriteltyyn, selvästi näkyvään ja helposti havaittavaan paikkaan kansainvälinen hyväksyntämerkki, joka koostuu:

4.4.1   ympyrän sisällä olevasta E-kirjaimesta, jota seuraa hyväksynnän myöntäneen maan tunnusnumero (1)

4.4.2   tämän säännön numerosta, jota seuraavat R-kirjain, viiva ja kohdassa 4.4.1 tarkoitetun ympyrän oikealla puolella oleva hyväksyntänumero.

4.5   Hyväksyntämerkin on oltava selvästi luettavissa ja pysyvä.

4.6   Hyväksyntämerkki on sijoitettava lähelle valmistajan kiinnittämää ajoneuvon tietokilpeä tai tietokilpeen.

4.7   Tämän säännön liitteessä 2 annetaan esimerkki hyväksyntämerkistä.

5.   YLEISET MÄÄRITELMÄT JA VAATIMUKSET

5.1   Vaatimukset

Ajoneuvon korirakenteen on oltava riittävän luja, jotta varmistetaan, että kokonaisen ajoneuvon kaatotestin aikana ja sen jälkeen jäljelle jäävä tila on vahingoittumaton. Tämä tarkoittaa seuraavaa:

5.1.1   Yksikään ajoneuvon osa, joka testin alussa on jäljelle jäävän tilan ulkopuolella (esim. pilarit, turvarenkaat, matkatavaratelineet), ei saa testin aikana tunkeutua jäljelle jäävään tilaan. Kaikki rakenneosat, jotka alun perin ovat jäljelle jäävässä tilassa (esim. pystysuorat kädensijat, väliseinät, keittiötilat, wc-tilat), on jätettävä huomiotta, kun arvioidaan tunkeutumista jäljelle jäävään tilaan.

Mikään jäljelle jäävän tilan osa ei saa työntyä muodoltaan muuttuneen rakenteen ääriviivojen ulkopuolelle. Muodoltaan muuttuneen rakenteen ääriviivat on määritettävä vaiheittain kunkin vierekkäisen ikkuna- ja/tai ovipilarin välillä. Kahden muodoltaan muuttuneen pilarin välinen ääriviiva on suorien viivojen määrittämä teoreettinen pinta, joka yhdistää pilarin sisäpuolen ääriviivapisteet, jotka olivat samalla korkeudella lattiatasosta ennen kaatotestiä (ks. kuva 1).

Kuva 1

Muodoltaan muuttuneen rakenteen ääriviivan määritys

Image

5.2   Jäljelle jäävä tila

Ajoneuvon jäljelle jäävän tilan vaippa määritellään luomalla ajoneuvon sisälle poikittainen pystytaso, jonka reuna on kuvattu kuvissa 2a ja 2c ja siirtämällä tätä tasoa ajoneuvon pituuden läpi (ks. kuva 2b) seuraavalla tavalla:

5.2.1   Piste SR on kunkin eteen- tai taaksepäin suuntautuvan ulomman istuimen selkänojassa (tai oletetussa istumapaikassa) 500 mm istuimen alla olevan lattiatason yläpuolella, 150 mm sivuseinän sisäpinnasta. Huomioon ei oteta pyöräkoteloita eikä muita lattiankorkeuden vaihteluita. Näitä mittoja sovelletaan myös silloin, kun kyseessä ovat sisäänpäin suunnatut istuimet keskitasoillaan.

5.2.2   Jos ajoneuvon kaksi sivua eivät ole symmetriset lattiajärjestelyjensä osalta ja SR-pisteet ovat tämän vuoksi erilaiset, jäljelle jäävän tilan kahden lattialinjan välinen askelma katsotaan tällöin ajoneuvon pituussuuntaiseksi keskipystytasoksi (ks. kuva 2c).

5.2.3   Jäljelle jäävän tilan takimmainen kohta on vaakataso 200 mm takimmaisen ulomman istuimen SR-pisteen takana tai ajoneuvon takaseinän sisäpinnalla, jos tämä on vähemmän kuin 200 mm mainitun SR-pisteen takana.

Jäljelle jäävän tilan etummaisin kohta on vaakataso 600 mm ajoneuvon etummaisen istuimen (matkustajan, henkilöstön tai kuljettajan) edessä, kun istuin on säädetty täysin eteen.

Jos takimmaisin ja etummaisin istuin eivät ole samoilla poikkitasoilla ajoneuvon kahdella eri sivulla, jäljelle jäävän tilan pituus on erilainen kummallakin puolella;

5.2.4   Jäljelle jäävä tila jatkuu matkustamon, henkilöstön ja kuljettajan tilojen kautta sen takimmaisen ja etummaisen tason välillä, ja se määritetään liikuttamalla määritettyä poikittaista pystytasoa ajoneuvon pituuden verran ajoneuvon kummankin sivun SR-pisteiden läpi kulkevia suoria viivoja pitkin. Takimmaisen istuimen Sr-pisteen takana ja etummaisen istuimen Sr-pisteen edessä suorat viivat ovat vaakatasoisia.

5.2.5   Valmistaja voi määritettyä istuinjärjestelyä varten määrittää vaadittua suuremman jäljelle jäävän tilan, jotta voitaisiin simuloida epäedullisinta tapausta ajoneuvotyyppien ryhmässä ja mahdollistaa mallin jatkokehitystyö.

Kuva 2

Jäljelle jäävän tilan määritys

Image

5.3   Perushyväksyntämenetelmänä käytettävän kokonaisen ajoneuvon kaatotestin erittelyt

Kaatotesti on sivuttainen kallistustesti (ks. kuva 3) seuraavien erittelyiden mukaisesti:

5.3.1   Kokonainen ajoneuvo on paikallaan kallistustasolla, ajoneuvon jousitus on lukittu ja sitä kallistetaan hitaasti kohti epävakaata tasapainotilaa. Jos ajoneuvotyyppiin ei ole asennettu matkustajien turvajärjestelmiä, se on testattava kuormittamattomalla omalla massallaan. Jos ajoneuvotyyppiin on asennettu matkustajien turvajärjestelmiä, se on testattava ajoneuvon todellisella kokonaismassalla.

5.3.2   Kaatotesti alkaa tästä epävakaasta asemasta, jossa kulmanopeus on nolla ja pyörimisakseli kulkee pyörän ja maan kosketuspisteiden kautta. Tällä hetkellä ajoneuvolle on ominaista viite-energia ER (ks. kappale 3.2.2.1 ja kuva 3).

5.3.3   Ajoneuvo kaatuu kaivantoon, jonka pohjalla on vaakatasoinen, kuiva ja sileä betonipinta, jonka nimellissyvyys on 800 mm.

5.3.4   Kokonaiselle ajoneuvolle hyväksynnän perustestimenetelmänä tehtävän kaatotestin yksityiskohtaiset tekniset erittelyt annetaan liitteessä 5.

Kuva 3

Kokonaisen ajoneuvon kaatotestin erittelyt: painopisteen siirtyminen alun epävakaan tasapainotilan kautta

Image

5.4   Vastaavien hyväksyntätestien erittelyt

Kokonaiselle ajoneuvolle tehtävän kaatotestin sijaan voidaan valmistajan valinnan mukaisesti käyttää yhtä seuraavista vastaaviksi katsottavista hyväksyntätestimenetelmistä:

5.4.1   kokonaista ajoneuvoa edustavien korin osien kaatotesti liitteen 6 erittelyiden mukaisesti;

5.4.2   korin osien kvasistaattinen kuormitustesti liitteen 7 erittelyiden mukaisesti;

5.4.3   osien testauksen tuloksiin perustuvat kvasistaattiset laskelmat liitteen 8 erittelyiden mukaisesti;

5.4.4   koko ajoneuvon kaatotestin tietokonesimulaatio – dynaamisten laskelmien avulla – liitteen 9 erittelyiden mukaisesti.

5.4.5   Perusperiaatteena on, että vastaava hyväksyntätestausmenetelmä on toteutettava siten, että se kuvaa liitteessä 5 vahvistettua peruskaatotestiä. Jos valmistajan valitsemassa vastaavassa hyväksyntätestimenetelmässä ei voida ottaa huomioon joitakin ajoneuvon erityispiirteitä tai sen rakennetta (esim. katolla oleva ilmastointilaite, korin keskiosan jäykisteen korkeusvaihtelu, katon korkeusvaihtelu), tekninen tutkimuslaitos voi vaatia liitteessä 5 vahvistetun kaatotestin tekemistä kokonaiselle ajoneuvolle.

5.5   Nivellinja-autojen testaus

Jos kyseessä on nivelajoneuvo, ajoneuvon kaikkien jäykkien osien on vastattava kohdan 5.1 yleisiä vaatimuksia. Nivelajoneuvon jokainen jäykkä osa voidaan testata erikseen tai yhdistelmänä liitteen 5 kohdassa 2.3 tai liitteen 3 kohdassa 2.6.7 annetun kuvauksen mukaisesti.

5.6   Kaatotestin suunta

Kaatotesti on tehtävä sille ajoneuvon sivulle, joka on vaarallisempi jäljelle jäävän tilan suhteen. Tekninen tutkimuslaitos tekee päätöksen valmistajan ehdotuksen pohjalta ja ottaa huomioon vähintäänkin seuraavat seikat:

5.6.1   painopisteen sivusuuntainen epäkeskisyys ja sen vaikutus viite-energiaan ajoneuvon epävakaassa aloitustilassa, ks. kohta 3.2.2.1;

5.6.2   jäljelle jäävän tilan epäsymmetrisyys, ks. kohta 5.2.2;

5.6.3   ajoneuvon kahden sivun erilaiset epäsymmetriset rakennepiirteet sekä väliseinien tai sisäisten tilojen antama tuki (esim. vaatekaappi, wc-tila, keittiötila). Kaatotestiin on valittava vähemmän tukea tarjoava sivu.

6.   AJONEUVOTYYPIN MUUTOKSET JA AJONEUVON TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN

Hyväksyttyyn ajoneuvotyyppiin mahdollisesti tehtävistä muutoksista on ilmoitettava hallinnolliselle yksikölle, joka on myöntänyt kyseisen tyyppihyväksynnän. Hallinnollinen yksikkö voi tämän jälkeen

6.1.1   katsoa, että tehdyillä muutoksilla ei todennäköisesti ole merkittävää vaikutusta ja että muutettu ajoneuvotyyppi joka tapauksessa täyttää edelleen tämän säännön vaatimukset ja muodostaa osan ajoneuvotyyppien perhettä yhdessä hyväksytyn ajoneuvotyypin kanssa; tai

6.1.2   vaatia uutta testausselostetta testien suorittamisesta vastuussa olevalta tekniseltä tutkimuslaitokselta, jotta voidaan osoittaa, että uusi ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset ja muodostaa osan ajoneuvotyyppien perhettä yhdessä hyväksytyn ajoneuvotyypin kanssa, tai

6.1.3   evätä hyväksynnän laajentamisen ja vaatia uuden hyväksyntämenettelyn toteuttamista.

Hallinnollisen yksikön ja teknisen tutkimuslaitoksen päätösten on perustuttava kolmeen epäedullisinta tapausta koskevaan perusteeseen:

6.2.1   Rakenneperuste, jolla tarkastellaan, onko korirakenne muuttunut (ks. liite 4). Jos muutoksia ei ole tai uusi korirakenne on lujempi, peruste hyväksytään.

6.2.2   Energiaperuste, jolla selvitetään, muuttuuko viite-energia. Jos uudella ajoneuvotyypillä on sama tai pienempi viite-energia kuin hyväksytyllä tyypillä, tämän tarkastelun tulos on myönteinen.

6.2.3   Jäljelle jäävää tilaa koskeva peruste, joka koskee jäljelle jäävän tilan vaippapintaa. Jos uudessa ajoneuvotyypissä jäljelle jäävä tila on jäljelle jäävän tilan mukaisissa hyväksytyissä rajoissa kaikkialla, perusteen tarkastelun tulos on myönteinen.

6.3   Jos kaikki kohdassa 6.2 kuvatut kolme perustetta ovat muuttuneet myönteisesti, hyväksynnän laajentaminen on myönnettävä ilman lisätutkimuksia.

Jos kaikki kolme perustetta tuottavat kielteisen tuloksen, edellytetään uutta hyväksyntämenettelyä.

Jos tuloksena saadaan sekä myönteisiä että kielteisiä vastauksia, vaaditaan lisätutkimuksia (esim. testejä, laskelmia, rakenneanalyyseja). Tällaisista tutkimuksista päättää tekninen tutkimuslaitos yhteistyössä valmistajan kanssa.

6.4   Hyväksynnän vahvistamisesta tai epäämisestä sekä tehdyistä muutoksista on ilmoitettava tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille kohdassa 4.3 vahvistettua menettelyä noudattaen.

6.5   Hyväksynnän laajentamisen myöntävän hallinnollisen yksikön on annettava sarjanumero kaikille kyseistä laajentamista koskeville ilmoituslomakkeille.

7.   TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS

7.1   Tuotannon vaatimustenmukaisuuden testausmenettelyjen on vastattava sopimuksen lisäyksessä 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) vahvistettuja menettelyjä.

7.2   Tämän säännön nojalla hyväksytyt ajoneuvot on valmistettava siten, että ne ovat yhdenmukaisia edellä kohdassa 5 asetettujen vaatimusten mukaisesti tyyppihyväksytyn ajoneuvon kanssa. Ainoastaan ne osat, jotka valmistaja on nimennyt korirakenteeseen kuuluvaksi, on tarkistettava.

7.3   Hallinnollisen yksikön valtuuttamat tarkastukset suoritetaan tavallisesti kerran kahdessa vuodessa. Jos jollakin näistä käynneistä havaitaan vaatimustenvastaisuutta, hallinnollinen yksikkö voi tihentää tarkastuskäyntejä, jotta tuotannon vaatimustenmukaisuus voidaan palauttaa mahdollisimman pian.

8.   SEURAAMUKSET VAATIMUSTENMUKAISUUDESTA POIKKEAVASTA TUOTANNOSTA

8.1   Tämän säännön nojalla ajoneuvolle myönnetty tyyppihyväksyntä voidaan peruuttaa, jos kohdassa 7 määrättyjä vaatimuksia ei noudateta.

8.2   Jos tätä sääntöä soveltava sopimuksen sopimuspuoli peruuttaa aiemmin myöntämänsä hyväksynnän, sen on ilmoitettava tästä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille hyväksyntälomakkeen jäljennöksellä, jonka lopussa on allekirjoitettuna ja päivättynä suuraakkosin merkintä ”HYVÄKSYNTÄ PERUUTETTU”.

9.   TUOTANNON LOPETTAMINEN

Jos hyväksynnän haltija lopettaa täysin tämän säännön mukaisesti hyväksytyn ajoneuvotyypin valmistamisen, sen on ilmoitettava siitä hyväksynnän myöntäneelle hallinnolliselle yksikölle. Saatuaan ilmoituksen hallinnollisen yksikön on ilmoitettava tästä välittömästi muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille hyväksyntälomakkeen jäljennöksellä, jonka lopussa on allekirjoitettuna ja päivättynä suuraakkosin merkintä ”TUOTANTO LOPETETTU”.

10.   SIIRTYMÄSÄÄNNÖT

10.1   Muutossarjan 01 virallisesta voimaantulosta alkaen tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä tähän sääntöön, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, perustuvaa ECE-hyväksyntää.

10.2   Kun tämän säännön voimaantulosta on kulunut 60 kuukautta, sitä soveltavien sopimuspuolten on myönnettävä ECE-tyyppihyväksyntä tämän säännön määritelmien mukaisille uusille ajoneuvotyypeille vain, jos hyväksyttävä ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01.

10.3   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä hyväksynnän laajentamista, joka perustuu tämän säännön edelliseen muutossarjaan.

10.4   ECE-hyväksynnät, jotka on myönnetty tämän säännön nojalla sen ollessa alkuperäisessä muodossaan ja aikaisemmin kuin 60 kuukautta sen voimaantulopäivän jälkeen, ja kaikki tällaisten hyväksyntien laajennukset ovat voimassa toistaiseksi kohdassa 10.6 esitetyin rajoituksin. Kun aiemman muutossarjan mukaisesti hyväksytty ajoneuvotyyppi täyttää tämän säännön vaatimukset, sellaisena kuin se on muutettuna muutossarjalla 01, hyväksynnän myöntäneen sopimuspuolen on ilmoittava tästä muille tätä sääntöä soveltaville sopimuspuolille.

10.5   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet eivät saa evätä kansallista tyyppihyväksyntää ajoneuvotyypiltä, joka on hyväksytty tämän säännön muutossarjan 01 nojalla.

10.6   Tätä sääntöä soveltavat sopimuspuolet voivat 144 kuukauden kuluttua tämän säännön muutossarjan 01 voimaantulosta evätä ensimmäisen kansallisen rekisteröinnin (ensimmäisen käyttöönoton) sellaiselta ajoneuvolta, joka ei täytä tämän säännön muutossarjan 01 mukaisia vaatimuksia.

11.   HYVÄKSYNTÄTESTEISTÄ VASTAAVIEN TEKNISTEN TUTKIMUSLAITOSTEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN YKSIKÖIDEN NIMET JA OSOITTEET

Tätä sääntöä soveltavien sopimuspuolten on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristölle hyväksyntätestien suorittamisesta vastaavien teknisten tutkimuslaitosten sekä niiden hallinnollisten yksiköiden nimet ja osoitteet, jotka myöntävät hyväksynnät. Lomakkeet, jotka on myönnetty muissa maissa todistukseksi hyväksynnästä tai hyväksynnän laajentamisesta, epäämisestä tai peruuttamisesta, on toimitettava kaikkien sopimuspuolten hallinnollisille yksiköille.

---

(1)   Saksa 1, Ranska 2, Italia 3, Alankomaat 4, Ruotsi 5, Belgia 6, Unkari 7, Tšekki 8, Espanja 9, Serbia ja Montenegro 10, Yhdistynyt kuningaskunta 11, Itävalta 12, Luxemburg 13, Sveitsi 14, 15 (antamatta), Norja 16, Suomi 17, Tanska 18, Romania 19, Puola 20, Portugali 21, Venäjän federaatio 22, Kreikka 23, Irlanti 24, Kroatia 25, Slovenia 26, Slovakia 27, Valko-Venäjä 28, Viro 29, 30 (antamatta), Bosnia ja Hertsegovina 31, Latvia 32, 33 (antamatta), Bulgaria 34, 35 (antamatta), Liettua 36, Turkki 37, 38 (antamatta), Azerbaidžan 39, entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia 40, 41 (antamatta), Euroopan yhteisö 42 (jäsenvaltiot myöntävät hyväksynnät ECE-tunnuksillaan), Japani 43, 44 (antamatta), Australia 45, Ukraina 46, Etelä-Afrikka 47, Uusi-Seelanti 48, Kypros 49, Malta 50 ja Korean tasavalta 51. Seuraavat numerot annetaan muille maille aikajärjestyksessä sitä mukaa kuin ne ratifioivat pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymistä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevia ehtoja koskevan sopimuksen tai liittyvät siihen, ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri ilmoittaa näin annetut numerot sopimuspuolille.

---

LIITE 1

ILMOITUS

Image

Image

---

LIITE 2

HYVÄKSYNTÄMERKKI

(Ks. tämän säännön kohta 4.4)

Image

Edellä esitetty ajoneuvoon kiinnitetty hyväksyntämerkki osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi on hyväksytty sen korirakenteen lujuuden osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (E11) säännön nro 66 nojalla tyyppihyväksyntänumerolla 012431. Hyväksyntänumeron kaksi ensimmäistä numeroa ilmaisevat, että hyväksyntä on myönnetty säännön nro 66 muutossarjan 01 vaatimusten mukaisesti.

---

LIITE 3

AJONEUVON PAINOPISTEEN MÄÄRITTÄMINEN

1.   YLEISET PERIAATTEET

1.1   Kaatotestin viite-energia ja absorboitavan energian kokonaismäärä riippuvat suoraan ajoneuvon painopisteen sijainnista. Tämän vuoksi painopiste on määritettävä mahdollisimman tarkoin. Mittojen, kulmien ja kuormitusarvojen mittausmenetelmät sekä mittaustarkkuus on kirjattava, jotta tekninen tutkimuslaitos voi niitä arvioida. Edellytetään seuraavia mittalaitteiden tarkkuuksia:

| — | alle 2 000 mm:n mittausten osalta |
| --- | --- |

—

alle 2 000 mm:n mittausten osalta

tarkkuus ± 1 mm

| — | yli 2 000 mm:n mittausten osalta |
| --- | --- |

—

yli 2 000 mm:n mittausten osalta

tarkkuus ± 0,05 prosenttia

| — | mitattujen kulmien osalta |
| --- | --- |

—

mitattujen kulmien osalta

tarkkuus ± 1 prosentti

| — | mitattujen kuormitusarvojen osalta |
| --- | --- |

—

mitattujen kuormitusarvojen osalta

tarkkuus ± 0,2 prosenttia

Akseliväli(t) ja kussakin akselissa olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskipisteiden (kunkin akselin jäljen) väliset etäisyydet on määritettävä valmistajan piirustuksista.

1.2   Jousituksen lukitus on määrätty painopisteen määrittämisen ja varsinaisen kaatotestin suorittamisen edellytykseksi. Jousitus on lukittava tavanomaiseen valmistajan määrittelemään toiminta-asentoonsa.

Painopisteen sijainti määritetään kolmella parametrilla:

1.3.1   pituussuuntainen etäisyys (l1) etuakselin keskilinjasta;

1.3.2   poikittainen etäisyys (t) ajoneuvon pituussuuntaisesta keskipystytasosta;

1.3.3   pystykorkeus (h0) vaakatasoisen maanpinnan yläpuolella, kun renkaat on täytetty ajoneuvoa koskevien ohjeiden mukaisesti.

1.4   Tässä osassa kuvataan menetelmä, jolla määritetään l1, t ja h0 käyttämällä tässä kuvattavia punnituskennoja. Valmistaja voi ehdottaa tekniselle tutkimuslaitokselle vaihtoehtoisia menetelmiä, joissa käytetään esimerkiksi nostolaitteita ja/tai kallistustasoja, ja tutkimuslaitos päättää ehdotetun menetelmän hyväksymisestä sen tarkkuustason pohjalta.

1.5   Kuormittamattoman ajoneuvon painopisteen sijainti (kuormittamaton oma massa Mk) on määritettävä mittauksilla.

Painopisteen sijainti ajoneuvon todellisella kokonaismassalla (Mt) voidaan määrittää:

1.6.1   mittaamalla ajoneuvo todellista kokonaismassaa vastaavassa tilassa; tai

1.6.2   käyttämällä kuormittamatonta omaa massaa vastaavassa tilassa mitattua painopisteen sijaintia ja ottamalla huomioon matkustajien kokonaismassan vaikutus.

2.   MITTAUKSET

2.1   Ajoneuvon painopisteen sijainti on määritettävä kuormittamatonta omaa massaa vastaavassa tilassa tai ajoneuvon todellista kokonaismassaa vastaavassa tilassa kohdissa 1.5 ja 1.6 annettujen määritelmien mukaisesti. Painopisteen sijainnin määrittämiseksi ajoneuvon todellista kokonaismassaa vastaavassa tilassa on asetettava ja kiinnitettävä lujasti yksittäisen matkustajan massa (kerrottuna vakiolla k = 0,5) 200 mm istuimen R-pisteen (joka on määritetty säännön nro 21 liitteessä 5) yläpuolelle ja 100 mm siitä eteenpäin.

2.2   Painopisteen pituus- (l1) ja poikittaissuuntaiset (t) koordinaatit on määritettävä yhteisellä vaakatasolla (ks. kuva A3.1), jossa ajoneuvon jokainen pyörä tai pyöräpari on yksittäisen punnituskennon päällä. Jokaisen ohjatun pyörän on oltava suoraan eteenpäin osoittavassa asennossa.

2.3   Eri punnituskennojen lukemat luetaan samanaikaisesti, ja niiden avulla lasketaan ajoneuvon kokonaismassa sekä sen painopisteen sijainti.

Painopisteen pituussuuntainen sijainti suhteessa etupyörien kosketuspisteen keskustaan (ks. kuva A3.1) saadaan kaavasta:

Formula

jossa

| P1 | = | reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin vasemman pyörän alla |
| --- | --- | --- |
| P2 | = | reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin oikean pyörän alla |
| P3 | = | reaktiokuorma punnituskennossa toisen akselin vasemman pyörän (pyörien) alla |
| P4 | = | reaktiokuorma punnituskennossa toisen akselin oikean pyörän (pyörien) alla |
| P5 | = | reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin vasemman pyörän (pyörien) alla |
| P6 | = | reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin oikean pyörän (pyörien) alla |

P1

=

reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin vasemman pyörän alla

P2

=

reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin oikean pyörän alla

P3

=

reaktiokuorma punnituskennossa toisen akselin vasemman pyörän (pyörien) alla

P4

=

reaktiokuorma punnituskennossa toisen akselin oikean pyörän (pyörien) alla

P5

=

reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin vasemman pyörän (pyörien) alla

P6

=

reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin oikean pyörän (pyörien) alla

| Ptotal = (P1 + P2 + P3 + P4 + P5 + P6) | = Mk kuormittamaton oma massa; tai |
| --- | --- |
| = Mt ajoneuvon todellinen kokonaismassa, tarvittaessa |

Ptotal = (P1 + P2 + P3 + P4 + P5 + P6)

= Mk kuormittamaton oma massa; tai

= Mt ajoneuvon todellinen kokonaismassa, tarvittaessa

| L1 | = | etäisyys ensimmäisen akselin pyörän keskustasta toisen akselin pyörän keskustaan |
| --- | --- | --- |
| L2 | = | etäisyys ensimmäisen akselin pyörän keskustasta kolmannen akselin pyörän keskustaan, jos asennettu |

L1

=

etäisyys ensimmäisen akselin pyörän keskustasta toisen akselin pyörän keskustaan

L2

=

etäisyys ensimmäisen akselin pyörän keskustasta kolmannen akselin pyörän keskustaan, jos asennettu

Kuva A3.1

Painopisteen pituussuuntainen sijainti

Image

Ajoneuvon painopisteen poikittainen sijainti sen pituussuuntaiseen keskipystytasoon nähden (ks. kuva A3.2) saadaan kaavasta:

Formula

jossa

| T1 | = | ensimmäisen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys |
| --- | --- | --- |
| T2 | = | toisen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys |
| T3 | = | kolmannen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys |

T1

=

ensimmäisen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys

T2

=

toisen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys

T3

=

kolmannen akselin kussakin päässä olevan pyörän (pyörien) jättämän jäljen keskustojen välinen etäisyys

Tässä summassa oletetaan, että T1:n, T2:n ja T3:n keskipisteiden kautta voidaan vetää suora viiva. Jos näin ei ole, tarvitaan erityistä laskukaavaa.

Jos t:n arvo on negatiivinen, ajoneuvon painopiste sijaitsee ajoneuvon keskiviivan oikealla puolella.

Kuva A3.2

Painopisteen poikittaissuuntainen sijainti

Image

Painopisteen korkeus (h0) on määritettävä kallistamalla ajoneuvoa pituussuunnassa ja käyttämällä yksittäisiä punnituskennoja kahden akselin päässä.

2.6.1   Kaksi punnituskennoa asetetaan yhteiselle vaakatasolle vastaanottamaan etupyörät. Vaakatason on oltava riittävän korkealla ympäröiviin pintoihin nähden, jotta ajoneuvo voidaan kallistaa eteenpäin vaadittavaan kulmaan (ks. kohta 2.6.2 jäljempänä) ilman, että sen keula koskettaa kyseisiä pintoja.

2.6.2   Toinen punnituskennopari asetetaan yhteiselle vaakatasolle tukirakenteiden päälle siten, että se voi vastaanottaa ajoneuvon toisen akselin pyörät. Tukirakenteiden on oltava riittävän korkeat, jotta syntyy merkittävä ajoneuvon kallistuskulma α (> 20°). Mitä suurempi kulma, sitä tarkempi laskelma – ks. kuva A3.3. Ajoneuvo asetetaan uudelleen neljän punnituskennon päälle siten, että etupyörät on kiilattu ajoneuvon eteenpäin vierimisen estämiseksi. Jokaisen ohjatun pyörän on oltava suoraan eteenpäin osoittavassa ohjausasennossa.

2.6.3   Eri punnituskennojen lukemat luetaan samanaikaisesti, ja niiden avulla tarkistetaan ajoneuvon kokonaismassa sekä sen painopisteen sijainti.

2.6.4   Kallistuvan testilaitteen kallistuskulma määritetään kaavalla (ks. kuva A3.3):

Formula

jossa

| H | = | ensimmäisen ja toisen akselin pyörien jälkien välinen korkeusero |
| --- | --- | --- |
| L1 | = | ensimmäisen ja toisen akselin pyörien keskustan välinen etäisyys. |

H

=

ensimmäisen ja toisen akselin pyörien jälkien välinen korkeusero

L1

=

ensimmäisen ja toisen akselin pyörien keskustan välinen etäisyys.

2.6.5   Ajoneuvon kuormittamaton oma massa tarkistetaan seuraavasti:

Formula

jossa

| F1 | = | reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin vasemman pyörän alla |
| --- | --- | --- |
| F2 | = | reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin oikean pyörän alla |
| F3 | = | reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin vasemman pyörän alla |
| F4 | = | reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin oikean pyörän alla |

F1

=

reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin vasemman pyörän alla

F2

=

reaktiokuorma punnituskennossa ensimmäisen akselin oikean pyörän alla

F3

=

reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin vasemman pyörän alla

F4

=

reaktiokuorma punnituskennossa kolmannen akselin oikean pyörän alla

Jos tämä laskelma ei täsmää, mittaukset toistetaan ja/tai valmistajaa pyydetään muuttamaan ajoneuvon teknisessä kuvauksessa annettua kuormittamattoman oman massan arvoa.

2.6.6   Ajoneuvon painopisteen korkeus (h0) saadaan kaavasta:

Formula

jossa

| r | = | pyörän keskustan korkeus (ensimmäisessä akselissa) punnituskennon pinnasta. |
| --- | --- | --- |

r

=

pyörän keskustan korkeus (ensimmäisessä akselissa) punnituskennon pinnasta.

2.6.7   Jos testataan nivelajoneuvon erillisiä osia, on määritettävä painopisteen sijainti erikseen kullekin osalle.

Kuva A3.3

Painopisteen korkeuden määrittäminen

Image

---

LIITE 4

KORIRAKENTEEN RAKENNEKUVAUSTA KOSKEVAT NÄKÖKOHDAT

1.   YLEISET PERIAATTEET

Valmistajan on yksiselitteisesti määriteltävä korin korirakenne (ks. esimerkiksi kuva A4.1) ja ilmoitettava:

1.1.1   mitkä pilarivälit vaikuttavat korirakenteen lujuuteen ja energian absorptioon;

1.1.2   mitkä pilarivälien väliset liitososat vaikuttavat korirakenteen kiertojäykkyyteen;

1.1.3   massan jakautuminen nimettyjen pilarivälien kesken;

1.1.4   mitkä korirakenteen osat katsotaan jäykiksi osiksi.

Kuva A4. 1

Korirakenteen johtaminen korista

Image

Valmistajan on toimitettava seuraavat tiedot korirakenteen osista:

1.2.1   piirustukset sekä kaikki merkittävät geometriset mitat, joita tarvitaan osien tuottamiseksi ja osiin mahdollisesti tehtävien muutosten arvioimiseksi;

1.2.2   osien materiaali viittauksina kansallisiin tai kansainvälisiin standardeihin;

1.2.3   rakenneosien liitosmenetelmä (niitattu, pultattu, liimattu, hitsattu, hitsaustyyppi jne.).

1.3   Jokaisessa korirakenteessa on oltava vähintään kaksi pilariväliä: yksi painopisteen etupuolella ja toinen sen takana.

1.4   Mitään tietoja ei tarvita niistä korin osista, jotka eivät kuulu korirakenteeseen.

2.   PILARIVÄLIT

2.1   Pilarivälillä tarkoitetaan korirakenteen rakenteellista osaa, joka muodostaa suljetun silmukan kahden, ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon (VLCP) kohtisuorassa olevan tason välille. Siihen sisältyy yksi ikkuna- (tai ovi)pilari ajoneuvon kummallakin sivulla sekä sivuseinäelementtejä, osa kattorakennetta sekä osa lattiarakennetta ja lattian alapuolista rakennetta. Jokaisessa pilarivälissä on poikittainen keskitaso (CP), joka on kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon nähden ja joka kulkee ikkunapilarien keskipisteiden (Cp) kautta (ks. kuva A4.2).

2.2   Cp määritellään pisteeksi, joka on puolivälissä ikkunan korkeutta ja puolivälissä pilarin leveyttä. Jos pilarivälin vasemman ja oikean puolen pilareiden Cp:t eivät ole samalla poikittaistasolla, pilarivälin keskitaso asetetaan puoliväliin kahden Cp:n poikittaistasoja.

2.3   Pilarivälin pituus mitataan ajoneuvon pituusakselin suuntaisesti, ja se määritetään kahden, ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon nähden kohtisuorassa olevan tason välisenä etäisyytenä. Kaksi rajaa määrittää pilarivälin pituutta: ikkuna- (ovi-)järjestely sekä ikkuna- (ovi)pilarien muoto ja rakenne.

Kuva A4. 2

Pilarivälien pituuden määritteleminen

Image

Pilarivälin enimmäispituus määritellään kahden vierekkäisen ikkunan (oven) puitteiden pituudeksi.

Formula

jossa

| a | = | ikkunan (oven) puitteiden pituus j:nnen pilarin takana ja |
| --- | --- | --- |
| b | = | ikkunan (oven) puitteiden pituus j:nnen pilarin edessä |

a

=

ikkunan (oven) puitteiden pituus j:nnen pilarin takana ja

b

=

ikkunan (oven) puitteiden pituus j:nnen pilarin edessä

Jos pilarivälin vastakkaisilla puolilla olevat pilarit eivät ole samalla poikkitasolla tai jos ajoneuvon eri sivuilla olevien ikkunoiden puitteet ovat eri pituisia (ks. kuva A4.3), pilarivälin kokonaispituus Wj määritellään kaavalla:

Formula

jossa

| amin | = | pienempi arvoista a oikea puoli tai a vasen puoli |
| --- | --- | --- |
| bmin | = | pienempi arvoista b oikea puoli tai b vasen puoli |
| L | = | pilarien keskilinjojen pituussuuntainen ero ajoneuvon vasemmalla ja oikealla puolella |

amin

=

pienempi arvoista a oikea puoli tai a vasen puoli

bmin

=

pienempi arvoista b oikea puoli tai b vasen puoli

L

=

pilarien keskilinjojen pituussuuntainen ero ajoneuvon vasemmalla ja oikealla puolella

Kuva A4. 3

Pilarivälin pituuden määrittäminen, kun pilarivälin eri puolilla olevat pilarit eivät ole samalla poikkitasolla

Image

2.3.2   Pilarivälin vähimmäispituuteen on sisällyttävä koko ikkunapilari (myös sen kallistus, kulmanpyörityssäteet jne.). Jos kallistus ja kulmanpyörityssäteet ylittävät puolet viereisen ikkunan pituudesta, seuraava pilari on sisällytettävä pilariväliin.

2.4   Kahden pilarivälin etäisyys määritellään niiden keskitasojen etäisyydeksi.

2.5   Pilarivälin etäisyys ajoneuvon painopisteestä määritellään kohtisuoraksi etäisyydeksi sen keskitasosta ajoneuvon painopisteeseen.

3.   PILARIVÄLIEN VÄLISET KIINNITYSRAKENTEET

Pilarivälien väliset kiinnitysrakenteet on määriteltävä selkeästi korirakenteessa. Nämä rakenneosat kuuluvat kahteen luokkaan:

kiinnitysrakenteet, jotka ovat osa korirakennetta. Valmistajan on nimettävä tällaiset osat mallia koskevissa tiedoissa. Niihin sisältyvät:

3.1.1.1   sivuseinärakenteet, kattorakenne, lattiarakenne, jotka yhdistävät useita pilarivälejä;

3.1.1.2   rakenneosat, jotka vahvistavat yhtä tai useampaa pilariväliä; esimerkiksi kotelot istuinten alla, pyöräkotelot, istuinrakenteet, jotka yhdistävät sivuseinät lattiaan, keittiötila-, vaatekaappi- ja wc-rakenteet;

3.1.2   lisäosat, jotka eivät vaikuta ajoneuvon rakennelujuuteen mutta voivat tunkeutua jäljelle jäävään tilaan, esimerkiksi ilmanvaihtokanavat, käsimatkatavaratilat, lämmityskanavat.

4.   MASSAN JAKAUTUMINEN

Valmistajan on selkeästi määriteltävä se osuus ajoneuvon massasta, joka kuuluu kuhunkin korirakenteen pilariväliin. Massan jakautumisen on ilmaistava kunkin pilarivälin energianabsorbointikyky ja kuormankantokyky. Seuraavien vaatimusten on täytyttävä, kun massan jakautumista määritellään:

4.1.1   kullekin pilarivälille osoitettujen massojen summan on oltava seuraavassa suhteessa kokonaisen ajoneuvon massaan M:

Formula

jossa

| mj | = | j:nnelle pilarivälille osoitettu massa |
| --- | --- | --- |
| n | = | korirakenteen pilarivälien lukumäärä |
| M | = | Mk kuormittamaton oma massa tai
  Mt ajoneuvon todellinen kokonaismassa, tarvittaessa |

mj

=

j:nnelle pilarivälille osoitettu massa

n

=

korirakenteen pilarivälien lukumäärä

M

=

Mk kuormittamaton oma massa tai

Mt ajoneuvon todellinen kokonaismassa, tarvittaessa

4.1.2   jaettujen massojen painopisteen on sijaittava samassa paikassa kuin ajoneuvon painopiste:

Formula

jossa

| lj | = | j:nnen pilarivälin etäisyys ajoneuvon painopisteestä (ks. kohta 2.3).
  lj on positiivinen, jos pilariväli on painopisteen edessä, ja negatiivinen, jos se on sen takana. |
| --- | --- | --- |

lj

=

j:nnen pilarivälin etäisyys ajoneuvon painopisteestä (ks. kohta 2.3).

lj on positiivinen, jos pilariväli on painopisteen edessä, ja negatiivinen, jos se on sen takana.

Valmistajan on määriteltävä korirakenteen kunkin pilarivälin massa mj seuraavasti:

4.2.1   j:nnen pilarivälin osien massojen on oltava seuraavassa suhteessa sen massaan mj:

Formula

jossa

| mjk | = | pilarivälin kunkin osan massa |
| --- | --- | --- |
| s | = | pilarivälin yksittäisten massojen lukumäärä |

mjk

=

pilarivälin kunkin osan massa

s

=

pilarivälin yksittäisten massojen lukumäärä

4.2.2   pilarivälin osamassojen painopisteellä on oltava sama poikittaissijainti pilarivälin sisällä kuin pilarivälin painopisteelläkin (ks. kuva A4.4):

Formula

jossa

| yk | = | pilarivälin k:nnen massan osan etäisyys Z-akselista (ks. kuva A4.4).
  yk:n arvo on positiivinen akselin toisella puolella ja negatiivinen sen toisella puolella. |
| --- | --- | --- |
| zk | = | pilarivälin k:nnen massan osan etäisyys Y-akselista
  zk:n arvo on positiivinen akselin toisella puolella ja negatiivinen sen toisella puolella. |

yk

=

pilarivälin k:nnen massan osan etäisyys Z-akselista (ks. kuva A4.4).

yk:n arvo on positiivinen akselin toisella puolella ja negatiivinen sen toisella puolella.

zk

=

pilarivälin k:nnen massan osan etäisyys Y-akselista

zk:n arvo on positiivinen akselin toisella puolella ja negatiivinen sen toisella puolella.

4.3   Jos matkustajien turvajärjestelmät kuuluvat ajoneuvon erittelyihin, kuhunkin pilariväliin osoitettu matkustajan massa on kiinnitettävä siihen osaan korirakennetta, joka on suunniteltu absorboimaan istuimen ja matkustajan kuorman.

Kuva A4.4

Massan jakautuminen pilarivälin poikkileikkauksessa

Image

---

LIITE 5

KAATOTESTI HYVÄKSYNNÄN PERUSTEMENETELMÄNÄ

1.   KALLISTUSPENKKI

1.1   Kallistustason on oltava riittävän jäykkä ja sen on kierryttävä niin hallitusti, että varmistetaan ajoneuvon akselien samanaikainen nouseminen: akselien alapuolelta mitattujen alustan kallistuskulmien erojen on oltava vähemmän kuin 1o.

1.2   Kaivannon alemman vaakatason (ks. kuva A5.1) ja kallistustason sen tason, jolla linja-auto on, välinen korkeusero on 800 ± 20 mm.

Kallistustaso on asettava seuraavalla tavalla suhteessa kaivantoon (ks. kuva A5.1):

1.3.1   sen pyörimisakselin on enintään 100 mm kaivannon pystyseinästä;

1.3.2   pyörimisakseli on enintään 100 mm vaakakallistustason tason alapuolella.

Kuva A5.1

Kallistuspenkin geometria

Image

Pyöräntukia on käytettävä pyörissä, jotka ovat lähellä pyörimisakselia, jotta vältettäisiin ajoneuvon liukuminen sivuttain sitä kallistettaessa. Pyöräntukien keskeiset ominaispiirteet (ks. kuva A5.1) ovat:

1.4.1   pyöräntuen mitat:

| korkeus: | enintään kaksi kolmannesta etäisyydestä sen pinnan, jolla ajoneuvo on ennen kallistamista, ja lähinnä pintaa olevan pyörän reunan osan välillä |
| --- | --- |
| leveys: | 20 mm |
| reunan säde: | 10 mm |
| pituus: | vähintään 500 mm. |

korkeus:

enintään kaksi kolmannesta etäisyydestä sen pinnan, jolla ajoneuvo on ennen kallistamista, ja lähinnä pintaa olevan pyörän reunan osan välillä

leveys:

20 mm

reunan säde:

10 mm

pituus:

vähintään 500 mm.

1.4.2   Leveimmän akselin pyöräntuet on sijoitettava kallistustasolle siten, että renkaan sivu on enintään 100 mm päässä pyörimisakselista;

1.4.3   Muiden akselien pyöräntuet on säädettävä siten, että ajoneuvon pituussuuntainen keskipystytaso on samansuuntainen pyörimisakselin kanssa.

1.5   Kallistustaso on rakennettava siten, että ajoneuvon liikkuminen pituusakselinsa suuntaisesti estyy.

1.6   Kaivannon törmäysalueella on oltava vaakasuora, yhtenäinen, kuiva ja sileä betonipinta.

2.   AJONEUVON VALMISTELU

Testattavan ajoneuvon ei tarvitse olla täysin valmis ja käyttökuntoinen. Yleensä voidaan hyväksyä kaikki muutokset täysin valmiiseen ajoneuvoon nähden, jos ne eivät vaikuta korirakenteen peruspiirteisiin ja käyttäytymiseen. Testiajoneuvon on seuraavilta osin oltava samanlainen kuin täysin valmis ajoneuvo:

2.1.1   painopisteen sijainti, ajoneuvon kokonaismassa (kuormittamaton oma massa tai ajoneuvon todellinen kokonaismassa, jos turvajärjestelmiä on asennettu) sekä massojen jakautuminen ja sijainti valmistajan ilmoituksen mukaisesti;

2.1.2   kaikkien niiden osien, jotka – valmistajan mukaan – vaikuttavat korirakenteen lujuuteen, on oltava alkuperäisille paikoilleen asennettuina (ks. tämän säännön liite 4);

2.1.3   osat, jotka eivät vaikuta korirakenteen lujuuteen ja jotka ovat liian arvokkaita vahinkoriskin ottamiseksi (voimansiirtoketju, kojelaudan laitteet, kuljettajan istuin, keittiön laitteet, wc-laitteet jne.), voidaan korvata massaltaan ja asennustavaltaan vastaavilla osilla. Nämä lisäosat eivät saa vahvistaa korirakenteen lujuutta;

2.1.4   polttoaine, akkuhappo ja muut tulenarat, räjähdysalttiit tai syövyttävät aineet voidaan korvata muilla aineilla edellyttäen, että kohdan 2.1.1 edellytykset täyttyvät;

jos ajoneuvotyyppiin kuuluu matkustajien turvajärjestelmiä, kuhunkin matkustajien turvajärjestelmällä varustettuun istuimeen on kiinnitettävä massa yhdellä seuraavista kahdesta menetelmästä valmistajan valinnan mukaisesti:

Ensimmäinen menetelmä: massa on

2.1.5.1.1   50 prosenttia yksittäisen matkustajan massasta (Mmi), joka on 68 kg;

2.1.5.1.2   se asetetaan siten, että sen painopiste on 100 mm istuimen R-pisteen, sellaisena kuin se on määritelty säännön nro 21 liitteessä 5, yläpuolella ja 100 mm sen edessä;

2.1.5.1.3   se kiinnitetään tiukasti ja turvallisesti, jotta se ei irtoa testin aikana.

Toinen menetelmä: massa on

2.1.5.2.1   ihmismuotoinen paino, jonka massa on 68 kg ja joka kiinnitetään kaksipisteturvavyöllä. Painon on mahdollistettava turvavöiden ohjaus ja asettelu;

2.1.5.2.2   se on asetettava siten että sen painopiste ja mitat ovat kuvan A5.2 mukaisia;

2.1.5.2.3   se kiinnitetään tiukasti ja turvallisesti, jotta se ei irtoa testin aikana.

Kuva A5.2

Ihmismuotoisen painon mitat

Image

Testiajoneuvo on valmisteltava seuraavasti:

2.2.1   Renkaat on täytettävä siten, että niissä on ajoneuvon valmistajan ilmoittama paine.

2.2.2   Ajoneuvon jousituksen on oltava lukittuna eli ajoneuvon akselit, jouset ja jousitusosat on lukittava suhteessa koriin.

Lattiankorkeuden on vaakatasoiseen kallistustasoon nähden vastattava valmistajan ajoneuvolle antamia erittelyitä sen mukaisesti, onko ajoneuvo kuormitettu kuormittamattomaan omaan massaan vaiko todelliseen kokonaismassaan.

2.2.3   Ajoneuvon jokaisen oven ja avautuvan ikkunan on oltava suljettu mutta ei lukittu.

Nivelajoneuvon jäykät osat voidaan testata erikseen tai yhdistelmänä.

Jos nivellettyjä osia testataan yhdistelmänä, ajoneuvon osat on kiinnitettävä toisiinsa siten, että:

2.3.1.1   ne eivät liiku toisiinsa nähden kaatumisen aikana

2.3.1.2   massan jakautuminen ja painopisteen sijainti eivät merkittävästi muutu

2.3.1.3   korirakenteen lujuus ja muodonmuutoskapasiteetti eivät merkittävästi muutu.

Kun nivellettyjä osia testataan erikseen, yksiakseliset osat on kiinnitettävä keinotekoiseen tukeen, joka pitää ne kiinteässä suhteessa kallistusalustaan sen liikkuessa vaakatasosta kaatumispisteeseen. Tällaisen tuen on täytettävä seuraavat vaatimukset:

2.3.2.1   Se on kiinnitettävä rakenteeseen siten, että se ei vahvista korirakennetta eikä aiheuta sille ylimääräistä kuormaa.

2.3.2.2   Se on rakennettava siten, että se ei muuta muotoaan millään sellaisella tavalla, joka voisi muuttaa ajoneuvon kaatumissuuntaa.

2.3.2.3   Sen massan on oltava sama kuin niiden osien massa, jotka ovat osa nivellettyä liitosta ja jotka nimellisesti kuuluvat testattavaan osaan mutta joita ei ole siihen sijoitettu (esim. pyörivä taso ja sen lattia, kädensijat, kumiset tiivisteverhot jne.).

2.3.2.4   Sen painopisteen on oltava samalla korkeudella kuin kohdassa 2.3.2.3 lueteltujen osien yhteinen painopiste.

2.3.2.5   Sen pyörimisakselin on oltava samansuuntainen ajoneuvon moniakselisen osan pituusakselin kanssa ja sen on kuljettava kyseisen osan pyörien kosketuspisteiden kautta.

3.   TESTIMENETTELY, TESTIPROSESSI

3.1   Kaatotesti on erittäin nopea ja dynaaminen prosessi, jossa on eri vaiheita. Tämä pitäisi ottaa huomioon suunniteltaessa kaatotestiä, sen välineitä ja mittauksia.

3.2   Ajoneuvoa on kallistettava ilman keinumista, kunnes se päätyy epävakaaseen tasapainotilaan ja kaatuminen alkaa. Kallistustason kulmanopeus ei saa ylittää 5:tä astetta sekunnissa (0,087 rad/s).

3.3   Sisätilojen tarkkailua varten on käytettävä nopeaa valokuvausta, videota, muotoaan muuttavia mallineita, elektronisia kosketussensoreita tai muita sopivia keinoja sen määrittämiseksi, että tämän liitteen kohdan 5.1 vaatimukset on täytetty. Tämä on tarkistettava kaikissa niissä matkustamon, ohjaamon ja henkilöstötilojen kohdissa, jossa jäljelle jäävä tila vaikuttaa vaarantuvan. Täsmällisistä tarkistuskohdista päättää tekninen tutkimuslaitos. On käytettävä vähintään kahta paikkaa, joiden on nimellisesti sijaittava matkustamon etu- ja takaosassa.

Suositellaan, että kaatumista ja muodonmuutosta seurataan ja tallennetaan ajoneuvon ulkopuolelta, mikä tarkoittaa seuraavaa:

3.4.1   Käytetään kahta nopeaa kameraa, joista toinen on ajoneuvon etuosassa ja toinen takaosassa. Ne olisi sijoitettava riittävän etäälle ajoneuvon etu- ja takaseinästä, jotta saadaan mittauskelpoinen kuva ja vältettäisiin laajakulmavääristymä, eli varjostelulle alueelle kuvan A5.3a mukaisesti.

3.4.2   Painopisteen sijainti ja korirakenteen ääriviivat (ks. kuva A5.3b) on osoitettu raidoin ja nauhoin, jotta varmistettaisiin kuvien oikeat mittaukset.

Kuva A5.3a

Ulkokameran suositeltu kuva-ala

Image

Kuva A5.3b

Painopisteen ja ajoneuvon ääriviivojen suositeltu merkintä

Image

4.   KAATOTESTIN KIRJAAMINEN

Valmistajan on annettava testatusta ajoneuvosta yksityiskohtainen kuvaus, jossa:

4.1.1   luetellaan kaikki erot toimintakuntoisen täysin valmiin ajoneuvotyypin ja testatun ajoneuvon välillä

4.1.2   osoitetaan kaikkien tehtyjen korvauksien vastaavuus (massan, massan jakautumisen ja asennuksen osalta), jos rakenneosia tai -yksiköitä korvataan muilla yksiköillä tai massoilla;.

4.1.3   on selkeä ilmoitus testatun ajoneuvon painopisteen sijainnista. Tämä voi perustua mittauksiin, jotka on tehty testiajoneuvolle, kun se oli testivalmis, tai (täysin valmiille ajoneuvotyypille tehtyjen) mittauksien ja massan korvauksiin perustuvien laskemien yhdistelmään.

Testiraporttiin on sisällytettävä kaikki tiedot (kuvat, kirjatut tiedot, piirustukset, mitatut arvot jne.), joilla osoitetaan:

4.2.1   että testi tehtiin tämän liitteen mukaisesti;

4.2.2   että tämän säännön kohdassa 5.1.1 ja 5.1.2 annetut vaatimukset täyttyvät (tai eivät täyty);

4.2.3   sisäisten havaintojen erillinen arviointi;

4.2.4   kaikki tiedot, joita ajoneuvotyypin, testiajoneuvon, itse testin sekä testin suorittamisesta ja sen arvioinnista vastaavan henkilöstön tunnistaminen edellyttää.

4.3   Suositellaan, että testiraporttiin kirjataan painopisteen korkein ja matalin sijainti suhteessa kaivannon pohjatasoon.

---

LIITE 6

KAATOTESTI, JOSSA KÄYTETÄÄN KORIN OSIA, VASTAAVANA HYVÄKSYNTÄMENETELMÄNÄ

1.   LISÄTIEDOT

Jos valmistaja valitsee tämän testimenetelmän, tekniselle tutkimuslaitokselle on tämän säännön kohdassa 3 lueteltujen tietojen ja piirustusten lisäksi toimitettava seuraavat:

1.1   piirustukset testattavista korin osista;

1.2   liitteen 4 kohdassa 4 esitetyn massan jakautumisen oikeellisuuden varmistus, kun korin osien kaatotestit on onnistuneesti saatu päätökseen;

1.3   testattavien korin osien mitatut massat sekä varmistus siitä, että niiden painopisteiden sijainti on sama kuin ajoneuvon kuormittamaton oma massa (jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole asennettu) tai ajoneuvon todellinen kokonaismassa (jos matkustajien turvajärjestelmiä on asennettu) (mittausraporttien esittely).

2.   KALLISTUSPENKKI

Kallistustason on täytettävä liitteen 5 kohdan 1 vaatimukset.

3.   KORIN OSIEN VALMISTELU

Testattavien korin osien lukumäärä määräytyy seuraavien sääntöjen mukaisesti:

3.1.1   kaikki erilaiset pilarivälien yhdistelmät, jotka sisältyvät korirakenteeseen, on testattava vähintään yhdessä korin osassa;

3.1.2   jokaisessa korin osassa on oltava vähintään kaksi pilariväliä;

3.1.3   keinotekoisessa korin osassa (ks. tämän säännön kohta 2.27) minkään pilarivälin massan suhde toisen pilarivälin massaan ei saa olla suurempi kuin 2;

3.1.4   koko ajoneuvossa jäljelle jäävän tilan on oltava hyvin edustettuna korin osissa, tämä koskee myös mahdollisia erityisyhdistelmiä, joita syntyy ajoneuvojen korin erilaisissa kokoonpanoissa;

3.1.5   koko kattorakenteen on oltava hyvin edustettuna korin osissa, jos siinä on paikallisia erityispiirteitä, kuten korkeuden muutoksia, ilmastointilaitteita, kaasusäiliöitä, matkatavaratelineitä jne.;

3.2   Korin osien pilarivälien on rakenteellisesti oltava täysin samoja kuin korirakenteessa muodon, geometrian, materiaalien ja liitosten osalta.

Pilarivälien välisten kiinnitysrakenteiden on kuvastettava valmistajan antamaa korirakenteen kuvausta (ks. liite 4 kohta 3) ja seuraavat säännöt on otettava huomioon:

3.3.1   jos kyseessä ovat alkuperäiset korin osat, jotka on suoraan otettu todellisesta ajoneuvon kokoonpanosta, perus- ja lisäkiinnitysrakenteiden (ks. liitteen 4 kohta 3.1) on oltava samat kuin ajoneuvon korirakenteessa;

3.3.2   jos kyseessä on keinotekoinen korin osa, kiinnitysrakenteiden on vahvuudeltaan, jäykkyydeltään ja käyttäytymiseltään vastattava ajoneuvon korirakenteen kiinnitysrakenteita;

3.3.3   sellaiset jäykät osat, jotka eivät kuulu korirakenteeseen mutta voivat joutua jäljelle jäävään tilaan muodonmuutoksen aikana, on asennettava korin osiin;

3.3.4   kiinnitysrakenteiden massa on sisällytettävä massan jakautumiseen, kun kyseessä on massan lukeutuminen johonkin pilariväliin ja sen jakautuminen kyseisessä pilarivälissä.

Korin osat on varustettava keinotekoisilla tuilla, jotta niille saadaan kallistustasolla sama painopisteen sijainti ja pyörimisakseli kuin kokonaiselle ajoneuvollekin. Tukien on täytettävä seuraavat vaatimukset:

3.4.1   ne on kiinnitettävä korin osaan siten, että ne eivät vahvista korin osaa eivätkä aiheuta sille ylimääräistä kuormaa;

3.4.2   niiden on oltava niin vahvoja ja jäykkiä, että ne eivät muuta muotoaan tavalla, joka muuttaisi korin osan liikkeen suuntaa kallistus- ja kaatumisprosessin aikana;

3.4.3   niiden massa on sisällytettävä korin osan massan jakautumiseen ja painopisteen sijaintiin.

Massan jakautuminen korin osassa on järjestettävä seuraavien seikkojen mukaisesti:

3.5.1   kun tarkistetaan liitteen 4 kohdassa 4.2 annettujen kaavojen 5 ja 6 vaatimusten mukaisuus, on tarkasteltava kokonaista korin osaa (pilarivälit, kiinnitysrakenteet, lisärakenneosat, tuet);

3.5.2   kaikki pilarinväleihin kiinnitetyt massat (ks. liitteen 4 kohta 4.2.2 ja kuva 4) on asetettava ja kiinnitettävä korin osaan siten, että ne eivät vahvista sitä, aiheuta lisäkuormaa tai rajoita sen muodonmuutosta;

3.5.3.   jos ajoneuvotyyppiin kuuluu matkustajien turvajärjestelmiä, matkustajien massat on otettava huomioon liitteen 4 ja liitteen 5 mukaisesti.

4.   TESTAUSMENETTELY

Testausmenettely on sama kuin liitteen 5 kohdassa 3 kokonaiselle ajoneuvolle kuvattu menettely.

5.   TESTIEN ARVIOINTI

5.1   Ajoneuvotyyppi hyväksytään, jos kaikki korin osat läpäisevät kaatotestin ja liitteen 4 kohdassa 4 olevien kaavojen 2 ja 3 vaatimukset täyttyvät.

5.2   Jos jokin korin osista ei läpäise testiä, ajoneuvotyyppiä ei hyväksytä.

5.3   Jos korin osa läpäisee kaatotestin, katsotaan, että jokainen niistä pilariväleistä, jotka muodostavat korin osan, on myös läpäissyt kaatotestin; tällaista tulosta voidaan käyttää vastaisissa hyväksyntähakemuksissa sillä edellytyksellä, että massojen suhde on korirakenteessa sama.

5.4   Jos korin osa ei läpäise kaatotestiä, katsotaan, että mikään kyseisen korin osan pilariväleistä ei ole läpäissyt testiä, vaikka jäljelle jäävä tila olisi vaarantunut vain yhdessä pilarivälissä.

6.   KORIN OSAN KAATOTESTIN KIRJAAMINEN

Testiraporttiin on sisällytettävä kaikki ne tiedot, joita tarvitaan osoittamaan:

6.1   testattujen korin osien rakenne (mitat, materiaalit, massat, painopisteen sijainti, rakennusmenetelmät);

6.2   että testit tehtiin tämän liitteen mukaisesti;

6.3   täyttyivätkö tämän säännön kohdan 5.1 vaatimukset;

6.4   korin osien ja niiden pilarivälien erillinen arviointi;

6.5   ajoneuvotyypin, sen korirakenteen, testattujen korin osien sekä testin suorittamisesta ja sen arvioinnista vastaavan henkilöstön tunnistetiedot.

---

LIITE 7

KORIN OSIEN KVASISTAATTINEN KUORMITUSTESTI VASTAAVANA HYVÄKSYNTÄMENETELMÄNÄ

1.   LISÄTIEDOT

Tässä testimenettelyssä käytetään korin osia testiyksikköinä; kukin korin osa koostuu vähintään kahdesta tarkasteltavan ajoneuvon pilarivälistä, jotka on yhdistetty toisiinsa edustavilla rakenneosilla. Jos valmistaja valitsee tämän testimenetelmän, tekniselle tutkimuslaitokselle on tämän säännön kohdassa 3.2 lueteltujen tietojen ja piirustusten lisäksi toimitettava seuraavat lisätiedot:

1.1   piirustukset testattavista korin osista;

1.2   korirakenteen eri pilarivälien absorboitaviksi tarkoitetut energia-arvot sekä testattavien korin osien energia-arvot;

1.3   energiavaatimusten todentaminen (ks. kohta 4.2 jäljempänä), kun korin osien kvasistaattinen kuormitustesti on onnistuneesti suoritettu loppuun.

2.   KORIN OSIEN VALMISTELU

2.1   Valmistajan on otettava huomioon liitteen 6 kohdissa 3.1, 3.2 ja 3.3 annetut vaatimukset suunnitellessaan ja valmistaessaan testattavia korin osia.

2.2   Korin osat on varustettava jäljelle jäävän tilan profiililla kohdissa, joissa katsotaan, että pilarit tai muut rakenneosat todennäköisesti tunkeutuvat jäljelle jäävään tilaan odotetun muodonmuutoksen seurauksena.

3.   TESTAUSMENETTELY

Kukin testattava korin osa on lujasti ja varmasti kiinnitettävä testipenkkiin jäykän alustarakenteen välityksellä siten, että

3.1.1   kiinnityspisteiden ympärillä ei tapahdu paikallisia plastisia muodonmuutoksia;

3.1.2   kiinnityksen sijainti ja kiinnitysmenetelmä eivät estä oletettujen plastisten vyöhykkeiden ja nivelten muodostumista ja toimintaa.

Kun korin osaa kuormitetaan, on otettava huomioon seuraavat säännöt:

3.2.1   Jotta voitaisiin simuloida maanpintaa kaatotestissä, kuorman on jakauduttava tasaisesti korin jäykisteeseen sitä pidemmän jäykän puomin välityksellä, joka noudattaa korin jäykisteen muotoa.

Käytetyn kuorman suunnan (ks. kuva A7.1) on oltava suhteessa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon ja sen kallistuskulma (α) määräytyy seuraavasti:

Formula

jossa

| Hc | = | ajoneuvon korin yläreunan jäykisteen korkeus (mm) mitattuna vaakatasosta, jolla ajoneuvo on. |
| --- | --- | --- |

Hc

=

ajoneuvon korin yläreunan jäykisteen korkeus (mm) mitattuna vaakatasosta, jolla ajoneuvo on.

Kuva A7.1

Korin osan kuormittaminen

Image

3.2.3   Kuormituksen on kohdistuttava palkkiin, joka on keskellä korin osan painopistettä, joka on johdettu sen pilarivälien massoista sekä niitä yhdistävistä rakenteen liitososista. Kun käytetään kuvan A.7.1 symboleja, korin osan asema voidaan määrittää seuraavalla kaavalla:

Formula

jossa:

| s | = | korin osan pilarivälien lukumäärä |
| --- | --- | --- |
| mi | = | i:nnen pilarivälin massa |
| li | = | i:nnen pilarivälin painopisteen etäisyys valitusta nivelpisteestä (pilarivälin 1 keskitaso kuvassa A7.1) |
| lCG | = | korin osan painopisteen etäisyys samasta valitusta nivelpisteestä. |

s

=

korin osan pilarivälien lukumäärä

mi

=

i:nnen pilarivälin massa

li

=

i:nnen pilarivälin painopisteen etäisyys valitusta nivelpisteestä (pilarivälin 1 keskitaso kuvassa A7.1)

lCG

=

korin osan painopisteen etäisyys samasta valitusta nivelpisteestä.

3.2.4   Kuormitusta on lisättävä asteittain ja siten, että kuormitukseen liittyvää muodonmuutosta mitataan selkein väliajoin kunnes saavutetaan lopullinen muodonmuutos (du), jolloin jäljelle jäävään tilaan tunkeutuu jokin korin osan elementeistä.

Taipumaviivaa piirrettäessä:

3.3.1   mittaustiheyden on oltava sellainen, että jatkuvan käyrän piirtäminen on mahdollista (ks. kuva A.7.2);

3.3.2   kuorman ja muodonmuutoksen arvot on mitattava samanaikaisesti;

3.3.3   kuormitetun korin yläreunan jäykisteen muodonmuutos on mitattava käytetyn kuorman tasolla ja suuntaisena;

3.3.4   sekä kuorma että muodonmuutos on mitattava ± 1 prosentin tarkkuudella.

4.   KOETULOSTEN ARVIOIMINEN

Piirretystä taipumaviivasta ilmaistaan korin osan (EBS) absorboima todellinen energia viivan alapuolisena alueena (ks. kuva A.7.2).

Kuva A7.2

Mitatusta taipumaviivasta johdettu korin osan absorboima energia

Image

Vaadittava korin osan absorboiman energian vähimmäisarvo (Emin) määritetään seuraavasti:

4.2.1   Korirakenteen absorboima kokonaisenergia (ET) on:

Formula

jossa:

| M | = | Mk, ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu |
| --- | --- | --- |
| g | = | painovoimavakio |
| Δh | = | ajoneuvon painopisteen pystysuuntainen liike (metriä) kaatotestin aikana, määritettynä tämän liitteen lisäyksen 1 mukaisesti. |

M

=

Mk, ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu

g

=

painovoimavakio

Δh

=

ajoneuvon painopisteen pystysuuntainen liike (metriä) kaatotestin aikana, määritettynä tämän liitteen lisäyksen 1 mukaisesti.

4.2.2   Kokonaisenergian ET on jakauduttava korirakenteen pilarivälien kesken suhteessa niiden massoihin:

Formula

jossa:

| Ei | = | i:nnen pilarivälin absorboima energia |
| --- | --- | --- |
| mI | = | i:nnen pilarivälin massa, liitteen 4 kohdan 4.1 mukaisesti määritettynä |

Ei

=

i:nnen pilarivälin absorboima energia

mI

=

i:nnen pilarivälin massa, liitteen 4 kohdan 4.1 mukaisesti määritettynä

4.2.3   vähimmäisenergia, joka korin osan on absorboitava (Emin
  ) on korin osaan kuuluvien pilarivälien energian summa:

Formula

4.3   Korin osa läpäisee kuormitustestin, jos

Formula

Tässä tapauksessa katsotaan, että jokainen niistä pilariväleistä, jotka muodostavat korin osan, on läpäissyt kvasistaattisen kuormitustestin ja että näitä tuloksia voidaan käyttää vastaisissa hyväksyntäpyynnöissä sillä edellytyksellä, että pilarivälien ei myöhemmissä korirakenteissa odoteta kantavan suurempaa massaa.

4.4   Korin osa ei läpäise kuormitustestiä, jos

Formula

Tässä tapauksessa katsotaan, että yksikään niistä pilariväleistä, jotka muodostavat kyseisen korin osan, ei ole läpäissyt testiä, vaikka jäljelle jäävä tila olisi vaarantunut vain yhdessä pilarivälissä.

4.5   Ajoneuvotyyppi on hyväksyttävä, jos kaikki vaaditut korin osat läpäisevät kuormitustestin.

5.   KORIN OSAN KVASISTAATTISEN KUORMITUSTESTIN KIRJAAMINEN

Testiraportin on oltava muodoltaan ja sisällöltään liitteen 6 kohdan 6 mukainen.

Lisäys 1

KAATUMISEN AIKANA TAPAHTUVAN PAINOPISTEEN PYSTYSUUNTAISEN LIIKKEEN MÄÄRITTÄMINEN

Painopisteen pystysuuntainen liike (Δh) kaatotestin aikana voidaan määrittää jäljempänä esitetyllä graafisella menetelmällä.

| 1. | Käytetään mittakaavassa olevia piirustuksia ajoneuvon poikkileikkauksesta ja määritetään painopisteen (sijainti 1) alkuperäinen korkeus (h1) kaivannon alemmasta tasosta, kun ajoneuvo on epävakaassa tasapainotilassa kallistustasolla (ks. kuva A7.A1.1). |
| --- | --- |

1.

Käytetään mittakaavassa olevia piirustuksia ajoneuvon poikkileikkauksesta ja määritetään painopisteen (sijainti 1) alkuperäinen korkeus (h1) kaivannon alemmasta tasosta, kun ajoneuvo on epävakaassa tasapainotilassa kallistustasolla (ks. kuva A7.A1.1).

| 2. | Oletetaan, että ajoneuvon poikkileikkaus pyörähtää pyöräntukien reunan ympäri (kuvan A7.A1.1 piste A), ja piirretään ajoneuvon poikkileikkaus, kun sen korin yläreunan jäykiste juuri koskettaa kaivannon alempaa tasoa (ks. kuva A7.A1.2). Tässä asemassa määritetään painopisteen (sijainti 2) korkeus (h2) suhteessa kaivannon alempaan tasoon.
  Kuva A7.A1.1



  Kuva A7.A1.2
  Ajoneuvon painopisteen pystysuuntaisen liikkeen määrittäminen |
| --- | --- |

2.

Oletetaan, että ajoneuvon poikkileikkaus pyörähtää pyöräntukien reunan ympäri (kuvan A7.A1.1 piste A), ja piirretään ajoneuvon poikkileikkaus, kun sen korin yläreunan jäykiste juuri koskettaa kaivannon alempaa tasoa (ks. kuva A7.A1.2). Tässä asemassa määritetään painopisteen (sijainti 2) korkeus (h2) suhteessa kaivannon alempaan tasoon.

Kuva A7.A1.1

Image

Kuva A7.A1.2

Ajoneuvon painopisteen pystysuuntaisen liikkeen määrittäminen

Image

| 3. | Painopisteen pystysuuntainen liike (Δh) on |
| --- | --- |

3.

Painopisteen pystysuuntainen liike (Δh) on

| 4. | Jos testataan useampia kuin yksi korin osa ja kukin korin osa on lopulliselta muuttuneelta muodoltaan erilainen, painopisteen pystysuuntainen liike (Δhi) on määritettävä kullekin korin osalle ja on otettava yhdistetty arvo (Δh):

  jossa:







  Δhi | = | i:nnen korin osan painopisteen pystysuuntainen liike |
| --- | --- | --- | --- |
| k | = | testattujen korin osien lukumäärä. |

4.

Jos testataan useampia kuin yksi korin osa ja kukin korin osa on lopulliselta muuttuneelta muodoltaan erilainen, painopisteen pystysuuntainen liike (Δhi) on määritettävä kullekin korin osalle ja on otettava yhdistetty arvo (Δh):

jossa:

Δhi

=

i:nnen korin osan painopisteen pystysuuntainen liike

k

=

testattujen korin osien lukumäärä.

---

LIITE 8

OSIEN TESTAUKSEEN PERUSTUVA KVASISTAATTINEN LASKELMA VASTAAVANA HYVÄKSYNTÄMENETELMÄNÄ

1.   LISÄTIEDOT

Jos valmistaja valitsee tämän testimenetelmän, tekniselle tutkimuslaitokselle on tämän säännön kohdassa 3.2 lueteltujen tietojen ja piirustusten lisäksi toimitettava seuraavat:

plastisten vyöhykkeiden (PZ) ja plastisten nivelten (PH) sijainti korirakenteessa;

1.1.1   Kaikki plastiset vyöhykkeet ja nivelet on yksiselitteisesti merkittävä korirakennetta kuvaavaan piirustukseen niiden geometrisesti määriteltyyn sijaintipaikkaan (ks. kuva A.8.1).

1.1.2   Plastisten vyöhykkeiden ja nivelten välisiä rakenneosia voidaan laskelmissa pitää jäykkinä tai elastisina osina ja niiden pituuden on määräydyttävä niiden todellisten ajoneuvomittojen mukaisesti.

plastisten vyöhykkeiden ja nivelten tekniset parametrit;

1.2.1   niiden rakenneosien geometrinen poikkileikkaus, joissa plastiset vyöhykkeet ja nivelet sijaitsevat;

1.2.2   kuhunkin plastiseen vyöhykkeeseen ja niveleen sovellettavan kuormituksen tyyppi ja suunta;

1.2.3   tämän liitteen lisäyksessä 1 kuvattu kunkin plastisen vyöhykkeen ja nivelen taipumaviiva. Valmistaja voi laskelmia varten käyttää joko plastisten vyöhykkeiden ja nivelten staattisia tai dynaamisia ominaisuuksia, mutta staattisia ja dynaamisia ominaisuuksia ei saa käyttää sekaisin samassa laskelmassa;

Kuva A8. 1

Pilarivälin plastisten nivelten geometriset parametrit

Image

1.3   ilmoitus korirakenteen absorboitavaksi tarkoitetusta kokonaisenergiamäärästä (ET) jäljempänä kohdassa 3.1 annettua kaavaa käyttäen;

1.4   lyhyt tekninen kuvaus laskelmassa käytetystä algoritmista ja tietokoneohjelmasta.

2.   KVASISTAATTISTA LASKELMAA KOSKEVAT VAATIMUKSET

Laskelmaa varten on matemaattisesti mallinnettava kokonainen korirakenne kuormaa kantavana ja muotoaan muuttavana rakenteena ja ottaen huomioon seuraavat seikat:

2.1.1   Korirakenne on mallinnettava yhdeksi kuormitusyksiköksi, johon sisältyvät muotoaan muuttavat plastiset vyöhykkeet ja nivelet, joita soveltuvat rakenneosat yhdistävät.

2.1.2   Korirakenteella on oltava korin todelliset mitat. Jäljelle jäävän tilan tarkistamiseen on käytettävä sivuseinän pilarien ja kattorakenteen sisempää ääriviivaa.

2.1.3   Plastisissa nivelissä on käytettävä pilarien ja niiden rakenneosien, joissa nivelet sijaitsevat, todellisia mittoja (ks. tämän liitteen lisäys 1).

Laskelmassa sovellettavan kuorman on täytettävä seuraavat vaatimukset:

2.2.1   Aktiivinen kuorma on kohdistettava korirakenteen (ajoneuvon) painopisteen sisältävään poikkitasoon, joka on kohtisuorassa ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon. Aktiivinen kuorma on kohdistettava korirakenteen jäykisteeseen täysin jäykän kuormitustason kautta, joka ulottuu kumpaankin suuntaan jäykisteen ja siihen mahdollisesti liittyvien rakenteiden yli.

2.2.2   Simulaation alussa kuormitustason on kosketettava jäykistettä kohdassa, joka on kauimpana pituussuuntaisesta keskipystytasosta. Kuormitustason ja korirakenteen kosketuspisteet on määritettävä tasaisen kuormituksen varmistamiseksi.

2.2.3   Aktiivisen kuorman kallistuksen on oltava α ajoneuvon pituussuuntaiseen keskipystytasoon nähden (ks. kuva A.8.2).

Formula

jossa:

| Hc | = | ajoneuvon korin yläreunan jäykisteen korkeus (mm) mitattuna vaakatasosta, jolla ajoneuvo on. |
| --- | --- | --- |

Hc

=

ajoneuvon korin yläreunan jäykisteen korkeus (mm) mitattuna vaakatasosta, jolla ajoneuvo on.

Aktiivisen kuorman vaikutussuuntaa ei saa muuttaa laskelman aikana.

2.2.4   Aktiivista kuormaa on kasvatettava pieninä lisäyksinä ja koko rakenteen muutos on laskettava jokaisessa kuormitusvaiheessa. Kuormitusvaiheiden lukumäärä on enintään 100, ja vaiheiden on oltava kvasisamanarvoisia.

2.2.5   Muodonmuutoksen aikana kuormitustaso voi paralleelin liikkeen lisäksi pyöriä kuormitustason ja painopisteen sisältävän pystytason leikkausakselin ympäri, jotta korirakenteen asymmetristä muodonmuutosta voidaan seurata.

2.2.6   Passiivisia (tuki)voimia on kohdistettava jäykkään lattian alapuoliseen rakenteeseen siten, että ne eivät mitenkään vaikuta rakenteen muodonmuutokseen.

Kuva A8. 2

Kuorman kohdistaminen korirakenteeseen

Image

Laskenta-algoritmin ja tietokoneohjelman on täytettävä seuraavat vaatimukset:

2.3.1   Ohjelmassa on otettava huomioon plastisten nivelten ominaisuuksien ja laajamittaisten rakenteellisten muodonmuutosten epälineaarisuudet.

2.3.2   Ohjelman on toimittava plastisten nivelten ja vyöhykkeiden toimintasäteellä, ja laskenta on keskeytettävä, jos plastisen nivelten muodonmuutos ylittää validoidun toiminta-alueen (ks. tämän liitteen lisäys 1).

2.3.3   Ohjelmalla on voitava laskea korirakenteen absorboima energia kaikissa kuormituksen asteittaisissa lisäysvaiheissa.

2.3.4   Jokaisessa kuormituksen lisäysvaiheessa ohjelmalla on voitava osoittaa korirakenteen osina olevien pilarivälien muuttunut muoto sekä jokaisen sellaisen jäykän osan sijainti, joka voi tunkeutua jäljelle jäävään tilaan. Ohjelmalla on tunnistettava se kuormituksen lisäysvaihe, jossa jäljelle jäävään tilaan ensimmäisen kerran tunkeutuu jokin jäykistä rakenneosista.

2.3.5   Ohjelmalla on voitava havaita ja tunnistaa ne kuormituksen asteittaisen lisäysvaiheet, joissa korirakenteen yleinen romahtaminen alkaa ja missä korirakenne muuttuu epävakaaksi ja muodonmuutos jatkuu ilman kuormituksen lisäystä.

3.   LASKELMAN ARVIOINTI

3.1   Korirakenteen absorboima kokonaisenergia (ET) on määritettävä seuraavasti:

Formula

jossa:

| M | = | Mk ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai
  Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu |
| --- | --- | --- |
| G | = | painovoimavakio |
| Δh | = | ajoneuvon painopisteen pystysuuntainen liike (metriä) kaatotestin aikana, määritettynä liitteen 7 lisäyksen 1 mukaisesti. |

M

=

Mk ajoneuvotyypin kuormittamaton oma massa, jos matkustajien turvajärjestelmiä ei ole, tai

Mt, ajoneuvon todellinen kokonaismassa, kun matkustajien turvajärjestelmät on asennettu

G

=

painovoimavakio

Δh

=

ajoneuvon painopisteen pystysuuntainen liike (metriä) kaatotestin aikana, määritettynä liitteen 7 lisäyksen 1 mukaisesti.

3.2   Korirakenteen absorboima energia (Ea) lasketaan siinä kuormituksen lisäysvaiheessa, jossa jäljelle jäävään tilaan ensimmäisen kerran tunkeutuu jokin jäykistä rakenneosista.

3.3   Ajoneuvotyyppi hyväksytään, jos Ea ≥ ET

4.   KVASISTAATTISEN LASKELMAN KIRJAAMINEN

Laskelmaraportissa on oltava seuraavat tiedot:

4.1   Yksityiskohtainen korirakenteen mekaaninen kuvaus, johon sisältyy plastisten vyöhykkeiden ja nivelten sijainti ja jossa määritellään jäykät ja elastiset osat;

4.2   testeistä ja niiden tuloksena saaduista kaavioista saadut tiedot;

4.3   ilmoitus siitä, täyttyvätkö tämän säännön kohdan 5.1 vaatimukset;

4.4   ajoneuvotyypin sekä testin suorittamisesta, laskelmista ja arvioinnista vastaavan henkilöstön tunnistetiedot.

Lisäys 1

PLASTISTEN NIVELTEN OMINAISUUDET

1.   OMINAISKÄYRÄT

Plastisen vyöhykkeen ominaiskäyrän yleinen muoto on epälineaarinen kuorman ja muodonmuutoksen suhde, mitattuna ajoneuvon rakenneosista laboratoriotesteissä. Plastisen nivelen ominaiskäyrä on taivutusmomentin (M) ja pyörimiskulman (φ) suhde. Plastisen nivelen ominaiskäyrän yleinen muoto esitetään kuvassa A.8.A.1.1.

Kuva A8.A1.1

Plastisen nivelen ominaiskäyrä

Image

2.   MUODONMUUTOSALUEESEEN LIITTYVIÄ SEIKKOJA

2.1   Plastisen nivelen ominaiskäyrän ”mitattu alue” on se muodonmuutosalue, jolta mittauksia on tehty. Mitattuun alueeseen voi sisältyä murtuma- ja/tai nopean kovettumisen alue. Ainoastaan niitä plastisen nivelen ominaiskäyrän arvoja, jotka kuuluvat mitattuun alueeseen, voidaan käyttää laskelmissa.

2.2   Plastisen nivelen ominaiskäyrän ”toiminta-alue” on laskelman piiriin kuuluva alue.

Toiminta-alue ei saa ylittää mitattua aluetta, ja siihen voi sisältyä murtuma-alue mutta ei nopean kovettumisen alue.

2.3   Laskelmassa käytettäviin plastisen nivelen ominaisuuksiin on sisällyttävä M–φ-käyrä mitatulla alueella.

3.   DYNAAMISET OMINAISUUDET

Plastisten nivelten ja vyöhykkeiden ominaisuuksia on kahta lajia: kvasistaattisia ja dynaamisia. Plastisen nivelen dynaamiset ominaisuudet voidaan määritellä kahdella tavoin:

3.1   osan dynaamisella iskutestauksella;

3.2   käyttämällä dynaamista kerrointa Kd kvasistaattisten plastisen nivelen ominaisuuksien muuntamiseen. Muuntaminen tarkoittaa, että kvasistaattisen taivutusmomentin arvoja voidaan kasvattaa kertoimella Kd. Teräksisiin rakenneosiin voidaan käyttää arvo Kd = 1,2 ilman laboratoriotestejä.

Kuva A8.A1.2

Plastisen nivelen dynaamisten ominaisuuksien johtaminen staattisesta käyrästä

Image

---

LIITE 9

KOKO AJONEUVON KAATOTESTIN TIETOKONESIMULAATIO VASTAAVANA HYVÄKSYNTÄMENETELMÄNÄ

1.   LISÄTIEDOT

Teknisen tutkimuslaitoksen hyväksymää tietokonesimulaatiomenetelmää voidaan käyttää sen osoittamiseen, että korirakenne täyttää tämän säännön kohdissa 5.1.1 ja 5.1.2 vahvistetut vaatimukset.

Jos valmistaja valitsee tämän testimenetelmän, tekniselle tutkimuslaitokselle on tämän säännön kohdassa 3.2 lueteltujen tietojen ja piirustusten lisäksi toimitettava seuraavat:

1.1   kuvaus käytetystä simulointi- ja laskentamenetelmästä sekä analyysiohjelmiston selkeät ja tarkat tunnistetiedot, joihin sisältyvät vähintään sen tuottaja, kauppanimi, käytetty versio sekä kehittäjän yhteystiedot;

1.2   käytetyt materiaalimallit ja panostiedot;

1.3   matemaattisessa mallissa käytetyt määriteltyjen massojen arvot, painopiste sekä hitausmomentit.

2.   MATEMAATTINEN MALLI

Mallilla on voitava kuvata kaatumisprosessin todellista fyysistä käyttäytymistä liitteen 5 mukaisesti. Matemaattinen malli on rakennettava ja sen olettamukset on kuvattava siten, että laskelmista saadaan varovaisia tuloksia. Malli on rakennettava seuraavat seikat huomioon ottaen:

2.1   Tekninen tutkimuslaitos voi edellyttää todellisen ajoneuvon rakenteen testaamista, jotta voidaan osoittaa matemaattisen mallin validius ja todentaa mallissa tehdyt oletukset.

2.2   Matemaattisen mallin kokonaismassan ja painopisteen sijainnin on oltava identtiset hyväksyttävään ajoneuvoon nähden.

2.3   Massan jakautumisen on matemaattisessa mallissa vastattava hyväksyttävän ajoneuvon massan jakautumista. Matemaattisen mallin hitausmomentit on laskettava tällaisen massan jakautumisen pohjalta.

3.   ALGORITMIA JA SIMULOINTIOHJELMAA SEKÄ TIETOKONELAITTEITA KOSKEVAT VAATIMUKSET

3.1   Ajoneuvon sijainti epävakaassa tasapainotilassa kaatumisen alkamishetkellä sekä ensikosketuskohta maanpinnan kanssa on ilmoitettava. Simulointiohjelma voi käynnistyä epävakaan tasapainotilan sijaintikohdasta mutta viimeistään ensikosketuskohdasta maanpinnan kanssa.

3.2   Aloitusehdot ensikosketuskohdassa on määriteltävä käyttämällä potentiaalienergian muutosta epävakaaseen tasapainotilaan nähden.

3.3   Simulointiohjelman on jatkuttava vähintään siihen asti, kunnes enimmäismuodonmuutos saavutetaan.

3.4   Simulointiohjelman on tuotettava vakaa ratkaisu, jossa tulos on riippumaton kuormituksen asteittaisista lisäysvaiheista.

3.5   Simulaatio-ohjelmalla on voitava laskea korirakenteen absorboima energia kaikissa kuormituksen asteittaisissa lisäysvaiheissa.

3.6   Matemaattisen mallintamisen tuomat ei-fyysiset energiakomponentit (esim. ”tiimalasi” ja sisäinen vaimennus) voivat kaikkina hetkinä olla enintään 5 prosenttia kokonaisenergiasta.

3.7   Maakosketuksessa käytetty kitkakerroin on validoitava fyysisten testien tuloksilla tai laskelmassa on osoitettava, että valittu kitkakerroin tuottaa varovaisia tuloksia.

3.8   Ajoneuvon osien kaikki mahdolliset fyysiset kosketukset on otettava huomioon matemaattisessa mallissa.

4.   SIMULAATION ARVIOINTI

4.1   Jos simulointiohjelmalle ilmoitetut vaatimukset täyttyvät, voidaan tämän säännön kohdissa 5.1 ja 5.2 määritellyllä tavalla arvioida sisärakenteiden geometristen muutosten simulaation ja jäljelle jäävän tilan geometrisen muodon vertailua.

4.2   Jos jäljelle jäävä tila ei vaarannu kaatumissimulaation aikana, hyväksyntä myönnetään.

4.3   Jos jäljelle jäävä tila vaarantuu kaatumissimulaation aikana, hyväksyntä evätään.

5.   ASIAKIRJAT

Simulointiraportissa on oltava seuraavat tiedot:

5.1.1   kaikki tämän liitteen kohdassa 1 luetellut tiedot;

5.1.2   korirakenteen matemaattista mallia kuvaava piirustus;

5.1.3   ilmoitus kulman, nopeuden ja kulmanopeuden arvoista ajoneuvon epävakassa tasapainotilassa sekä tilassa, jossa tapahtuu ensikosketus maahan;

5.1.4   taulukko kokonaisenergian ja kaikkien sen komponenttien (kineettinen energia, sisäinen energia, tiimalasienergia) arvoista 1 ms:n välein ja siten, että ne kattavat vähintäänkin jakson ensikosketuksesta maahan muodonmuutoksen enimmäisarvon saavuttamiseen asti;

5.1.5   oletettu maanpinnan kitkakerroin;

5.1.6   graafinen esitys tai tiedot, jotka asianmukaisella tavalla osoittavat, että tämän säännön kohdissa 5.1.1 ja 5.1.2 täsmennetyt vaatimukset täyttyvät. Tämä vaatimus voidaan täyttää toimittamalla graafinen esitys muotoaan muuttaneen rakenteen sisä-ääriviivan ja jäljelle jäävän tilan äärireunan välisestä etäisyydestä ajan suhteen;

5.1.7   ilmoitus siitä, täyttyvätkö tämän säännön kohdissa 5.1.1 ja 5.1.2 vahvistetut vaatimukset;

5.1.8   kaikki tiedot, joita ajoneuvotyypin, sen korirakenteen, korirakenteen matemaattisen mallin ja itse laskelman selkeä tunnistaminen edellyttää.

5.2   On suositeltavaa sisällyttää raporttiin myös graafinen esitys muotoaan muuttaneesta rakenteesta hetkellä, jona suurin muodonmuutos tapahtuu, siten, että korirakenteesta ja alueista, joilla tapahtuu suuria plastisia muodonmuutoksia saadaan yleiskuva.

5.3   Teknisen tutkimuslaitoksen pyynnöstä on annettava lisätietoja ja sisällytettävä ne raporttiin.

---