# Uradni list L 321/2007

| | ISSN 1725-5155 |
| --- | --- |
| Uradni list
  Evropske unije | L 321 |
| | |
| Slovenska izdaja | Zakonodaja | Zvezek 506. december 2007 |

ISSN 1725-5155

Uradni list

Evropske unije

L 321

Slovenska izdaja

Zakonodaja

Zvezek 506. december 2007

---

| Vsebina | | II   Akti, sprejeti v skladu s Pogodbo ES/Pogodbo Euratom, katerih objava ni obvezna | Stran |
| --- | --- | --- | --- |
| | | AKTI, KI JIH SPREJMEJO ORGANI, USTANOVLJENI Z MEDNARODNIMI SPORAZUMI |
| | * | Pravilnik št. 14 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji vozil glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX | 1 |
| | * | Pravilnik št. 66 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni tehnični predpisi o homologaciji avtobusov glede trdnosti njihove nadgradnje | 55 |

Vsebina

II   Akti, sprejeti v skladu s Pogodbo ES/Pogodbo Euratom, katerih objava ni obvezna

Stran

AKTI, KI JIH SPREJMEJO ORGANI, USTANOVLJENI Z MEDNARODNIMI SPORAZUMI

*

Pravilnik št. 14 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji vozil glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX

1

*

Pravilnik št. 66 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni tehnični predpisi o homologaciji avtobusov glede trdnosti njihove nadgradnje

55

| SL | Akti z rahlo natisnjenimi naslovi so tisti, ki se nanašajo na dnevno upravljanje kmetijskih zadev in so splošno veljavni za omejeno obdobje.
  Naslovi vseh drugih aktov so v mastnem tisku in pred njimi stoji zvezdica. |
| --- | --- |

SL

Akti z rahlo natisnjenimi naslovi so tisti, ki se nanašajo na dnevno upravljanje kmetijskih zadev in so splošno veljavni za omejeno obdobje.

Naslovi vseh drugih aktov so v mastnem tisku in pred njimi stoji zvezdica.

---

II Akti, sprejeti v skladu s Pogodbo ES/Pogodbo Euratom, katerih objava ni obvezna

AKTI, KI JIH SPREJMEJO ORGANI, USTANOVLJENI Z MEDNARODNIMI SPORAZUMI

| 6.12.2007 | SL | Uradni list Evropske unije | L 321/1 |
| --- | --- | --- | --- |

6.12.2007

SL

Uradni list Evropske unije

L 321/1

---

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum začetka veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UNECE o statusu TRANS/WP.29/343/Rev. X, ki je dostopen na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Pravilnik št. 14 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji vozil glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX

Dodatek 13: Pravilnik št. 14

Revizija 4

Dopolnilo 2 sprememb 06 – Datum veljavnosti: 18. januar 2006

VSEBINA

PRAVILNIK

| 1. | Področje uporabe |
| --- | --- |

1.

| 2. | Opredelitev pojmov |
| --- | --- |

2.

| 3. | Vloga za podelitev homologacije |
| --- | --- |

3.

| 4. | Homologacija |
| --- | --- |

4.

| 5. | Specifikacije |
| --- | --- |

5.

| 6. | Preskusi |
| --- | --- |

6.

| 7. | Pregled med statičnimi preskusi pritrdišč varnostnih pasov in po njih |
| --- | --- |

7.

| 8. | Spremembe in razširitev homologacije tipa vozila |
| --- | --- |

8.

| 9. | Skladnost proizvodnje |
| --- | --- |

9.

| 10. | Kazni za neskladnost proizvodnje |
| --- | --- |

10.

| 11. | Navodila za uporabo |
| --- | --- |

11.

| 12. | Dokončna prekinitev proizvodnje |
| --- | --- |

12.

| 13. | Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih služb |
| --- | --- |

13.

| 14. | Prehodne določbe |
| --- | --- |

14.

PRILOGE

| Priloga 1 – | Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni prekinitvi proizvodnje tipa vozila glede na pritrdišča varnostnih pasov in pritrdilne sisteme ISOFIX ter morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX v skladu s Pravilnikom št. 14 |
| --- | --- |

Priloga 1 –

| Priloga 2 – | Namestitev homologacijske oznake |
| --- | --- |

Priloga 2 –

| Priloga 3 – | Namestitev efektivnih pritrdišč varnostnih pasov |
| --- | --- |

Priloga 3 –

| Priloga 4 – | Postopek za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za položaje sedenja v motornih vozilih |
| --- | --- |

Priloga 4 –

| Dodatek 1 – | Opis tridimenzionalne naprave za točko „H“ |
| --- | --- |

Dodatek 1 –

| Dodatek 2 – | Tridimenzionalni referenčni sistem |
| --- | --- |

Dodatek 2 –

| Dodatek 3 – | Referenčni podatki o sedežih |
| --- | --- |

Dodatek 3 –

| Priloga 5 – | Potezna naprava |
| --- | --- |

Priloga 5 –

| Priloga 6 – | Najmanjše število pritrdišč in položaj spodnjih pritrdišč |
| --- | --- |

Priloga 6 –

| Dodatek 1 – | Položaj spodnjih pritrdišč – samo zahteve glede kotov |
| --- | --- |

Dodatek 1 –

| Priloga 7 – | Dinamični preskus kot alternativa statičnemu preskusu trdnosti pritrdišč varnostnih pasov |
| --- | --- |

Priloga 7 –

| Priloga 8 – | Specifikacije preskusne lutke |
| --- | --- |

Priloga 8 –

| Priloga 9 – | Pritrdilni sistemi ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX |
| --- | --- |

Priloga 9 –

1.   PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za pritrdišča varnostnih pasov za odrasle potnike na sedežih, obrnjenih v smeri vožnje ali v nasprotni smeri, v vozilih kategorij M in N (1).

Uporablja se tudi za pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, namenjena za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX, vgrajene v vozila kategorije M1. Vozila N1, opremljena s pritrdišči ISOFIX, morajo prav tako izpolnjevati določbe tega pravilnika.

2.   OPREDELITEV POJMOV

Za namene tega pravilnika:

2.1   „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila, opremljenega s pritrdišči danih tipov varnostnih pasov;

2.2   „tip vozila“ pomeni kategorijo motornih vozil, ki se ne razlikujejo v tako bistvenih vidikih, kot so mere, oblika in materiali sestavnih delov konstrukcije vozila ali sedeža, na katero so nameščena pritrdišča varnostnih pasov in pritrdilni sistemi ISOFIX in morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, ter, če je trdnost pritrdišč preskušena v skladu z dinamičnim preskusom, značilnosti katerega koli sestavnega dela sistema za zadrževanje potnikov, zlasti funkcija omejevalnika obremenitve, ki vpliva na sile, ki delujejo na pritrdišča varnostnih pasov;

2.3   „pritrdišča varnostnih pasov“ pomenijo dele konstrukcije vozila ali sedeža ali druge dele vozila, na katere se pritrdijo varnostni pasovi;

„efektivno pritrdišče varnostnega pasu“ pomeni točko, ki se po dogovoru v skladu z odstavkom 5.4 uporablja za določanje kota posameznega dela varnostnega pasu glede na uporabnika, tj. točko, na kateri bi moral biti varnostni pas pritrjen, da bi bil v položaju, ki je predviden za njegovo uporabo. Efektivno pritrdišče lahko sovpada ali pa ne s točko pritrditve, odvisno od oblike opreme za pritrjevanje varnostnih pasov v točki, na kateri je pas pritrjen.

2.4.1   Na primer,

2.4.1.1   če se na konstrukciji vozila ali na konstrukciji sedeža uporablja vodilo pasu, se srednja točka vodila na mestu, kjer trak zapušča vodilo na strani uporabnika pasu, šteje za efektivno pritrdišče varnostnega pasu, in

2.4.1.2   če pas teče neposredno od uporabnika na navijalo, pritrjeno na konstrukcijo vozila ali konstrukcijo sedeža, brez vmesnega vodila pasu, se za efektivno pritrdišče varnostnega pasu šteje presečišče osi koluta za navijanje traku, ki poteka skozi srednjo os traku na kolutu;

2.5   „tla“ pomeni spodnji del karoserije vozila, ki povezuje bočne stene vozila. V tem pomenu tla obsegajo rebra, narebritve in morebitne druge ojačitve, četudi so te pod njimi, na primer vzdolžni in prečni nosilci;

„sedež“ pomeni konstrukcijo, ki je bodisi vključena v konstrukcijo vozila ali ne, skupaj z oblogo, ki omogoča sedenje odrasle osebe. Izraz označuje posamezni sedež ali del sedežne klopi, ki se uporablja za sedenje ene osebe;

2.6.1   „prednji potniški sedež“ pomeni kateri koli sedež, pri katerem se „najbolj sprednja točka H“ zadevnega sedeža nahaja bodisi v navpični prečni ravnini, ki poteka skozi točko R voznika, ali pred njo;

2.7   „skupina sedežev“ pomeni bodisi sedežno klop ali ločene sedeže, vgrajene drugega ob drugem (tj. tako, da so prednja pritrdišča enega sedeža poravnana z zadnjimi pritrdišči ali pa so pred njimi in poravnana s sprednjimi pritrdišči drugega sedeža ali za njimi), in omogočajo sedenje ene ali več odraslih oseb;

2.8   „sedežna klop“ pomeni konstrukcijo skupaj z opremo, namenjeno sedenju več kot ene odrasle osebe;

2.9   „sklopni sedež“ pomeni pomožni sedež, ki je namenjen za občasno uporabo in je običajno zložen;

„tip sedeža“ pomeni kategorijo sedežev, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih:

2.10.1   obliki, merah in materialu konstrukcije sedeža,

2.10.2   tipih in merah sistemov za nastavljanje in vseh blokirnih sistemov,

2.10.3   tipu in merah pritrdišč varnostnih pasov na sedežu, pritrdišč sedeža in ustreznih delov konstrukcije vozila;

2.11   „pritrdišče sedeža“ pomeni sistem, s katerim je sklop sedeža pritrjen na konstrukcijo vozila, vključno z ustreznimi deli konstrukcije vozila;

„sistem za nastavljanje“ pomeni napravo, s katero se sedež ali njegovi deli lahko nastavijo v položaj, ki ustreza obliki telesa sedeče osebe; ta naprava lahko omogoča zlasti:

2.12.1   vzdolžni premik;

2.12.2   navpični premik;

2.12.3   kotni premik;

2.13   „sistem za odmikanje“ pomeni napravo, ki omogoča, da se sedež ali eden njegovih delov brez trajnega vmesnega položaja premaknejo ali zavrtijo za lažji dostop do prostora za tem sedežem;

2.14   „blokirni sistem“ pomeni vsako napravo, ki sedež in njegove dele ohranja v položaju uporabe, ter vključuje naprave za blokiranje naslona sedeža v določenem položaju glede na sedež in sedeža v določenem položaju glede na vozilo;

2.15   „referenčno območje“ pomeni prostor med dvema navpičnima vzdolžnima ravninama, ki sta med seboj oddaljeni 400 mm in simetrični glede na točko H ter sta določeni z vrtenjem preskusne glave, opisane v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21, iz navpične v vodoravno lego. Naprava mora biti nameščena tako, kot je opisano v navedeni prilogi k Pravilniku št. 21, in nastavljena na največjo dolžino 840 mm;

2.16   „omejevalnik obremenitve prsnega koša“ pomeni kateri koli del varnostnega pasu in/ali sedeža in/ali vozila, namenjen za omejevanje stopnje zadrževalnih sil, ki delujejo na prsni koš potnika v primeru trka;

2.17   „ISOFIX“ je sistem za priključitev sistemov za zadrževanje otrok na vozila, ki imajo dve togi pritrdišči, dva ustrezna toga priključka na sistemu za zadrževanje otrok in napravo za omejevanje vrtenja sistema za zadrževanje otrok;

2.18   „pritrdilno mesto ISOFIX“ pomeni sistem, ki omogoča namestitev:

| (a) | bodisi univerzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44; |
| --- | --- |

(a)

bodisi univerzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

| (b) | ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44; |
| --- | --- |

(b)

ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

| (c) | ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v nasprotni smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44; |
| --- | --- |

(c)

ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v nasprotni smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

| (d) | ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega vstran, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44; |
| --- | --- |

(d)

ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega vstran, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

| (e) | ali posebnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX v vozilu, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44; |
| --- | --- |

(e)

ali posebnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX v vozilu, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

2.19   „spodnje pritrdišče ISOFIX“ pomeni tog okrogel vodoravni drog s premerom 6 mm, ki vodi od konstrukcije vozila ali sedeža, da sprejme in zadrži zadrževalni sistem za otroke ISOFIX s priključki ISOFIX;

2.20   „pritrdilni sistem ISOFIX“ pomeni sistem, sestavljen iz dveh spodnjih pritrdišč ISOFIX in namenjen za pritrditev sistema za zadrževanje otrok ISOFIX v povezavi z napravo za preprečevanje vrtenja;

2.21   „priključek ISOFIX“ pomeni enega od dveh priključkov, ki izpolnjuje zahteve iz Pravilnika št. 44, ki sega od konstrukcije sistema za zadrževanje otrok ISOFIX in je združljiv s spodnjim pritrdiščem ISOFIX;

2.22   „sistem ISOFIX za zadrževanje otrok“ pomeni sistem za zadrževanje otrok, ki izpolnjuje zahteve iz Pravilnika št. 44 in ki mora biti pritrjen na pritrdilni sistem ISOFIX;

2.23   „naprava za delovanje statične sile (SFAD)“ pomeni preskuševalno napravo, ki aktivira pritrdilne sisteme ISOFIX v vozilu in se uporablja za preverjanje njihove trdnosti in sposobnosti konstrukcije vozila ali sedeža za omejevanje vrtenja med statičnim preskusom. Preskuševalna naprava je opisana na slikah 1 in 2 v Prilogi 9;

2.24   „naprava za preprečevanje vrtenja“:

| (a) | napravo za preprečevanje vrtenja za univerzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja zgornja priveza ISOFIX; |
| --- | --- |

(a)

napravo za preprečevanje vrtenja za univerzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja zgornja priveza ISOFIX;

| (b) | napravo za preprečevanje vrtenja za poluniverzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja bodisi zgornja priveza, armaturna plošča vozila ali podporna noga, namenjena za omejevanje vrtenja zadrževalnega sistema med čelnim trkom; |
| --- | --- |

(b)

napravo za preprečevanje vrtenja za poluniverzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja bodisi zgornja priveza, armaturna plošča vozila ali podporna noga, namenjena za omejevanje vrtenja zadrževalnega sistema med čelnim trkom;

| (c) | za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX, tako univerzalne kot poluniverzalne, sam sedež vozila ne predstavlja naprave za preprečevanje vrtenja; |
| --- | --- |

(c)

za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX, tako univerzalne kot poluniverzalne, sam sedež vozila ne predstavlja naprave za preprečevanje vrtenja;

2.25   „pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni element, kot je na primer drog, nameščen na določenem območju in zasnovan tako, da sprejme sponko pasu za zgornjo privezo ISOFIX in prenese njeno zadrževalno silo na konstrukcijo vozila;

2.26   „sponka za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni napravo za pritrditev na pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX;

2.27   „sponka pasu za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni sponko za zgornjo privezo ISOFIX, ki se običajno uporablja za pritrditev pasu za zgornjo privezo ISOFIX na pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, kot je opredeljeno na sliki 3 Priloge 9 k temu pravilnikmu;

2.28   „pas za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni pas iz tkanih trakov (ali enakovredno), ki sega od vrha sistema za zadrževanje otrok ISOFIX do pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX in je opremljen z napravo za nastavitev, napravo za sproščanje napetosti in sponko za zgornjo privezo ISOFIX;

2.29   „vodilna naprava“ je namenjena za pomoč osebi, ki namešča sistem za zadrževanje otrok ISOFIX, in sicer tako, da fizično vodi priključke ISOFIX na sistemu za zadrževanje otrok ISOFIX v pravilno poravnavo s spodnjimi pritrdišči ISOFIX ter tako olajša vklop;

2.30   „označevalna naprava ISOFIX“ pomeni nekaj, kar tistega, ki želi namestiti sistem za zadrževanje otrok ISOFIX, seznani s pritrdilnimi mesti ISOFIX v vozilu in s položajem vsakega ustreznega pritrdilnega sistema ISOFIX;

2.31   „naprava za zadrževanje otrok“ pomeni napravo v skladu z enim od sedmih velikostnih razredov ISOFIX, opredeljenih v odstavku 4 Priloge 17 – Dodatek 2 Pravilnika št. 16, zlasti tisto, katere mere so podane na slikah 1 do 7 v prej omenjenem odstavku 4. Takšne naprave za zadrževanje otrok se uporabljajo v Pravilniku št. 16 za preverjanje, kateri velikostni razredi sistema za zadrževanje otrok ISOFIX ustrezajo pritrdilnim mestom ISOFIX v vozilu. Ena od naprav za zadrževanje otrok, tako imenovani ISO/F2 (B), ki je opisan na sliki 2 v prej omenjenem odstavku 4, se v tem pravilniku uporablja tudi za preverjanje položaja in možnosti dostopa do katerega koli pritrdilnega sistema ISOFIX.

3.   VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1   Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX vloži proizvajalec vozila ali njegov zastopnik.

Vlogi je treba priložiti naslednje dokumente v treh izvodih in naslednje podatke:

3.2.1   risbe celotne konstrukcije vozila v ustreznem merilu, ki prikazujejo položaje pritrdišč varnostnih pasov, efektivnih pritrdišč varnostnih pasov (kadar je to primerno), pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX, ter podrobne risbe pritrdišč varnostnih pasov, morebitnih pritrdilnih sistemov ISOFIX, morebitnih pritrdišč za zgornje prevezi ISOFIX in točk, na katere so pritrjeni;

3.2.2   specifikacijo uporabljenih materialov, ki lahko vplivajo na trdnost pritrdišč varnostnih pasov, pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX;

3.2.3   tehnični opis pritrdišč varnostnih pasov, pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX;

pri pritrdiščih varnostnih pasovih, pritrdilnih sistemih ISOFIX in morebitnih pritrdiščih za zgornje privezi ISOFIX:

3.2.4.1   podroben opis tipa vozila glede na zasnovo sedežev, pritrdišča sedežev ter njihovo namestitev in blokirne sisteme;

3.2.4.2   risbe sedežev, njihovih pritrdišč na vozilu, sistema nastavitve in blokirnega sistema, ki morajo biti v ustreznem merilu in dovolj podrobne;

3.2.5   dokaz, da je sistem varnostnih pasov ali sistem za zadrževanje potnikov, uporabljen v homologacijskem preskusu pritrdišč, skladen s Pravilnikom št. 16, če proizvajalec avtomobila izbere alternativni dinamični preskus trdnosti.

3.3   Proizvajalec po lastni izbiri predloži tehnični službi bodisi vozilo, ki je predstavnik tipa, ki ga je treba homologirati, ali dele vozila, ki veljajo za bistvene za preskuse pritrdišč varnostnih pasov, za preskuse pritrdilnih sistemov ISOFIX in za preskuse morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX, ki jih opravlja tehnična služba, pristojna za opravljanje homologacijskih preskusov.

4.   HOMOLOGACIJA

4.1   Če vozilo, predloženo v homologacijo skladno s tem pravilnikom, izpolnjuje ustrezne zahteve iz tega pravilnika, se podeli homologacija za ta tip vozila.

4.2   Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (trenutno 06 v skladu s spremembami 06) navajata serijo sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času podelitve homologacije. Kot je opredeljeno v odstavku 2.2 zgoraj, ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

4.3   Obvestilo o podelitvi, razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali dokončnem prenehanju proizvodnje tipa vozila skladno s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

Na vsako vozilo, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto, opredeljeno na homologacijskem obrazcu, pritrdi mednarodno homologacijsko oznako, sestavljeno iz:

4.4.1   kroga, ki obkroža črko „E“, ki ji sledi številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (2);

4.4.2   številke tega pravilnika, desno od kroga, predpisanega v odstavku 4.4.1;

4.4.3   črke „e“, desno od številke tega pravilnika pri homologaciji v skladu z dinamičnim preskusom iz Priloge 7.

4.5   Če je vozilo skladno s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilniku, ni treba ponoviti simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1; v takem primeru se dodatne številke in simboli iz vseh pravilnikov, po katerih je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo po tem pravilniku, uvrstijo v navpične stolpce desno od simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1.

4.6   Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7   Homologacijska oznaka je nameščena blizu tablice s podatki o vozilu, ki jo namesti proizvajalec, ali na njej.

4.8   Priloga 2 k temu pravilniku podaja primere namestitev homologacijske oznake.

5.   SPECIFIKACIJE

5.1   Opredelitev pojmov (glej Prilogo 3)

Točka H je referenčna točka, kakor je opredeljena v odstavku 2.3 Priloge 4 k temu pravilniku, in se določi v skladu s postopkom iz te priloge.

5.1.1.1   Točka H' je referenčna točka, ki ustreza točki H, kakor je opredeljena v odstavku 5.1.1 in se določi za vse običajne lege, v katerih se sedež uporablja.

5.1.1.2   Točka R je referenčna točka sedeža, kakor je opredeljena v odstavku 2.4 Priloge 4 k temu pravilniku.

5.1.2   Tridimenzionalni referenčni sistem je opredeljen v Dodatku 2 k Prilogi 4 k temu pravilniku.

5.1.3   Točki L1 in L2 sta spodnji efektivni pritrdišči pasov.

5.1.4   Točka C je točka, ki leži 450 mm navpično nad točko R. Vendar če razdalja S, kot je določena v odstavku 5.1.6, ni krajša od 280 mm in če proizvajalec izbere nadomestno formulo BR = 260 mm + 0,8 S, določeno v odstavku 5.4.3.3, mora biti navpična razdalja med točkama C in R 500 mm.

5.1.5   Kota α1 in α2 sta kota med vodoravno ravnino in ravninama, ki sta pravokotni na vzdolžno srednjo ravnino vozila in potekata skozi točko H1 ali točki L1 in L2.

S je v milimetrih izražena oddaljenost efektivnega zgornjega pritrdišča od referenčne ravnine P, ki je vzporedna s srednjo vzdolžno ravnino vozila in je določena, kakor sledi:

5.1.6.1   če je položaj sedenja točno določen z obliko sedeža, je ravnina P srednja ravnina tega sedeža;

če položaj ni točno določen, je ravnina P:

5.1.6.2.1   za voznikov sedež: navpična ravnina, vzporedna s srednjo vzdolžno ravnino vozila, ki poteka skozi središče volana v ravnini volanskega obroča, kadar je volan, če je nastavljiv, v središčni legi;

5.1.6.2.2   za prednji zunanji sedež potnika: ravnina, simetrična z ravnino voznikovega sedeža;

5.1.6.2.3   za zadnji zunanji sedež: ravnina, ki jo je določil proizvajalec, če se upoštevajo naslednje mejne vrednosti za oddaljenost A med srednjo vzdolžno ravnino vozila in ravnino P:

A je dolga 200 mm ali več, če je sedežna klop predvidena samo za dva potnika;

A je dolga 300 mm ali več, če je sedežna klop predvidena za več kot dva potnika.

5.2   Splošne zahteve

Pritrdišča za varnostne pasove morajo biti zasnovana, izdelana in nameščena tako, da:

5.2.1.1   omogočajo vgradnjo ustreznega varnostnega pasu. Pritrdišča varnostnih pasov na prednjih zunanjih sedežih morajo ustrezati varnostnim pasovom, ki imajo navijalo in prekretno vodilo, pri čemer je treba upoštevati zlasti trdnostne lastnosti pritrdišč varnostnih pasov, razen če proizvajalec ne opremi vozila z drugimi tipi varnostnih pasov z navijalom. Če so pritrdišča primerna samo za določene tipe varnostnih pasov, je treba te tipe navesti na obrazcu, omenjenem v odstavku 4.3 zgoraj;

5.2.1.2   kar najbolj zmanjšajo nevarnost drsenja pravilno nameščenega pasu;

5.2.1.3   kar najbolj zmanjšajo nevarnost poškodbe pasu pri stiku z ostrimi trdimi deli konstrukcije vozila ali sedeža;

5.2.1.4   pri normalni uporabi omogočajo, da vozilo izpolnjuje določbe tega pravilnika;

5.2.1.5   pri pritrdiščih, ki zavzamejo različne položaje glede na to, ali potnikom omogočajo vstop v vozilo ali pa jih zadržujejo v vozilu, se uporabljajo specifikacije tega pravilnika za pritrdišča pasov v položaju za učinkovito zadrževanje potnikov.

Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in morebitno pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, vgrajena ali namenjena za vgradnjo, za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX morata biti zasnovana, izdelana in nameščena tako, da:

5.2.2.1   morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in morebitno pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX pri normalni uporabi omogočata, da vozilo izpolnjuje določbe tega pravilnika.

Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, ki ju je mogoče dodati na katero koli vozilo, prav tako izpolnjujeta določbe tega pravilnika. Zato morajo biti tovrstna pritrdišča opisana v vlogi za podelitev homologacije.

5.2.2.2   Upor pritrdilnega sistema ISOFIX in upor pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX ustrezata kateremu koli sistemu za zadrževanje otrok ISOFIX masne skupine 0; 0+; 1, kot je opredeljena v Pravilniku št. 44.

5.2.3   Pritrdilni sistemi ISOFIX, zasnova in namestitev:

5.2.3.1   Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX sestavlja(-jo) prečni vodoravni togi drog(-ovi), ki ima(-jo) premer 6 mm ± 0,1 mm in obsega(-jo) dve območji z dejansko dolžino najmanj 25 mm, ki se nahajata na isti osi, kot je opredeljena na sliki 4 v Prilogi 9.

5.2.3.2   Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX, vgrajen na sedež vozila, mora biti nameščen najmanj 120 mm za konstrukcijsko določeno točko H, kot je določeno v Prilogi 4 k temu pravilniku, merjeno vodoravno in navzgor do središča droga.

5.2.3.3   Za vsak pritrdilni sistem ISOFIX, vgrajen v vozilo, se preveri možnost pritrditve naprave za zadrževanje otrok ISOFIX „ISO/F2“ (B), opisane v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17).

5.2.3.4   Spodnja površina naprave „ISO/F2“ (B), kot je opredeljena v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17), mora imeti kote položaja znotraj naslednjih mejnih vrednosti, pri čemer so koti merjeni glede na referenčne ravnine vozila, kot so opredeljene v Prilogi 4 k Dodatku 2 k temu pravilniku:

| (a) | naklon: 15° ± 10°; |
| --- | --- |

(a)

naklon: 15° ± 10°;

| (b) | nagib: 0° ± 5°; |
| --- | --- |

(b)

nagib: 0° ± 5°;

| (c) | odklon: 0° ± 10°. |
| --- | --- |

(c)

odklon: 0° ± 10°.

5.2.3.5   Pritrdilni sistemi ISOFIX morajo biti stalno na svojem mestu ali shranljivi. Pri shranljivih pritrdiščih morajo biti zahteve glede pritrdilnega sistema ISOFIX izpolnjene v položaju uporabe.

Vsi drogovi spodnjih pritrdišč ISOFIX (če so namenjeni za uporabo) ali vse trajno nameščene vodilne naprave morajo biti vidne, brez stiskanja blazine sedeža ali naslona sedeža, če je pogled usmerjen proti drogu ali vodilni napravi, v navpični vzdolžni ravnini, ki poteka skozi središče droga ali vodilne naprave, vzdolž črte, ki z vodoravno ravnino tvori kot z odklonom 30 stopinj navzgor.

Kot alternativa zgornji zahtevi se vozilo trajno označi ob vsakem drogu ali vodilni napravi. Ta oznaka mora po izbiri proizvajalca vključevati nekaj od naslednjega.

5.2.3.6.1   Vsaj simbol s slike 12 v Prilogi 9, sestavljen iz kroga s premerom najmanj 13 mm in s piktogramom; simbol pa mora izpolnjevati naslednje pogoje:

| (a) | piktogram mora biti v kontrastu z ozadjem kroga; |
| --- | --- |

(a)

piktogram mora biti v kontrastu z ozadjem kroga;

| (b) | piktogram mora biti nameščen blizu posameznega droga sistema. |
| --- | --- |

(b)

piktogram mora biti nameščen blizu posameznega droga sistema.

5.2.3.6.2   Beseda „ISOFIX“ z velikimi črkami, visokimi najmanj 6 mm.

5.2.4   Pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, zasnova in namestitev:

Na zahtevo proizvajalca avtomobilov se lahko namesto tega uporabijo tudi metode, opisane v odstavkih 5.2.4.1 in 5.2.4.2.

Metoda, opisana v odstavku 5.2.4.1, se lahko uporabi samo, če se na sedežu vozila nahaja pritrdilno mesto ISOFIX.

Ob upoštevanju odstavkov 5.2.4.3 in 5.2.4.4 se mora tisti del vsakega pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, ki je namenjen za povezavo s sponko za zgornjo privezo ISOFIX, nahajati največ 2 000 mm od referenčne točke rame in znotraj osenčenega območja (kot je prikazano na slikah 6 do 10 v Prilogi 9) določenega položaja sedenja, za katerega je vgrajeno, s sklicem na model, opisan v SAE J 826 (julij 1995) in prikazan na sliki 5 v Prilogi 9, v skladu z naslednjimi pogoji:

5.2.4.1.1   točka „H“ modela se nahaja na enotni konstrukcijsko določeni točki „H“ položaja sedeža popolnoma navzdol in popolnoma nazaj, le da se model nahaja ob strani na sredini med obema spodnjima pritrdiščema ISOFIX;

5.2.4.1.2   linija trupa modela je pod enakim kotom glede na prečno navpično ravnino kot naslon sedeža v najbolj pokončnem položaju, in

5.2.4.1.3   model je nameščen v navpični vzdolžni ravnini, ki vključuje točko H modela.

5.2.4.2   Druga možnost je, da se območje pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX namesti s pomočjo naprave „ISO/F2“ (B), kot je opredeljena v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17), na pritrdilno mesto ISOFIX, opremljeno s spodnjimi pritrdišči ISOFIX, kot je prikazano na sliki 11 v Prilogi 9.

Položaj sedenja je položaj sedeža najbolj zadaj in najnižje, z naslonom sedeža v predvidenem položaju, ali po priporočilu proizvajalca vozila.

V pogledu od strani se mora pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX nahajati za zadnjo stranico naprave „ISO/F2“ (B).

Presečišče zadnje strani naprave „ISO/F2“ (B) in vodoravne linije (Priloga 9, slika 11, sklic 3), ki vključuje zadnjo togo točko trdote, večje od 50 shore A, na vrhu naslona sedeža, določa referenčno točko 4 (Priloga 9, slika 11) na središčni črti naprave „ISO/F2“ (B). Na tej referenčni točki največji kot 45° nad vodoravno linijo določa zgornjo mejo območja pritrdišča za zgornjo privezo.

V pogledu od zgoraj na referenčni točki 4 (Priloga 9, slika 11) največji kot 90°, ki sega nazaj in vstran, v pogledu od zadaj pa največji kot 40° določa 2 količini, ki omejujeta območje pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

Izhodišče pasu za zgornjo privezo ISOFIX (5) se nahaja na presečišču naprave „ISO/F2“ (B) in ravnine 550 mm nad vodoravno stranico (1) naprave „ISO/F2“ (B) na središčni črti (6) naprave „ISO/F2“ (B).

Poleg tega mora biti pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX več kot 200 mm, vendar ne več kot 2 000 mm oddaljeno od izhodišča pasu za zgornjo privezo ISOFIX na zadnji stranici naprave „ISO/F2“ (B), merjeno vzdolž traku, kadar je ta potegnjen čez naslon sedeža do pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

Tisti del pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX v vozilu, ki je namenjen za povezavo s sponko za zgornjo privezo ISOFIX, se lahko nahaja zunaj osenčenih območij iz odstavka 5.2.4.1 ali 5.2.4.2, če lega znotraj območja ni primerna in če je vozilo opremljeno z usmerjevalno napravo, ki

5.2.4.3.1   zagotovi, da pas za zgornjo privezo ISOFIX deluje tako, kot da se tisti del pritrdišča, ki je namenjen za povezavo s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX, nahaja znotraj osenčenega območja; in

5.2.4.3.2   je najmanj 65 mm za linijo trupa pri netogi usmerjevalni napravi iz tkanih trakov ali premestljivi usmerjevalni napravi ali najmanj 100 mm za linijo trupa pri fiksni togi usmerjevalni napravi; ter

5.2.4.3.3   je, kadar je po vgradnji preskušena tako, kot naj bi se uporabljala, dovolj trdna, da s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX prenese obremenitev iz odstavka 6.6 tega pravilnika.

5.2.4.4   Pritrdišče za privezo se lahko vgradi v naslon sedeža, če ni na območju ovijanja pasu na vrhu naslona sedeža vozila.

5.2.4.5   Pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX mora imeti dimenzije, ki omogočajo pritrditev sponke pasu za zgornjo privezo ISOFIX, kakor je določeno na sliki 3.

Okrog posameznega pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX je treba zagotoviti prostor, da se omogoči odpiranje in zapiranje pritrdišča. Pri vsakem pritrdišču za zgornjo privezo ISOFIX pod pokrovom je treba pokrov označiti, na primer, z enim od simbolov ali z zrcalno sliko enega od simbolov, prikazanih na sliki 13 v Prilogi 9; pokrov mora biti snemljiv brez uporabe orodij.

5.3   Najmanjše število pritrdišč pasov, ki jih je treba predvideti

Vsa vozila v kategorijah M in N (razen vozil kategorij M2 in M3, ki spadajo v razred I ali II v skladu s Pravilnikom št. 36, v razred A v skladu s Pravilnikom št. 52 in v razreda I ali II in A v skladu s Pravilnikom št. 107) morajo biti opremljena s pritrdišči varnostnih pasov, ki izpolnjujejo zahteve iz tega pravilnika.

5.3.1.1   Pritrdišča sistema H-pasov, homologiranih kot pas tipa S (z navijalom/-i ali brez njega/njih) morajo v skladu s Pravilnikom št. 16 izpolnjevati zahteve iz Pravilnika št. 14, dodatno pritrdišče ali pritrdišča, predvidena za namestitev (sklopa) mednožnega traku, pa so izvzeta iz zahtev glede trdnosti in položaja iz tega pravilnika.

5.3.2   Najmanjše število pritrdišč varnostnih pasov za vse sedeže, obrnjene v smeri vožnje in v obratni smeri, je določeno v Prilogi 6.

5.3.3   Pri zunanjih sedežih vozil kategorije N1, prikazanih v Prilogi 6 in označenih s simbolom Ø, razen pri prednjih, pa sta dovoljeni dve spodnji pritrdišči, če je med sedežem in najbližjo bočno steno vozila prehod, ki omogoča dostop potnikov do ostalih delov vozila.

Prostor med sedežem in bočno steno se šteje za prehod, če je pri zaprtih vratih razdalja med to bočno steno in navpično vzdolžno ravnino skozi srednjico zadevnega sedeža – merjeno v legi točke R pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino vozila – več kot 500 mm.

5.3.4   Pri prednjih sredinskih sedežih, prikazanih v Prilogi 6 in označenih s simbolom *, se štejeta dve spodnji pritrdišči za zadostni, če je vetrobransko steklo nameščeno zunaj referenčnega območja, določenega v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21; če je vetrobransko steklo znotraj referenčnega območja, so potrebna tri pritrdišča.

Glede na pritrdišča varnostnih pasov se vetrobransko steklo šteje za del referenčnega območja, če lahko pride v statični stik s preskusno napravo po postopku, opisanem v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21.

Pri vseh sedežih, ki so v Prilogi 6 označeni s simbolom Image, se predvidijo tri pritrdišča. Dve pritrdišči se lahko predvidita samo, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

5.3.5.1   če se neposredno pred tem sedežem nahaja sedež ali drugi deli vozila, ki so v skladu z odstavkom 3.5 Dodatka 1 k Pravilniku št. 80, ali

5.3.5.2   če med premikanjem vozila noben del vozila ni v referenčnem območju ali se v njem ne more nahajati ali

5.3.5.3   če deli vozila znotraj omenjenega referenčnega območja izpolnjujejo zahteve za absorbiranje energije iz Dodatka 6 k Pravilniku št. 80.

5.3.6   Za vse sklopne sedeže, za sedeže, ki se uporabljajo, ko je vozilo v mirujočem stanju, in za vse tiste sedeže katerega koli vozila, ki niso zajeti v odstavkih 5.3.1 do 5.3.4, pritrdišča pasov niso obvezna. Če pa je vozilo opremljeno s pritrdišči za takšne sedeže, morajo ta pritrdišča izpolnjevati določbe tega pravilnika. V tem primeru zadostujeta dve spodnji pritrdišči.

5.3.7   Pri zgornjem nadstropju dvonadstropnega vozila se zahteve za sredinski prednji sedež uporabljajo tudi za zunanje prednje sedeže.

5.3.8   Najmanjše število pritrdilnih mest ISOFIX, ki jih je treba predvideti

5.3.8.1   Vsa vozila kategorije M1 morajo biti opremljena z najmanj dvema pritrdilnima mestoma ISOFIX.

Vsaj dve pritrdilni mesti ISOFIX morata biti opremljeni tako s pritrdilnim sistemom ISOFIX kot s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX.

Tip in število naprav ISOFIX, opredeljenih v Pravilniku št. 16, ki se jih lahko namesti na vsako pritrdilno mesto ISOFIX, sta določena v Pravilniku št. 16.

5.3.8.2   Ne glede na odstavek 5.3.8.1 pritrdilna mesta ISOFIX niso obvezna, če je vozilo opremljeno s samo eno vrsto sedežev.

5.3.8.3   Ne glede na odstavek 5.3.8.1 je treba v drugi vrsti sedežev namestiti vsaj enega od obeh sistemov pritrdilnih mest ISOFIX.

5.3.8.4   Če je pritrdilni sistem ISOFIX nameščen na prednjem sedežu, zavarovanem s čelno zračno blazino, mora biti vgrajena naprava za deaktiviranje te zračne blazine.

5.3.8.5   Ne glede na odstavek 5.3.8.1 mora biti pri enem ali več integriranih „vgrajenih“ sistemih za zadrževanje otrok število pritrdilnih mest ISOFIX, ki jih je treba predvideti, najmanj dva minus število integriranih „vgrajenih“ sistemov za zadrževanje otrok masnih skupin 0, ali 0 +, ali 1.

5.3.8.6   Ne glede na določbo odstavka 5.3.8.1 se kabriolete, kot so opredeljeni v odstavku 8.1 Priloge 7 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3) (3), z več kot eno vrsto sedežev opremi z najmanj dvema spodnjima pritrdiščema ISOFIX. Če so takšna vozila opremljena s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX, mora le-to izpolnjevati ustrezne določbe tega pravilnika.

5.3.9   Pri sedežih, ki jih je mogoče obrniti ali namestiti v drugih smereh za uporabo pri mirujočem vozilu, se zahteve iz odstavka 5.3.1 uporabljajo samo za tiste smeri, ki so namenjene za običajno rabo med vožnjo po cesti, v skladu s tem pravilnikom. Opomba v tem pomenu mora biti zabeležena v opisnem listu.

5.4   Položaj pritrdišč varnostnih pasov (glej sliko 1 v Prilogi 3)

5.4.1   Splošno

5.4.1.1   Pritrdišča za kateri koli pas se lahko bodisi v celoti nahajajo na konstrukciji vozila, na konstrukciji sedeža ali na katerem koli drugem delu vozila ali pa so porazdeljena med temi lokacijamia.

5.4.1.2   Katero koli pritrdišče varnostnega pasu se lahko uporabi za pritrditev koncev dveh sosednjih varnostnih pasov, pod pogojem, da izpolnjuje preskusne zahteve.

5.4.2   Položaj efektivnih spodnjih pritrdišč varnostnih pasov

5.4.2.1   Prednji sedeži vozil kategorije M1

Pri motornih vozilih kategorije M1 mora biti kot α1 (razen na strani sponke) v območju med 30 in 80 stopinjami, kot α2 (na strani sponke) pa na območju med 45 in 80 stopinjami. Obe zahtevi glede kotov veljata za vse običajne lege prednjih sedežev med vožnjo. Če je vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež) v vseh običajnih legah sedeža med vožnjo, mora imeti vrednost 60 ± 10°. Pri nastavljivih sedežih z napravo za nastavljanje, kakor je opisana v odstavku 2.12, s kotom naklona naslona sedeža manjšim od 20° (glej sliko 1 v Prilogi 3), je kot α1 lahko manjši od najmanjše zgoraj določene vrednosti (30°), če ni manjši od 20° v kateri koli običajni legi sedeža med vožnjo.

5.4.2.2   Zadnji sedeži vozil kategorije M1

Pri motornih vozilih kategorije M1 morata biti kota α1 in α2 v območju med 30 in 80 stopinjami pri vseh zadnjih sedežih. Če so zadnji sedeži nastavljivi, zgornja kota veljata za vse običajne lege sedežev med vožnjo.

5.4.2.3   Prednji sedeži vozil kategorij, drugačnih od kategorije M1

Pri motornih vozilih drugih kategorij kot M1 morata biti kota α1 in α2 med 30 in 80 stopinjami za vse običajne lege prednjih sedežev med vožnjo. Če je pri prednjih sedežih vozil, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 tone, vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen za vse običajne lege sedežev med vožnjo, mora biti njegova vrednost 60 ± 10° (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež).

5.4.2.4   Zadnji sedeži in posebni prednji ali zadnji sedeži vozil kategorij, drugačnih od kategorije M1

Pri vozilih drugih kategorij, razen kategorije M1, sta lahko pri:

| (a) | sedežnih klopeh; |
| --- | --- |

(a)

sedežnih klopeh;

| (b) | nastavljivih sedežih (prednjih in zadnjih) z napravo za nastavljanje, kakor je opisana v odstavku 2.12, s kotom naklona naslona sedeža manjšim od 20° (glej sliko 1 v Prilogi 3) in |
| --- | --- |

(b)

nastavljivih sedežih (prednjih in zadnjih) z napravo za nastavljanje, kakor je opisana v odstavku 2.12, s kotom naklona naslona sedeža manjšim od 20° (glej sliko 1 v Prilogi 3) in

| (c) | drugih zadnjih sedežih |
| --- | --- |

(c)

drugih zadnjih sedežih

kota α1 in α2 med 20° in 80° za vse običajne lege uporabe. Če je pri prednjih sedežih vozil, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 tone, vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen za vse običajne lege sedežev med vožnjo, mora biti njegova vrednost 60 ± 10° (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež).

Pri sedežih vozil kategorij M2 in M3, razen pri prednjih sedežih, morata biti kota α1 in α2 med 45 in 90 stopinjami za vse običajne lege uporabe.

5.4.2.5   Razdalja med obema navpičnima ravninama, ki sta vzporedni z vzdolžno srednjo ravnino vozila in potekata vsaka skozi drugo izmed obeh efektivnih spodnjih pritrdišč L1 in L2 istega varnostnega pasu, ne sme biti krajša od 350 mm. Pri sredinskih sedežih v zadnjih vrstah sedežev vozil kategorij M1 in N1 zgoraj omenjena razdalja ne sme biti krajša od 240 mm, pod pogojem, da sredinskega zadnjega sedeža ni mogoče zamenjati z nobenim od ostalih sedežev vozila. Vzdolžna srednja ravnina sedeža mora potekati med točkama L1 in L2 in mora biti od teh točk oddaljena najmanj 120 mm.

5.4.3   Položaj efektivnih zgornjih pritrdišč varnostnih pasov (glej Prilogo 3)

5.4.3.1   Če se uporablja vodilo varnostnega pasu ali podobna naprava, ki vpliva na položaj efektivnega zgornjega pritrdišča pasu, se ta položaj določi na običajen način ob upoštevanju položaja pritrdišča, če vzdolžna srednjica traku poteka skozi točko J1, ki se zaporedoma določi iz točke R s pomočjo naslednjih treh odsekov:

| RZ | : | odsek linije trupa, ki se meri od točke R navzgor, dolg 530 mm; |
| --- | --- | --- |
| ZX | : | odsek, pravokoten na vzdolžno srednjo ravnino vozila, ki se meri od točke Z proti pritrdišču, dolg 120 mm; |
| XJ1 | : | odsek, pravokoten na ravnino, določeno z odsekoma RZ in ZX, ki se meri od točke X naprej, dolg 60 mm. |

RZ

:

odsek linije trupa, ki se meri od točke R navzgor, dolg 530 mm;

ZX

:

odsek, pravokoten na vzdolžno srednjo ravnino vozila, ki se meri od točke Z proti pritrdišču, dolg 120 mm;

XJ1

:

odsek, pravokoten na ravnino, določeno z odsekoma RZ in ZX, ki se meri od točke X naprej, dolg 60 mm.

Točka J2 je opredeljena kot točka, simetrična na točko J1 glede na navpično vzdolžno ravnino, ki poteka skozi linijo trupa (opisano v odstavku 5.1.2) preskusne lutke, ki sedi na zadevnem sedežu.

Če je uporabljena dvovratna izvedba, ki omogoča dostop do prednjih in zadnjih sedežev, in je zgornje pritrdišče vgrajeno na mesto „B“, mora biti sistem zasnovan tako, da ne ovira dostopa v vozilo ali izstopa iz njega.

5.4.3.2   Efektivno zgornje pritrdišče se mora nahajati pod ravnino FN, ki poteka pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža in z linijo trupa oklepa kot 65°. Pri zadnjih sedežih se ta kot lahko zmanjša na 60°. Ravnina FN mora biti postavljena tako, da seka linijo trupa v točki D, in sicer tako, da je DR = 315 mm + 1,8 S. Če pa je S ≤ 200 mm, potem je DR = 675 mm.

5.4.3.3   Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati za ravnino FK, ki poteka pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža in seka linijo trupa pod kotom 120° v točki B, in sicer tako, da je BR = 260 mm + S. Če je S ≥ 280 mm, lahko proizvajalec po lastni presoji uporabi enačbo BR = 260 mm + 0,8 S.

5.4.3.4   Vrednost S ne sme biti manjša od 140 mm.

5.4.3.5   Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati za navpično ravnino, ki je pravokotna na vzdolžno srednjo ravnino vozila in poteka skozi točko R, kot je prikazano v Prilogi 3.

5.4.3.6   Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati nad vodoravno ravnino, ki poteka skozi točko C, določeno v odstavku 5.1.4.

Razen zgornjega pritrdišča, določenega v odstavku 5.4.3.1, se lahko predvidijo še druga efektivna zgornja pritrdišča, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

5.4.3.7.1   dodatna pritrdišča izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 5.4.3.1 do 5.4.3.6;

5.4.3.7.2   dodatna pritrdišča se lahko uporabljajo brez pomoči orodij, izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 5.4.3.5 in 5.4.3.6 ter se nahajajo v enem od območij, ki se določijo s premikom območja, prikazanega na sliki 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku, za 80 mm v navpični smeri navzgor ali navzdol;

pritrdišče(-a) je (so) namenjeno(-a) za H-pas, izpolnjuje(-jo) zahteve iz odstavka 5.4.3.6, če se nahaja(-jo) za prečno ravnino, ki poteka skozi referenčno črto, in je (so) nameščeno(-a):

5.4.3.7.3.1   pri enem samem pritrdišču v območju, skupnem dvema ploskovnima kotoma, ki ju tvorita navpičnici, ki potekata skozi točki J1 in J2, kot sta opredeljeni v odstavku 5.4.3.1, in katerih vodoravni prerez je prikazan na sliki 2 v Prilogi 3 k temu pravilniku;

5.4.3.7.3.2   pri dveh pritrdiščih v ustreznem izmed zgoraj določenih ploskovnih kotov, če posamezno pritrdišče ni oddaljeno več kot 50 mm od simetrične in zrcalne lege drugega pritrdišča glede na ravnino P (kot je opredeljena v odstavku 5.1.6) zadevnega sedeža.

5.5   Mere navojnih izvrtin pritrdišč

5.5.1   Pritrdišče pasu mora imeti navojno izvrtino 11,11 mm oz. 7/16 palca (20 UNF 2B).

5.5.2   Če proizvajalec opremi vozilo z varnostnimi pasovi, ki so pritrjeni na vseh pritrdiščih, predpisanih za zadevni sedež, tem pritrdiščem ni treba izpolnjevati zahteve iz odstavka 5.5.1, če izpolnjujejo ostale določbe tega pravilnika. Poleg tega se zahteva iz odstavka 5.5.1 ne nanaša na dodatna pritrdišča, ki izpolnjujejo zahtevo iz odstavka 5.4.3.7.3.

5.5.3   Varnostni pas mora biti mogoče ločiti od pritrdišča brez poškodbe slednjega.

6.   PRESKUSI

6.1   Splošni preskusi pritrdišč varnostnih pasov

Ob izpolnjevanju določb iz odstavka 6.2 in na zahtevo proizvajalca:

6.1.1.1   se lahko preskusi opravijo bodisi na konstrukciji vozila ali na dokončanem vozilu;

6.1.1.2   so lahko preskusi omejeni na pritrdišča za en sam sedež ali za skupino sedežev, če:

| (a) | imajo zadevna pritrdišča enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdišča za ostale sedeže ali skupino sedežev in |
| --- | --- |

(a)

imajo zadevna pritrdišča enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdišča za ostale sedeže ali skupino sedežev in

| (b) | so, kadar so takšna pritrdišča nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev; |
| --- | --- |

(b)

so, kadar so takšna pritrdišča nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev;

6.1.1.3   so lahko okna in vrata vgrajena ali ne in zaprta ali ne;

6.1.1.4   so lahko vgrajeni vsi običajno nameščeni pritrdilni elementi, ki prispevajo k trdnosti konstrukcije vozila.

6.1.2   Sedeži morajo biti vgrajeni in postavljeni v položaj za vožnjo ali uporabo, ki ga izbere tehnična služba, pristojna za opravljanje homologacijskih preskusov, in ki zagotavlja najbolj neugodne pogoje glede trdnosti sistema. Položaj sedežev mora biti naveden v poročilu. Če ima sedež naslon z nastavljivim naklonom, ga je treba blokirati, kot to določa proizvajalec, če pa tega podatka ni, mora biti v položaju, ki ustreza dejanskemu kotu naklona naslona sedeža, ki je pri vozilih kategorij M1 in N1 čim bližje 25°, pri vozilih vseh ostalih kategorij pa čim bližje 15°.

6.2   Zaščita vozila za preskuse pritrdišč varnostnih pasov in za preskuse pritrdišč ISOFIX

6.2.1   Način zaščite vozila med preskusom ne sme povzročiti ojačanja pritrdišč varnostnih pasov ali pritrdišč ISOFIX in območja namestitve teh pritrdišč kot tudi ne zmanjšanja običajnih deformacij konstrukcije.

6.2.2   Naprava za pritrditev se šteje za ustrezno, če ne vpliva na območje, ki se razteza preko celotne širine konstrukcije, in če blokira ali drži vozilo ali konstrukcijo spredaj na razdalji najmanj 500 mm od pritrdišča, ki ga je treba preskusiti, zadaj pa najmanj 300 mm od tega pritrdišča.

6.2.3   Priporočljivo je, da konstrukcija stoji na nosilcih, nameščenih približno vzporedno z osmi koles, ali, če to ni mogoče, vzporedno s točkami pritrditve vzmetenja.

6.2.4   Če se uporablja postopek pritrditve, drugačen od tistega, predpisanega v odstavkih 6.2.1 do 6.2.3 tega pravilnika, je treba predložiti dokaze o njegovi ustreznosti.

6.3   Splošne zahteve za preskus pritrdišč varnostnih pasov

6.3.1   Vsa pritrdišča varnostnih pasov v isti skupini sedežev se preskušajo sočasno. Če pa obstaja nevarnost, da bi nesimetrična obremenitev sedežev in/ali pritrdišč varnostnih pasov lahko povzročila okvare, se lahko opravi dodaten preskus z nesimetrično obremenitvijo.

6.3.2   Natezna sila mora delovati v smeri, ki ustreza položaju sedenja pod kotom 10 stopinj ± 5° nad vodoravnico v ravnini, ki je vzporedna z vzdolžno srednjo ravnino vozila.

Uporabiti je treba 10-odstotno predobremenitev z dovoljenim odstopanjem ± 30 odstotkov ciljne obremenitve; obremenitev je treba povečati na 100 odstotkov ustrezne ciljne obremenitve.

6.3.3   Polno delovanje obremenitve je treba doseči čim hitreje in v času delovanja obremenitve, ki ni daljši od 60 sekund.

Vendar pa lahko proizvajalec zahteva, da se delovanje obremenitve doseže v 4 sekundah.

Pritrdišča pasov morajo zdržati predpisano obremenitev najmanj 0,2 sekunde.

6.3.4   Naprave za obremenitev z natezno silo, ki se uporabljajo pri preskusih, opisanih v odstavku 6.4 spodaj, so prikazane v Prilogi 5. Naprave, prikazane na sliki 1 v Prilogi 5, se postavijo na blazino sedeža in se nato, ko je to mogoče, potisnejo nazaj v naslon sedeža, medtem ko se jih tesno ovije s pasom. Napravo, prikazano na sliki 2 v Prilogi 5, se postavi na svoje mesto in čez njo namesti pas, ki se tesno zategne. Med tem postopkom se na pritrdiščih varnostnih pasov ne sme izvajati predobremenitve, ki bi bila večja od najmanjše predobremenitve, potrebne za pravilno namestitev preskusne naprave.

Naprava za obremenitev z natezno silo bodisi 254 mm ali 406 mm, ki se uporabi na vseh sedežih, mora biti taka, da je njena širina čim bližja razdalji med spodnjimi pritrdišči.

Položaj naprave za obremenitev z natezno silo mora preprečevati medsebojne vplive med vlečnim preskusom, ki negativno vpliva na obremenitev in porazdelitev obremenitve.

Pritrdišča pasov za sedeže, opremljene z zgornjimi pritrdišči pasov, morajo biti preskušena pod naslednjimi pogoji:

Prednji zunanji sedeži:

Na pritrdiščih se opravi preskus iz odstavka 6.4.1, pri katerem se ta obremenijo z napravo, ki posnema geometrijo tritočkovnega varnostnega pasu z vgrajenim navijalom in prekretnim vodilom na zgornjem pritrdišču pasu. Če je vgrajenih več pritrdišč, kot je predpisano v odstavku 5.3, je treba na teh pritrdiščih opraviti tudi preskus iz odstavka 6.4.5, pri katerem se pritrdišča obremenijo s silami z napravo, ki posnema geometrijo tipa varnostnega pasu, ki naj bi bil nanje pritrjen.

6.3.5.1.1   Če na obvezno spodnje zunanje pritrdišče ni nameščeno navijalo ali če je le-to nameščeno na zgornjem pritrdišču, se preskus iz odstavka 6.4.3 opravi tudi na spodnjih pritrdiščih pasov.

6.3.5.1.2   V zgornjem primeru se lahko na zahtevo proizvajalca preskusi, predpisani v odstavkih 6.4.1 in 6.4.3, opravijo na dveh različnih konstrukcijah.

6.3.5.2   Zadnji zunanji sedeži in vsi sredinski sedeži:

Na pritrdiščih se opravita preskus iz odstavka 6.4.2, pri katerem se pritrdišča obremenijo s silami z napravo, ki posnema geometrijo tritočkovnega varnostnega pasu brez navijala, in preskus iz odstavka 6.4.3, pri katerem se obremenitve prenašajo na spodnja pritrdišča z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu. Preskusa se lahko na zahtevo proizvajalca opravita na dveh različnih konstrukcijah.

6.3.5.3   Če proizvajalec vozilo opremi z varnostnimi pasovi, se lahko na ustreznih pritrdiščih na zahtevo proizvajalca opravi samo preskus, pri katerem se obremenitve nanje prenašajo z napravo, ki posnema geometrijo tipa pasov, ki naj bi bili pritrjeni na ta pritrdišča.

6.3.6   Če na zunanjih sedežih in sredinskih sedežih ni zgornjih pritrdišč pasov, se na spodnjih pritrdiščih opravi preskus iz odstavka 6.4.3, pri katerem se obremenitve nanje prenašajo z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu.

6.3.7   Če je vozilo zasnovano tako, da se lahko vanj namestijo tudi naprave, ki ne omogočajo pritrjevanja varnostnih pasov neposredno na pritrdišča brez vmesnih kolutov ali drugih podobnih naprav ali zahtevajo dodatna pritrdišča poleg tistih iz odstavka 5.3, mora biti varnostni pas ali sklop žic, kolutov itd., ki sestavljajo opremo varnostnega pasu, pritrjen na pritrdišča na vozilu s takšno napravo, na pritrdiščih pa se opravijo preskusi iz odstavka 6.4.

6.3.8   Pri preskušanju se lahko uporablja tudi metoda, ki je drugačna od predpisane v odstavku 6.3, vendar je treba v tem primeru dokazati njeno enakovrednost.

6.4   Posebne zahteve za preskuse pritrdišč varnostnih pasov

6.4.1   Preskus pri tritočkovnem varnostnem pasu z navijalom in prekretnim vodilom na zgornjem pritrdišču varnostnega pasu

6.4.1.1   Na zgornje pritrdišče se namesti posebno prekretno vodilo za žico ali pas, primerno za prenos obremenitve s potezne naprave, ali prekretno vodilo, ki ga dobavi proizvajalec.

6.4.1.2   Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na pritrdišča ustreznega varnostnega pasu, se z napravo, ki posnema geometrijo prsnega traku varnostnega pasu, obremeni s preskusno silo 1 350 daN ± 20 daN. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.1.3   Istočasno mora delovati na potezno napravo, pritrjeno na spodnji pritrdišči pasu, vlečna sila 1 350 daN ± 20 daN (glej sliko 1 v Prilogi 5). Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.2   Preskus pri tritočkovnem varnostnem pasu brez navijala ali z navijalom na zgornjem pritrdišču varnostnega pasu

6.4.2.1   Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na zgornje pritrdišče varnostnega pasu, in nasprotno spodnje pritrdišče istega varnostnega pasu se obremeni s preskusno silo 1 350 daN ± 20 daN, pri čemer se uporabi navijalo (če ga proizvajalec dobavlja), pritrjeno na zgornje pritrdišče varnostnega pasu. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.2.2   Sočasno z natezno silo 1 350 daN ± 20 daN se obremeni potezna naprava (glej sliko 1 v Prilogi 5), pritrjena na spodnji pritrdišči pasov. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.3   Preskus pri trebušnem varnostnem pasu

Potezno napravo (glej sliko 1 v Prilogi 5), pritrjeno na obe spodnji pritrdišči pasov, se obremeni z preskusno silo 2 225 daN ± 20 daN. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 1 110 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 740 ± 20 daN.

6.4.4   Preskus pritrdišč pasov, ki so bodisi v celoti nameščena na konstrukciji sedeža ali pa porazdeljena med konstrukcijo vozila in konstrukcijo sedeža

6.4.4.1   Opravijo se preskusi iz odstavkov 6.4.1, 6.4.2 in 6.4.3 zgoraj, pri tem pa se vsak sedež in vsaka skupina sedežev obremenijo še z dodatno silo, navedeno spodaj.

6.4.4.2   Obremenitvam, navedenim v odstavkih 6.4.1, 6.4.2 in 6.4.3 zgoraj, se doda še sila, enaka dvajsetkratni teži celotnega sedeža. Na sedeže ali ustrezne dele sedeža se usmeri pospešek, ki ustreza fizikalnemu učinku teže zadevnega sedeža na pritrdišča sedežev. Dodatno obremenitev ali obremenitve in porazdelitev le-te(-h) določi proizvajalec in potrdi tehnična služba.

Pri vozilih kategorij M2 in N2 mora biti ta sila enaka desetkratni teži celotnega sedeža, pri kategorijah M3 in N3 pa 6,6-kratni teži celotnega sedeža.

6.4.5   Preskus pri uporabi posebnih tipov varnostnih pasov

6.4.5.1   Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na pritrdišča takega varnostnega pasu, se z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu oz. pasov obremeni s preskusno silo 1 350 ± 20 daN.

6.4.5.2   Hkrati se z vlečno silo 1 350 ± 20 daN obremeni potezno napravo (glej sliko 3 v Prilogi 5), ki je pritrjena na obe spodnji pritrdišči varnostnega pasu.

6.4.5.3   Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.6   Preskus pri nazaj obrnjenih sedežih

6.4.6.1   Točke pritrdišča se preskusijo s silami, predpisanimi v odstavkih 6.4.1, 6.4.2 ali 6.4.3. V vsakem primeru mora preskusna sila ustrezati obremenitvi, predpisani za vozila kategorije M3 ali N3.

6.4.6.2   Skladno s postopkom, predpisanim v odstavku 6.3, mora biti preskusna sila usmerjena naprej glede na zadevni sedež.

6.5   Pri skupini sedežev, kot je opisano v odstavku 1 Priloge 7, se lahko po izbiri proizvajalca avtomobila opravi dinamični preskus iz Priloge 7 kot alternativa statičnemu preskusu, predpisanemu v odstavkih 6.3 in 6.4.

6.6   Zahteve za statični preskus

6.6.1   Trdnost sistemov pritrdišč ISOFIX se preskusi, kot je predpisano v odstavku 6.6.4.3, z delovanjem sil na napravo za delovanje statičnih sil (NDSS) ob dobro pritrjenih priključkih ISOFIX.

Pri pritrdišču za zgornjo privezo ISOFIX se opravi dodatni preskus, kot je predpisano v odstavku 6.6.4.4.

Vsa pritrdilna mesta ISOFIX iste vrste sedežev, ki se lahko uporabljajo istočasno, se preskusijo istočasno.

6.6.2   Preskus se lahko opravi bodisi na dokončanem vozilu ali na zadostnih delih vozila, da je reprezentativen za trdnost in togost konstrukcije vozila.

Okna in vrata so lahko vgrajena ali ne in zaprta ali ne.

Vgrajeni so lahko vsi običajno nameščeni pritrdilni elementi, ki prispevajo k trdnosti konstrukcije vozila.

Preskus je lahko omejen na pritrdilno mesto ISOFIX za en sam sedež ali za skupino sedežev, če:

| (a) | ima zadevno pritrdilno mesto ISOFIX enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdilno mesto ISOFIX za ostale sedeže ali skupino sedežev in |
| --- | --- |

(a)

ima zadevno pritrdilno mesto ISOFIX enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdilno mesto ISOFIX za ostale sedeže ali skupino sedežev in

| (b) | so, kadar so takšna pritrdilna mesta ISOFIX nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev. |
| --- | --- |

(b)

so, kadar so takšna pritrdilna mesta ISOFIX nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev.

6.6.3   Če so sedeži in naslon za glavo nastavljivi, se preskusijo v položaju, ki ga določi tehnična služba, v omejenem obsegu, ki ga predpiše proizvajalec avtomobila, kot je določeno v Dodatku 3 k Prilogi 17 k Pravilniku št. 16.

6.6.4   Sile, smeri in omejitve poti

6.6.4.1   Na sredino spodnje sprednje prečke naprave za delovanje statičnih sil (NDSS) se usmeri sila 135 N ± 15 N za nastavitev vzdolžnega položaja zadnjega podaljška naprave NDSS in odpravo morebitne ohlapnosti ali napetosti med NDSS in njenim nosilcem.

6.6.4.2   Sile se usmerijo na NDSS v smeri naprej in pod kotom v skladu s tabelo 1.

Tabela 1

Smeri sil med preskusom

| Naprej | 0° ± 5° | 8 kN ± 0,25 kN |
| --- | --- | --- |
| Pod kotom | 75° ± 5° (z obeh strani, pri čemer kot merimo s sprednje strani, če pa je ena stran šibkejša ali sta obe strani simetrični, pa samo z ene strani) | 5 kN ± 0,25 kN |

Naprej

0° ± 5°

8 kN ± 0,25 kN

Pod kotom

75° ± 5° (z obeh strani, pri čemer kot merimo s sprednje strani, če pa je ena stran šibkejša ali sta obe strani simetrični, pa samo z ene strani)

5 kN ± 0,25 kN

Če proizvajalec tako zahteva, se lahko vsak od teh preskusov opravi na različnih konstrukcijah.

Sile v smeri naprej se usmerijo pod kotom delovanja začetne sile 10 ± 5° nad vodoravno ravnino. Poševne sile se usmerijo vodoravno 0° ± 5°. Sila predobremenitve 500 N ± 25 N se usmeri v predpisano točko obremenitve X, označeno na sliki 2 v Prilogi 9. Polno delovanje sile se doseže v času 2 s ali manj. Sila se ohranja najmanj 0,2 s.

Vse meritve je treba opraviti v skladu s standardom ISO 6487 z razredom kanalske frekvence (CFC) 60 Hz ali s katero koli drugo enakovredno metodo.

Preskusi izključno sistema pritrdišč ISOFIX:

6.6.4.3.1   Preskus s silo v smeri naprej:

Vodoravna vzdolžna pot (po predobremenitvi) točke X naprave za delovanje statičnih sil mora biti med delovanjem sile 8 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX ali površine okrog njega, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

6.6.4.3.2   Preskus s silo v poševni smeri:

Pot v smeri sile (po predobremenitvi) točke X naprave za delovanje statičnih sil mora biti med delovanjem sile 5 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX ali površine okrog njega, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

6.6.4.4   Preskus sistemov pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX:

Med napravo za delovanje statičnih sil in pritrdišče za zgornjo privezo je treba usmeriti napetostno silo 50 N ± 5 N. Vodoravna pot (po predobremenitvi) točke X mora biti med delovanjem sile 8 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ali površine okrog njiju, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

Tabela 2

Omejitve poti

| Smer sile | Največja pot točke X naprave NDSS |
| --- | --- |
| Naprej | 125 mm vzdolžno |
| Pod kotom | 125 mm v smeri sile |

Smer sile

Največja pot točke X naprave NDSS

Naprej

125 mm vzdolžno

Pod kotom

125 mm v smeri sile

6.6.5   Dodatne sile

6.6.5.1   Vztrajnostne sile na sedežu

Pri položaju namestitve, pri katerem se obremenitev prenaša v sklop sedeža vozila in ne neposredno v konstrukcijo vozila, se opravi preskus, s katerim se zagotovi, da je trdnost pritrdišč sedežev vozila na konstrukciji vozila zadovoljiva. V tem preskusu se na sedež ali ustrezni del sklopa sedeža vodoravno in vzdolžno v smeri naprej usmeri sila, enaka 20-kratni teži ustreznih delov sklopa sedeža, kar ustreza fizikalnemu učinku teže zadevnega sedeža na pritrdišča sedežev. Dodatno obremenitev ali obremenitve in porazdelitev le-te(-h) določi proizvajalec in potrdi tehnična služba.

Na zahtevo proizvajalca se lahko med zgoraj opisanimi statičnimi preskusi dodatna obremenitev usmeri v točko X naprave za delovanje statičnih sil.

Če je v sedež vozila vgrajeno pritrdišče za zgornjo privezo, je treba ta preskus izvesti s pasom za zgornjo privezo ISOFIX.

Ne sme priti do preloma in izpolnjene morajo biti zahteve glede poti iz tabele 2.

Opomba: Tega preskusa ni treba izvesti, če je v konstrukcijo sedeža vozila vgrajeno pritrdišče sistema varnostnih pasov vozila in je sedež vozila že preskušen in homologiran, da je prestal preskuse obremenitve pritrdišč, ki jih za sistem za zadrževanje odraslih potnikov zahteva ta pravilnik.

7.   PREGLED MED STATIČNIMI PRESKUSI PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV IN PO NJIH

Vsa pritrdišča morajo biti zmožna prestati preskus, predpisan v odstavkih 6.3 in 6.4. Trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli pritrdišča ali površine okrog njega, ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas. Med preskusom je treba upoštevati najmanjše razdalje med efektivnimi spodnjimi pritrdišči varnostnih pasov iz odstavka 5.4.2.5 in zahteve iz odstavka 5.4.3.6 za efektivna zgornja pritrdišča varnostnih pasov.

7.1.1   Pri vozilih kategorije M1, katerih skupna dovoljena masa ne presega 2,5 tone, se, če je na konstrukcijo sedeža pritrjeno zgornje pritrdišče varnostnega pasu, efektivno zgornje pritrdišče varnostnega pasu med preskusom ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki poteka skozi točko R in točko C zadevnega sedeža (glej sliko 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku).

Pri vozilih, razen tistih, omenjenih zgoraj, se efektivno zgornje pritrdišče varnostnega pasu med preskusom ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki je nagnjena za 10° naprej in poteka skozi točko R sedeža.

Med preskusom se meri največji premik točke efektivnega zgornjega pritrdišča.

Če premik točke efektivnega zgornjega pritrdišča preseže zgoraj omenjeno omejitev, mora proizvajalec tehnični službi zadovoljivo dokazati, da ni nevarnosti za potnika. Kot dokaz zadostnega prostora za preživetje se lahko, na primer, izvede preskusni postopek v skladu s Pravilnikom št. 94 ali preskus z vozičkom z ustreznim impulzom.

7.2   Pri vozilih, pri katerih se uporabljajo takšne naprave, mora biti po odstranitvi vlečne sile še vedno mogoče ročno upravljanje naprav za odmikanje in blokiranje sedežev, ki omogočajo potnikom na vseh sedežih, da zapustijo vozilo.

7.3   Po preskušanju je treba zabeležiti vse poškodbe pritrdišč varnostnih pasov in konstrukcij, ki so bili obremenjeni med preskusom.

7.4   Z odstopanjem od omenjenega ni potrebno, da zgornja pritrdišča, pritrjena na enem ali več sedežih vozil kategorije M2, katerih največja dovoljena masa presega 3,5 tone, in vozil kategorije M3, ki izpolnjujejo zahteve iz Pravilnika št. 80, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.1 v zvezi s skladnostjo z odstavkom 5.4.3.6.

8.   SPREMEMBE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

O vseh spremembah tipa vozila se uradno obvesti upravno službo, ki je ta tip vozila homologirala. Služba lahko bodisi:

8.1.1   meni, da ni verjetno, da bi imele spremembe znaten škodljiv vpliv in da v vsakem primeru vozilo še vedno izpolnjuje zahteve, ali

8.1.2   od tehnične službe, pristojne za opravljanje preskusov, zahteva poročilo o nadaljnjih preskusih.

8.2   O potrditvi ali zavrnitvi homologacije, z opredelitvijo sprememb, se po postopku iz odstavka 4.3 zgoraj obvesti pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

8.3   Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko te razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

9.   SKLADNOST PROIZVODNJE

Skladnost proizvodnih postopkov mora biti taka, kot je določeno v Dodatku 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), ob izpolnjevanju naslednjih zahtev:

9.1   Vsa vozila s homologacijsko oznako, predpisano po tem pravilniku, morajo biti skladna s tipom vozila, homologiranim glede na podrobnosti, ki vplivajo na lastnosti pritrdišč varnostnih pasov, sistema pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

9.2   Za preverjanje skladnosti, kot je predpisano v odstavku 9.1 zgoraj, je treba opraviti naključni pregled na zadostnem številu serijsko proizvedenih vozil s homologacijsko oznako, ki jo zahteva ta pravilnik.

9.3   Praviloma se zgoraj omenjene preglede omeji na opravljanje meritev. Po potrebi pa se na vozilih opravi tudi nekatere izmed preskusov, opisanih v odstavku 6 zgoraj, po izboru tehnične službe, ki opravlja homologacijske preskuse.

10.   KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

10.1   Če zahteva iz odstavka 9.1 zgoraj ni izpolnjena ali če pritrdišča varnostnih pasov ali sistem pritrdišč ISOFIX in pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX niso prestali pregledov, predpisanih v odstavku 9 zgoraj, se homologacija, podeljena za tip vozila skladno s tem pravilnikom, lahko prekliče.

10.2   Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem nemudoma obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

11.   NAVODILA ZA UPORABO

Nacionalni organi lahko zahtevajo, da pri njih registrirani proizvajalci vozil v navodilih za uporabo vozila jasno navedejo,

11.1   kje so pritrdišča in

11.2   za kakšne tipe varnostnih pasov so pritrdišča namenjena (glej točko 5 v Prilogi 1).

12.   DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip pritrdišč varnostnih pasov ali tip sistema pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, homologirane v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

13.   IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA IZVAJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki opravljajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo obrazci, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

14.   PREHODNE DOLOČBE

14.1   Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 06 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij ECE po tem pravilniku, kakor je bil spremenjen s spremembami 06.

14.2   Po preteku 2 let od začetka veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije ECE samo, če so izpolnjene zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen s spremembami 06.

14.3   Po preteku 7 let od začetka veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij, ki niso bile podeljene v skladu s spremembami 06 tega pravilnika.

14.4   Za vozila, na katera se ne nanaša odstavek 7.1.1 zgoraj, ostanejo veljavne homologacije, podeljene v skladu s spremembami 04 tega pravilnika.

14.5   Za vozila, na katera se ne nanaša Dopolnilo 4 k spremembam 05 tega pravilnika, ostanejo veljavne obstoječe homologacije, če so bile podeljene v skladu s spremembami 05 do Dopolnila 3.

14.6   Od uradnega datuma začetka veljavnosti Dopolnila 5 k spremembam 05 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij ECE po tem pravilniku, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.7   Za vozila, na katera se ne nanaša Dopolnilo 5 k spremembam 05 tega pravilnika, ostanejo veljavne obstoječe homologacije, če so bile podeljene v skladu s spremembami 05 do Dopolnila 3.

14.8   Od 20. februarja 2005 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije ECE za vozila kategorije M1 samo, če so izpolnjene zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.9   Od 20. februarja 2007 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij za vozila kategorije M1, ki niso bile podeljene v skladu z Dopolnilom 5 k spremembam 05 tega pravilnika.

14.10   Od 16. julija 2006 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacijo za vozila kategorije N samo, če tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.11   Od 16. julija 2008 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij za vozila kategorije N, ki niso bile podeljene v skladu z Dopolnilom 5 k spremembam 05 tega pravilnika.

---

(1)  Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji (R.E.3, Priloga 7), dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bil nazadnje spremenjen s Spremembo 4.

(2)  1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo in Črno goro, 11 za Veliko Britanijo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podeljujejo njene države članice z uporabo svojih simbolov ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo in 53 za Tajsko. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo ali pristopijo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali uporabijo na njih, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(3)  Dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bil nazadnje spremenjen s spremembo 4.

---

PRILOGA 1

SPOROČILO O HOMOLOGACIJI

Image

Image

---

PRILOGA 2

NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKE OZNAKE

VZOREC A

(glej odstavek 4.4 tega pravilnika)

Image

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) skladno s Pravilnikom št. 14 pod številko 062439 in glede na pritrdišča varnostnih pasov. Prvi dve števki homologacijske številke pomenita, da je ob podelitvi homologacije Pravilnik št. 14 že vseboval spremembe 06.

VZOREC B

(glej odstavek 4.5 tega pravilnika)

Image

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) skladno s pravilnikoma št. 14 in 24 (1). (V primeru slednjega pravilnika je korigirani absorpcijski koeficient 1,30 m–1.) Homologacijski številki pomenita, da je na dan, ko sta bili ti homologaciji podeljeni, Pravilnik št. 14 že vseboval spremembe 06, za Pravilnik št. 24 pa so se spremembe 03 že sprejemale.

---

(1)  Druga številka je navedena zgolj kot primer.

---

PRILOGA 3

NAMESTITEV EFEKTIVNIH PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV

Slika 1

Območja namestitve efektivnih pritrdišč varnostnih pasov

(Risba prikazuje primer, kadar je zgornje pritrdišče pritrjeno na bočno steno vozila)

Image

Slika 2

Efektivna zgornja pritrdišča, skladna z odstavkom 5.4.3.7.3 Pravilnika

Image

---

PRILOGA 4

POSTOPEK ZA DOLOČANJE TOČKE „H“ IN DEJANSKEGA NAKLONA TRUPA ZA POLOŽAJE SEDENJA V MOTORNIH VOZILIH

1.   NAMEN

Postopek iz te priloge se uporablja za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za enega ali več sedežev v motornem vozilu ter za preverjanje razmerja med izmerjenimi vrednostmi in konstrukcijsko določenimi vrednostmi po navedbi proizvajalca vozila (1).

2.   OPREDELITEV POJMOV

Za namene te priloge:

„referenčni podatki“ pomenijo eno ali več naslednjih značilnosti sedeža:

2.1.1   točko „H“ in točko „R“ ter odnos med njima,

2.1.2   dejanski naklon trupa in konstrukcijsko določen naklon trupa ter odnos med njima;

2.2   „tridimenzionalna naprava za določanje točke ‚H‘“ (naprava 3-D H) pomeni napravo, ki se uporablja za določanje točk „H“ in dejanskih naklonov trupa. Ta naprava je opisana v Dodatku 1 k tej prilogi;

2.3   „točka ‚H‘“ pomeni vrtišče med trupom in stegnom naprave 3-D H, nameščene na sedež vozila skladno z odstavkom 4 spodaj. Točka „H“ se nahaja v središču središčne osi naprave, ki poteka med vizirnima gumboma točke „H“ na obeh straneh naprave 3-D H. Točka „H“ teoretično ustreza točki „R“ (za odstopanja glej odstavek 3.2.2 spodaj). Ko je točka „H“ določena v skladu s postopkom iz odstavka 4, se šteje, da je fiksna glede na strukturo oblazinjenega sedeža in se premika skupaj s sedežem, ko se ta nastavlja;

2.4   „točka ‚R‘ ali referenčna točka sedeža“ pomeni konstrukcijsko določeno točko, ki jo določi proizvajalec vozila za vsak sedež, in sicer glede na tridimenzionalni referenčni sistem;

2.5   „linija trupa“ pomeni središčnico droga trupa naprave 3-D H v skrajni zadnji legi naslona;

2.6   „dejanski naklon trupa“ pomeni kot med navpičnico skozi točko „H“ in linijo trupa, izmerjen s kotomerom za kot naklona hrbta na napravi 3-D H. Dejanski naklon trupa teoretično ustreza konstrukcijsko določenemu naklonu trupa (za odstopanja glej odstavek 3.2.2 spodaj);

2.7   „konstrukcijsko določen naklon trupa“ pomeni kot med navpičnico skozi točko „R“ in linijo trupa v legi, ki ustreza konstrukcijsko določeni legi naslona sedeža, kakor jo je določil proizvajalec vozila;

2.8   „srednja ravnina potnika“ (C/LO) pomeni srednjo ravnino naprave 3-D H, postavljene na vsako konstrukcijsko določeno sedežno mesto; predstavljena je s koordinato točke „H“ na osi „y“. Pri posameznih sedežih srednja ravnina sedeža ustreza srednji ravnini potnika. Pri ostalih sedežih srednjo ravnino potnika določi proizvajalec;

2.9   „tridimenzionalni referenčni sistem“ pomeni sistem, kot je opisan v Dodatku 2 k tej prilogi;

2.10   „izhodiščne oznake“ so fizične točke (odprtine, površine, oznake ali vdolbine) na karoseriji vozila, kakor jih je določil proizvajalec;

2.11   „postavitev vozila za meritve“ pomeni lego vozila, določeno s koordinatami izhodiščnih oznak v tridimenzionalnem referenčnem sistemu.

3.   ZAHTEVE

3.1   Navajanje podatkov

Za vsako sedežno mesto, za katero so potrebni referenčni podatki zaradi dokazovanja skladnosti z določbami tega pravilnika, se na obrazcu iz Dodatka 3 k tej prilogi, predložijo vsi naslednji podatki ali ustrezen izbor le-teh:

3.1.1   koordinate točke „R“ glede na tridimenzionalni referenčni sistem;

3.1.2   konstrukcijsko določen naklon trupa;

3.1.3   vsi podatki, potrebni za nastavitev sedeža (če je nastavljiv) v položaj za merjenje, kakor je določeno v odstavku 4.3 spodaj.

3.2   Razmerje med izmerjenimi vrednostmi in konstrukcijsko določenimi vrednostmi

3.2.1   Koordinate točke „H“ in vrednost dejanskega naklona trupa, dobljena po postopku iz odstavka 4 spodaj, se primerjajo s koordinatami točke „R“ in vrednostjo konstrukcijsko določenega naklona trupa, ki jih je določil proizvajalec vozila.

3.2.2   Legi točke „R“ in točke „H“ ter razmerje med konstrukcijsko določenim naklonom trupa in dejanskim naklonom trupa se štejejo za ustrezne za zadevno sedežno mesto, če točka „H“, kakor je določena s svojimi koordinatami, leži v kvadratu s stranico 50 mm, katerega stranice potekajo v vodoravni in navpični smeri ter katerega diagonali se sekata v točki „R“, in če je dejanski naklon trupa v območju 5 stopinj glede na konstrukcijsko določen naklon trupa.

3.2.3   Če so ti pogoji izpolnjeni, se za dokazovanje skladnosti z določbami tega pravilnika uporabita točka „R“ in konstrukcijsko določen naklon trupa.

3.2.4   Če točka „H“ ali dejanski naklon trupa ne izpolnjujeta zahtev iz odstavka 3.2.2 zgoraj, se točka „H“ in dejanski naklon trupa določita še dvakrat (skupaj trikrat). Če rezultati dveh od teh treh meritev izpolnjujejo zahteve, veljajo pogoji iz odstavka 3.2.3 zgoraj.

3.2.5   Če rezultati vsaj dveh od treh postopkov iz odstavka 3.2.4 ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 3.2.2 zgoraj ali če ni mogoče opraviti preverjanja, ker proizvajalec vozila ni posredoval podatkov o legi točke „R“ ali o konstrukcijsko določenem naklonu trupa, se uporabi srednja vrednost treh izmerjenih točk ali povprečna vrednost treh izmerjenih naklonov in se ti vrednosti štejeta za veljavni v vseh primerih, kadar se ta pravilnik sklicuje na točko „R“ ali na konstrukcijsko določen naklon trupa.

4.   POSTOPEK ZA DOLOČANJE TOČKE „H“ IN DEJANSKEGA NAKLONA TRUPA

4.1   Po presoji proizvajalca se vozilo predhodno pripravi pri temperaturi 20 ± 10 °C, da material blazinjenja sedeža doseže sobno temperaturo. Če sedež, ki ga je treba preskušati, še ni bil uporabljen, se sedež dvakrat po eno minuto obremeni z osebo ali napravo z maso 70 do 80 kg, da bi blazinjenje sedeža postalo prožno. Na zahtevo proizvajalca morajo ostati vsi sklopi sedežev najmanj 30 minut pred postavitvijo naprave 3-D H neobremenjeni.

4.2   Vozilo mora biti v položaju za merjenje, kakor je določeno v odstavku 2.11 zgoraj.

4.3   Če je sedež nastavljiv, se najprej nastavi v običajno zadnjo lego, ki se uporablja med vožnjo, kakor je določil proizvajalec vozila, pri tem pa se upoštevajo izključno vzdolžne nastavitve sedeža, brez nastavitev sedeža za druge namene. Če obstajajo druge možne nastavitve sedeža (po višini, naklonu, naslonu ipd.), je treba uporabiti nastavitev, kakor jo je določil proizvajalec vozila. Pri vzmetenih sedežih se navpična lega togo fiksira za običajno uporabo med vožnjo, kakor je določil proizvajalec.

4.4   Površina sedežnega mesta, na katerem je naprava 3-D H, se prekrije z bombažno tkanino, ki je dovolj velika in s primerno teksturo, opisano kot čista bombažna tkanina z 18,9 vlakna na cm2 in s težo 0,228 kg/m2 ali kot pletena ali netkana tkanina z enakovrednimi lastnostmi. Če se preskus opravlja na sedežu zunaj vozila, morajo imeti tla, na katerih je sedež, enake bistvene lastnosti (2) kakor tla v vozilu, za katero je sedež namenjen.

4.5   Sedalo in hrbtišče naprave 3-D H postavite tako, da srednja ravnina potnika (C/LO) sovpade s srednjo ravnino naprave 3-D H. Na zahtevo proizvajalca se lahko naprava 3-D H premakne bolj navznoter glede na C/LO, če je naprava 3-D H postavljena proti zunanjosti tako, da rob sedeža ne dopušča izravnave naprave 3-D H.

4.6   Stopalo in spodnji del noge pritrdite na površino sedala posamično ali z uporabo T-profila in sklopa spodnjega dela noge. Črta, ki poteka skozi vizirne gumbe točke „H“, je vzporedna s tlemi in pravokotna na vzdolžno srednjo ravnino sedeža.

Nastavite položaj stopal in noge naprave 3-D H na naslednji način:

Predvideno sedežno mesto: voznik in sopotnik na zunanjem prednjem sedežu

4.7.1.1   Sklopi stopal in nog se pomaknejo naprej tako, da so stopala v naravni legi na tleh, po potrebi med pedali za upravljanje. Če je mogoče, je levo stopalo približno enako oddaljeno od levega roba srednje ravnine naprave 3-D H, kakor desno stopalo od desnega roba. Libela za preverjanje prečne lege naprave 3-D H se namesti v vodoravno lego, po potrebi z nastavitvijo sedala ali pa sklopa noge in stopala nazaj. Črta, ki poteka skozi vizirne gumbe točke „H“, ostane pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža.

4.7.1.2   Če leve noge ni mogoče obdržati vzporedno z desno nogo in levega stopala oprtega na vozilo, premikajte levo stopalo toliko časa, dokler ne pride v takšno lego. Lega vizirnih gumbov ostane nespremenjena.

4.7.2   Predvideno sedežno mesto: zadnje zunanje

Za zadnje sedeže ali pomožne sedeže se noge nastavijo tako po navedbi proizvajalca. Če so stopala naslonjena na dele tal z različnimi ravnmi, je stopalo, ki pride prvo v stik s prednjim sedežem, referenčno, drugo stopalo pa se namesti tako, da prečna libela sedala naprave kaže vodoravni položaj.

4.7.3   Druga predvidena sedežna mesta

Uporabi se splošni postopek iz odstavka 4.7.1 zgoraj, le da se stopala postavijo, kakor je določil proizvajalec vozila.

4.8   Namestite uteži spodnjega dela noge in stegna ter poravnajte napravo 3-D H.

Hrbtno ploščo nagnite naprej do prednjega omejevalnika in s T-profilom odmaknite napravo 3-D H od naslona sedeža. Nato napravo 3-D H postavite nazaj na sedež po enem od naslednjih postopkov:

4.9.1   Če naprava 3-D H drsi nazaj, uporabite naslednji postopek. Pustite, da naprava 3-D H zdrsne nazaj, dokler vodoravna, naprej usmerjena zadrževalna sila na T-profilu ni več potrebna, tj. dokler sedalo ne pride v stik z naslonom sedeža. Po potrebi prestavite spodnji del noge.

4.9.2   Če naprava 3-D H ne drsi nazaj, uporabite naslednji postopek. Z obremenitvijo T-profila z vodoravno vzvratno silo premikajte napravo 3-D H nazaj, dokler se sedalo ne dotakne naslona sedeža (glej sliko 2 Dodatka 1 k tej prilogi).

4.10   S silo 100 ± 10 N se deluje na sklop naslonjala in sedala naprave 3-D H v presečišču kvadranta za kot kolka in ohišja T-profila. Obremenitev mora biti v smeri črte, ki poteka vzdolž zgornjega presečišča do točke neposredno nad ohišjem stegenskega droga (glej sliko 2 v Dodatku 1 k tej prilogi). Nato hrbtno ploščo previdno naslonite na naslon sedeža. Pri nadaljevanju postopka je treba paziti, da naprava 3-D H ne zdrsne naprej.

4.11   Namestite desno in levo utež sedala, nato pa izmenično vseh osem uteži trupa. Napravo 3-D H obdržite v vodoravni legi.

4.12   Hrbtno ploščo nagnite naprej, da se zmanjša pritisk na naslon sedeža. Napravo 3-D H trikrat premaknite z ene strani na drugo v loku 10° (5° v vsako stran od navpične srednje ravnine), da odpravite morebitno trenje, nastalo med napravo 3-D H in sedežem.

Med premikanjem se lahko zgodi, da se T-profil naprave 3-D H premakne iz predpisane vodoravne in navpične lege. Zato je treba T-profil med premikanjem naprave zadrževati s primerno bočno obremenitvijo. Pri zadrževanju T-profila in premikanju naprave 3-D H je treba paziti, da ne pride do naključnih zunanjih obremenitev v navpični smeri ali v smeri naprej in nazaj.

Med tem postopkom se stopala naprave 3-D H ne smejo zadrževati. Če stopala spremenijo položaj, jih je treba pustiti v tem položaju.

Hrbtno ploščo previdno pomaknite nazaj na naslon sedeža in preverite, ali sta obe libeli na ničli. Če so se stopala med premikanjem naprave 3-D H premaknila, jih je treba vrniti v prvotni položaj po naslednjem postopku:

vsako stopalo posebej dvignite od tal vsaj toliko, da ga ni več mogoče premakniti. Med tem dviganjem mora biti možno stopala prosto obračati; ne sme se uporabiti sile v smeri naprej ali bočne sile. Ko se posamezno stopalo postavi nazaj v prvotni položaj, se morajo pete dotikati za to predvidenega dela konstrukcije.

bočna libela mora kazati ničlo; po potrebi se na zgornjem del hrbtne plošče uporabi bočno silo, ki zadošča za izravnavo sedala naprave 3-D H na sedežu.

4.13   Da bi med držanjem T-profila preprečili drsenje naprave 3-D H na sedežu naprej, storite naslednje:

| (a) | hrbtno ploščo naslonite na naslon sedeža; |
| --- | --- |

(a)

hrbtno ploščo naslonite na naslon sedeža;

| (b) | izmenično uporabite vodoravno vzvratno silo, ki ne presega 25 N in pritiska na drog naklona hrbta na višini približno na sredi uteži trupa, dokler kotomer za kot kolka ne pokaže, da je stabilna lega dosežena tudi po prenehanju uporabe sil. Paziti je treba, da na napravo 3-D H ne delujejo zunanje sile v smeri navzdol ali bočne sile. Če je potrebna dodatna izravnava naprave 3-D H, zasukajte hrbtno ploščo naprej, jo ponovno izravnajte in ponovite postopek iz odstavka 4.12. |
| --- | --- |

(b)

izmenično uporabite vodoravno vzvratno silo, ki ne presega 25 N in pritiska na drog naklona hrbta na višini približno na sredi uteži trupa, dokler kotomer za kot kolka ne pokaže, da je stabilna lega dosežena tudi po prenehanju uporabe sil. Paziti je treba, da na napravo 3-D H ne delujejo zunanje sile v smeri navzdol ali bočne sile. Če je potrebna dodatna izravnava naprave 3-D H, zasukajte hrbtno ploščo naprej, jo ponovno izravnajte in ponovite postopek iz odstavka 4.12.

Opravite vse meritve:

4.14.1   Izmerijo se koordinate točke „H“ glede na tridimenzionalni referenčni sistem.

4.14.2   Na kotomeru za kot naklona hrbta na napravi 3-D H se odčita dejanski kot naklona trupa, pri čemer je drog trupa skrajno zadaj.

4.15   Pri ponovni postavitvi naprave 3-D H mora sklop sedeža ostati neobremenjen najmanj 30 minut pred ponovno postavitvijo. Naprava 3-D H ne sme ostati na sedežu dlje, kakor je potrebno za izvedbo preskusa.

Če se sedeži v isti vrsti lahko štejejo za podobne (sedežna klop, enaki sedeži ipd.), se za vsako vrsto sedežev določi samo ena točka „H“ in en „dejanski naklon trupa“, pri čemer se naprava 3-D H, opisana v Dodatku 1 k tej prilogi, postavi na prostor, ki se šteje za značilnega za to vrsto. Ta prostor je:

4.16.1   v prednji vrsti voznikov sedež;

4.16.2   v zadnji vrsti ali vrstah zunanji sedež.

---

(1)  Za vse sedeže – razen za sprednje – pri katerih točke „H“ ni mogoče določiti s pomočjo „tridimenzionalne naprave za točko ‚H‘“ ali drugih postopkov, se lahko po lastni presoji pristojnega organa kot referenca uporabi točka „R“ po navedbi proizvajalca.

(2)  Kot naklona, razlika v višini pri okovju sedeža, površinska struktura itd.

Dodatek 1

OPIS TRIDIMENZIONALNE NAPRAVE ZA TOČKO „H“ (1)

(Naprava 3-D H)

1.   NASLONJALO IN SEDALO

Hrbtna plošča in sedalo sta izdelana iz ojačane plastike in kovine; simulirata človeški trup in stegno in sta mehansko pritrjena v točki „H“. Za merjenje dejanskega kota trupa je v točki „H“ na sondo pritrjen kotomer. Nastavljivi stegenski drog, pritrjen na sedalo, določa središčnico stegna in se uporablja kot izhodišče za kotomer za kot kolka.

2.   ELEMENTI TRUPA IN NOG

Segmenti spodnjega dela noge so povezani s sedalom na T-profilu, ki povezuje kolena in je bočni podaljšek nastavljivega stegenskega droga. V segmentih spodnjega dela nog so vgrajeni kotomeri za merjenje kotov kolen. Sklopi čevlja in stopala so umerjeni za meritev kota stopala. Libeli se uporabljata za uravnavanje naprave v prostoru. Uteži elementov trupa, ki ustrezajo moškemu s 76 kg, so nameščene v ustreznih težiščih, da se zagotovi ugrezanje sedeža. Preveriti je treba gibljivost vseh sklepov naprave 3-D H, pri čemer ne sme nastati omembe vredno trenje.

Slika 1

Poimenovanje elementov naprave 3-D H

Image

Slika 2

Mere elementov naprave 3-D H in porazdelitev obremenitve

Image

---

(1)  Za podrobnosti o konstrukciji naprave 3-D H se obrnite na Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA.

Naprava ustreza napravi, opisani v standardu ISO Standard 6549:1980.

Dodatek 2

TRIDIMENZIONALNI REFERENČNI SISTEM

| 1. | Tridimenzionalni referenčni sistem je določen s tremi pravokotnimi ravninami, kakor jih je določil proizvajalec vozila (glej sliko) (1). |
| --- | --- |

1.

Tridimenzionalni referenčni sistem je določen s tremi pravokotnimi ravninami, kakor jih je določil proizvajalec vozila (glej sliko) (1).

| 2. | Pri meritvah se vozilo postavi na nosilno površino tako, da koordinate izhodiščnih oznak ustrezajo vrednostim po navedbi proizvajalca. |
| --- | --- |

2.

Pri meritvah se vozilo postavi na nosilno površino tako, da koordinate izhodiščnih oznak ustrezajo vrednostim po navedbi proizvajalca.

| 3. | Koordinate točke „R“ in točke „H“ se določijo glede na izhodiščne oznake, kakor jih je določil proizvajalec vozila. |
| --- | --- |

3.

Koordinate točke „R“ in točke „H“ se določijo glede na izhodiščne oznake, kakor jih je določil proizvajalec vozila.

Slika

Tridimenzionalni referenčni sistem

Image

---

(1)  Referenčni sistem ustreza standardu ISO 4130:1978.

Dodatek 3

REFERENČNI PODATKI O SEDEŽIH

1.   Šifriranje referenčnih podatkov

Referenčni podatki so navedeni zaporedoma za vsak sedež. Sedeži so označeni z dvomestno oznako. Prva števka je arabska številka in označuje vrsto sedežev, ki se šteje od prednjega proti zadnjemu delu vozila. Druga števka je velika črka, ki označuje mesto sedeža v vrsti, gledano v smeri premikanja vozila naprej; uporabijo se naslednje črke:

| L | = | levi |
| --- | --- | --- |
| C | = | sredinski |
| R | = | desni |

L

=

levi

C

=

sredinski

R

=

desni

2.   Opis položaja vozila za merjenje

2.1   Koordinate izhodiščnih oznak

| | X ... |
| --- | --- |

X ...

| | Y ... |
| --- | --- |

Y ...

| | Z ... |
| --- | --- |

Z ...

3.   Seznam referenčnih podatkov

Sedežno mesto: ...

3.1.1   Koordinate točke „R“

| | X ... |
| --- | --- |

X ...

| | Y ... |
| --- | --- |

Y ...

| | Z ... |
| --- | --- |

Z ...

3.1.2   Konstrukcijsko določen naklon trupa: ...

3.1.3   Specifikacije za nastavitev sedeža (1)

| | vodoravno: ... |
| --- | --- |

vodoravno: ...

| | navpično: ... |
| --- | --- |

navpično: ...

| | kota: ... |
| --- | --- |

kota: ...

| | kota trupa: ... |
| --- | --- |

kota trupa: ...

Opomba: Referenčne podatke za nadaljnja sedežna mesta navedite pod točkami 3.2, 3.3 itd.

---

(1)  Neustrezno prečrtati.

---

PRILOGA 5

POTEZNA NAPRAVA

Slika 1

Image

Slika 1a

Image

Slika 2

Image

Za pritrditev traku se lahko potezna naprava ramenskega pasu prilagodi z dodatkom dveh talnih robov in/ali nekaj vijakov, da se prepreči morebiten zdrs traku med vlečnim preskusom.

Slika 3

Image

---

PRILOGA 6

NAJMANJŠE ŠTEVILO TOČK PRITRDIŠČ IN POLOŽAJ SPODNJIH PRITRDIŠČ

| Kategorija vozila | Sedeži, obrnjeni v smeri vožnje | Zadnji sedeži V nasprotni smeri |
| --- | --- | --- |
| Zunanji | Sredinski |
| Prednji | Drugi | Prednji | Drugi |
| M1 | 3 | 3 | 3 | 3 | 2 |
| M2 ≤ 3,5 tone | 3 | 3 | 3 | 3 | 2 |
| M3 & M2 > 3,5 tone | 3 | 3 ali 2 | 3 ali 2 | 3 ali 2 | 2 |
| N1 | 3 | 3 ali 2 | 3 ali 2 * | 2 | 2 |
| N2 & N3 | 3 | 2 | 3 ali 2 * | 2 | 2 |

Kategorija vozila

Sedeži, obrnjeni v smeri vožnje

Zadnji sedeži V nasprotni smeri

Zunanji

Sredinski

Prednji

Drugi

Prednji

Drugi

M1

3

3

3

3

2

M2 ≤ 3,5 tone

3

3

3

3

2

M3 & M2 > 3,5 tone

Image

Image

Image

Image

2

N1

3

Image

3 ali 2 *

2

2

N2 & N3

3

2

3 ali 2 *

2

2

Seznam simbolov:

| 2 | : | dve spodnji pritrdišči, ki omogočata vgradnjo varnostnega pasu tipa B, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Br, Br3, Br4m ali Br4Nm. |
| --- | --- | --- |
| 3 | : | dve spodnji pritrdišči in eno zgornje pritrdišče, ki omogočajo vgradnjo tritočkovnega varnostnega pasu tipa A, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolodirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Ar, Ar4m ali Ar4Nm. |
| | : | nanaša se na odstavek 5.3.3 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je sedež na notranji strani prehoda). |
| * | : | nanaša se na odstavek 5.3.4 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je vetrobransko steklo zunaj referenčnega območja). |
| | : | nanaša se na odstavek 5.3.5 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če ni ničesar v referenčnem območju). |
| | : | nanaša se na odstavek 5.3.7 (posebna določba za zgornje nadstropje vozila). |

2

:

dve spodnji pritrdišči, ki omogočata vgradnjo varnostnega pasu tipa B, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Br, Br3, Br4m ali Br4Nm.

3

:

dve spodnji pritrdišči in eno zgornje pritrdišče, ki omogočajo vgradnjo tritočkovnega varnostnega pasu tipa A, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolodirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Ar, Ar4m ali Ar4Nm.

Image

:

nanaša se na odstavek 5.3.3 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je sedež na notranji strani prehoda).

*

:

nanaša se na odstavek 5.3.4 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je vetrobransko steklo zunaj referenčnega območja).

Image

:

nanaša se na odstavek 5.3.5 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če ni ničesar v referenčnem območju).

Image

:

nanaša se na odstavek 5.3.7 (posebna določba za zgornje nadstropje vozila).

Dodatek 1

POLOŽAJ SPODNJIH PRITRDIŠČ – SAMO ZAHTEVE GLEDE KOTOV

| Sedež | M1 | Druga razen M1 |
| --- | --- | --- |
| Prednji (*) | na strani sponke (α2) | 45° – 80° | 30° – 80° |
| razen na strani sponke (α1) | 30° – 80° | 30° – 80° |
| konstantni kot | 50° – 70° | 50° – 70° |
| klop – na strani sponke (α2) | 45° – 80° | 20° – 80° |
| klop – razen na strani sponke (α1) | 30° – 80° | 20° – 80° |
| nastavljiv sedež s kotom naklona naslona sedeža < 20° | 45° – 80° (α2) (*)
  20° – 80° (α1) (*) | 20° – 80° |
| Zadnji ≠ | | 30° – 80° | 20° – 80° Ψ |
| Sklopni | Pritrdišča varnostnih pasov niso obvezna.
  Če je pritrdišče vgrajeno: glej zahteve glede kotov za prednje in zadnje sedeže. |

Sedež

M1

Druga razen M1

Prednji (*)

na strani sponke (α2)

45° – 80°

30° – 80°

razen na strani sponke (α1)

30° – 80°

30° – 80°

konstantni kot

50° – 70°

50° – 70°

klop – na strani sponke (α2)

45° – 80°

20° – 80°

klop – razen na strani sponke (α1)

30° – 80°

20° – 80°

nastavljiv sedež s kotom naklona naslona sedeža < 20°

45° – 80° (α2) (*)

20° – 80° (α1) (*)

20° – 80°

Zadnji ≠

30° – 80°

20° – 80° Ψ

Sklopni

Pritrdišča varnostnih pasov niso obvezna.

Če je pritrdišče vgrajeno: glej zahteve glede kotov za prednje in zadnje sedeže.

Opombe:

| ≠ | : | zunanji in sredinski. |
| --- | --- | --- |
| (*) | : | če kot ni konstanten, glej odstavek 5.4.2.1. |
| Ψ | : | 45° – 90° pri sedežih v vozilih kategorij M2 in M3. |

≠

:

zunanji in sredinski.

(*)

:

če kot ni konstanten, glej odstavek 5.4.2.1.

Ψ

:

45° – 90° pri sedežih v vozilih kategorij M2 in M3.

---

PRILOGA 7

DINAMIČNI PRESKUS KOT ALTERNATIVA STATIČNEMU PRESKUSU TRDNOSTI PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV

1.   PODROČJE UPORABE

Ta priloga opisuje dinamični preskus z vozičkom, ki se lahko izvede kot alternativa statičnemu preskusu trdnosti pritrdišč varnostnih pasov, predpisanem v odstavkih 6.3 in 6.4 tega pravilnika.

Ta alternativa se lahko na zahtevo proizvajalca avtomobila uporabi za skupino sedežev, kadar so vsa sedežna mesta opremljena s tritočkovnimi varnostnimi pasovi, s katerimi je povezan omejevalnik obremenitve prsnega koša, in kadar skupina sedežev vključuje tudi sedežno mesto, katerega zgornje pritrdišče varnostnega pasu je nameščeno na konstrukciji sedeža.

2.   PREDPISI

Med dinamičnim preskusom, predpisanim v odstavku 3 te priloge, ne sme priti do pretrga na nobenem pritrdišču ali površini okrog njega. Dovoljen pa je programiran pretrg, potreben za delovanje omejevalnika obremenitve.

Upoštevati je treba najmanjše razdalje med efektivnimi spodnjimi pritrdišči, opredeljene v odstavku 5.4.2.5 tega pravilnika, ter zahteve za efektivna zgornja pritrdišča, opredeljene v odstavku 5.4.3.6 tega pravilnika in, kadar je to primerno, dopolnjene z naslednjim odstavkom 2.1.1.

2.1.1   Pri vozilih kategorije M1, katerih skupna dovoljena masa ne presega 2,5 tone, se zgornje pritrdišče varnostnega pasu, če je pritrjeno na konstrukcijo sedeža, ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki poteka skozi točko R in točko C zadevnega sedeža (glej sliko 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku).

Pri vozilih, razen tistih, navedenih zgoraj, se zgornje pritrdišče varnostnega pasu ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki je nagnjena za 10° naprej in poteka skozi točko R sedeža.

2.2   Pri vozilih, pri katerih se uporabljajo takšne naprave, mora biti po preskusu še vedno mogoče ročno upravljanje naprav za odmikanje in blokiranje sedežev, ki omogočajo potnikom na vseh sedežih, da zapustijo vozilo.

2.3   Priročnik lastnika vozila mora vsebovati navedbe, da se posamezni varnostni pas nadomesti samo s homologiranim varnostnim pasom za zadevno sedežno mesto v vozilu, in še zlasti opredeliti tista sedežna mesta, na katera se lahko namesti samo ustrezni varnostni pas, opremljen z omejevalnikom obremenitve.

3.   POGOJI ZA DINAMIČNI PRESKUS

3.1   Splošni pogoji

Za preskus, opisan v tej prilogi, se uporabljajo splošni pogoji iz odstavka 6.1 tega pravilnika.

3.2   Namestitev in priprava

3.2.1   Voziček

Voziček mora biti izdelan tako, da po preskusu ni trajno deformiran. Voden mora biti tako, da v fazi trčenja odstopanje v navpični ravnini ne presega 5°, v vodoravni ravnini pa 2°.

3.2.2   Pritrditev konstrukcije vozila

Del konstrukcije vozila, ki velja za bistvenega za trdnost vozila glede pritrdišč sedežev in pritrdišč varnostnih pasov, se pritrdi na voziček v skladu z odredbami iz odstavka 6.2 tega pravilnika.

3.2.3   Sistemi za zadrževanje potnikov

3.2.3.1   Sistemi za zadrževanje potnikov (celotni sedeži, sklopi varnostnih pasov in omejevalniki obremenitev) se namestijo na konstrukcijo vozila v skladu s specifikacijami za vozila serijske proizvodnje.

Okolje vozila nasproti preskušanemu sedežu (armaturna plošča, sedež itd., odvisno od preskušanega sedeža) se lahko montira na preskusni voziček. Če obstaja čelna zračna blazina, jo je treba deaktivirati.

3.2.3.2   Na zahtevo proizvajalca avtomobila in v dogovoru s tehnično službo, pristojno za opravljanje preskusov, nekaterih komponent sistemov za zadrževanje potnikov, z izjemo celotnih sedežev, sklopov varnostnih pasov in omejevalnikov obremenitve, ni treba namestiti na preskusni voziček ali se jih lahko nadomesti s komponentami, ki so enako ali manj toge in katerih mere so vključene v mere notranje opreme vozila, pod pogojem, da je preskušana konfiguracija za sile, ki delujejo na pritrdišča sedežev in varnostnih pasov, vsaj tako neugodna kot serijska konfiguracija.

3.2.3.3   Sedeže je treba nastaviti, kakor je predpisano v odstavku 6.1.2 tega pravilnika, v položaju za uporabo, ki ga tehnična služba, pristojna za opravljanje preskusov, izbere kot tistega, ki ustvarja najbolj neugodne razmere za trdnost pritrdišč in je združljiv s namestitvijo preskusnih lutk v vozilu.

3.2.4   Preskusne lutke

Preskusno lutko, katere mere in masa so določene v Prilogi 8, je treba namestiti na vse sedeže in zavarovati z varnostnim pasom v vozilu.

Za preskusno lutko niso potrebni nobeni instrumenti.

3.3   Preskus

3.3.1   Voziček se poganja tako, da je med preskusom njegova hitrost 50 km/h. Zaustavljanje vozička mora biti omejeno na hodnik, določen v Prilogi 8 k Pravilniku št. 16.

3.3.2   Če je primerno, se aktiviranje dodatnih naprav za zadrževanje (zategovalnikov ipd., razen zračnih blazin) sproži skladno z navedbami proizvajalca avtomobila.

3.3.3   Zagotoviti je treba, da premik pritrdišč varnostnih pasov ne presega omejitev iz odstavkov 2.1 in 2.1.1 te priloge.

---

PRILOGA 8

SPECIFIKACIJE PRESKUSNE LUTKE (1)

| Masa | 97,5 ± 5 kg |
| --- | --- |
| Višina pri pokončnem sedenju | 965 mm |
| Širina bokov (v sedečem položaju) | 415 mm |
| Obseg bokov (v sedečem položaju) | 1 200 mm |
| Obseg pasu (v sedečem položaju) | 1 080 mm |
| Globina prsnega koša | 265 mm |
| Obseg prsnega koša | 1 130 mm |
| Višina ramen | 680 mm |
| Dovoljeno odstopanje za vse dolžinske mere | ± 5 odstotkov |

Masa

97,5 ± 5 kg

Višina pri pokončnem sedenju

965 mm

Širina bokov (v sedečem položaju)

415 mm

Obseg bokov (v sedečem položaju)

1 200 mm

Obseg pasu (v sedečem položaju)

1 080 mm

Globina prsnega koša

265 mm

Obseg prsnega koša

1 130 mm

Višina ramen

680 mm

Dovoljeno odstopanje za vse dolžinske mere

± 5 odstotkov

Opomba: Skica z razlago mer je podana na sliki spodaj.

Image

---

(1)  Naprave, opisane v Australian Design Rule (ADR) 4/03 in Federal Motor Vehicle Safety Standard (FMVSS) št. 208, se štejejo za enakovredne.

---

PRILOGA 9

SISTEMI PRITRDIŠČ ISOFIX IN PRITRDIŠČA ZA ZGORNJE PRIVEZI ISOFIX

Slika 1

Naprava za delovanje statičnih sil (NDSS), izometrični pogledi

Image

Slika 2

Naprava za delovanje statičnih sil (NDSS), mere

Image

Slika 3

Mere sponke pasu za gornjo privezo ISOFIX

Image

Slika 4

Dvodimenzionalna predloga

Image

Slika 5

Razdalja med obema območjema spodnjih pritrdišč

Image

Slika 6

Položaj pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, območje ISOFIX – Stranski ris

Image

Slika 7

Položaj pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, območje ISOFIX – Povečan stranski ris oklepajočega območja

Image

Slika 8

Položaj pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, območje ISOFIX – Tloris (presek ravnine R)

Image

Slika 9

Položaj pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, območje ISOFIX – Naris

Image

Slika 10

Položaj pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, območje ISOFIX – Tridimenzionalni shematski prikaz

Image

Slika 11

Alternativna metoda nameščanja pritrdišča za zgornjo privezo s pomočjo naprave „ISO/F2“ (B), območje ISOFIX – Stranski ris, tloris in pogled od zadaj

Image

Slika 12

Simbol spodnjega pritrdišča ISOFIX

Image

Slika 13

Simbol, ki se uporablja za določitev položaja pritrdišča za zgornjo privezo, ki je pod prevleko

Image

---

| 6.12.2007 | SL | Uradni list Evropske unije | L 321/55 |
| --- | --- | --- | --- |

6.12.2007

SL

Uradni list Evropske unije

L 321/55

---

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum začetka veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je dostopen na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Pravilnik št. 66 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni tehnični predpisi o homologaciji avtobusov glede trdnosti njihove nadgradnje

Dodatek 65: Pravilnik št. 66

Revizija 1

Dopolnilo 1 k izvirni različici Pravilnika – Datum veljavnosti: 3. september 1997

Spremembe 01 – Datum veljavnosti: 9. november 2005

VSEBINA

PRAVILNIK

| 1. | Področje uporabe |
| --- | --- |

1.

| 2. | Opredelitve pojmov |
| --- | --- |

2.

| 3. | Vloga za homologacijo |
| --- | --- |

3.

| 4. | Homologacija |
| --- | --- |

4.

| 5. | Splošne specifikacije in zahteve |
| --- | --- |

5.

| 6. | Sprememba in razširitev homologacije tipa vozila |
| --- | --- |

6.

| 7. | Skladnost proizvodnje |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kazni za neskladnost proizvodnje |
| --- | --- |

8.

| 9. | Popolno prenehanje proizvodnje |
| --- | --- |

9.

| 10. | Prehodne določbe |
| --- | --- |

10.

| 11. | Imena in naslovi tehničnih služb, ki opravljajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov |
| --- | --- |

11.

PRILOGE

| Priloga 1– | Sporočilo v zvezi s tipom vozila glede trdnosti njegove nadgradnje v skladu s Pravilnikom št. 66 |
| --- | --- |

Priloga 1–

| Priloga 2 – | Namestitev homologacijske oznake |
| --- | --- |

Priloga 2 –

| Priloga 3 – | Določanje težišča vozila |
| --- | --- |

Priloga 3 –

| Priloga 4 – | Mnenja o konstrukcijskem opisu nadgradnje |
| --- | --- |

Priloga 4 –

| Priloga 5 – | Preskus s prevračanjem kot osnovna homologacijska metoda |
| --- | --- |

Priloga 5 –

| Priloga 6 – | Preskus s prevračanjem z uporabo delov nadgradnje kot enakovredna homologacijska metoda |
| --- | --- |

Priloga 6 –

| Priloga 7 – | Navidezno statičen obremenitveni preskus delov nadgradnje kot enakovredna homologacijska metoda |
| --- | --- |

Priloga 7 –

| Dodatek 1 – | Določanje vertikalnega premika težišča med prevračanjem |
| --- | --- |

Dodatek 1 –

| Priloga 8 – | Navidezno statičen izračun na podlagi preskušanja sestavnih delov kot enakovredna homologacijska metoda |
| --- | --- |

Priloga 8 –

| Dodatek 1 – | Značilnosti plastičnih zgibov |
| --- | --- |

Dodatek 1 –

| Priloga 9 – | Računalniška simulacija preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu kot enakovredna homologacijska metoda |
| --- | --- |

Priloga 9 –

1.   PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za enonadstropna toga ali zgibna vozila, zasnovana in izdelana za prevoz več kot 22 sedečih ali stoječih potnikov, poleg voznika in posadke.

2.   OPREDELITVE POJMOV

V tem pravilniku se uporabljajo naslednji izrazi in opredelitve:

2.1   Merske enote

Merske enote so:

| Dimenzije in linearne razdalje | metri (m) ali milimetri (mm) |
| --- | --- |
| Masa ali obremenitev | kilogrami (kg) |
| Moč (in teža) | newtoni (N) |
| Navor | newton-metri (Nm) |
| Energija | džuli (J) |
| Gravitacijska konstanta | 9,81 (m/s2) |

Dimenzije in linearne razdalje

metri (m) ali milimetri (mm)

Masa ali obremenitev

kilogrami (kg)

Moč (in teža)

newtoni (N)

Navor

newton-metri (Nm)

Energija

džuli (J)

Gravitacijska konstanta

9,81 (m/s2)

2.2   „Vozilo“ pomeni avtobus, izdelan in opremljen za prevoz potnikov. Vozilo je posamezen predstavnik tipa vozila.

2.3   „Tip vozila“ pomeni kategorijo vozil, izdelanih z enakimi tehničnimi specifikacijami projektiranja, glavnimi dimenzijami in konstrukcijsko razporeditvijo. Tip vozila opredeli proizvajalec vozil.

2.4   „Družina tipov vozil“ pomeni vozila, predlagana v prihodnosti, kot tudi trenutno obstoječa, zajeta v homologaciji najslabšega primera glede na ta pravilnik.

2.5   „Najslabši primer“ pomeni tip vozila med skupinami tipov vozil, za katerega je najmanj verjetno, da vzdrži zahteve tega pravilnika glede na trdnost nadgradnje. Trije parametri, ki opredeljujejo najslabši primer, so: konstrukcijska trdnost, referenčna energija in prostor za preživetje.

2.6   „Homologacija tipa vozila“ pomeni celoten uradni postopek, v katerem se tip vozila pregleda in preskusi, da se dokaže, da izpolnjuje zahteve, določene v tem pravilniku.

2.7   „Razširitev homologacije“ pomeni uradni postopek, v katerem je spremenjen tip vozila homologiran na podlagi prejšnjega homologiranega tipa vozila s primerjanjem meril konstrukcije, potencialne energije in prostora za preživetje.

2.8   „Zgibno vozilo“ pomeni vozilo, sestavljeno iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj zgibno povezani; prostori za potnike vsakega dela so med seboj povezani tako, da lahko potniki prehajajo iz enega v drug del; togi deli so trajno povezani tako, da se lahko ločijo samo z napravami, ki se običajno dobijo v delavnicah.

2.9   „Prostor za potnike“ pomeni prostor, ki je namenjen uporabi potnikov, razen prostora za stacionarne naprave, kot so na primer bari, kuhinje ali stranišča.

2.10   „Vozniški prostor“ pomeni prostor, namenjen izključno uporabi voznika, v katerem so vozniški sedež, volan, upravljalne naprave, instrumenti in druge naprave, potrebne za vožnjo vozila.

2.11   „Zadrževalni sistem“ pomeni napravo, ki potnika, voznika ali člana posadke med prevračanjem zadrži na sedežu.

2.12   „Navpična vzdolžna srednja ravnina“ (NVSR) pomeni navpično ravnino, ki prečka sredino koloteka sprednje osi in koloteka zadnje osi.

2.13   „Prostor za preživetje“ pomeni zavarovan prostor v prostoru(-ih) za potnike, posadko in voznika, v katerem se v primeru nesreče s prevračanjem zagotovijo boljše možnosti preživetja potnikov, voznika in posadke.

2.14   „Masa neobremenjenega vozila“ (Mk) pomeni maso vozila, pripravljenega na vožnjo, praznega in nenatovorjenega, vendar z dodatnimi 75 kg mase voznika, mase goriva, ki ustreza 90 odstotkom prostornine rezervoarja za gorivo, ki jih je določil proizvajalec, in masami hladilne tekočine, maziv, orodja in rezervnega kolesa, če obstajajo.

2.15   „Skupna masa potnikov“ (Mm) pomeni skupno maso vseh potnikov in posadke, ki sedijo na sedežih, opremljenih z zadrževalnimi sistemi.

2.16   „Skupna efektivna masa vozila“ (Mt) pomeni maso neobremenjenega vozila (Mk), skupaj z deležem (k = 0,5) skupne mase potnikov (Mm), ki naj bi bila togo pritrjena na vozilo.

2.17   „Masa posameznega potnika“ (Mmi) pomeni maso posameznega potnika. Vrednost te mase je 68 kg.

2.18   „Referenčna energija“ (ER) pomeni potencialno energijo tipa vozila v postopku homologacije, izmerjeno glede na spodnjo vodoravno raven jarka v začetnem nestabilnem položaju postopka prevračanja.

2.19   „Preskus s prevračanjem na celotnem vozilu“ pomeni preskus na celotnem, popolnem vozilu, da se dokaže zahtevana trdnost nadgradnje.

2.20   „Nagibna delovna miza“ pomeni tehnično napravo, razporeditev nagibne ploščadi, jarka in betonske talne površine, ki se uporablja za preskus s prevračanjem celotnega vozila ali delov nadgradnje.

2.21   „Nagibna ploščad“ pomeni togo ploskev, ki jo je mogoče vrteti okrog vodoravne ose, da se nagne celotno vozilo ali del nadgradnje.

2.22   „Karoserija“ pomeni celotno konstrukcijo vozila, pripravljenega na vožnjo, vključno z vsemi konstrukcijskimi elementi, ki sestavljajo prostor za potnike, vozniški prostor, prostor za prtljago ter prostore za mehanske enote in sestavne dele.

2.23   „Nadgradnja“ pomeni nosilne sestavne dele karoserije, kot jih je opredelil proizvajalec, ki vključujejo tiste skladne dele in elemente, ki prispevajo k trdnosti in sposobnosti absorpcije energije karoserije ter ščitijo prostor za preživetje med preskusom s prevračanjem.

2.24   „Odprtina“ pomeni konstrukcijski del nadgradnje, ki oblikuje zaprto zanko med dvema ravninama, ki sta pravokotni na navpično vzdolžno srednjo ravnino vozila. Odprtina vsebuje en okenski (ali vratni) stebriček na vsaki strani vozila ter elemente stranske stene, del strešne konstrukcije, talni del in talno konstrukcijo.

2.25   „Del nadgradnje“ pomeni konstrukcijsko enoto, ki predstavlja en del nadgradnje za namene homologacijskega preskusa. Del nadgradnje vsebuje najmanj dve odprtini, povezani z ustreznimi spojnimi elementi (bočne, strešne in talne konstrukcije).

2.26   „Originalni del nadgradnje“ pomeni del nadgradnje, sestavljen iz dveh ali več odprtin popolnoma enake oblike in z relativno lego kot v dejanskem vozilu. Tudi vsi spojni elementi med odprtinami so razporejeni popolnoma enako kot v dejanskem vozilu.

2.27   „Umetni del nadgradnje“ pomeni del nadgradnje, zgrajen iz dveh ali več odprtin, vendar ne v enaki legi niti v enaki medsebojni razdalji kot v dejanskem vozilu. Ni treba, da so spojni elementi med temi odprtinami popolnoma enaki dejanski konstrukciji karoserije, morajo pa biti konstrukcijsko enakovredni.

2.28   „Togi del“ pomeni konstrukcijski del ali element brez večje deformacije ali absorpcije energije med preskusom s prevračanjem.

2.29   „Plastično območje“ (PO) pomeni poseben, geometrijsko omejen del nadgradnje, v katerem se zaradi dinamičnih sil udarca:

| — | koncentrirajo plastične deformacije večjega obsega, |
| --- | --- |

—

koncentrirajo plastične deformacije večjega obsega,

| — | pojavlja bistveno izkrivljanje originalne oblike (presek, dolžina ali druga geometrija), |
| --- | --- |

—

pojavlja bistveno izkrivljanje originalne oblike (presek, dolžina ali druga geometrija),

| — | pojavi izguba stabilnosti kot rezultat lokalnega uklona, |
| --- | --- |

—

pojavi izguba stabilnosti kot rezultat lokalnega uklona,

| — | absorbira kinetična energija zaradi deformacije. |
| --- | --- |

—

absorbira kinetična energija zaradi deformacije.

2.30   „Plastični zgib“ (PZ) pomeni enostavno plastično območje, oblikovano na elementu, podobnem drogu (enojna cev, okenski stebriček itd.).

2.31   „Vratno krilo“ pomeni vzdolžni konstrukcijski del karoserije nad stranskimi okni, vključno z upognjenim prehodnim delom do strešnih konstrukcij. V preskusu s prevračanjem vratno krilo najprej udari ob tla.

2.32   „Bočna prečka“ pomeni vzdolžni konstrukcijski del karoserije pod stranskimi okni. V preskusu s prevračanjem je lahko bočna prečka drugi predel, ki se po začetni deformaciji preseka vozila dotakne tal.

3.   VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1   Vlogo za homologacijo tipa vozila glede na trdnost nadgradnje predloži upravnemu organu proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

Vlogi se priložijo naslednji dokumenti v treh izvodih in z naslednjimi podatki:

Glavni identifikacijski podatki in parametri tipa vozila ali skupine tipov vozil.

3.2.1.1   Splošni tlorisi tipa vozila, njegove karoserije in notranje razporeditve z glavnimi dimenzijami. Sedeži z zadrževalnimi sistemi so jasno označeni, njihovi položaji v vozilu pa natančno dimenzionirani.

3.2.1.2   Masa neobremenjenega vozila in pripadajoče osne obremenitve.

3.2.1.3   Točna lega težišča neobremenjenega vozila, skupaj s poročilom o merjenju. Za določitev lege težišča se uporabljajo metode merjenja in izračunavanja, opisane v Prilogi 3.

3.2.1.4   Skupna efektivna masa vozila in pripadajoče osne obremenitve.

3.2.1.5   Točna lega težišča skupne efektivne mase vozila, skupaj s poročilom o meritvah. Za določitev lege težišča se uporabljajo metode merjenja in izračunavanja, opisane v Prilogi 3.

Vsi podatki in informacije, ki so potrebni za ovrednotenje meril najslabšega primera v skupini tipov vozil:

3.2.2.1   Vrednost referenčne energije (ER), ki je zmnožek mase vozila (M), gravitacijske konstante (g) in višine (h1) težišča vozila v njegovem položaju nestabilnega ravnotežja na začetku preskusa s prevračanjem (glej sliko 3)

Formula

kjer je:

| M | = | Mk, masa neobremenjenega tipa vozila brez zadrževalnega sistema, ali
  Mt, skupna efektivna masa vozila pri vgrajenih zadrževalnih sistemih, in |
| --- | --- | --- |
| Mt | = | Mk + k. Mm, kjer je k = 0,5 |
| h0 | = | višina (v metrih) težišča vozila za izbrano vrednost mase (M) |
| t | = | pravokotna razdalja (v metrih) težišča vozila od njegove vzdolžne navpične srednje ravnine |
| B | = | pravokotna razdalja (v metrih) vzdolžne navpične srednje ravnine vozila do osi vrtenja v preskusu s prevračanjem |
| G | = | gravitacijska konstanta |
| h1 | = | višina (v metrih) težišča vozila v njegovem začetnem, nestabilnem položaju glede na vodoravno spodnjo raven jarka |

M

=

Mk, masa neobremenjenega tipa vozila brez zadrževalnega sistema, ali

Mt, skupna efektivna masa vozila pri vgrajenih zadrževalnih sistemih, in

Mt

=

Mk + k. Mm, kjer je k = 0,5

h0

=

višina (v metrih) težišča vozila za izbrano vrednost mase (M)

t

=

pravokotna razdalja (v metrih) težišča vozila od njegove vzdolžne navpične srednje ravnine

B

=

pravokotna razdalja (v metrih) vzdolžne navpične srednje ravnine vozila do osi vrtenja v preskusu s prevračanjem

G

=

gravitacijska konstanta

h1

=

višina (v metrih) težišča vozila v njegovem začetnem, nestabilnem položaju glede na vodoravno spodnjo raven jarka

3.2.2.2   Risbe in podroben opis nadgradnje tipa vozila ali skupine tipov vozil v skladu s Prilogo 4.

3.2.2.3   Podrobne risbe prostora za preživetje v skladu z odstavkom 5.2 za vsak tip vozila, ki je v postopku homologacije.

3.2.3   Nadaljnja podrobna dokumentacija, parametri, podatki glede na metodo homologacijskega preskusa, ki jo izbere proizvajalec, kot je podrobneje opisano v prilogah 5, 6, 7, 8 in 9.

3.2.4   Pri zgibnem vozilu se vse informacije navedejo posebej za vsak del tipa vozila, razen za odstavek 3.2.1.1, ki se nanaša na celotno vozilo.

3.3   Na zahtevo tehnične službe se celotno vozilo (ali eno vozilo iz vsakega tipa vozila, če se homologacija zahteva za skupino tipov vozil) predloži v pregled njegove mase neobremenjenega vozila, osnih obremenitev, lege težišča ter vseh drugih podatkov in informacij, ki se nanašajo na trdnost nadgradnje.

3.4   Glede na metodo homologacijskega preskusa, ki jo izbere proizvajalec, se na zahtevo tehnične službe predložijo ustrezni vzorci. Razporeditev in število teh vzorcev sta dogovorjena s tehnično službo. Pri vzorcih, ki so bili predhodno testirani, se predložijo poročila o preskusu.

4.   HOMOLOGACIJA

4.1   Če tip vozila ali skupina tipov vozil, predložena v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje pogoje iz spodnjega odstavka 5, se podeli homologacija za ta tip vozila.

4.2   Vsakemu homologiranemu tipu vozila se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (zdaj 00, ki ustrezata spremembam 01) navajata spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

4.3   Obvestilo o podelitvi, zavrnitvi ali razširitvi homologacije tipa vozila se v skladu s tem pravilnikom predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki Obvestila o homologaciji (glej Prilogo 1) ter risb in diagramov, ki jih zagotovi vlagatelj, v formatu, dogovorjenem med proizvajalcem in tehnično službo. Papirna dokumentacija se zloži v format A4 (210 mm × 297 mm).

Na vsako vozilo, ki je v skladu s homologiranim tipom vozila na podlagi tega pravilnika, se na vidno mesto, navedeno v certifikatu o homologaciji, pritrdi mednarodna homologacijska oznaka, ki je sestavljena iz:

4.4.1   kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (1);

4.4.2   številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga, določenega v odstavku 4.4.1.

4.5   Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna.

4.6   Homologacijska oznaka je nameščena blizu napisne ploščice vozila, ki jo pritrdi proizvajalec, ali na njej.

4.7   Priloga 2 k temu pravilniku prikazuje primere homologacijske oznake.

5.   SPLOŠNE SPECIFIKACIJE IN ZAHTEVE

5.1   Zahteve

Nadgradnja vozila ima zadostno trdnost za zagotovitev, da je prostor za potnike med preskusom s prevračanjem na celotnem vozilu in po njem nepoškodovan. To pomeni:

5.1.1   Noben del vozila, ki je na začetku preskusa izven prostora za preživetje (npr. stebrički, varnostni obroči, prtljažniki), med preskusom ne vdre v prostor za preživetje. Pri ocenjevanju vdora v prostor za preživetje se ne upoštevajo vsi konstrukcijski deli, ki so prvotno v prostoru za preživetje (npr. navpični ročaji, pregrade, kuhinje, stranišča).

Noben del prostora za preživetje ne štrli iz obrisa deformirane konstrukcije. Obris deformirane konstrukcije se določi zaporedno, med vsakim sosednjim okenskim in/ali vratnim stebričkom. Med dvema deformiranima stebričkoma je obris teoretična površina, določena z ravnimi črtami, ki povezujejo točke notranjega obrisa stebričkov, ki so bili pred preskusom s prevračanjem na isti višini nad ravnino poda (glej sliko 1).

Slika 1

Specifikacije obrisa deformirane konstrukcije

Image

5.2   Prostor za preživetje

Razpon prostora za preživetje vozila se določi z oblikovanjem navpične prečne ravnine znotraj vozila z robom, opisanim na slikah 2(a) in 2(c), in s premikom te ravnine po dolžini vozila (glej sliko 2(b)) na naslednji način:

5.2.1   Točka SR se nahaja na naslonjalu vsakega zunanjega naprej ali nazaj obrnjenega sedeža (ali predvidenega položaja sedeža), 500 mm nad tlemi pod sedežem, 150 mm od notranje površine stranske stene. Okrovi koles in druge spremembe višine tal se ne upoštevajo. Te dimenzije se uporabljajo tudi v primeru navznoter obrnjenih sedežev na njihovih srednjih ravninah.

5.2.2   Če obe strani vozila nista simetrični glede na talno razporeditev in je zato višina točk SR različna, se za vzdolžno navpično srednjo ravnino (glej sliko 2(c)) upošteva dolžina koraka med obema talnima črtama prostora za preživetje.

5.2.3   Najbolj nazaj pomaknjen položaj prostora za preživetje je navpična ravnina 200 mm za točko SR zunanjega najbolj nazaj pomaknjenega sedeža ali notranja stran zadnje stene vozila, če je to manj kot 200 mm za točko SR.

Skrajni sprednji položaj prostora za preživetje je navpična ravnina 600 mm pred točko SR najbolj naprej pomaknjenega sedeža (potnika, posadke ali voznika) v vozilu, nastavljenega na povsem sprednji položaj.

Če najbolj nazaj pomaknjeni in najbolj naprej pomaknjeni sedež nista na istih prečnih ravninah, bo dolžina prostora za preživetje na obeh straneh različna.

5.2.4   Prostor za preživetje je v prostoru(-ih) za potnike, posadko in voznika med skrajno zadnjo in skrajno sprednjo ravnino nepretrgan in je določen s premikanjem določene navpične prečne ravnine po dolžini vozila po ravnih črtah skozi točke SR na obeh straneh vozila. Za najbolj nazaj pomaknjenim sedežem in pred najbolj naprej pomaknjenim sedežem so ravne črte točke Sr vodoravne.

5.2.5   Proizvajalec lahko določi večji prostor za preživetje, kot je zahtevano za določeno razporeditev sedežev za simulacijo najslabšega primera v skupini tipov vozil, da se upošteva nadaljnji razvoj projektiranja.

Slika 2

Specifikacija prostora za preživetje

Image

5.3   Specifikacija preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu kot osnovna homologacijska metoda

Preskus s prevračanjem je preskus stranskega nagibanja (glej sliko 3), opredeljen, kot sledi:

5.3.1   Celotno vozilo stoji na nagibni ploščadi z blokiranim vzmetenjem in se počasi nagiba k svojemu položaju nestabilnega ravnotežja. Če tip vozila ni opremljen z zadrževalnimi sistemi, se preskusi pri masi neobremenjenega vozila. Če je tip vozila opremljen z zadrževalnimi sistemi, se preskusi pri skupni efektivni masi vozila.

5.3.2   Preskus s prevračanjem se začne v tem nestabilnem položaju vozila z nično kotno hitrostjo, os vrtenja pa poteka skozi kontaktne točke koles in tal. V tem trenutku vozilo označuje referenčna energija ER (glej odstavek 3.2.2.1 in sliko 3).

5.3.3   Vozilo se prevrne v jarek na vodoravni, suhi in gladki betonski talni površini z nazivno globino 800 mm.

5.3.4   Podrobne tehnične specifikacije preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu kot osnovni homologacijski preskus so navedene v Prilogi 5.

Slika 3

Specifikacija preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu, ki prikazuje pot težišča preko začetnega položaja nestabilnega ravnotežja

Image

5.4   Specifikacije enakovrednega homologacijskega preskusa

Namesto preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu se lahko po presoji proizvajalca izbere eno od naslednjih enakovrednih metod homologacijskih preskusov:

5.4.1   Preskus s prevračanjem na delih nadgradnje, ki predstavljajo celotno vozilo, v skladu s specifikacijami iz Priloge 6.

5.4.2   Navidezno statični obremenitveni preskusi delov nadgradnje v skladu s specifikacijami iz Priloge 7.

5.4.3   Navidezno statični izračuni na podlagi rezultatov preskusov sestavnih delov v skladu s specifikacijami iz Priloge 8.

5.4.4   Računalniška simulacija – z dinamičnimi izračuni – osnovnega preskusa s prevračanjem na celotnem vozilu v skladu s specifikacijami iz Priloge 9.

5.4.5   Osnovo načelo je, da je treba enakovredno metodo homologacijskega preskusa izvesti na takšen način, da predstavlja osnovni preskus s prevračanjem, določen v Prilogi 5. Če enakovredna metoda homologacijskega preskusa, ki jo je izbral proizvajalec, ne more upoštevati nekaterih posebnih značilnosti ali konstrukcije vozila (npr. klimatske naprave na strehi, spremenjeno višino bočne prečke, spremenjeno višino strehe), lahko tehnična služba zahteva, da se na celotnem vozilu opravi preskus s prevračanjem, določen v Prilogi 5.

5.5   Preskušanje zgibnih avtobusov

Pri zgibnem vozilu je vsak togi del vozila v skladu s splošno zahtevo iz odstavka 5.1. Vsak togi del zgibnega vozila se lahko preskusi ločeno ali v kombinaciji, kot je opisano v odstavku 2.3 Priloge 5 ali v odstavku 2.6.7 Priloge 3.

5.6   Smer preskusa s prevračanjem

Preskus s prevračanjem se opravi na tisti strani vozila, ki je glede na prostor za preživetje nevarnejša. Odločitev sprejme tehnična služba na podlagi predloga proizvajalca ob upoštevanju vsaj naslednjega:

5.6.1   stranske ekscentričnosti težišča in njenega učinka na referenčno energijo v nestabilnem začetnem položaju vozila, glej odstavek 3.2.2.1;

5.6.2   asimetrije prostora za preživetje, glej odstavek 5.2.2;

5.6.3   različnih, asimetričnih konstrukcijskih značilnosti obeh strani vozila in podpore, ki jo dajejo pregrade in notranji predeli (npr. garderoba, stranišče, kuhinja). Slabše podprta stran se izbere kot smer preskusa s prevračanjem.

6.   SPREMEMBA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

Vsaka sprememba homologiranega tipa vozila se sporoči upravnemu organi, ki je podelil homologacijo tipa vozila. Upravni organ lahko potem:

6.1.1   meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da spremenjen tip vozila v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve tega pravilnika in skupaj s homologiranim tipom vozila predstavlja del družine tipov vozil; ali

6.1.2   od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu kot dokaz, da vozilo še vedno izpolnjuje zahteve tega pravilnika in skupaj s homologiranim tipom vozila predstavlja del družine tipov vozil; ali

6.1.3   zavrne razširitev homologacije in zahteva izvedbo novega postopka homologacije.

Odločitve upravnega organa in tehnične službe temeljijo na trojnih merilih najslabšega primera:

6.2.1   konstrukcijsko merilo pomeni, ali je nadgradnja spremenjena ali ne (glej Prilogo 4). Če ni spremembe, je nova nadgradnja močnejša, kar je ugodno;

6.2.2   energijsko merilo pomeni, ali je referenčna energija spremenjena ali ne. Če ima nov tip vozila enako ali manjšo referenčno energijo kot homologiran tip, je to ugodno;

6.2.3   merilo prostora za preživetje temelji na obsegu površine prostora za preživetje. Če je prostor za preživetje novega tipa vozila povsod znotraj homologiranega primera prostora za preživetje, je to ugodno.

6.3   Če so vsa tri merila, opisana v odstavku 6.2, ugodno spremenjena, se razširitev homologacije podeli brez nadaljnjega preverjanja.

Če so vsi trije odgovori neugodni, se zahteva nov postopek homologacije.

Če so odgovori mešani, se zahteva nadaljnje preverjanje (na primer preskusi, izračun, konstrukcijska analiza). Ta preverjanja določi tehnična služba v sodelovanju s proizvajalcem.

6.4   Potrditev homologacije z opisom sprememb ali zavrnitev homologacije se sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, po postopku, določenem v zgornjem odstavku 4.3.

6.5   Upravni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu obrazcu za sporočanje, sestavljenem za takšno razširitev.

7.   SKLADNOST PROIZVODNJE

7.1   Skladnost proizvodnih postopkov je v skladu z Dodatkom 2 k Sporazumu (E/ECE/324 – E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah.

7.2   Vozila, homologirana v skladu s tem pravilnikom, se izdelajo tako, da izpolnjujejo zahteve iz zgornjega odstavka 5, da so skladna s homologiranim tipom. Preverijo se samo tisti elementi, ki jih je proizvajalec določil kot del nadgradnje.

7.3   Pregledi, ki jih odobri upravni organ, se običajno opravljajo enkrat na dve leti. Če se med enim od teh pregledov odkrije neskladnost, lahko upravni organ poveča pogostost pregledov za čimprejšnje ponovno doseganje skladnosti proizvodnje.

8.   KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1   Homologacija, podeljena za tip vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz zgornjega odstavka 7.

8.2   Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem nemudoma obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano „HOMOLOGACIJA PREKLICANA“.

9.   POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, homologiranega v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti upravni organ, ki je podelil homologacijo. Ko upravni organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano „PRENEHANJE PROIZVODNJE“.

10.   PREHODNE DOLOČBE

10.1   Od uradnega datuma veljavnosti sprememb 01 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne zavrne podelitve homologacije ECE v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

10.2   Po 60 mesecih od datuma veljavnosti pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije ECE za nove tipe vozil, kot je določeno v tem pravilniku, samo če je tip vozila, ki je v postopku homologacije, v skladu z zahtevami tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

10.3   Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne zavrnejo podelitve razširitve homologacije po predhodnih spremembah tega pravilnika.

10.4   Homologacije ECE, podeljene po tem pravilniku v njegovi izvirni obliki manj kot 60 dni od datuma začetka veljavnosti, in vse razširitve takšnih homologacij veljajo za nedoločen čas na podlagi spodnjega odstavka 10.6. Če tip vozila, homologiran po predhodnih spremembah, izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 01, pogodbenica, ki je podelila homologacijo, o tem obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik.

10.5   Nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne zavrne nacionalne homologacije tipa vozila, homologiranega v skladu s spremembami 01 tega pravilnika.

10.6   144 mesecev od datuma začetka veljavnosti sprememb 01 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo prvo nacionalno registracijo (začetek uporabe) vozila, ki ne izpolnjuje zahtev iz sprememb 01 tega pravilnika.

11.   IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, PRISTOJNIH ZA IZVAJANJE PRESKUSOV ZA HOMOLOGACIJO, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo. Certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev homologacije, se pošljejo upravnim organom vseh pogodbenic tega sporazuma.

---

(1)  1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko republiko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo in Črno Goro, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35(prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto in 51 za Republiko Korejo. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo ali pristopijo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

---

PRILOGA 1

OBVESTILO

Image

Image

---

PRILOGA 2

NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKE OZNAKE

(glej odstavek 4.4 tega pravilnika)

Image

Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila glede na trdnost nadgradnje homologiran v Združenem kraljestvu (E11) v skladu s Pravilnikom št. 66 pod homologacijsko številko 012431. Prvi dve števki homologacijske številke pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami sprememb 01 iz Pravilnika št. 66.

---

PRILOGA 3

DOLOČANJE TEŽIŠČA VOZILA

1.   SPLOŠNA NAČELA

1.1   Referenčna in skupna energija, ki jo je v preskusu s prevračanjem treba absorbirati, je neposredno odvisna od lege težišča vozila. Zato mora biti njena določitev čim bolj točna. Metoda merjenja dimenzij, kotov in vrednosti obremenitev ter točnost merjenja se zabeležijo, da jih oceni tehnična služba. Zahtevana je naslednja točnost merilne naprave:

| — | za meritve manj kot 2 000 mm: |
| --- | --- |

—

za meritve manj kot 2 000 mm:

točnost ± 1 mm

| — | za meritve večje od 2 000 mm: |
| --- | --- |

—

za meritve večje od 2 000 mm:

točnost ± 0,05 odstotka

| — | za izmerjene kote: |
| --- | --- |

—

za izmerjene kote:

točnost ± 1 odstotek

| — | za izmerjene vrednosti obremenitev: |
| --- | --- |

—

za izmerjene vrednosti obremenitev:

točnost ± 0,2 odstotka.

Medosna(-e) razdalja(-e) in razdalja med središčem odtisa koles(-a) pri vsaki osi (kolotek vsake osi) se določi iz risb proizvajalca.

1.2   Blokirano vzmetenje se določi kot pogoj za določanje težišča in izvajanje dejanskega preskusa s prevračanjem. Vzmetenje je blokirano v normalnem delovnem položaju, kot je določil proizvajalec.

Lega težišča se določi s tremi parametri:

1.3.1   vzdolžna razdalja (l1) od srednjice sprednje osi,

1.3.2   prečna razdalja (t) od navpične vzdolžne srednje ravnine vozila,

1.3.3   navpična višina (h0) nad ravnimi vodoravnimi tlemi, ko so pnevmatike napihnjene, kot je določeno za vozilo.

1.4   Opisana je metoda za določanje l1, t, h0 z uporabo merilnih celic. Proizvajalec lahko tehnični službi predlaga alternativne metode, na primer z uporabo dvigalne opreme in/ali nagibalnih miz, tehnična služba pa nato odloči, ali je metoda sprejemljiva na podlagi njene stopnje točnosti.

1.5   Lega težišča neobremenjenega vozila (masa neobremenjenega vozila Mk) se določi z meritvami.

Lega težišča vozila s skupno efektivno maso (Mt) se lahko določi z:

1.6.1   merjenjem vozila v stanju skupne efektivne mase, ali

1.6.2   uporabo izmerjene lege težišča v stanju mase neobremenjenega vozila in ob upoštevanju učinka skupne mase potnikov.

2.   MERITVE

2.1   Lega težišča vozila se določi v stanju mase neobremenjenega vozila ali v stanju skupne efektivne mase vozila, kot je opredeljeno v odstavkih 1.5 in 1.6. Za določitev lege težišča v stanju skupne efektivne mase se namesti masa posameznega potnika (pomnožena s konstanto, k = 0,5) in togo pridrži 200 mm nad in 100 mm pred točko R (ki je določena v Prilogi 5 k Pravilniku št. 21) sedeža.

2.2   Vzdolžna (l1) in prečna (t) koordinata težišča se določita na skupnih vodoravnih tleh (glej sliko A3.1), kjer vsako kolo ali dvojno kolo vozila stoji na posamezni merilni celici. Vsako krmiljeno kolo se nastavi na njegov položaj v smeri vožnje naprej.

2.3   Posamezne vrednosti merilnih celic se sočasno zabeležijo ter uporabijo za izračun skupne mase vozila in lege težišča.

Vzdolžna lega težišča glede na središče kontaktne točke sprednjih koles (glej sliko A3.1) se določi z enačbo:

Formula

kjer je:

| P1 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom prve osi |
| --- | --- | --- |
| P2 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom prve osi |
| P3 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod levim(-i) kolesom(-i) druge osi |
| P4 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim(-i) kolesom(-i) druge osi |
| P5 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod levim(-i) kolesom(-i) tretje osi |
| P6 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim(-i) kolesom(-i) tretje osi |

P1

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom prve osi

P2

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom prve osi

P3

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod levim(-i) kolesom(-i) druge osi

P4

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim(-i) kolesom(-i) druge osi

P5

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod levim(-i) kolesom(-i) tretje osi

P6

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim(-i) kolesom(-i) tretje osi

| Pskupaj = (P1 + P2 + P3 + P4 + P5 + P6) | = Mk masa neobremenjenega vozila; ali |
| --- | --- |
| = Mt skupna efektivna masa vozila, če je to primerno |

Pskupaj = (P1 + P2 + P3 + P4 + P5 + P6)

= Mk masa neobremenjenega vozila; ali

= Mt skupna efektivna masa vozila, če je to primerno

| L1 | = | razdalja od središča kolesa na prvi osi do središča kolesa na drugi osi |
| --- | --- | --- |
| L2 | = | razdalja od središča kolesa na prvi osi do središča kolesa na tretji osi, če je vgrajena |

L1

=

razdalja od središča kolesa na prvi osi do središča kolesa na drugi osi

L2

=

razdalja od središča kolesa na prvi osi do središča kolesa na tretji osi, če je vgrajena

Slika A3.1

Vzdolžna lega težišča

Image

Prečna lega (t) težišča vozila glede na njegovo vzdolžno navpično srednjo ravnino (glej sliko A3.2) se določi z enačbo:

Formula

kjer je:

| T1 | = | razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih prve osi |
| --- | --- | --- |
| T2 | = | razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih druge osi |
| T3 | = | razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih tretje osi |

T1

=

razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih prve osi

T2

=

razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih druge osi

T3

=

razdalja med središčem odtisa koles(-a) na obeh koncih tretje osi

Ta enačba predvideva, de lahko skozi središčne točke T1, T2, T3 poteka ravna črta. Če ni tako, je potrebna posebna formula.

Če je vrednost (t) negativna, je težišče vozila na desni strani srednjice vozila.

Slika A3.2

Prečna lega težišča

Image

Višina težišča (h0) se določi z vzdolžnim nagibanjem vozila in uporabo posameznih merilnih celic na dvoosnih kolesih.

2.6.1   Dve merilni celici se namestita na skupno vodoravno ravnino, da sprejmeta sprednja kolesa. Vodoravna ravnina je na zadostni višini nad okoliškimi površinami, da se vozilo lahko nagne naprej do zahtevanega kota (glej spodnji odstavek 2.6.2), pri čemer se njegova konica te površine ne dotika.

2.6.2   Drug par merilnih celic se namesti na skupno vodoravno površino na vrh podpornih konstrukcij, ki lahko sprejme kolesa druge osi vozila. Podporne konstrukcije so dovolj visoke, da tvorijo nagibni kot α (> 20°) za vozilo. Večji kot je kot, bolj natančen je izračun – glej sliko A3.3. Vozilo se ponovno namesti na štiri merilne celice, z zaustavljenimi sprednjimi kolesi, da se prepreči vožnja vozila naprej. Vsako krmiljeno kolo se nastavi na njegov položaj krmiljenja v smeri vožnje naprej.

2.6.3   Posamezne vrednosti merilnih celic se sočasno zabeležijo ter uporabijo za preverjanje skupne mase vozila in lege težišča.

2.6.4   Nagib preskusa nagibanja se določi z enačbo (glej sliko A3.3):

Formula

kjer je:

| H | = | višinska razlika med odtisi koles prve in druge osi |
| --- | --- | --- |
| L1 | = | razdalja od središča prve in druge osi kolesa |

H

=

višinska razlika med odtisi koles prve in druge osi

L1

=

razdalja od središča prve in druge osi kolesa

2.6.5   Masa neobremenjenega vozila se preveri, kot sledi:

Formula

kjer je:

| F1 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom prve osi |
| --- | --- | --- |
| F2 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom prve osi |
| F3 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom druge osi |
| F4 | = | reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom druge osi |

F1

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom prve osi

F2

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom prve osi

F3

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod levim kolesom druge osi

F4

=

reakcijska obremenitev merilne celice pod desnim kolesom druge osi

Če ta enačba ni izpolnjena, se meritev ponovi in/ali od proizvajalca zahteva, da v tehničnem opisu vozila spremeni vrednost mase neobremenjenega vozila.

2.6.6   Višina (h0) težišča vozila se določi z enačbo:

Formula

kjer je:

| r | = | višina središča kolesa (na prvi osi) nad zgornjo površino merilne celice |
| --- | --- | --- |

r

=

višina središča kolesa (na prvi osi) nad zgornjo površino merilne celice

2.6.7   Če se zgibno vozilo preskusi v ločenih delih, se lega težišča določi za vsak del posebej.

Slika A3.3

Določanje višine težišča

Image

---

PRILOGA 4

MNENJA O KONSTRUKCIJSKEM OPISU NADGRADNJE

1.   SPLOŠNA NAČELA

Proizvajalec nedvoumno opredeli nadgradnjo karoserije (glej na primer sliko A4.1) in navede:

1.1.1   katere odprtine prispevajo k trdnosti in absorpciji energije nadgradnje;

1.1.2   kateri spojni elementi med odprtinami prispevajo k torzijski togosti nadgradnje;

1.1.3   porazdelitev mase med imenovanimi odprtinami;

1.1.4   kateri elementi nadgradnje so predvideni kot togi deli.

Slika A4.1

Izpeljava nadgradnje iz karoserije

Image

Proizvajalec zagotovi naslednje informacije o elementih nadgradnje:

1.2.1   risbe z vsemi pomembnimi geometrijskimi meritvami, potrebnimi za proizvodnjo elementov in oceno kakršne koli spremembe ali rekonstrukcije elementa;

1.2.2   material elementov, ki se nanašajo na nacionalne in mednarodne standarde;

1.2.3   skupno tehnologijo med konstrukcijskimi elementi (zakovičeni, pritrjeni s sorniki, lepljeni, varjeni, vrsta varjenja itd.).

1.3   Vsaka nadgradnja ima najmanj dve odprtini: eno pred težiščem in eno za težiščem.

1.4   Podatki o katerih koli elementih karoserije, ki niso deli nadgradnje, niso potrebni.

2.   ODPRTINE

2.1   „Odprtina“ je opredeljena kot konstrukcijski del nadgradnje, ki oblikuje zaprto zanko med dvema ravninama, ki sta pravokotni na navpično vzdolžno srednjo ravnino (NVSR) vozila. Odprtina vsebuje en okenski (ali vratni) stebriček na vsaki strani vozila ter elemente stranske stene, del strešne konstrukcije, talni del in talno konstrukcijo. Vsaka odprtina ima prečno srednjo ravnino (SR), ki je pravokotna na NVSR vozila in vodi skozi središčne točke (Cp) okenskih stebričkov (glej sliko A4.2)

2.2   Cp je opredeljena kot točka na polovici višine okna in na pol poti širine stebrička. Če Cp levih in desnih stebričkov odprtine niso na isti prečni ravnini, se SR odprtine določi na pol poti med prečnima ravninama dveh Cp.

2.3   Dolžina odprtine se izmeri v smeri vzdolžne osi vozila in se določi z razdaljo med dvema ravninama, pravokotnima na NVSR vozila. Obstajata dve omejitvi, ki določata dolžino odprtine: razporeditev oken (vrat) ter oblika in konstrukcija okenskih (vratnih) stebričkov.

Slika A4.2

Opredelitev dolžine odprtin

Image

Največja dolžina odprtine se določi z dolžino dveh sosednjih okenskih (vratnih) okvirov.

Formula

kjer je:

| a | = | dolžina okenskega (vratnega) okvirja za stebričkom j, in |
| --- | --- | --- |
| b | = | dolžina okenskega (vratnega) okvirja pred stebričkom j |

a

=

dolžina okenskega (vratnega) okvirja za stebričkom j, in

b

=

dolžina okenskega (vratnega) okvirja pred stebričkom j

Če stebrički na nasprotni strani odprtine niso v prečni ravnini ali pa so okenski okvirji na vsaki strani vozila različno dolgi (glej sliko A4.3), se celotna dolžina, Wj odprtine določi z enačbo:

Formula

kjer je:

| amin | = | manjša vrednost adesna stran ali aleva stran |
| --- | --- | --- |
| bmin | = | manjša vrednost bdesna stran ali bleva stran |
| L | = | vzdolžna izravnava med srednjicami stebričkov na levi strani in desni strani vozila |

amin

=

manjša vrednost adesna stran ali aleva stran

bmin

=

manjša vrednost bdesna stran ali bleva stran

L

=

vzdolžna izravnava med srednjicami stebričkov na levi strani in desni strani vozila

Slika A4.3

Opredelitev dolžine odprtine, kadar stebrički na vsaki strani odprtine niso v eni prečni ravnini

Image

2.3.2   Najmanjša dolžina odprtine vključuje celoten okenski stebriček (vključno z nagibom, kotnimi polmeri itd.). Če nagib in kotni polmeri presegajo polovico dolžine sosednjega okna, se naslednji stebriček vključi v odprtino.

2.4   Razdalja med dvema odprtinama se določi kot razdalja med njunima SR.

2.5   Razdalja odprtine od težišča vozila se določi kot pravokotna razdalja od njene SR do težišča vozila.

3.   POVEZOVALNE KONSTRUKCIJE MED ODPRTINAMI

Povezovalne konstrukcije med odprtinami se v nadgradnji jasno določijo. Ti konstrukcijski elementi spadajo v dve različni kategoriji:

Povezovalne konstrukcije, ki so del nadgradnje. Te elemente označi proizvajalec v predložitvi tega načrta. Elementi vključujejo:

3.1.1.1   konstrukcijo stranske stene, strešno konstrukcijo, talno konstrukcijo, ki povezujejo več odprtin;

3.1.1.2   konstrukcijske elemente, ki utrjujejo eno ali več odprtin, na primer predeli pod sedeži, okrovi koles, sedežne konstrukcije, ki povezujejo stransko steno s tlemi, konstrukcije kuhinje, garderobe in stranišča.

3.1.2   Dodatni elementi, ki ne prispevajo h konstrukcijski trdnosti vozila, vendar lahko segajo v prostor za preživetje, na primer: prezračevalni vodi, ročna prtljaga, ogrevalni vodi.

4.   PORAZDELITEV MASE

Proizvajalec jasno opredeli delež mase vozila, dodeljen vsaki odprtini nadgradnje. Ta porazdelitev mase izraža sposobnost absorpcije energije in nosilne zmogljivosti vsake odprtine. Pri določanju porazdelitve mase morajo biti izpolnjene naslednje zahteve:

4.1.1   vsota mas, dodeljenih vsaki odprtini, je povezana z maso M celotnega vozila:

Formula

kjer je:

| mj | = | masa, dodeljena odprtini j |
| --- | --- | --- |
| n | = | število odprtin v nadgradnji |
| M | = | Mk, masa neobremenjenega vozila; ali
  Mt, skupna efektivna masa vozila, če je to primerno |

mj

=

masa, dodeljena odprtini j

n

=

število odprtin v nadgradnji

M

=

Mk, masa neobremenjenega vozila; ali

Mt, skupna efektivna masa vozila, če je to primerno

4.1.2   težišče porazdeljenih mas je v enaki legi kot težišče vozila:

Formula

kjer je:

| lj | = | razdalja odprtine j od težišča vozila (glej odstavek 2.3).
  lj je pozitivna, če je odprtina pred težiščem, in negativna, če je odprtina za njim. |
| --- | --- | --- |

lj

=

razdalja odprtine j od težišča vozila (glej odstavek 2.3).

lj je pozitivna, če je odprtina pred težiščem, in negativna, če je odprtina za njim.

Maso „mj“ vsake odprtine nadgradnje določi proizvajalec, kot sledi:

4.2.1   mase sestavnih delov odprtine „j“ so povezane z njeno maso „mj“ z enačbo:

Formula

kjer je:

| mjk | = | masa vsakega sestavnega dela odprtine |
| --- | --- | --- |
| s | = | število posameznih mas v odprtini |

mjk

=

masa vsakega sestavnega dela odprtine

s

=

število posameznih mas v odprtini

4.2.2   težišče mas sestavnih delov odprtine ima enako prečno lego v odprtini kot težišče odprtine (glej sliko A4.4):

Formula

kjer je:

| yk | = | razdalja mase k sestavnega dela odprtine od osi „Z“ (glej sliko A4.4).
  yk bo imela pozitivno vrednost na eni strani osi in negativno vrednost na drugi strani. |
| --- | --- | --- |
| zk | = | razdalja mase k sestavnega dela odprtine od osi „Y“.
  zk bo imela pozitivno vrednost na eni strani osi in negativno vrednost na drugi strani. |

yk

=

razdalja mase k sestavnega dela odprtine od osi „Z“ (glej sliko A4.4).

yk bo imela pozitivno vrednost na eni strani osi in negativno vrednost na drugi strani.

zk

=

razdalja mase k sestavnega dela odprtine od osi „Y“.

zk bo imela pozitivno vrednost na eni strani osi in negativno vrednost na drugi strani.

4.3   Če so zadrževalni sistemi del specifikacije vozila, se masa potnikov, dodeljena odprtini, doda tistemu delu nadgradnje, ki je namenjen absorpciji sedeža in obremenitev potnikov.

Slika A4.4

Porazdelitev mase v preseku odprtine

Image

---

PRILOGA 5

PRESKUS S PREVRAČANJEM KOT OSNOVNA HOMOLOGACIJSKA METODA

1.   NAGIBNA DELOVNA MIZA

1.1   Nagibna ploščad je dovolj toga in vrtenje dovolj nadzorovano, da se zagotovi sočasno dviganje osi vozila z razliko, manjšo od 1o v nagibnih kotih ploščadi, izmerjenih pod osmi.

1.2   Višinska razlika med vodoravno spodnjo ravnino jarka (glej sliko A5.1) in ravnino nagibne ploščadi, na kateri stoji avtobus, je 800 ± 20 mm.

Nagibna ploščad, ki je povezana z jarkom, se namesti na naslednji način (glej sliko A5.1):

1.3.1   os njenega vrtenja je oddaljena največ 100 mm od navpične stene jarka;

1.3.2   os vrtenja je največ 100 mm pod ravnino vodoravne nagibne ploščadi.

Slika A5.1

Geometrija nagibne delovne mize

Image

Podpore kolesa se uporabljajo na kolesih blizu osi vrtenja, da se ob nagibanju prepreči bočno drsenje vozila. Glavne značilnosti podpor kolesa (glej sliko A5.1) so naslednje:

1.4.1   Dimenzije podpore kolesa:

| Višina: | ni večja od dveh tretjin razdalje med površino, na kateri stoji vozilo pred nagibom, in delom platišča kolesa, ki je najbliže površini |
| --- | --- |
| Širina: | 20 mm |
| Kotni polmer: | 10 mm |
| Dolžina: | najmanj 500 mm; |

Višina:

ni večja od dveh tretjin razdalje med površino, na kateri stoji vozilo pred nagibom, in delom platišča kolesa, ki je najbliže površini

Širina:

20 mm

Kotni polmer:

10 mm

Dolžina:

najmanj 500 mm;

1.4.2   podpore kolesa na največji osi se namestijo na nagibno ploščad tako, da je bočna stran pnevmatike oddaljena največ 100 mm od osi vrtenja;

1.4.3   podpore kolesa na drugih oseh se prilagodijo tako, da je navpična vzdolžna srednja ravnina (NVSR) vozila vzporedna z osjo vrtenja.

1.5   Nagibna ploščad se izdela tako, da se prepreči premikanje vozila po njegovi vzdolžni osi.

1.6   Udarno območje jarka ima vodoravno, enakomerno, suho in gladko betonsko površino.

2.   PRIPRAVA PRESKUSNEGA VOZILA

Ni treba, da je preskusno vozilo v povsem dodelanem stanju, „pripravljenem za delovanje“. Na splošno je sprejemljiva vsaka sprememba povsem dokončnega stanja, če ne vpliva na osnovne značilnosti in obnašanje nadgradnje. Preskusno vozilo je enako kot njegova povsem dodelana različica ob upoštevanju naslednjega:

2.1.1   lego težišča, skupno maso vozila (maso neobremenjenega vozila ali efektivno maso vozila, opremljenega z zadrževalnimi sistemi) ter porazdelitev in lego mase določi proizvajalec;

2.1.2   vsi ti elementi, ki – po mnenju proizvajalca – prispevajo k trdnosti nadgradnje, se namestijo v njihovo prvotno lego (glej Prilogo 4 k temu pravilniku);

2.1.3   elementi, ki ne prispevajo k trdnosti nadgradnje in so preveč pomembni za nevarnost škode (npr. pogonska veriga, instrumenti armaturne plošče, vozniški sedež, oprema kuhinje, oprema stranišča itd.) se lahko nadomestijo z dodatnimi elementi, enakovrednimi po masi in načinu vgradnje. Ti dodatni elementi ne smejo imeti okrepljenega učinka na trdnost nadgradnje;

2.1.4   gorivo, akumulatorska kislina in druge gorljive, eksplozivne ali jedke snovi se lahko nadomestijo z drugimi snovmi, če izpolnjujejo pogoje, določene v zgornjem odstavku 2.1.1.

Če so naprave zadrževalnega sistema del tipa vozila, se po presoji proizvajalca doda masa vsakemu sedežu, opremljenem z zadrževalnim sistemom na enega od naslednjih dveh načinov:

Prvi način: ta masa je:

2.1.5.1.1   50 odstotkov mase posameznega potnika (Mmi), ki znaša 68 kg;

2.1.5.1.2   nameščena tako, da je njeno težišče 100 mm nad in 100 mm pred točko R sedeža, kot je določeno v Prilogi 5 k Pravilniku št. 21;

2.1.5.1.3   togo in varno pritrjena, da med preskusom ne zdrsne.

Drugi način: ta masa je:

2.1.5.2.1   antropomorfična dodatna utež z maso 68 kg in je zadržana z dvotočkovnim varnostnim pasom. Dodatna utež mora omogočiti vodenje in nastavitev varnostnih pasov;

2.1.5.2.2   nameščena tako, da so njeno težišče in dimenzije v skladu s sliko A5.2;

2.1.5.2.3   togo in varno pritrjena, da med preskusom ne zdrsne.

Slika A5.2

Dimenzije za antropomorfično dodatno utež

Image

Preskusno vozilo se pripravi po naslednjem postopku:

2.2.1   pnevmatike se napolnijo do tlaka, ki ga predpiše proizvajalec;

2.2.2   sistem vzmetenja vozila je blokiran, tj. osi, vzmeti in elementi vzmetenja vozila so pritrjeni glede na karoserijo.

Višina tal nad vodoravno nagibno ploščadjo je v skladu s proizvajalčevimi specifikacijami za vozilo, odvisno od tega, ali je vozilo naloženo z maso neobremenjena vozila ali s skupno maso vozila;

2.2.3   vsa vrata in odprta okna vozila se zaprejo, vendar ne zaklenejo.

Togi deli zgibnega vozila se lahko preskusijo posamično ali v kombinaciji.

Za preskušanje zgibnih delov v kombinaciji se deli vozila pritrdijo drug na drugega tako, da

2.3.1.1   med njimi ni relativnega gibanja med postopkom prevračanja;

2.3.1.2   ni velike spremembe v legah porazdelitve mase in težišča;

2.3.1.3   ni velike spremembe v trdnosti in sposobnosti deformacije nadgradnje.

Za posamično preskušanje zgibnih delov se enoosni deli pritrdijo na umetno podporo, ki jih drži v nepremični povezavi z nagibnimi ploščadmi med premikom od vodoravne ravnine do točke prevračanja. Ta podpora izpolnjuje naslednje zahteve:

2.3.2.1   na konstrukcijo je pritrjena tako, da ne povzroča niti ojačitve niti večje dodatne obremenitve nadgradnje;

2.3.2.2   izdelana je tako, da nima nobenih deformacij, ki bi lahko spremenile smer prevračanja vozila;

2.3.2.3   njena masa je enaka masi tistih elementov, delov zgibnega spoja, ki sicer pripadajo preskušanemu delu, vendar nanj niso nameščeni (npr. okretnica in njena tla, ročaji, gumijaste tesnilne pregrade itd.);

2.3.2.4   višina njenega težišča je enaka višini težišča tistih delov, ki so navedeni v odstavku 2.3.2.3;

2.3.2.5   njena os vrtenja je vzporedna z vzdolžno osjo večosnega dela vozila in poteka skozi kontaktne točke pnevmatike tega dela.

3.   PRESKUSNI POSTOPEK, PRESKUSNI PROCES

3.1   Preskus s prevračanjem je zelo hiter, dinamičen proces z različnimi stopnjami, ki jih je treba upoštevati med načrtovanjem preskusa s prevračanjem, uporabe instrumentov in meritev.

3.2   Vozilo se nagiba brez sunkov in brez dinamičnih učinkov, dokler ne doseže nestabilnega ravnotežja in se prične prevračati. Kotna hitrost nagibne ploščadi ne sme presegati 5 stopinj na sekundo (0,087 radiana/sek).

3.3   Z visokohitrostnim fotografiranjem za notranje opazovanje, videom, šablonami, ki se lahko deformirajo, električnimi kontakti senzorjev ali z drugimi ustreznimi sredstvi se ugotavlja, ali so upoštevane zahteve iz odstavka 5.1 tega pravilnika. To se preveri na katerem koli mestu prostora za potnike, voznika in posadko, kjer je prostor za preživetje najverjetneje ogrožen, o natančnih položajih pa presodi tehnična služba. Uporabita se najmanj dva položaja, običajno na sprednjem in zadnjem delu prostora za potnike.

Priporoča se zunanje opazovanje in beleženje postopka prevračanja in deformiranja, kar pomeni naslednje:

3.4.1   dve visokohitrostni kameri – ena spredaj in ena zadaj. Od sprednje in zadnje stene vozila morata biti dovolj oddaljeni, da nastane izmerljiva slika brez izkrivljanja širokega kota v zasenčenem delu, kot prikazuje slika A5.3a;

3.4.2   lega težišča in obris nadgradnje (glej sliko A5.3b) sta označena s črtami in pasovi, da se zagotovijo pravilne meritve na sliki.

Slika A5.3a

Priporočljivo vidno polje zunanje kamere

Image

Slika A5.3b

Priporočljiva označitev lege težišča in obrisa vozila

Image

4.   DOKUMENTACIJA PRESKUSA S PREVRAČANJEM

Proizvajalec poda podroben opis preskušanega vozila, v katerem:

4.1.1   so navedeni vsi odkloni med povsem dodelanim tipom vozila, pripravljenim za vožnjo, in preskušenim vozilom;

4.1.2   enakovredna nadomestitev (glede mase, porazdelitve mase in namestitve) se dokaže v vsakem primeru, kadar se konstrukcijski deli, enote nadomestijo z drugimi enotami ali masami;

4.1.3   obstaja jasna navedba lege težišča v preskušanem vozilu, ki lahko temelji na meritvah, opravljenih na preskusnem vozilu, ko je pripravljeno za preskus, ali na kombinaciji meritev (opravljenih na povsem dodelanem tipu vozila) in izračunu na podlagi nadomestitev mase.

Poročilo o preskusu mora vsebovati vse podatke (slike, zapise, risbe, izmerjene vrednosti itd.), ki kažejo:

4.2.1   da je bil preskus izveden v skladu s to prilogo;

4.2.2   da so izpolnjene zahteve iz odstavkov 5.1.1 in 5.1.2 tega pravilnika;

4.2.3   posamezno oceno notranjih opazovanj;

4.2.4   vse podatke in informacije, potrebne za določitev tipa vozila, preskusnega vozila, samega preskusa ter osebja, odgovornega za preskus in njegovo oceno.

4.3   Priporočljivo je, da se v poročilu o preskusu zabeleži najvišja in najnižja lega težišča glede na tla jarka.

---

PRILOGA 6

PRESKUS S PREVRAČANJEM Z UPORABO DELOV NADGRADNJE KOT ENAKOVREDNA HOMOLOGACIJSKA METODA

1.   DODATNI PODATKI IN INFORMACIJE

Če proizvajalec izbere to metodo preskušanja, se tehnični službi poleg podatkov, informacij in risb, navedenih v odstavku 3 tega pravilnika, predložijo naslednje informacije:

1.1   risbe delov nadgradnje, ki se preskušajo;

1.2   potrditev veljavnosti porazdelitve mas, navedene v odstavku 4 Priloge 4 po uspešnem zaključku preskusa s prevračanjem delov nadgradnje;

1.3   izmerjene mase delov nadgradnje, ki se preskušajo, in potrditev, da so njihove lege težišč enake legam težišč vozila z maso neobremenjenega vozila, če niso opremljeni z zadrževalnimi sistemi, ali s skupno efektivno maso vozila, če so opremljeni z zadrževalnimi sistemi (predložitev poročila o meritvah).

2.   NAGIBNA DELOVNA MIZA

Nagibna delovna miza izpolnjuje zahteve iz odstavka 1 Priloge 5.

3.   PRIPRAVA DELOV NADGRADNJE

Število delov nadgradnje, ki se preskušajo, se določi z naslednjimi pravili:

3.1.1   vse različne konfiguracije odprtin, ki so del nadgradnje, se preskusijo na najmanj enem delu nadgradnje;

3.1.2   vsak del nadgradnje ima najmanj dve odprtini;

3.1.3   na umetnem delu nadgradnje (glej odstavek 2.27 tega pravilnika) razmerje mas katere koli odprtine do druge odprtine ne sme presegati 2;

3.1.4   prostor za preživetje celotnega vozila je v delih nadgradnje dobro zastopan, vključno z vsemi posebnimi kombinacijami, ki izhajajo iz konfiguracije karoserije vozil;

3.1.5   celotna strešna konstrukcija je v delih nadgradnje dobro zastopana, če obstajajo lokalne posebnosti, kot je spremenjena višina, klimatska naprava, posode za gorivo, prtljažnik itd.

3.2   Glede oblike, geometrije, materialov in spojev je konstrukcija odprtine delov nadgradnje popolnoma enaka konstrukciji, predstavljeni v nadgradnji.

Povezovalne konstrukcije med odprtinami predstavljajo proizvajalčev opis nadgradnje (glej odstavek 3 Priloge 4), upoštevajo pa se naslednja pravila:

3.3.1   v primeru originalnega dela nadgradnje, vzetega neposredno iz dejanske razporeditve vozila, so osnovne in dodatne povezovalne konstrukcije (glej odstavek 3.1 Priloge 4) enake kot tiste v nadgradnji vozila;

3.3.2   v primeru umetnega dela nadgradnje so povezovalne konstrukcije glede trdnosti, togosti in obnašanja enakovredne tistim v nadgradnji vozila;

3.3.3   tisti togi elementi, ki niso del nadgradnje, vendar lahko med deformacijo vdrejo v prostor za preživetje, se namestijo v dele nadgradnje;

3.3.4   masa povezovalnih konstrukcij se vključi v porazdelitev mase glede na dodelitev posamezni odprtini in porazdelitev znotraj te odprtine.

Deli nadgradnje se opremijo z umetnimi podporami, da se zanje zagotovijo enake lege težišča in osi vrtenja na nagibni ploščadi kot na celotnem vozilu. Podpore izpolnjujejo naslednje zahteve:

3.4.1   na konstrukcijo so pritrjene na način, ki ne povzroča niti ojačitve niti večje dodatne obremenitve delov nadgradnje;

3.4.2   so dovolj močne in toge, da so odporne na kakršno koli deformacijo, ki bi lahko med nagibanjem in postopkom prevračanja spremenila smer gibanja dela nadgradnje;

3.4.3   njihova masa se vključi v porazdelitev mase in lego težišča dela nadgradnje.

Porazdelitev mase v delu nadgradnje se določi ob upoštevanju naslednjega:

3.5.1   celoten del nadgradnje (odprtine, povezovalne konstrukcije, dodatni konstrukcijski elementi, podpore) se upoštevajo med preverjanjem veljavnosti enačb 5 in 6 iz odstavka 4.2 Priloge 4;

3.5.2   vse mase, dodeljene odprtinam (glej odstavek 4.2.2 in sliko 4 Priloge 4), se namestijo in pritrdijo na del nadgradnje tako, da ne povzročijo ojačitve, dodatne obremenitve ali omejitve deformacije.

3.5.3   Če so zadrževalni sistemi del tipa vozila, se mase potnikov upoštevajo, kot je opisano v prilogah 4 in 5.

4.   PRESKUSNI POSTOPEK

Preskusni postopek je enak postopku, opisanem v odstavku 3 Priloge 5 za celotno vozilo.

5.   OCENA PRESKUSOV

5.1   Tip vozila se homologira, če deli nadgradnje opravijo preskus s prevračanjem in sta izpolnjeni enačbi 2 in 3 iz odstavka 4 Priloge 4.

5.2   Če eden od delov nadgradnje ne opravi preskusa, se tip vozila ne homologira.

5.3   Če del nadgradnje opravi preskus s prevračanjem, se za vse odprtine, ki sestavljajo ta del nadgradnje, šteje, da so opravile preskus s prevračanjem, navedba rezultata pa se lahko uporabi v prihodnjih vlogah za homologacijo, pod pogojem, da razmerje njihovih mas v naknadni nadgradnji ostane enako.

5.4   Če del nadgradnje ne opravi preskusa s prevračanjem, se za vse odprtine v tem delu nadgradnje šteje, da niso opravile preskusa, tudi če se v prostor za preživetje posega samo v eni od odprtin.

6.   DOKUMENTACIJA PRESKUSA S PREVRAČANJEM DELA NADGRADNJE

Poročilo o preskusu vsebuje vse potrebne podatke, da se dokaže:

6.1   konstrukcija preskušenih delov nadgradnje (dimenzije, materiali, mase, lega težišča, konstrukcijske metode);

6.2   da so bili preskusi izvedeni v skladu s to prilogo;

6.3   ali so zahteve – iz odstavka 5.1 tega pravilnika – izpolnjene;

6.4   posamične ocene delov nadgradnje in njihovih odprtin;

6.5   istovetnost tipa vozila, njegove nadgradnje, preskušenih delov nadgradnje, samih preskusov in osebja, odgovornega za preskuse in njihovo ocenjevanje.

---

PRILOGA 7

NAVIDEZNO STATIČEN OBREMENITVENI PRESKUS DELOV NADGRADNJE KOT ENAKOVREDNA HOMOLOGACIJSKA METODA

1.   DODATNI PODATKI IN INFORMACIJE

Ta metoda preskušanja uporablja dele nadgradnje kot preskusne enote, od katerih je vsaka zgrajena iz najmanj dveh odprtin vozila, ki se ocenjuje, povezane s tipičnimi konstrukcijskimi elementi. Če proizvajalec izbere to metodo preskušanja, se tehnični službi poleg podatkov in risb, navedenih v odstavku 3.2 tega pravilnika, predložijo naslednje dodatne informacije:

1.1   risbe delov nadgradnje, ki se preskušajo;

1.2   energijske vrednosti, ki jih absorbira posamezna odprtina nadgradnje, kot tudi energijska vrednost, ki pripada delom nadgradnje, ki se preskušajo;

1.3   potrditev energetske zahteve, glej spodnji odstavek 4.2, po uspešnem zaključku navidezno statičnih obremenitvenih preskusov delov nadgradnje.

2.   PRIPRAVA DELOV NADGRADNJE

2.1   Proizvajalec pri načrtovanju in izdelavi delov nadgradnje za preskus upošteva zahteve iz odstavkov 3.1, 3.2 in 3.3 Priloge 6.

2.2   Deli nadgradnje se opremijo s profilom prostora za preživetje na mestih, kamor bodo najverjetneje vdrli stebrički ali drugi konstrukcijski elementi kot posledica pričakovane deformacije.

3.   PRESKUSNI POSTOPEK

Vsak del nadgradnje, ki se preskuša, se trdno in varno pritrdi na preskusno delovno mizo prek toge konstrukcije podvozja tako, da:

3.1.1   se okoli pritrdilnih točk ne pojavi lokalna plastična deformacija;

3.1.2   mesto in način pritrditve ne ovirata oblikovanja in delovanja predvidenih plastičnih predelov in zgibov.

Za delovanje obremenitve na del nadgradnje se upoštevajo naslednja pravila:

3.2.1   obremenitev je na vratnem krilu enakomerno porazdeljena prek togega nosilca, ki je daljši od vratnega krila, da se v preskusu s prevračanjem simulirajo tla, in ki sledi geometriji vratnega krila;

smer nastale obremenitve (glej sliko A7.1) je povezana z vzdolžno vodoravno navpično srednjo ravnino vozila, njen nagib (α) pa se določi na naslednji način:

Formula

kjer je:

| Hc | = | višina vratnega krila (v mm) vozila, izmerjena z vodoravne ravnine, na kateri stoji |
| --- | --- | --- |

Hc

=

višina vratnega krila (v mm) vozila, izmerjena z vodoravne ravnine, na kateri stoji

Slika A7.1

Delovanje obremenitve na del nadgradnje

Image

3.2.3   obremenitev deluje na nosilec v težišču dela nadgradnje, pridobljenem iz mase njegovih odprtin in konstrukcijskih elementov, ki jih povezujejo. Z uporabo simbolov iz slike A7.1 se lahko položaj dela nadgradnje določi z naslednjo formulo:

Formula

kjer je:

| s | = | število odprtin v delu nadgradnje |
| --- | --- | --- |
| mi | = | masa odprtine i |
| li | = | razdalja težišča odprtine i od izbrane točke vrtenja (srednja ravnina odprtine (1) na sliki A7.1) |
| lCG | = | razdalja težišča dela nadgradnje od iste izbrane točke vrtenja |

s

=

število odprtin v delu nadgradnje

mi

=

masa odprtine i

li

=

razdalja težišča odprtine i od izbrane točke vrtenja (srednja ravnina odprtine (1) na sliki A7.1)

lCG

=

razdalja težišča dela nadgradnje od iste izbrane točke vrtenja

3.2.4   obremenitev se postopoma povečuje z meritvami s tem povezane deformacije v ločenih intervalih vse do popolne deformacije (du), ko eden od elementov dela nadgradnje vdre v prostor za preživetje.

Pri načrtovanju krivulje upogiba zaradi obremenitve:

3.3.1   je pogostost meritev takšna, da je krivulja neprekinjena (glej sliko A7.2);

3.3.2   se vrednosti obremenitve in deformacija izmerijo sočasno;

3.3.3   se deformacija obremenjenega vratnega krila izmeri na ravnini in v smeri nastale obremenitve;

3.3.4   se tako obremenitev kot tudi deformacija izmerita s točnostjo ± 1 odstotek.

4.   OCENA REZULTATOV PRESKUSA

Na načrtovani krivulji deformacije zaradi obremenitve se dejanska absorbirana energija v delu nadgradnje (EDN) izrazi kot predel pod krivuljo (glej sliko A7.2).

Slika A7.2

Absorbirana energija za del nadgradnje, pridobljena iz izmerjene krivulje deformacije zaradi obremenitve

Image

Minimalna energija, ki jo mora absorbirati del nadgradnje (Emin), se določi na naslednji način:

4.2.1   skupna energija (ET), ki jo mora absorbirati nadgradnja, je:

Formula

kjer je:

| M | = | Mk, masa neobremenjenega vozila brez zadrževalnega sistema; ali Mt, skupna efektivna masa vozila z vgrajenimi zadrževalnimi sistemi |
| --- | --- | --- |
| g | = | gravitacijska konstanta |
| Δh | = | vertikalni premik (v metrih) težišča vozila med preskusom s prevračanjem, kakor je opredeljeno v Dodatku 1 k tej prilogi |

M

=

Mk, masa neobremenjenega vozila brez zadrževalnega sistema; ali Mt, skupna efektivna masa vozila z vgrajenimi zadrževalnimi sistemi

g

=

gravitacijska konstanta

Δh

=

vertikalni premik (v metrih) težišča vozila med preskusom s prevračanjem, kakor je opredeljeno v Dodatku 1 k tej prilogi

4.2.2   skupna energija „ET“ se porazdeli med odprtine nadgradnje v sorazmerju z njihovimi masami:

Formula

kjer je:

| Ei | = | energija, ki jo absorbira odprtina „i“ |
| --- | --- | --- |
| mi | = | masa odprtine „i“, kakor je opredeljeno v odstavku 4.1 Priloge 4 |

Ei

=

energija, ki jo absorbira odprtina „i“

mi

=

masa odprtine „i“, kakor je opredeljeno v odstavku 4.1 Priloge 4

4.2.3   minimalna zahtevana energija, ki jo absorbira del nadgradnje (Emin
  ), je vsota energije odprtin, ki sestavljajo del nadgradnje:

Formula

4.3   Del nadgradnje opravi obremenitveni preskus, če je:

Formula

V tem primeru se za vse odprtine, ki sestavljajo del nadgradnje, šteje, da so opravile navidezno statičen obremenitveni preskus in ti rezultati se lahko navedejo v prihodnjih zahtevah za homologacijo, pod pogojem, da se ne pričakuje, da imajo sestavni deli odprtin v naknadni nadgradnji večjo maso.

4.4   Del nadgradnje ne opravi obremenitvenega preskusa, če je:

Formula

V tem primeru se za vse odprtine, ki oblikujejo del nadgradnje, šteje, da niso opravile preskusa, tudi če se v prostor za preživetje vdre samo skozi eno od odprtin.

4.5   Tip vozila se homologira, če vsi zahtevani deli nadgradnje opravijo obremenitveni preskus.

5.   DOKUMENTACIJA NAVIDEZNO STATIČNIH OBREMENITVENIH PRESKUSOV

Poročilo o preskusu upošteva obliko in vsebino iz odstavka 6 Priloge 6.

Dodatek 1

DOLOČANJE VERTIKALNEGA PREMIKA TEŽIŠČA MED PRESKUSOM S PREVRAČANJEM

Vertikalni premik (Δh) težišča, povezanega s preskusom s prevračanjem, se lahko določi s spodaj prikazano grafično metodo.

| 1. | Z uporabo izmerjenih slik preseka vozila se začetna višina (h1) težišča (lega 1) nad spodnjo ravnino jarka določi za vozilo, ki stoji na svoji točki nestabilnega ravnotežja na nagibni ploščadi (glej sliko A7.A1.1). |
| --- | --- |

1.

Z uporabo izmerjenih slik preseka vozila se začetna višina (h1) težišča (lega 1) nad spodnjo ravnino jarka določi za vozilo, ki stoji na svoji točki nestabilnega ravnotežja na nagibni ploščadi (glej sliko A7.A1.1).

| 2. | Ob predpostavki, da se presek vozila vrti okrog roba podpor kolesa (točka A na sliki A7.A1.1), se presek vozila nariše z vratnim krilom, ki se dotika spodnje ravnine jarka (glej sliko A7.A1.2). V tej legi se določi višina (h2) težišča (lega 2), povezana s spodnjo ravnino jarka.
  Slika A7.A1.1



  Slika A7.A1.2
  Določanje vertikalnega premika težišča vozila |
| --- | --- |

2.

Ob predpostavki, da se presek vozila vrti okrog roba podpor kolesa (točka A na sliki A7.A1.1), se presek vozila nariše z vratnim krilom, ki se dotika spodnje ravnine jarka (glej sliko A7.A1.2). V tej legi se določi višina (h2) težišča (lega 2), povezana s spodnjo ravnino jarka.

Slika A7.A1.1

Image

Slika A7.A1.2

Določanje vertikalnega premika težišča vozila

Image

| 3. | Vertikalni premik težišča (Δh) je |
| --- | --- |

3.

Vertikalni premik težišča (Δh) je

| 4. | Če se preskuša več kot en del nadgradnje in ima vsak del nadgradnje različno končno deformirano obliko, se vertikalni premik težišča (Δhi) določi za vsak del nadgradnje, skupna povprečna vrednost (Δh) pa se izmeri kot

  kjer je:







  Δhi | = | vertikalni premik težišča dela nadgradnje i, |
| --- | --- | --- | --- |
| k | = | število preskušenih delov nadgradnje. |

4.

Če se preskuša več kot en del nadgradnje in ima vsak del nadgradnje različno končno deformirano obliko, se vertikalni premik težišča (Δhi) določi za vsak del nadgradnje, skupna povprečna vrednost (Δh) pa se izmeri kot

kjer je:

Δhi

=

vertikalni premik težišča dela nadgradnje i,

k

=

število preskušenih delov nadgradnje.

---

PRILOGA 8

NAVIDEZNO STATIČEN IZRAČUN NA PODLAGI PRESKUŠANJA SESTAVNIH DELOV KOT ENAKOVREDNA HOMOLOGACIJSKA METODA

1.   DODATNI PODATKI IN INFORMACIJE

Če proizvajalec izbere to metodo preskušanja, se tehnični službi poleg podatkov in risb, navedenih v odstavku 3.2 tega pravilnika, predložijo naslednje informacije:

mesto plastičnih predelov (PP) in plastičnih zgibov (PZ) v nadgradnji;

1.1.1   vsi posamezni PP in PZ se označijo izključno na sliki nadgradnje na njihovih geometrijsko določenih mestih (glej sliko A8.1);

1.1.2   konstrukcijski elementi PP in PZ se lahko v izračunu obravnavajo kot togi ali elastični deli, njihova dolžina pa se določi z njihovimi dejanskimi dimenzijami v vozilu.

Tehnični parametri PP in PZ;

1.2.1   geometrija premera konstrukcijskih elementov, v katerih so nameščeni PP in PZ;

1.2.2   vrsta in smer obremenitve, delujoče na vsak PP in PZ;

1.2.3   krivulja upogiba zaradi obremenitve vsakega PP in PZ, kot je opisano v Dodatku 1 k tej prilogi. Proizvajalec lahko za izračun uporabi statične ali dinamične značilnosti PP in PZ, vendar pa v enem izračunu statičnih in dinamičnih značilnosti ne sme pomešati.

Slika A8.1

Geometrični parametri plastičnih zgibov na odprtini

Image

1.3   Navedba skupne energije (ET), ki jo mora absorbirati nadgradnja, z uporabo formule, navedene v spodnjem odstavku 3.1.

1.4   Kratek tehnični opis algoritma in računalniškega programa, ki se uporabljata za izračun.

2.   ZAHTEVE ZA NAVIDEZNO STATIČEN IZRAČUN

Celotna nadgradnja se za izračun matematično oblikuje kot nosilna konstrukcija, ki se lahko deformira, ob upoštevanju naslednjega:

2.1.1   nadgradnja se oblikuje kot posamezna naložena enota, ki vsebuje PP in PZ, ki se lahko deformirajo, povezane z ustreznimi konstrukcijskimi elementi;

2.1.2   nadgradnja ima dejanske dimenzije karoserije. Pri pregledu prostora za preživetje se uporabi notranji obris stranskih stebričkov in strešne konstrukcije;

2.1.3   PZ uporabljajo dejanske dimenzije stebričkov in konstrukcijskih elementov, na katerih so nameščeni (glej Dodatek 1 k tej prilogi).

Nastale obremenitve v izračunu izpolnjujejo naslednje zahteve:

2.2.1   aktivna obremenitev deluje na prečno ravnino s težiščem nadgradnje (vozila), ki je pravokotna na navpično vzdolžno srednjo ravnino (NVSR) vozila. Aktivna obremenitev deluje na vratno krilo nadgradnje prek popolnoma toge ravnine delovanja obremenitve, ki se širi v obe smeri nad vratnim krilom in vsako sosednjo konstrukcijo;

2.2.2   na začetku simulacije se ravnina delovanja obremenitve dotika vratnega krila na svojem delu, najbolj oddaljenem od navpične vzdolžne srednje ravnine. Določijo se kontaktne točke med ravnino delovanja obremenitve in nadgradnjo, da se zagotovi natančen prenos obremenitve;

2.2.3   aktivna obremenitev ima nagib α, povezan z navpično vzdolžno srednjo ravnino vozila (glej sliko A.8.2):

Formula

kjer je:

| Hc | = | višina vratnega krila (v mm) vozila, izmerjena z vodoravne ravnine, na kateri stoji. |
| --- | --- | --- |

Hc

=

višina vratnega krila (v mm) vozila, izmerjena z vodoravne ravnine, na kateri stoji.

Smer delovanja aktivne obremenitve se med izračunom ne spremeni;

2.2.4   aktivna obremenitev se z majhnimi posamičnimi koraki poveča in celotna deformacija konstrukcije se izračuna na vsakem koraku obremenitve. Število korakov obremenitve ni večje od 100 in koraki so navidezno enaki;

2.2.5   med postopkom deformacije se lahko ravnina delovanja obremenitve, poleg vzporednega prenosa, vrti okoli osi stičišča ravnine delovanja obremenitve s prečno ravnino s težiščem, da se upošteva asimetrična deformacija nadgradnje;

2.2.6   pasivne (podporne) sile se uporabijo na togi talni konstrukciji, ki ne vpliva na deformacijo konstrukcije.

Slika A8.2

Delovanje obremenitve na nadgradnjo

Image

Algoritem izračuna in računalniški program izpolnjujeta naslednje zahteve:

2.3.1   program upošteva nelinearnosti v značilnostih PZ in velik obseg deformacij konstrukcije;

2.3.2   program prilagodi delovni obseg PZ in PP ter prekine izračun, če deformacija PZ presega potrjen delovni razpon (glej Dodatek 1 k tej prilogi);

2.3.3   program lahko izračuna skupno energijo, ki jo absorbira nadgradnja na vsakem posamičnem koraku obremenitve;

2.3.4   program lahko pri vsakem posamičnem koraku prikaže deformirano obliko odprtin, ki oblikujejo nadgradnjo, in položaj vsakega togega dela, ki lahko vdre v prostor za preživetje; program določi posamičen korak obremenitve, pri katerem togi konstrukcijski del najprej vdre v prostor za preživetje;

2.3.5   program lahko odkrije in določi posamičen korak obremenitve, pri katerem se začne popolna zrušitev nadgradnje; ko nadgradnja postane nestabilna in se deformacija nadaljuje brez povečanja obremenitve.

3.   OCENA IZRAČUNA

3.1   Skupna energija (ET), ki jo mora absorbirati nadgradnja, se določi na naslednji način:

Formula

kjer je:

| M | = | Mk, masa neobremenjenega vozila brez zadrževalnih sistemov, ali
  Mt, skupna efektivna masa vozila z vgrajenimi zadrževalnimi sistemi |
| --- | --- | --- |
| G | = | gravitacijska konstanta |
| Δh | = | vertikalni premik (v metrih) težišča vozila med preskusom s prevračanjem, kakor je opredeljeno v Dodatku 1 k Prilogi 7 |

M

=

Mk, masa neobremenjenega vozila brez zadrževalnih sistemov, ali

Mt, skupna efektivna masa vozila z vgrajenimi zadrževalnimi sistemi

G

=

gravitacijska konstanta

Δh

=

vertikalni premik (v metrih) težišča vozila med preskusom s prevračanjem, kakor je opredeljeno v Dodatku 1 k Prilogi 7

3.2   Absorbirana energija (Ea) nadgradnje se izračuna pri posamičnem koraku obremenitve, pri katerem se kateri koli togi konstrukcijski del prvič dotakne prostora za preživetje.

3.3   Tip vozila se homologira, če je Ea ≥ ET.

4.   DOKUMENTACIJA NAVIDEZNO STATIČNEGA IZRAČUNA

Poročilo o izračunu mora vsebovati naslednje podatke:

4.1   podroben mehanični opis nadgradnje, ki vsebuje mesto PP in PZ ter določa toge in elastične dele;

4.2   podatke, pridobljene s preskusi, in s tem povezane grafe;

4.3   izjavo, ali so zahteve iz odstavka 5.1 tega pravilnika izpolnjene;

4.4   opredelitev tipa vozila in osebja, odgovornega za preskus, izračune in oceno.

Dodatek 1

ZNAČILNOSTI PLASTIČNIH ZGIBOV

1.   ZNAČILNE KRIVULJE

Splošna oblika značilne krivulje plastičnega predela (PP) je nelinearno razmerje med obremenitvijo in deformacijo, izmerjeno na konstrukcijskih delih vozila v laboratorijskih preskusih. Značilne krivulje plastičnega zgiba prikazujejo razmerje med upogibnim momentom (M) in rotacijskim kotom (φ). Splošno obliko značilne krivulje PZ prikazuje slika A8.A1.1.

Slika A8.A1.1

Značilna krivulja za plastični zgib

Image

2.   VIDIKI RAZPONOV DEFORMACIJE

2.1   „Izmerjeni razpon“ značilne krivulje PZ je razpon deformacije, pri kateri so bile izvedene meritve. Izmerjeni razpon lahko vključuje razpoko in/ali razpon hitrega utrjevanja. Za izračun se uporabijo samo vrednosti karakteristik PZ, ki se pojavijo v izmerjenem razponu.

2.2   „Delovni razpon“ značilne krivulje PZ je razpon, ki ga pokriva izračun.

Delovni razpon ne presega izmerjenega razpona in lahko vključuje razpoko, vendar ne razpona hitrega utrjevanja.

2.3   Značilnosti PZ, uporabljene v izračunu, vključujejo krivuljo M–φ v izmerjenem razponu.

3.   DINAMIČNE ZNAČILNOSTI

Obstajata dve vrsti značilnosti PZ in PP: navidezno statične in dinamične. Dinamične značilnosti PZ se lahko določijo na dva načina:

3.1   z dinamičnim udarnim preskusom sestavnega dela;

3.2   z uporabo dinamičnega faktorja Kd za preoblikovanje navidezno statičnih značilnosti PZ. To preoblikovanje pomeni, da se vrednosti navidezno statičnega upogibnega momenta lahko povečajo s Kd. Za jeklene konstrukcijske elemente se lahko uporabi Kd = 1,2 brez laboratorijskih preskusov.

Slika A8.A1.2

Izpeljava dinamičnih značilnosti plastičnega zgiba iz statične krivulje

Image

---

PRILOGA 9

RAČUNALNIŠKA SIMULACIJA PRESKUSA S PREVRAČANJEM NA CELOTNEM VOZILU KOT ENAKOVREDNA HOMOLOGACIJSKA METODA

1.   DODATNI PODATKI IN INFORMACIJE

Z metodo računalniške simulacije, ki jo odobri tehnična služba, se lahko dokaže, da nadgradnja izpolnjuje zahteve, navedene v odstavkih 5.1.1 in 5.1.2 tega pravilnika.

Če proizvajalec izbere to metodo preskušanja, se tehnični službi poleg podatkov in risb, navedenih v odstavku 3.2 tega pravilnika, predložijo naslednje informacije:

1.1   Opis uporabljene simulacije in metode izračuna, ki je bila uporabljena, ter jasno in natančno opredelitev analize programske opreme, vključno z vsaj njenim proizvajalcem, njenim trgovskim imenom, uporabljeno različico in kontaktnimi podatki razvijalca.

1.2   Vzorce materiala in uporabljene vnosne podatke.

1.3   Vrednosti za določene mase, težišče in vztrajnostne momente, ki se uporabljajo v matematičnem modelu.

2.   MATEMATIČNI MODEL

Model lahko opiše realno fizično obnašanje postopka prevračanja v skladu s Prilogo 5. Matematični model je izdelan in predpostavke so predpisane tako, da izračun daje ohranljive rezultate. Model se oblikuje ob upoštevanju naslednjega:

2.1   tehnična služba lahko zahteva izvedbo preskusov na dejanski konstrukciji vozila, da se dokaže veljavnost matematičnega modela in preverijo predpostavke iz tega modela;

2.2   skupna masa in lega težišča, ki se uporabljata v matematičnem modelu, sta enaki tistim v vozilu v postopku homologacije;

2.3   porazdelitev mase v matematičnem modelu ustreza vozilu v postopku homologacije; vztrajnostni momenti, ki se uporabljajo v matematičnem modelu, se izračunajo na podlagi te porazdelitve mase.

3.   ZAHTEVE ZA ALGORITEM IN SIMULACIJSKI PROGRAM TER ZA RAČUNALNIŠKO OPREMO

3.1   Natančno se določi položaj vozila v nestabilnem ravnotežju na točki prevračanja in položaj ob prvem stiku s tlemi. Simulacijski program lahko začne delovati v položaju nestabilnega ravnotežja, vendar pa najpozneje ob prvem stiku s tlemi.

3.2   Začetni pogoji na točki prvega stika s tlemi se določijo s spremembo potencialne energije v položaju nestabilnega ravnotežja.

3.3   Simulacijski program deluje vsaj dokler ni dosežena največja deformacija.

3.4   Simulacijski program ustvari stabilno rešitev, katere rezultat ni odvisen od posamičnega časovnega koraka.

3.5   Simulacijski program lahko izračuna elemente energije za energetsko bilanco na vsakem posamičnem koraku obremenitve.

3.6   Nefizični elementi energije, uvedeni s postopkom matematičnega modeliranja (na primer „peščena ura“ in notranje dušenje), nikoli ne presežejo 5 odstotkov skupne energije.

3.7   Koeficient trenja, ki se uporablja ob stiku s tlemi, se potrdi z rezultati fizičnega preskusa ali pa izračun dokaže, da koeficient trenja daje ohranljive rezultate.

3.8   V matematičnem modelu se upoštevajo vsi možni fizični stiki med deli vozila.

4.   OCENA SIMULACIJE

4.1   Če so navedene zahteve za simulacijski program izpolnjene, se simulacija sprememb v geometriji notranje konstrukcije in primerjava z geometrijsko obliko prostora za preživetje oceni tako, kot je določeno v odstavkih 5.1 in 5.2 tega pravilnika.

4.2   Če se med simulacijo prevračanja ne posega v prostor za preživetje, se homologacija podeli.

4.3   Če se med simulacijo prevračanja posega v prostor za preživetje, se homologacija zavrne.

5.   DOKUMENTACIJA

Poročilo o simulaciji mora vsebovati naslednje podatke:

5.1.1   vse podatke in informacije, navedene v odstavku 1 te priloge;

5.1.2   risbo, ki prikazuje matematični model nadgradnje;

5.1.3   navedbo kotnih vrednosti, hitrosti in kotne hitrosti v položaju nestabilnega ravnotežja vozila in v položaju prvega stika s tlemi;

5.1.4   tabelo vrednosti skupne energije in vrednosti vseh njenih elementov (kinetična energija, notranja energija, energija peščene ure) ob časovnih spremembah 1 ms, ki vključujejo najmanj obdobje od prvega stika s tlemi do največje dosežene deformacije;

5.1.5   pričakovani koeficient talnega trenja;

5.1.6   grafične prikaze ali podatke, ki na ustrezen način prikazujejo, da so zahteve iz odstavkov 5.1.1 in 5.1.2 tega pravilnika izpolnjene. Ta zahteva se lahko izpolni z zagotovitvijo grafičnega prikaza, glede na čas, razdalje med notranjim obrisom deformirane konstrukcije in robom prostora za preživetje;

5.1.7   izjavo o izpolnjevanju ali neizpolnjevanju zahtev iz odstavkov 5.1.1 in 5.1.2 tega pravilnika;

5.1.8   vse podatke in informacije, potrebne za jasno opredelitev tipa vozila, njegove nadgradnje, matematičnega modela nadgradnje in samega izračuna.

5.2   Priporočljivo je, da poročilo vsebuje tudi grafične prikaze deformirane konstrukcije v trenutku, ko se pojavi največja deformacija, s pregledom nadgradnje in predelov velike plastične deformacije.

5.3   Na zahtevo tehnične službe se zagotovijo nadaljnje informacije in se vključijo v poročilo.

---