# Den Europæiske Unions L 349/2014

| | ISSN 1977-0634 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | L 349 |
| | |
| Dansk udgave | Retsforskrifter | 57. årgang5. december 2014 |

ISSN 1977-0634

Den Europæiske Unions

Tidende

L 349

Dansk udgave

Retsforskrifter

57. årgang5. december 2014

---

| Indhold | | I   Lovgivningsmæssige retsakter | Side |
| --- | --- | --- | --- |
| | | DIREKTIVER |
| | * | Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/104/EU af 26. november 2014 om visse regler for søgsmål i henhold til national ret angående erstatning for overtrædelser af bestemmelser i medlemsstaternes og Den Europæiske Unions konkurrenceret (
  1
  ) | 1 |

Indhold

I   Lovgivningsmæssige retsakter

Side

DIREKTIVER

*

Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/104/EU af 26. november 2014 om visse regler for søgsmål i henhold til national ret angående erstatning for overtrædelser af bestemmelser i medlemsstaternes og Den Europæiske Unions konkurrenceret (
  1
  )

1

1

| | | II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter |
| --- | --- | --- |
| | | FORORDNINGER |
| | * | Rådets forordning (EU) nr. 1290/2014 af 4. december 2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og om ændring af forordning (EU) nr. 960/2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 | 20 |
| | * | Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1291/2014 af 16. juli 2014 om betingelserne for klassificering, uden prøvning, af træbaserede plader i henhold til EN 13986 og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug i henhold til EN 14915 med hensyn til deres brandbeskyttelsesevne ved brug til væg- og loftsbeklædning (
  1
  ) | 25 |
| | * | Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1292/2014 af 17. juli 2014 om betingelser for klassificering uden prøvning af visse typer ikke-overfladebehandlede trægulve i overensstemmelse med EN 14342 for så vidt angår reaktion ved brand (
  1
  ) | 27 |
| | * | Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1293/2014 af 17. juli 2014 om betingelserne for klassificering uden prøvning af pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med hensyn til deres reaktion ved brand (
  1
  ) | 29 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1294/2014 af 4. december 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 1238/95 for så vidt angår det ansøgningsgebyr og afprøvningsgebyr, som skal betales til EF-Sortsmyndigheden | 30 |
| | * | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1295/2014 af 4. december 2014 om ændring af bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 for så vidt angår en mere intensiv offentlig kontrol af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse (
  1
  ) | 33 |
| | | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1296/2014 af 4. december 2014 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager | 41 |
| | | DIREKTIVER |
| | * | Kommissionens gennemførelsesdirektiv 2014/105/EU af 4. december 2014 om ændring af direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF om gennemførelsesbestemmelser til artikel 7 i Rådets direktiv 2002/53/EF og artikel 7 i Rådets direktiv 2002/55/EF for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorter af landbrugsplantearter og grøntsagsarter (
  1
  ) | 44 |
| | | AFGØRELSER |
| | | 2014/871/EU |
| | * | Rådets afgørelse af 1. december 2014 om den holdning, der skal indtages på vegne af Den Europæiske Union på ottende konference mellem parterne i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker til forslaget til en ændring af bilag I til konventionen | 50 |
| | * | Rådets afgørelse 2014/872/FUSP af 4. december 2014 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og afgørelse 2014/659/FUSP om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP | 58 |
| | | 2014/873/EU |
| | * | Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 3. december 2014 om ophævelse af beslutning 2002/249/EF om beskyttelsesforanstaltninger over for fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar
  (meddelt under nummer C(2014) 9057)

   (
  1
  ) | 61 |
| | | 2014/874/EU |
| | * | Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 3. december 2014 om ændring af beslutning 2008/866/EF om beredskabsforanstaltninger, som suspenderer importen fra Peru af visse toskallede bløddyr bestemt til konsum, for så vidt angår dens anvendelsesperiode
  (meddelt under nummer C(2014) 9113)

   (
  1
  ) | 63 |
| | | 2014/875/EU |
| | * | Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 4. december 2014 om offentliggørelsen af referencerne til standard EN 15649-2:2009+A2:2013 for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet og standard EN 957-6:2010+A1:2014 for stationært træningsudstyr i Den Europæiske Unions Tidende i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF (
  1
  ) | 65 |

II   Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

*

Rådets forordning (EU) nr. 1290/2014 af 4. december 2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og om ændring af forordning (EU) nr. 960/2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014

20

*

Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1291/2014 af 16. juli 2014 om betingelserne for klassificering, uden prøvning, af træbaserede plader i henhold til EN 13986 og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug i henhold til EN 14915 med hensyn til deres brandbeskyttelsesevne ved brug til væg- og loftsbeklædning (
  1
  )

1

25

*

Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1292/2014 af 17. juli 2014 om betingelser for klassificering uden prøvning af visse typer ikke-overfladebehandlede trægulve i overensstemmelse med EN 14342 for så vidt angår reaktion ved brand (
  1
  )

1

27

*

Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1293/2014 af 17. juli 2014 om betingelserne for klassificering uden prøvning af pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med hensyn til deres reaktion ved brand (
  1
  )

1

29

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1294/2014 af 4. december 2014 om ændring af forordning (EF) nr. 1238/95 for så vidt angår det ansøgningsgebyr og afprøvningsgebyr, som skal betales til EF-Sortsmyndigheden

30

*

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1295/2014 af 4. december 2014 om ændring af bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 for så vidt angår en mere intensiv offentlig kontrol af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse (
  1
  )

1

33

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1296/2014 af 4. december 2014 om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

41

DIREKTIVER

*

Kommissionens gennemførelsesdirektiv 2014/105/EU af 4. december 2014 om ændring af direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF om gennemførelsesbestemmelser til artikel 7 i Rådets direktiv 2002/53/EF og artikel 7 i Rådets direktiv 2002/55/EF for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorter af landbrugsplantearter og grøntsagsarter (
  1
  )

1

44

AFGØRELSER

2014/871/EU

*

Rådets afgørelse af 1. december 2014 om den holdning, der skal indtages på vegne af Den Europæiske Union på ottende konference mellem parterne i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker til forslaget til en ændring af bilag I til konventionen

50

*

Rådets afgørelse 2014/872/FUSP af 4. december 2014 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og afgørelse 2014/659/FUSP om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP

58

2014/873/EU

*

Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 3. december 2014 om ophævelse af beslutning 2002/249/EF om beskyttelsesforanstaltninger over for fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar
  (meddelt under nummer C(2014) 9057)

   (
  1
  )

(meddelt under nummer C(2014) 9057)

1

61

2014/874/EU

*

Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 3. december 2014 om ændring af beslutning 2008/866/EF om beredskabsforanstaltninger, som suspenderer importen fra Peru af visse toskallede bløddyr bestemt til konsum, for så vidt angår dens anvendelsesperiode
  (meddelt under nummer C(2014) 9113)

   (
  1
  )

(meddelt under nummer C(2014) 9113)

1

63

2014/875/EU

*

Kommissionens gennemførelsesafgørelse af 4. december 2014 om offentliggørelsen af referencerne til standard EN 15649-2:2009+A2:2013 for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet og standard EN 957-6:2010+A1:2014 for stationært træningsudstyr i Den Europæiske Unions Tidende i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF (
  1
  )

Den Europæiske Unions Tidende

1

65

| | | Berigtigelser |
| --- | --- | --- |
| | * | Berigtigelse til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107 og 108 ( EUT L 187 af 26.6.2014 ) | 67 |

Berigtigelser

*

Berigtigelse til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107 og 108 ( EUT L 187 af 26.6.2014 )

( EUT L 187 af 26.6.2014 )

67

| | |
| --- | --- |
| | (1)   EØS-relevant tekst |

---

(1)   EØS-relevant tekst

1

| DA | De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.
  Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk. |
| --- | --- |

DA

De akter, hvis titel er trykt med magre typer, er løbende retsakter inden for rammerne af landbrugspolitikken og har normalt en begrænset gyldighedsperiode.

Titlen på alle øvrige akter er trykt med fede typer efter en asterisk.

---

I Lovgivningsmæssige retsakter

DIREKTIVER

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/1 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/1

---

EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2014/104/EU

af 26. november 2014

om visse regler for søgsmål i henhold til national ret angående erstatning for overtrædelser af bestemmelser i medlemsstaternes og Den Europæiske Unions konkurrenceret

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 103 og 114,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),

efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Artikel 101 og 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) er ufravigelige retsgrundsætninger og bør anvendes effektivt overalt i Unionen for at sikre, at konkurrencen inden for det indre marked ikke fordrejes. |
| --- | --- |

(1)

Artikel 101 og 102 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) er ufravigelige retsgrundsætninger og bør anvendes effektivt overalt i Unionen for at sikre, at konkurrencen inden for det indre marked ikke fordrejes.

| (2) | Den offentlige håndhævelse af artikel 101 og 102 i TEUF udføres af Kommissionen med de beføjelser, som er tillagt den ved Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (3). Ved Lissabontraktatens ikrafttræden den 1. december 2009 blev artikel 81 og 82 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab til artikel 101 og 102 i TEUF, og de er indholdsmæssigt identiske. Offentlig håndhævelse varetages også af de nationale konkurrencemyndigheder, som kan træffe de afgørelser, der er nævnt i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1/2003. I overensstemmelse med denne forordning bør medlemsstaterne kunne udpege såvel administrative som retlige myndigheder til som offentlige håndhævere at anvende artikel 101 og 102 i TEUF og varetage de forskellige opgaver, som konkurrencemyndighederne er tillagt af forordningen. |
| --- | --- |

(2)

Den offentlige håndhævelse af artikel 101 og 102 i TEUF udføres af Kommissionen med de beføjelser, som er tillagt den ved Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (3). Ved Lissabontraktatens ikrafttræden den 1. december 2009 blev artikel 81 og 82 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab til artikel 101 og 102 i TEUF, og de er indholdsmæssigt identiske. Offentlig håndhævelse varetages også af de nationale konkurrencemyndigheder, som kan træffe de afgørelser, der er nævnt i artikel 5 i forordning (EF) nr. 1/2003. I overensstemmelse med denne forordning bør medlemsstaterne kunne udpege såvel administrative som retlige myndigheder til som offentlige håndhævere at anvende artikel 101 og 102 i TEUF og varetage de forskellige opgaver, som konkurrencemyndighederne er tillagt af forordningen.

| (3) | Artikel 101 og 102 i TEUF har direkte virkninger i forholdet mellem private parter og medfører rettigheder og forpligtelser for de pågældende, som de nationale retter skal håndhæve. De nationale retter har således en lige så væsentlig rolle i anvendelsen af konkurrencereglerne (privat håndhævelse). Når de træffer afgørelse i sager mellem private parter, beskytter de subjektive rettigheder i henhold til EU-retten, f.eks. ved at tilkende erstatning til ofre for overtrædelser. Hvis artikel 101 og 102 i TEUF skal have fuld virkning, og navnlig hvis de deri indeholdte forbud skal have virkning i praksis, kræver det, at alle — såvel private parter, herunder forbrugere og virksomheder, som offentlige myndigheder — kan rejse erstatningskrav ved nationale retter for den skade, som de har lidt som følge af en overtrædelse af disse bestemmelser. Denne ret til erstatning efter EU-retten gælder også for overtrædelser af artikel 101 og 102 i TEUF begået af offentlige virksomheder og af virksomheder, der af medlemsstaterne har fået overdraget særlige eller eksklusive rettigheder i henhold til artikel 106 i TEUF. |
| --- | --- |

(3)

Artikel 101 og 102 i TEUF har direkte virkninger i forholdet mellem private parter og medfører rettigheder og forpligtelser for de pågældende, som de nationale retter skal håndhæve. De nationale retter har således en lige så væsentlig rolle i anvendelsen af konkurrencereglerne (privat håndhævelse). Når de træffer afgørelse i sager mellem private parter, beskytter de subjektive rettigheder i henhold til EU-retten, f.eks. ved at tilkende erstatning til ofre for overtrædelser. Hvis artikel 101 og 102 i TEUF skal have fuld virkning, og navnlig hvis de deri indeholdte forbud skal have virkning i praksis, kræver det, at alle — såvel private parter, herunder forbrugere og virksomheder, som offentlige myndigheder — kan rejse erstatningskrav ved nationale retter for den skade, som de har lidt som følge af en overtrædelse af disse bestemmelser. Denne ret til erstatning efter EU-retten gælder også for overtrædelser af artikel 101 og 102 i TEUF begået af offentlige virksomheder og af virksomheder, der af medlemsstaterne har fået overdraget særlige eller eksklusive rettigheder i henhold til artikel 106 i TEUF.

| (4) | Denne ret til erstatning efter EU-retten for skade som følge af overtrædelser af EU-konkurrenceretten og medlemsstaternes konkurrenceret indebærer, at hver enkelt medlemsstat skal have procedureregler, der sikrer en reel udøvelse af denne ret. Behovet for effektive processuelle retsmidler følger også af retten til effektiv retsbeskyttelse som fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 47, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Medlemsstaterne bør sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, som EU-retten dækker. |
| --- | --- |

(4)

Denne ret til erstatning efter EU-retten for skade som følge af overtrædelser af EU-konkurrenceretten og medlemsstaternes konkurrenceret indebærer, at hver enkelt medlemsstat skal have procedureregler, der sikrer en reel udøvelse af denne ret. Behovet for effektive processuelle retsmidler følger også af retten til effektiv retsbeskyttelse som fastsat i artikel 19, stk. 1, andet afsnit, i traktaten om Den Europæiske Union (TEU) og artikel 47, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Medlemsstaterne bør sikre en effektiv retsbeskyttelse på de områder, som EU-retten dækker.

| (5) | Erstatningssøgsmål er blot ét element i et effektivt system til privat håndhævelse i forbindelse med overtrædelser af konkurrenceretten og suppleres af alternative retsmidler såsom mindelig tvistbilæggelse og afgørelser om offentlig håndhævelse, der giver parterne et incitament til at yde erstatning. |
| --- | --- |

(5)

Erstatningssøgsmål er blot ét element i et effektivt system til privat håndhævelse i forbindelse med overtrædelser af konkurrenceretten og suppleres af alternative retsmidler såsom mindelig tvistbilæggelse og afgørelser om offentlig håndhævelse, der giver parterne et incitament til at yde erstatning.

| (6) | For at sikre en effektiv privat håndhævelse i henhold til civilretten og en effektiv offentlig håndhævelse fra konkurrencemyndighedernes side, skal der være et samspil mellem begge redskaber, så konkurrencereglerne bliver så effektive som muligt. Det er nødvendigt på en sammenhængende måde at regulere, hvordan de to former for håndhævelse koordineres, f.eks. i forhold til ordningerne for aktindsigt i dokumenter hos konkurrencemyndighederne. En sådan koordinering på EU-plan vil også medføre, at divergerende regler, der kunne skade et velfungerende indre marked, undgås. |
| --- | --- |

(6)

For at sikre en effektiv privat håndhævelse i henhold til civilretten og en effektiv offentlig håndhævelse fra konkurrencemyndighedernes side, skal der være et samspil mellem begge redskaber, så konkurrencereglerne bliver så effektive som muligt. Det er nødvendigt på en sammenhængende måde at regulere, hvordan de to former for håndhævelse koordineres, f.eks. i forhold til ordningerne for aktindsigt i dokumenter hos konkurrencemyndighederne. En sådan koordinering på EU-plan vil også medføre, at divergerende regler, der kunne skade et velfungerende indre marked, undgås.

| (7) | I henhold til artikel 26, stk. 2, i TEUF indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Der er markante forskelle mellem medlemsstaternes regler om erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af EU-konkurrenceretten eller medlemsstaternes konkurrenceret. Disse forskelle fører til usikkerhed om, på hvilke betingelser skadelidte kan udøve den ret til erstatning, de har i henhold til TEUF, og påvirker denne rets materielle effektivitet. Da skadelidte ofte vælger at anlægge erstatningssøgsmål i deres etableringsmedlemsstat, fører forskellene mellem de nationale regler til ulige vilkår hvad angår erstatningssøgsmål og kan påvirke konkurrencen på de markeder, hvor skadelidte, men også de virksomheder, der har begået en overtrædelse, opererer. |
| --- | --- |

(7)

I henhold til artikel 26, stk. 2, i TEUF indebærer det indre marked et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Der er markante forskelle mellem medlemsstaternes regler om erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af EU-konkurrenceretten eller medlemsstaternes konkurrenceret. Disse forskelle fører til usikkerhed om, på hvilke betingelser skadelidte kan udøve den ret til erstatning, de har i henhold til TEUF, og påvirker denne rets materielle effektivitet. Da skadelidte ofte vælger at anlægge erstatningssøgsmål i deres etableringsmedlemsstat, fører forskellene mellem de nationale regler til ulige vilkår hvad angår erstatningssøgsmål og kan påvirke konkurrencen på de markeder, hvor skadelidte, men også de virksomheder, der har begået en overtrædelse, opererer.

| (8) | Virksomheder, der er etableret og opererer i flere medlemsstater, er underlagt forskellige procedureregler, som i væsentlig grad indvirker på, i hvor høj grad de kan drages til ansvar for overtrædelser af konkurrenceretten. Denne ulige håndhævelse af retten til erstatning efter EU-retten kan ikke blot medføre en konkurrencefordel for nogle virksomheder, der har overtrådt artikel 101 eller 102 i TEUF, men også en hindring for udøvelsen af retten til etablering og levering af varer eller tjenesteydelser i de medlemsstater, hvor retten til erstatning håndhæves mere effektivt. Da de forskellige erstatningsansvarsordninger, der er gældende i medlemsstaterne, kan få negative virkninger for både konkurrencen og et velfungerende indre marked, er det hensigtsmæssigt at basere dette direktiv på både artikel 103 og 114 i TEUF. |
| --- | --- |

(8)

Virksomheder, der er etableret og opererer i flere medlemsstater, er underlagt forskellige procedureregler, som i væsentlig grad indvirker på, i hvor høj grad de kan drages til ansvar for overtrædelser af konkurrenceretten. Denne ulige håndhævelse af retten til erstatning efter EU-retten kan ikke blot medføre en konkurrencefordel for nogle virksomheder, der har overtrådt artikel 101 eller 102 i TEUF, men også en hindring for udøvelsen af retten til etablering og levering af varer eller tjenesteydelser i de medlemsstater, hvor retten til erstatning håndhæves mere effektivt. Da de forskellige erstatningsansvarsordninger, der er gældende i medlemsstaterne, kan få negative virkninger for både konkurrencen og et velfungerende indre marked, er det hensigtsmæssigt at basere dette direktiv på både artikel 103 og 114 i TEUF.

| (9) | Eftersom omfattende overtrædelser af konkurrenceretten ofte har et grænseoverskridende element, er det nødvendigt at sikre mere lige vilkår for virksomheder, der opererer på det indre marked, og forbedre forbrugernes vilkår med hensyn til at udøve de rettigheder, de har i kraft af det indre marked. Det er hensigtsmæssigt at øge retssikkerheden og mindske forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til de nationale regler om erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af både EU-konkurrenceretten og national konkurrenceret, når denne anvendes parallelt med EU-konkurrenceretten. En tilnærmelse af disse regler vil bidrage til at forhindre, at der opstår større forskelle mellem medlemsstaternes regler om erstatningssøgsmål i konkurrencesager. |
| --- | --- |

(9)

Eftersom omfattende overtrædelser af konkurrenceretten ofte har et grænseoverskridende element, er det nødvendigt at sikre mere lige vilkår for virksomheder, der opererer på det indre marked, og forbedre forbrugernes vilkår med hensyn til at udøve de rettigheder, de har i kraft af det indre marked. Det er hensigtsmæssigt at øge retssikkerheden og mindske forskellene mellem medlemsstaterne med hensyn til de nationale regler om erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af både EU-konkurrenceretten og national konkurrenceret, når denne anvendes parallelt med EU-konkurrenceretten. En tilnærmelse af disse regler vil bidrage til at forhindre, at der opstår større forskelle mellem medlemsstaternes regler om erstatningssøgsmål i konkurrencesager.

| (10) | I artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 bestemmes følgende: »Når medlemsstaternes konkurrencemyndigheder eller domstole anvender national konkurrenceret på aftaler, vedtagelser inden for virksomhedssammenslutninger eller samordnet praksis, som omhandlet i traktatens artikel [101, stk. 1, i TEUF], som kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater, som omhandlet i den nævnte artikel, skal de ligeledes anvende traktatens artikel [101 i TEUF] på sådanne aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis. Når medlemsstaternes konkurrencemyndigheder eller domstole anvender national konkurrenceret på misbrug, der er forbudt i henhold til traktatens artikel [102 i TEUF], skal de også anvende traktatens artikel [102 i TEUF]«. For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, og for at opnå større retssikkerhed og mere lige vilkår for virksomheder og forbrugere er det hensigtsmæssigt, at anvendelsesområdet for dette direktiv også omfatter erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af national konkurrenceret, når det anvendes i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003. En anvendelse af forskellige regler om civilretligt ansvar for overtrædelser af artikel 101 eller 102 i TEUF og for overtrædelser af bestemmelser i national konkurrenceret, som skal anvendes i samme sag parallelt med EU-konkurrenceretten, ville ellers være til skade for forskellige sagsøgeres stilling i samme sag og for omfanget af deres krav samt udgøre en hindring for et velfungerende indre marked. Dette direktiv bør ikke berøre erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af national konkurrenceret, som ikke påvirker samhandlen mellem medlemsstater som omhandlet i artikel 101 eller 102 i TEUF. |
| --- | --- |

(10)

I artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 bestemmes følgende: »Når medlemsstaternes konkurrencemyndigheder eller domstole anvender national konkurrenceret på aftaler, vedtagelser inden for virksomhedssammenslutninger eller samordnet praksis, som omhandlet i traktatens artikel [101, stk. 1, i TEUF], som kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater, som omhandlet i den nævnte artikel, skal de ligeledes anvende traktatens artikel [101 i TEUF] på sådanne aftaler, vedtagelser eller samordnet praksis. Når medlemsstaternes konkurrencemyndigheder eller domstole anvender national konkurrenceret på misbrug, der er forbudt i henhold til traktatens artikel [102 i TEUF], skal de også anvende traktatens artikel [102 i TEUF]«. For at det indre marked kan fungere tilfredsstillende, og for at opnå større retssikkerhed og mere lige vilkår for virksomheder og forbrugere er det hensigtsmæssigt, at anvendelsesområdet for dette direktiv også omfatter erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af national konkurrenceret, når det anvendes i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003. En anvendelse af forskellige regler om civilretligt ansvar for overtrædelser af artikel 101 eller 102 i TEUF og for overtrædelser af bestemmelser i national konkurrenceret, som skal anvendes i samme sag parallelt med EU-konkurrenceretten, ville ellers være til skade for forskellige sagsøgeres stilling i samme sag og for omfanget af deres krav samt udgøre en hindring for et velfungerende indre marked. Dette direktiv bør ikke berøre erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af national konkurrenceret, som ikke påvirker samhandlen mellem medlemsstater som omhandlet i artikel 101 eller 102 i TEUF.

| (11) | I mangel af EU-ret afgøres erstatningssøgsmål efter medlemsstaternes nationale regler og procedurer. I henhold til Den Europæiske Unions Domstols (Domstolens) retspraksis kan enhver rejse krav om erstatning for den skade, den pågældende har lidt, når der er årsagssammenhæng mellem skaden og en overtrædelse af konkurrenceretten. Alle nationale regler om udøvelse af retten til erstatning for skade som følge af overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF, herunder om forhold, der ikke er omhandlet i dette direktiv, som f.eks. begrebet årsagssammenhæng mellem overtrædelsen og skaden, skal overholde principperne om effektivitet og ækvivalens. Dette betyder, at de ikke bør affattes eller anvendes på en sådan måde, at de gør det uforholdsmæssigt vanskeligt eller praktisk umuligt at udøve den ret til erstatning, der sikres ved TEUF, eller mindre gunstigt end de regler, der gælder for tilsvarende indenlandske sager. Hvis medlemsstaterne har fastlagt andre betingelser for erstatning i henhold til national ret, f.eks. tilregnelighed, adækvans eller skyld, bør de kunne opretholde sådanne betingelser, såfremt de er i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, effektivitets- og ækvivalensprincippet samt dette direktiv. |
| --- | --- |

(11)

I mangel af EU-ret afgøres erstatningssøgsmål efter medlemsstaternes nationale regler og procedurer. I henhold til Den Europæiske Unions Domstols (Domstolens) retspraksis kan enhver rejse krav om erstatning for den skade, den pågældende har lidt, når der er årsagssammenhæng mellem skaden og en overtrædelse af konkurrenceretten. Alle nationale regler om udøvelse af retten til erstatning for skade som følge af overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF, herunder om forhold, der ikke er omhandlet i dette direktiv, som f.eks. begrebet årsagssammenhæng mellem overtrædelsen og skaden, skal overholde principperne om effektivitet og ækvivalens. Dette betyder, at de ikke bør affattes eller anvendes på en sådan måde, at de gør det uforholdsmæssigt vanskeligt eller praktisk umuligt at udøve den ret til erstatning, der sikres ved TEUF, eller mindre gunstigt end de regler, der gælder for tilsvarende indenlandske sager. Hvis medlemsstaterne har fastlagt andre betingelser for erstatning i henhold til national ret, f.eks. tilregnelighed, adækvans eller skyld, bør de kunne opretholde sådanne betingelser, såfremt de er i overensstemmelse med Domstolens retspraksis, effektivitets- og ækvivalensprincippet samt dette direktiv.

| (12) | Dette direktiv bekræfter den gældende fællesskabsret vedrørende retten til erstatning for skade som følge af overtrædelse af EU-konkurrenceretten, navnlig om søgsmålskompetence og definitionen af skade, som det fremgår af Domstolens retspraksis, og foregriber ikke en eventuel videreudvikling heraf. Enhver, der har lidt skade som følge af en sådan overtrædelse, kan kræve erstatning for det lidte tab (damnum emergens) og for den indtjening, som denne person er gået glip af (tabt fortjeneste eller lucrum cessans) plus renter, uanset om national ret definerer disse kategorier hver for sig eller under ét. Betaling af renter er et væsentligt element i erstatningen af det lidte tab, idet der tages hensyn til den tid, der er gået, og der bør betales renter fra det tidspunkt, hvor skaden blev forvoldt, indtil det tidspunkt, hvor erstatningen betales, uden at dette berører sådanne renters klassificering som udlignings- eller morarenter i henhold til national ret og, hvorvidt der tages hensyn til den tid, der er gået, som en særskilt kategori (rente) eller som en grundlæggende del af det lidte tab eller den tabte fortjeneste. Det påhviler medlemsstaterne at fastlægge reglerne med henblik herpå. |
| --- | --- |

(12)

Dette direktiv bekræfter den gældende fællesskabsret vedrørende retten til erstatning for skade som følge af overtrædelse af EU-konkurrenceretten, navnlig om søgsmålskompetence og definitionen af skade, som det fremgår af Domstolens retspraksis, og foregriber ikke en eventuel videreudvikling heraf. Enhver, der har lidt skade som følge af en sådan overtrædelse, kan kræve erstatning for det lidte tab (damnum emergens) og for den indtjening, som denne person er gået glip af (tabt fortjeneste eller lucrum cessans) plus renter, uanset om national ret definerer disse kategorier hver for sig eller under ét. Betaling af renter er et væsentligt element i erstatningen af det lidte tab, idet der tages hensyn til den tid, der er gået, og der bør betales renter fra det tidspunkt, hvor skaden blev forvoldt, indtil det tidspunkt, hvor erstatningen betales, uden at dette berører sådanne renters klassificering som udlignings- eller morarenter i henhold til national ret og, hvorvidt der tages hensyn til den tid, der er gået, som en særskilt kategori (rente) eller som en grundlæggende del af det lidte tab eller den tabte fortjeneste. Det påhviler medlemsstaterne at fastlægge reglerne med henblik herpå.

| (13) | Retten til erstatning er anerkendt for enhver fysisk eller juridisk person — forbrugere, virksomheder og offentlige myndigheder — uanset om der foreligger et direkte kontraktforhold med den virksomhed, der har begået overtrædelsen, og uanset om en konkurrencemyndighed forinden har fastslået, at der er sket en overtrædelse. Dette direktiv bør ikke forpligte medlemsstaterne til at indføre ordninger for kollektive søgsmål for håndhævelse af traktatens artikel 101 og 102 i TEUF. Med forbehold af erstatning for tab af chance bør fuld erstatning i henhold til dette direktiv ikke føre til overkompensation i form af erstatning med straffende formål eller flere eller andre skadeserstatninger. |
| --- | --- |

(13)

Retten til erstatning er anerkendt for enhver fysisk eller juridisk person — forbrugere, virksomheder og offentlige myndigheder — uanset om der foreligger et direkte kontraktforhold med den virksomhed, der har begået overtrædelsen, og uanset om en konkurrencemyndighed forinden har fastslået, at der er sket en overtrædelse. Dette direktiv bør ikke forpligte medlemsstaterne til at indføre ordninger for kollektive søgsmål for håndhævelse af traktatens artikel 101 og 102 i TEUF. Med forbehold af erstatning for tab af chance bør fuld erstatning i henhold til dette direktiv ikke føre til overkompensation i form af erstatning med straffende formål eller flere eller andre skadeserstatninger.

| (14) | Erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret kræver typisk en kompliceret faktuel og økonomisk analyse. Ofte er det udelukkende modparten eller tredjemand, der er i besiddelse af de beviser, der er nødvendige for at godtgøre et erstatningskrav, og sagsøgeren har ikke tilstrækkelig viden om dem eller adgang til dem. Under disse omstændigheder kan det være en urimelig hindring for effektiv udøvelse af den ret til erstatning, der er sikret ved TEUF, hvis der stilles strenge retlige krav om, at den, der rejser erstatningskravet, i detaljer skal oplyse alle de faktiske omstændigheder i sagen allerede ved sagsanlægget og fremlægge nøjagtigt angivne beviser til støtte for kravet. |
| --- | --- |

(14)

Erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret kræver typisk en kompliceret faktuel og økonomisk analyse. Ofte er det udelukkende modparten eller tredjemand, der er i besiddelse af de beviser, der er nødvendige for at godtgøre et erstatningskrav, og sagsøgeren har ikke tilstrækkelig viden om dem eller adgang til dem. Under disse omstændigheder kan det være en urimelig hindring for effektiv udøvelse af den ret til erstatning, der er sikret ved TEUF, hvis der stilles strenge retlige krav om, at den, der rejser erstatningskravet, i detaljer skal oplyse alle de faktiske omstændigheder i sagen allerede ved sagsanlægget og fremlægge nøjagtigt angivne beviser til støtte for kravet.

| (15) | Beviser er et vigtigt element ved anlæggelse af sag om erstatning for overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Da konkurrenceretlige retssager er kendetegnet ved informationsasymmetri, er det hensigtsmæssigt at sikre, at sagsøgere får ret til at kræve fremlæggelse af beviser af relevans for deres krav, uden at de behøver at angive de konkrete beviser. For at sikre ligestilling af parterne bør disse midler også være til rådighed for sagsøgte under erstatningssøgsmål, således at de kan anmode de pågældende sagsøgere om fremlæggelse af beviser. Nationale retter bør også kunne kræve, at tredjemand, herunder offentlige myndigheder, skal fremlægge beviser. Såfremt en national ret agter at kræve, at Kommissionen skal fremlægge beviser, finder princippet i artikel 4, stk. 3, i TEU om loyalt samarbejde mellem Unionen og medlemsstaterne og artikel 15, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 anvendelse hvad angår anmodninger om oplysninger. Når nationale retter kræver, at offentlige myndigheder fremlægger beviser, finder principperne om retligt og administrativt samarbejde i henhold til EU-retten eller national ret anvendelse. |
| --- | --- |

(15)

Beviser er et vigtigt element ved anlæggelse af sag om erstatning for overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Da konkurrenceretlige retssager er kendetegnet ved informationsasymmetri, er det hensigtsmæssigt at sikre, at sagsøgere får ret til at kræve fremlæggelse af beviser af relevans for deres krav, uden at de behøver at angive de konkrete beviser. For at sikre ligestilling af parterne bør disse midler også være til rådighed for sagsøgte under erstatningssøgsmål, således at de kan anmode de pågældende sagsøgere om fremlæggelse af beviser. Nationale retter bør også kunne kræve, at tredjemand, herunder offentlige myndigheder, skal fremlægge beviser. Såfremt en national ret agter at kræve, at Kommissionen skal fremlægge beviser, finder princippet i artikel 4, stk. 3, i TEU om loyalt samarbejde mellem Unionen og medlemsstaterne og artikel 15, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 anvendelse hvad angår anmodninger om oplysninger. Når nationale retter kræver, at offentlige myndigheder fremlægger beviser, finder principperne om retligt og administrativt samarbejde i henhold til EU-retten eller national ret anvendelse.

| (16) | Nationale retter bør efter streng domstolskontrol, især med hensyn til nødvendigheden og proportionaliteten af fremlæggelsesforanstaltninger, kunne kræve fremlæggelse af nøjagtigt angivne beviser eller kategorier af beviser efter anmodning fra en part. Det følger af kravet om proportionalitet, at fremlæggelse kun kan pålægges, når sagsøger på grundlag af faktuelle oplysninger, som med rimelighed kan forventes at være tilgængelige for denne sagsøger, har sandsynliggjort, at sagsøgeren har lidt skade, der er forvoldt af sagsøgte. Når en begæring om fremlæggelse fremsættes med det formål at fremskaffe en kategori af beviser, bør denne kategori identificeres ud fra henvisning til fællestræk ved dens væsentlige bestanddele såsom art, formål eller indhold for de dokumenter, som ønskes fremlagt, tidspunktet for deres udarbejdelse eller andre kriterier, forudsat at de beviser, der hører under kategorien, er relevante i forbindelse med dette direktiv. Sådanne kategorier bør defineres så præcist og snævert som muligt på grundlag af de faktuelle oplysninger, som med rimelighed kan forventes at være tilgængelige. |
| --- | --- |

(16)

Nationale retter bør efter streng domstolskontrol, især med hensyn til nødvendigheden og proportionaliteten af fremlæggelsesforanstaltninger, kunne kræve fremlæggelse af nøjagtigt angivne beviser eller kategorier af beviser efter anmodning fra en part. Det følger af kravet om proportionalitet, at fremlæggelse kun kan pålægges, når sagsøger på grundlag af faktuelle oplysninger, som med rimelighed kan forventes at være tilgængelige for denne sagsøger, har sandsynliggjort, at sagsøgeren har lidt skade, der er forvoldt af sagsøgte. Når en begæring om fremlæggelse fremsættes med det formål at fremskaffe en kategori af beviser, bør denne kategori identificeres ud fra henvisning til fællestræk ved dens væsentlige bestanddele såsom art, formål eller indhold for de dokumenter, som ønskes fremlagt, tidspunktet for deres udarbejdelse eller andre kriterier, forudsat at de beviser, der hører under kategorien, er relevante i forbindelse med dette direktiv. Sådanne kategorier bør defineres så præcist og snævert som muligt på grundlag af de faktuelle oplysninger, som med rimelighed kan forventes at være tilgængelige.

| (17) | Hvis en ret i en medlemsstat anmoder en kompetent ret i en anden medlemsstat om at optage bevis eller anmoder om at optage bevis direkte i en anden medlemsstat, finder bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 (4) anvendelse. |
| --- | --- |

(17)

Hvis en ret i en medlemsstat anmoder en kompetent ret i en anden medlemsstat om at optage bevis eller anmoder om at optage bevis direkte i en anden medlemsstat, finder bestemmelserne i Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 (4) anvendelse.

| (18) | Relevante beviser, der indeholder forretningshemmeligheder eller andre fortrolige oplysninger, bør i princippet være tilgængelige i erstatningssøgsmål, men der skal ydes en passende beskyttelse af disse fortrolige oplysninger. Nationale retter bør derfor råde over en lang række foranstaltninger for at kunne beskytte sådanne fortrolige oplysninger mod at blive fremlagt under sagen. Disse foranstaltninger kunne omfatte muligheden for redigering af følsomme passager i dokumenter, afholdelse af retsmøder for lukkede døre, begrænsning af de personer, der har adgang til at se beviserne, og udpegelse af sagkyndige til at udarbejde sammendrag af oplysningerne i aggregeret eller anden ikkefortrolig form. Foranstaltninger til beskyttelse af forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger bør dog ikke forhindre, at erstatningskrav kan gøres gældende. |
| --- | --- |

(18)

Relevante beviser, der indeholder forretningshemmeligheder eller andre fortrolige oplysninger, bør i princippet være tilgængelige i erstatningssøgsmål, men der skal ydes en passende beskyttelse af disse fortrolige oplysninger. Nationale retter bør derfor råde over en lang række foranstaltninger for at kunne beskytte sådanne fortrolige oplysninger mod at blive fremlagt under sagen. Disse foranstaltninger kunne omfatte muligheden for redigering af følsomme passager i dokumenter, afholdelse af retsmøder for lukkede døre, begrænsning af de personer, der har adgang til at se beviserne, og udpegelse af sagkyndige til at udarbejde sammendrag af oplysningerne i aggregeret eller anden ikkefortrolig form. Foranstaltninger til beskyttelse af forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger bør dog ikke forhindre, at erstatningskrav kan gøres gældende.

| (19) | Dette direktiv berører hverken muligheden for at påklage fremlæggelsespålæg i henhold til medlemsstaternes nationale ret eller betingelserne for at kunne fremsætte sådanne klager. |
| --- | --- |

(19)

Dette direktiv berører hverken muligheden for at påklage fremlæggelsespålæg i henhold til medlemsstaternes nationale ret eller betingelserne for at kunne fremsætte sådanne klager.

| (20) | Forordning (EF) nr. 1049/2001 (5) regulerer aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter og skal give offentligheden størst mulig aktindsigt i disse institutioners dokumenter. Denne ret er dog underlagt visse begrænsninger af hensyn til offentlige og private interesser. Derfor er undtagelsesordningen i nævnte forordnings artikel 4 baseret på en afvejning af de modstridende interesser i en given situation, nemlig de interesser, der taler for fremlæggelse af de pågældende dokumenter, og de interesser, som en sådan fremlæggelse ville være til skade for. Dette direktiv berører ikke regler og praksis herom i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001. |
| --- | --- |

(20)

Forordning (EF) nr. 1049/2001 (5) regulerer aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter og skal give offentligheden størst mulig aktindsigt i disse institutioners dokumenter. Denne ret er dog underlagt visse begrænsninger af hensyn til offentlige og private interesser. Derfor er undtagelsesordningen i nævnte forordnings artikel 4 baseret på en afvejning af de modstridende interesser i en given situation, nemlig de interesser, der taler for fremlæggelse af de pågældende dokumenter, og de interesser, som en sådan fremlæggelse ville være til skade for. Dette direktiv berører ikke regler og praksis herom i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001.

| (21) | Af hensyn til effektivitet og konsekvens i Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF skal der være en fælles tilgang i hele Unionen til fremlæggelse af beviser, der indgår i en konkurrencemyndigheds sagsakt. Fremlæggelse af beviser må ikke i unødig grad svække effektiviteten af en konkurrencemyndigheds håndhævelse af konkurrenceretten. Dette direktiv omfatter ikke fremlæggelse af konkurrencemyndigheders interne dokumenter eller indbyrdes korrespondance. |
| --- | --- |

(21)

Af hensyn til effektivitet og konsekvens i Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF skal der være en fælles tilgang i hele Unionen til fremlæggelse af beviser, der indgår i en konkurrencemyndigheds sagsakt. Fremlæggelse af beviser må ikke i unødig grad svække effektiviteten af en konkurrencemyndigheds håndhævelse af konkurrenceretten. Dette direktiv omfatter ikke fremlæggelse af konkurrencemyndigheders interne dokumenter eller indbyrdes korrespondance.

| (22) | Med henblik på at sikre en effektiv beskyttelse af retten til erstatning er det ikke nødvendigt at forelægge sagsøgeren alle dokumenter vedrørende en sag i henhold til artikel 101 eller 102 i TEUF alene på grundlag af sagsøgerens påtænkte indbringelse af et erstatningssøgsmål, da det er meget usandsynligt, at erstatningssøgsmålet skal baseres på alle beviser i disse sagsakter. |
| --- | --- |

(22)

Med henblik på at sikre en effektiv beskyttelse af retten til erstatning er det ikke nødvendigt at forelægge sagsøgeren alle dokumenter vedrørende en sag i henhold til artikel 101 eller 102 i TEUF alene på grundlag af sagsøgerens påtænkte indbringelse af et erstatningssøgsmål, da det er meget usandsynligt, at erstatningssøgsmålet skal baseres på alle beviser i disse sagsakter.

| (23) | Kravet om proportionalitet bør nøje vurderes, hvis fremlæggelsen risikerer at ødelægge en konkurrencemyndigheds undersøgelsesstrategi ved at afsløre, hvilke dokumenter der indgår i sagsakterne, eller risikerer at have negativ indflydelse på, hvordan virksomhederne samarbejder med konkurrencemyndighederne. Der bør lægges særlig vægt på at forhindre »fisketure«, dvs. ukonkrete eller for brede søgninger efter oplysninger, der sandsynligvis ikke er relevante for søgsmålets parter. Begæringer om fremlæggelse bør derfor ikke anses for rimelige i forhold til formålet, når det drejer sig om en generel fremlæggelse af dokumenter i en konkurrencemyndigheds sagsakter vedrørende en bestemt sag eller om en generel fremlæggelse af dokumenter forelagt af en part i forbindelse med en konkret sag. Så omfattende begæringer om fremlæggelse ville heller ikke være i overensstemmelse med den begærende parts forpligtelse til at angive beviser eller kategorier af beviser så præcist og snævert som muligt. |
| --- | --- |

(23)

Kravet om proportionalitet bør nøje vurderes, hvis fremlæggelsen risikerer at ødelægge en konkurrencemyndigheds undersøgelsesstrategi ved at afsløre, hvilke dokumenter der indgår i sagsakterne, eller risikerer at have negativ indflydelse på, hvordan virksomhederne samarbejder med konkurrencemyndighederne. Der bør lægges særlig vægt på at forhindre »fisketure«, dvs. ukonkrete eller for brede søgninger efter oplysninger, der sandsynligvis ikke er relevante for søgsmålets parter. Begæringer om fremlæggelse bør derfor ikke anses for rimelige i forhold til formålet, når det drejer sig om en generel fremlæggelse af dokumenter i en konkurrencemyndigheds sagsakter vedrørende en bestemt sag eller om en generel fremlæggelse af dokumenter forelagt af en part i forbindelse med en konkret sag. Så omfattende begæringer om fremlæggelse ville heller ikke være i overensstemmelse med den begærende parts forpligtelse til at angive beviser eller kategorier af beviser så præcist og snævert som muligt.

| (24) | Dette direktiv berører ikke retters mulighed for i henhold til EU-retten eller national ret at inddrage hensynet til en effektiv offentlig håndhævelse af konkurrenceretten i sin vurdering, når den giver pålæg om fremlæggelse af enhver type beviser med undtagelse af redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser. |
| --- | --- |

(24)

Dette direktiv berører ikke retters mulighed for i henhold til EU-retten eller national ret at inddrage hensynet til en effektiv offentlig håndhævelse af konkurrenceretten i sin vurdering, når den giver pålæg om fremlæggelse af enhver type beviser med undtagelse af redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser.

| (25) | En undtagelse bør gælde for så vidt angår enhver fremlæggelse, der, hvis den blev pålagt, ville gribe forstyrrende ind i en konkurrencemyndigheds igangværende efterforskning af en overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Oplysninger, som udarbejdes af en konkurrencemyndighed i forbindelse med dens håndhævelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret og sendes til sagens parter (f.eks. en »meddelelse af klagepunkter«), eller som udarbejdes af en part i sagen (f.eks. besvarelser af konkurrencemyndighedens anmodninger om oplysninger eller vidneforklaringer), bør derfor først kunne fremlægges i erstatningssøgsmål, efter at konkurrencemyndigheden har afsluttet sin sag, f.eks. ved vedtagelse af en beslutning i henhold til artikel 5 eller kapitel III i forordning (EF) nr. 1/2003 undtagen beslutninger om foreløbige forholdsregler. |
| --- | --- |

(25)

En undtagelse bør gælde for så vidt angår enhver fremlæggelse, der, hvis den blev pålagt, ville gribe forstyrrende ind i en konkurrencemyndigheds igangværende efterforskning af en overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Oplysninger, som udarbejdes af en konkurrencemyndighed i forbindelse med dens håndhævelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret og sendes til sagens parter (f.eks. en »meddelelse af klagepunkter«), eller som udarbejdes af en part i sagen (f.eks. besvarelser af konkurrencemyndighedens anmodninger om oplysninger eller vidneforklaringer), bør derfor først kunne fremlægges i erstatningssøgsmål, efter at konkurrencemyndigheden har afsluttet sin sag, f.eks. ved vedtagelse af en beslutning i henhold til artikel 5 eller kapitel III i forordning (EF) nr. 1/2003 undtagen beslutninger om foreløbige forholdsregler.

| (26) | Procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsprocedurer er vigtige redskaber i den offentlige håndhævelse af EU-konkurrenceretten, da de bidrager til opdagelse, effektiv retsforfølgning og sanktionering af de alvorligste overtrædelser af konkurrenceretten. Eftersom mange af konkurrencemyndighedernes afgørelser i kartelsager desuden er baseret på anmodninger om bødefritagelse eller bødenedsættelse, og erstatningssøgsmål i kartelsager generelt er opfølgende søgsmål i forhold til disse afgørelser, er procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse også vigtige for effektive erstatningssøgsmål i kartelsager. Virksomheder kunne blive afskrækket fra at samarbejde med konkurrencemyndighederne i forbindelse med procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsprocedurer, hvis selvinkriminerende erklæringer såsom redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser, som udelukkende fremsættes med henblik på samarbejde med myndigheden, skulle fremlægges. En sådan fremlæggelse risikerer at stille virksomheder, der samarbejder, eller deres ledelse ringere med hensyn til civil- eller strafferetligt ansvar end de virksomheder, der har medvirket i overtrædelsen, men ikke samarbejder med myndighederne. For at sikre, at virksomheder fortsat er villige til frivilligt at fremsætte redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse eller forligsredegørelser til konkurrencemyndighederne, bør sådanne dokumenter undtages fra fremlæggelsen af beviser. Denne undtagelse bør også gælde for ordrette citater fra redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse eller forligsredegørelser, der er indeholdt i andre dokumenter. Disse begrænsninger i fremlæggelse af beviser bør ikke forhindre konkurrencemyndigheder i at offentliggøre deres afgørelser i overensstemmelse med gældende EU-ret eller national ret. For at sikre, at denne undtagelse ikke griber forstyrrende ind i skadelidtes ret til erstatning, bør den begrænses til nævnte frivillige og selvinkriminerende redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser. |
| --- | --- |

(26)

Procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsprocedurer er vigtige redskaber i den offentlige håndhævelse af EU-konkurrenceretten, da de bidrager til opdagelse, effektiv retsforfølgning og sanktionering af de alvorligste overtrædelser af konkurrenceretten. Eftersom mange af konkurrencemyndighedernes afgørelser i kartelsager desuden er baseret på anmodninger om bødefritagelse eller bødenedsættelse, og erstatningssøgsmål i kartelsager generelt er opfølgende søgsmål i forhold til disse afgørelser, er procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse også vigtige for effektive erstatningssøgsmål i kartelsager. Virksomheder kunne blive afskrækket fra at samarbejde med konkurrencemyndighederne i forbindelse med procedurer for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsprocedurer, hvis selvinkriminerende erklæringer såsom redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser, som udelukkende fremsættes med henblik på samarbejde med myndigheden, skulle fremlægges. En sådan fremlæggelse risikerer at stille virksomheder, der samarbejder, eller deres ledelse ringere med hensyn til civil- eller strafferetligt ansvar end de virksomheder, der har medvirket i overtrædelsen, men ikke samarbejder med myndighederne. For at sikre, at virksomheder fortsat er villige til frivilligt at fremsætte redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse eller forligsredegørelser til konkurrencemyndighederne, bør sådanne dokumenter undtages fra fremlæggelsen af beviser. Denne undtagelse bør også gælde for ordrette citater fra redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse eller forligsredegørelser, der er indeholdt i andre dokumenter. Disse begrænsninger i fremlæggelse af beviser bør ikke forhindre konkurrencemyndigheder i at offentliggøre deres afgørelser i overensstemmelse med gældende EU-ret eller national ret. For at sikre, at denne undtagelse ikke griber forstyrrende ind i skadelidtes ret til erstatning, bør den begrænses til nævnte frivillige og selvinkriminerende redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser.

| (27) | Dette direktivs regler om fremlæggelse af andre dokumenter end redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser sikrer, at skadelidte parter fortsat har tilstrækkeligt med andre muligheder for at få adgang til relevante beviser, som de har brug for til forberedelse af erstatningssøgsmål. Nationale retter bør efter anmodning fra en sagsøger selv have adgang til dokumenter, for hvilke undtagelsen gøres gældende, for at kontrollere hvorvidt deres indhold falder uden for definitionen af redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser i dette direktiv. Indhold, der falder uden for disse definitioner, bør kunne fremlægges på de relevante betingelser. |
| --- | --- |

(27)

Dette direktivs regler om fremlæggelse af andre dokumenter end redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser sikrer, at skadelidte parter fortsat har tilstrækkeligt med andre muligheder for at få adgang til relevante beviser, som de har brug for til forberedelse af erstatningssøgsmål. Nationale retter bør efter anmodning fra en sagsøger selv have adgang til dokumenter, for hvilke undtagelsen gøres gældende, for at kontrollere hvorvidt deres indhold falder uden for definitionen af redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse og forligsredegørelser i dette direktiv. Indhold, der falder uden for disse definitioner, bør kunne fremlægges på de relevante betingelser.

| (28) | Nationale retter bør til hver en tid i forbindelse med erstatningssøgsmål kunne give pålæg om fremlæggelse af beviser, der foreligger uafhængigt af den sag, der behandles af en konkurrencemyndighed (»allerede eksisterende oplysninger«). |
| --- | --- |

(28)

Nationale retter bør til hver en tid i forbindelse med erstatningssøgsmål kunne give pålæg om fremlæggelse af beviser, der foreligger uafhængigt af den sag, der behandles af en konkurrencemyndighed (»allerede eksisterende oplysninger«).

| (29) | Det bør kun pålægges en konkurrencemyndighed at fremlægge beviser, når disse beviser ikke med rimelighed kan fremskaffes fra en anden part eller tredjemand. |
| --- | --- |

(29)

Det bør kun pålægges en konkurrencemyndighed at fremlægge beviser, når disse beviser ikke med rimelighed kan fremskaffes fra en anden part eller tredjemand.

| (30) | I henhold til artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 kan konkurrencemyndighederne på eget initiativ afgive skriftlige indlæg for de nationale retter vedrørende spørgsmål om anvendelsen af artikel 101 eller 102 i TEUF. For at bevare det bidrag, som offentlig håndhævelse yder til anvendelsen af disse artikler, bør konkurrencemyndighederne også på eget initiativ kunne afgive deres indlæg for en national ret med henblik på at vurdere proportionaliteten af en fremlæggelse af beviser, der indgår i myndighedens sagsakter, i betragtning af de virkninger, en sådan fremlæggelse vil have på effektiviteten af den offentlige håndhævelse af konkurrenceretten. Medlemsstaterne bør kunne etablere et system, hvorefter en konkurrencemyndighed underrettes om anmodninger om fremlæggelse af oplysninger, når den person, der anmoder om fremlæggelse, eller den person, der anmodes om fremlæggelse, er omfattet af den pågældende konkurrencemyndigheds undersøgelse af en påstået overtrædelse, jf. dog national ret om ex parte-procedurer. |
| --- | --- |

(30)

I henhold til artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1/2003 kan konkurrencemyndighederne på eget initiativ afgive skriftlige indlæg for de nationale retter vedrørende spørgsmål om anvendelsen af artikel 101 eller 102 i TEUF. For at bevare det bidrag, som offentlig håndhævelse yder til anvendelsen af disse artikler, bør konkurrencemyndighederne også på eget initiativ kunne afgive deres indlæg for en national ret med henblik på at vurdere proportionaliteten af en fremlæggelse af beviser, der indgår i myndighedens sagsakter, i betragtning af de virkninger, en sådan fremlæggelse vil have på effektiviteten af den offentlige håndhævelse af konkurrenceretten. Medlemsstaterne bør kunne etablere et system, hvorefter en konkurrencemyndighed underrettes om anmodninger om fremlæggelse af oplysninger, når den person, der anmoder om fremlæggelse, eller den person, der anmodes om fremlæggelse, er omfattet af den pågældende konkurrencemyndigheds undersøgelse af en påstået overtrædelse, jf. dog national ret om ex parte-procedurer.

| (31) | Enhver fysisk eller juridisk person, som fremskaffer beviser ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør kunne anvende disse beviser med henblik på et erstatningssøgsmål, hvori denne er part. Anvendelsen heraf bør også tillades for enhver fysisk eller juridisk person, der er indtrådt i dennes rettigheder og forpligtelser, herunder gennem erhvervelse af dennes krav. Hvis beviserne er fremskaffet af en juridisk person, der indgår i en koncern, som udgør en enkelt virksomhed med henblik på anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF, bør det også være tilladt for andre juridiske personer, som tilhører samme virksomhed, at anvende beviserne. |
| --- | --- |

(31)

Enhver fysisk eller juridisk person, som fremskaffer beviser ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør kunne anvende disse beviser med henblik på et erstatningssøgsmål, hvori denne er part. Anvendelsen heraf bør også tillades for enhver fysisk eller juridisk person, der er indtrådt i dennes rettigheder og forpligtelser, herunder gennem erhvervelse af dennes krav. Hvis beviserne er fremskaffet af en juridisk person, der indgår i en koncern, som udgør en enkelt virksomhed med henblik på anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF, bør det også være tilladt for andre juridiske personer, som tilhører samme virksomhed, at anvende beviserne.

| (32) | Anvendelsen af beviser, der er fremskaffet gennem aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør dog ikke i unødig grad svække en konkurrencemyndigheds effektive håndhævelse af konkurrenceretten. For at sikre, at begrænsningerne i fremlæggelsen af oplysninger fastlagt i dette direktiv ikke undermineres, bør anvendelsen af beviser af de typer som omhandlet i betragtning 24 og 25, som er fremskaffet udelukkende ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, begrænses i henhold til de samme omstændigheder. Begrænsningen bør bestå af afvisning i erstatningssøgsmål eller bestå af enhver anden beskyttelse i henhold til gældende nationale regler, der er i stand til at sikre, at begrænsningerne i anvendelsen af disse typer beviser får fuld virkning. Desuden bør der ikke kunne handles med beviser modtaget fra en konkurrencemyndighed. Muligheden for at anvende beviser, der er fremskaffet udelukkende ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør derfor være begrænset til den fysiske eller juridiske person, der oprindeligt fik aktindsigt, og dennes retssuccessorer. Denne begrænsning for at undgå handel med beviser bør imidlertid ikke være til hinder for, at en national ret kan kræve fremlæggelse af disse beviser på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv. |
| --- | --- |

(32)

Anvendelsen af beviser, der er fremskaffet gennem aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør dog ikke i unødig grad svække en konkurrencemyndigheds effektive håndhævelse af konkurrenceretten. For at sikre, at begrænsningerne i fremlæggelsen af oplysninger fastlagt i dette direktiv ikke undermineres, bør anvendelsen af beviser af de typer som omhandlet i betragtning 24 og 25, som er fremskaffet udelukkende ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, begrænses i henhold til de samme omstændigheder. Begrænsningen bør bestå af afvisning i erstatningssøgsmål eller bestå af enhver anden beskyttelse i henhold til gældende nationale regler, der er i stand til at sikre, at begrænsningerne i anvendelsen af disse typer beviser får fuld virkning. Desuden bør der ikke kunne handles med beviser modtaget fra en konkurrencemyndighed. Muligheden for at anvende beviser, der er fremskaffet udelukkende ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, bør derfor være begrænset til den fysiske eller juridiske person, der oprindeligt fik aktindsigt, og dennes retssuccessorer. Denne begrænsning for at undgå handel med beviser bør imidlertid ikke være til hinder for, at en national ret kan kræve fremlæggelse af disse beviser på de betingelser, der er fastsat i dette direktiv.

| (33) | Den omstændighed, at et erstatningskrav fremsættes, eller en konkurrencemyndighed indleder en undersøgelse, medfører en risiko for, at de pågældende personer tilintetgør eller skjuler beviser, som ville være nyttige til at godtgøre skadelidtes erstatningskrav. For at forhindre tilintetgørelse af relevante beviser og sikre, at rettens pålæg om fremlæggelse efterkommes, bør nationale retter kunne pålægge sanktioner med en tilstrækkelig afskrækkende virkning. For så vidt angår parterne i retssagen, kan risikoen for, at partens adfærd tillægges belastende betydning ved bevisbedømmelsen under erstatningssøgsmålet, være en særdeles effektiv sanktion og kan medføre undgåelse af forsinkelser. Der bør endvidere kunne pålægges sanktioner for manglende opfyldelse af forpligtelsen til at beskytte fortrolige oplysninger og for misbrug af oplysninger, der er opnået ved fremlæggelsen af oplysninger. Tilsvarende bør der kunne pålægges sanktioner, hvis oplysninger, der er fremskaffet ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, misbruges i erstatningssøgsmål. |
| --- | --- |

(33)

Den omstændighed, at et erstatningskrav fremsættes, eller en konkurrencemyndighed indleder en undersøgelse, medfører en risiko for, at de pågældende personer tilintetgør eller skjuler beviser, som ville være nyttige til at godtgøre skadelidtes erstatningskrav. For at forhindre tilintetgørelse af relevante beviser og sikre, at rettens pålæg om fremlæggelse efterkommes, bør nationale retter kunne pålægge sanktioner med en tilstrækkelig afskrækkende virkning. For så vidt angår parterne i retssagen, kan risikoen for, at partens adfærd tillægges belastende betydning ved bevisbedømmelsen under erstatningssøgsmålet, være en særdeles effektiv sanktion og kan medføre undgåelse af forsinkelser. Der bør endvidere kunne pålægges sanktioner for manglende opfyldelse af forpligtelsen til at beskytte fortrolige oplysninger og for misbrug af oplysninger, der er opnået ved fremlæggelsen af oplysninger. Tilsvarende bør der kunne pålægges sanktioner, hvis oplysninger, der er fremskaffet ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, misbruges i erstatningssøgsmål.

| (34) | For at sikre effektivitet og konsekvens i Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF skal der være en fælles tilgang i hele Unionen til virkningen af nationale konkurrencemyndigheders endelige afgørelser om overtrædelse på efterfølgende erstatningssøgsmål. Sådanne afgørelser vedtages først, når Kommissionen er blevet underrettet om den påtænkte afgørelse, eller i mangel heraf ethvert andet dokument med oplysninger om den foreslåede fremgangsmåde i medfør af artikel 11, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003, og hvis Kommissionen ikke har frataget den nationale konkurrencemyndighed dens kompetence ved at indlede procedure i medfør af samme forordnings artikel 11, stk. 6. Kommissionen bør sikre konsekvent anvendelse af EU-konkurrenceretten ved bilateralt at give de nationale konkurrencemyndigheder retningslinjer inden for Det Europæiske Konkurrencenetværk. For at styrke retssikkerheden, for at undgå uoverensstemmelser i anvendelsen af artikel 101 eller 102 i TEUF, for at øge virkningen og den proceduremæssige effektivitet af erstatningssøgsmål og for at fremme det indre markeds funktion for virksomheder og forbrugere bør en endelig afgørelse om overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF truffet af en national konkurrencemyndighed eller en appelret ikke kunne prøves i senere erstatningssøgsmål. En sådan overtrædelse bør derfor betragtes som værende uafviseligt til stede i erstatningssøgsmål, der i forbindelse med denne overtrædelse er indbragt i den medlemsstat, hvor den nationale konkurrencemyndighed eller appelret er beliggende. Virkningen af den endelige afgørelse bør dog kun omfatte overtrædelsens karakter samt dens materielle, personmæssige, tidsmæssige og territoriale omfang som fastlagt af konkurrencemyndigheden eller appelretten ved udøvelsen af dens kompetence. Hvis en afgørelse konkluderer, at bestemmelser i national konkurrenceret er overtrådt i sager, hvor EU-konkurrenceretten og national konkurrenceret anvendes i samme sag og parallelt, bør denne overtrædelse også anses for uafviseligt at være til stede. |
| --- | --- |

(34)

For at sikre effektivitet og konsekvens i Kommissionens og de nationale konkurrencemyndigheders anvendelse af artikel 101 og 102 i TEUF skal der være en fælles tilgang i hele Unionen til virkningen af nationale konkurrencemyndigheders endelige afgørelser om overtrædelse på efterfølgende erstatningssøgsmål. Sådanne afgørelser vedtages først, når Kommissionen er blevet underrettet om den påtænkte afgørelse, eller i mangel heraf ethvert andet dokument med oplysninger om den foreslåede fremgangsmåde i medfør af artikel 11, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003, og hvis Kommissionen ikke har frataget den nationale konkurrencemyndighed dens kompetence ved at indlede procedure i medfør af samme forordnings artikel 11, stk. 6. Kommissionen bør sikre konsekvent anvendelse af EU-konkurrenceretten ved bilateralt at give de nationale konkurrencemyndigheder retningslinjer inden for Det Europæiske Konkurrencenetværk. For at styrke retssikkerheden, for at undgå uoverensstemmelser i anvendelsen af artikel 101 eller 102 i TEUF, for at øge virkningen og den proceduremæssige effektivitet af erstatningssøgsmål og for at fremme det indre markeds funktion for virksomheder og forbrugere bør en endelig afgørelse om overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF truffet af en national konkurrencemyndighed eller en appelret ikke kunne prøves i senere erstatningssøgsmål. En sådan overtrædelse bør derfor betragtes som værende uafviseligt til stede i erstatningssøgsmål, der i forbindelse med denne overtrædelse er indbragt i den medlemsstat, hvor den nationale konkurrencemyndighed eller appelret er beliggende. Virkningen af den endelige afgørelse bør dog kun omfatte overtrædelsens karakter samt dens materielle, personmæssige, tidsmæssige og territoriale omfang som fastlagt af konkurrencemyndigheden eller appelretten ved udøvelsen af dens kompetence. Hvis en afgørelse konkluderer, at bestemmelser i national konkurrenceret er overtrådt i sager, hvor EU-konkurrenceretten og national konkurrenceret anvendes i samme sag og parallelt, bør denne overtrædelse også anses for uafviseligt at være til stede.

| (35) | Hvis et erstatningssøgsmål er indbragt i en anden medlemsstat end den, hvor den nationale konkurrencemyndighed eller appelret, der har konstateret den overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF, som søgsmålet vedrører, er beliggende, bør det være muligt at forelægge denne konstatering i en endelig afgørelse truffet af den nationale konkurrencemyndighed eller appelretten for en national ret, i det mindste som prima facie-bevis for, at der er sket en overtrædelse af konkurrenceretten. Denne konstatering kan, hvis det er relevant, vurderes sammen med andre beviser, som parterne fremlægger. Virkningerne af afgørelser fra nationale konkurrencemyndigheder og appelretter om, at der foreligger en overtrædelse af konkurrencereglerne, berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel 267 i TEUF. |
| --- | --- |

(35)

Hvis et erstatningssøgsmål er indbragt i en anden medlemsstat end den, hvor den nationale konkurrencemyndighed eller appelret, der har konstateret den overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF, som søgsmålet vedrører, er beliggende, bør det være muligt at forelægge denne konstatering i en endelig afgørelse truffet af den nationale konkurrencemyndighed eller appelretten for en national ret, i det mindste som prima facie-bevis for, at der er sket en overtrædelse af konkurrenceretten. Denne konstatering kan, hvis det er relevant, vurderes sammen med andre beviser, som parterne fremlægger. Virkningerne af afgørelser fra nationale konkurrencemyndigheder og appelretter om, at der foreligger en overtrædelse af konkurrencereglerne, berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel 267 i TEUF.

| (36) | Nationale regler om forældelsesfristers begyndelse, længde, suspension eller afbrydelse bør ikke unødigt være til hinder for indbringelse af erstatningssøgsmål. Dette er særlig vigtigt i forbindelse med søgsmål, som bygger på en afgørelse fra en konkurrencemyndighed eller en appelret om, at der foreligger en overtrædelse. Med henblik herpå bør der kunne indbringes et erstatningssøgsmål, efter at en konkurrencemyndighed har behandlet sagen, med henblik på at håndhæve national konkurrenceret og EU-konkurrenceretten. Forældelsesfristen bør ikke begynde at løbe, før overtrædelsen ophører, og før en sagsøger har kendskab til, eller med rimelighed kan forventes at have kendskab til, den adfærd, der udgør overtrædelsen, til det forhold, at sagsøger har lidt skade som følge af overtrædelsen, og til identiteten af overtræderen. Medlemsstaterne bør kunne opretholde eller indføre absolutte, almindeligt gældende forældelsesfrister, såfremt varigheden af sådanne absolutte forældelsesfrister ikke gør det praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve retten til fuld erstatning. |
| --- | --- |

(36)

Nationale regler om forældelsesfristers begyndelse, længde, suspension eller afbrydelse bør ikke unødigt være til hinder for indbringelse af erstatningssøgsmål. Dette er særlig vigtigt i forbindelse med søgsmål, som bygger på en afgørelse fra en konkurrencemyndighed eller en appelret om, at der foreligger en overtrædelse. Med henblik herpå bør der kunne indbringes et erstatningssøgsmål, efter at en konkurrencemyndighed har behandlet sagen, med henblik på at håndhæve national konkurrenceret og EU-konkurrenceretten. Forældelsesfristen bør ikke begynde at løbe, før overtrædelsen ophører, og før en sagsøger har kendskab til, eller med rimelighed kan forventes at have kendskab til, den adfærd, der udgør overtrædelsen, til det forhold, at sagsøger har lidt skade som følge af overtrædelsen, og til identiteten af overtræderen. Medlemsstaterne bør kunne opretholde eller indføre absolutte, almindeligt gældende forældelsesfrister, såfremt varigheden af sådanne absolutte forældelsesfrister ikke gør det praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve retten til fuld erstatning.

| (37) | Når flere virksomheder i fællesskab overtræder konkurrenceretten, f.eks. i tilfælde af et kartel, er det hensigtsmæssigt at fastsætte bestemmelser om, at disse medvirkende overtrædere hæfter solidarisk for enhver skade forvoldt ved overtrædelsen. En medvirkende overtræder bør have ret til at modtage et bidrag fra en anden medvirkende overtræder, hvis en af dem har betalt mere erstatning end sin andel. Bestemmelse af den pågældende andel, der afspejler en overtræders forholdsmæssige ansvar, og de relevante kriterier herfor, som f.eks. omsætning, markedsandel eller rolle i kartellet, sker efter gældende national ret, idet principperne om effektivitet og ækvivalens skal overholdes. |
| --- | --- |

(37)

Når flere virksomheder i fællesskab overtræder konkurrenceretten, f.eks. i tilfælde af et kartel, er det hensigtsmæssigt at fastsætte bestemmelser om, at disse medvirkende overtrædere hæfter solidarisk for enhver skade forvoldt ved overtrædelsen. En medvirkende overtræder bør have ret til at modtage et bidrag fra en anden medvirkende overtræder, hvis en af dem har betalt mere erstatning end sin andel. Bestemmelse af den pågældende andel, der afspejler en overtræders forholdsmæssige ansvar, og de relevante kriterier herfor, som f.eks. omsætning, markedsandel eller rolle i kartellet, sker efter gældende national ret, idet principperne om effektivitet og ækvivalens skal overholdes.

| (38) | Virksomheder, der samarbejder med konkurrencemyndighederne i en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse, spiller en central rolle for afsløring af overtrædelser begået i form af hemmelige kartelovertrædelser og i at bringe disse til ophør, hvilket ofte begrænser de skader, som kunne være forvoldt, hvis overtrædelsen var fortsat. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte, at virksomheder, der har opnået bødefritagelse fra en konkurrencemyndighed efter en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse, beskyttes mod i urimeligt omfang at blive udsat for erstatningskrav, idet afgørelsen fra den konkurrencemyndighed, som fastslår, at der foreligger en overtrædelse, kan blive endelig i forhold til modtageren af bødefritagelse inden den bliver endelig for andre virksomheder, der ikke har opnået bødefritagelse, og modtageren af bødefritagelse kan således blive et oplagt mål for en retssag. Det er derfor hensigtsmæssigt, at modtageren af bødefritagelse i princippet fritages fra solidarisk ansvar for hele skaden, og at ethvert bidrag, som den skal betale i forhold til medvirkende overtrædere, ikke bør overstige det beløb for skade, som er forvoldt den pågældende virksomheds egne direkte eller indirekte aftagere eller, i tilfælde af et indkøbskartel, dens direkte eller indirekte leverandører. Såfremt et kartel har forvoldt skade på andre end overtræderens kunder eller leverandører, bør bidraget fra modtageren af bødefritagelse ikke overstige dens forholdsmæssige andel af ansvaret for den skade, som kartellet har forvoldt. Fastsættelsen af denne andel bør ske efter de samme regler som dem, der anvendes til at fastsætte overtrædernes individuelle bidrag. Modtageren af bødefritagelse bør kun være fuldt ansvarlig over for andre skadelidte end sine direkte eller indirekte aftagere og leverandører, hvis de ikke kan opnå fuld erstatning fra de andre overtrædere. |
| --- | --- |

(38)

Virksomheder, der samarbejder med konkurrencemyndighederne i en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse, spiller en central rolle for afsløring af overtrædelser begået i form af hemmelige kartelovertrædelser og i at bringe disse til ophør, hvilket ofte begrænser de skader, som kunne være forvoldt, hvis overtrædelsen var fortsat. Det er derfor hensigtsmæssigt at fastsætte, at virksomheder, der har opnået bødefritagelse fra en konkurrencemyndighed efter en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse, beskyttes mod i urimeligt omfang at blive udsat for erstatningskrav, idet afgørelsen fra den konkurrencemyndighed, som fastslår, at der foreligger en overtrædelse, kan blive endelig i forhold til modtageren af bødefritagelse inden den bliver endelig for andre virksomheder, der ikke har opnået bødefritagelse, og modtageren af bødefritagelse kan således blive et oplagt mål for en retssag. Det er derfor hensigtsmæssigt, at modtageren af bødefritagelse i princippet fritages fra solidarisk ansvar for hele skaden, og at ethvert bidrag, som den skal betale i forhold til medvirkende overtrædere, ikke bør overstige det beløb for skade, som er forvoldt den pågældende virksomheds egne direkte eller indirekte aftagere eller, i tilfælde af et indkøbskartel, dens direkte eller indirekte leverandører. Såfremt et kartel har forvoldt skade på andre end overtræderens kunder eller leverandører, bør bidraget fra modtageren af bødefritagelse ikke overstige dens forholdsmæssige andel af ansvaret for den skade, som kartellet har forvoldt. Fastsættelsen af denne andel bør ske efter de samme regler som dem, der anvendes til at fastsætte overtrædernes individuelle bidrag. Modtageren af bødefritagelse bør kun være fuldt ansvarlig over for andre skadelidte end sine direkte eller indirekte aftagere og leverandører, hvis de ikke kan opnå fuld erstatning fra de andre overtrædere.

| (39) | Skade i form af et faktisk tab kan skyldes prisdifferencen mellem, hvad der faktisk blev betalt, og hvad der ellers ville være blevet betalt, hvis der ikke var blevet begået en overtrædelse. Når en skadelidt har begrænset sit faktiske tab ved hel eller delvis overvæltning på sine egne aftagere, udgør det således overvæltede tab ikke længere en skade, som den part, der har overvæltet det, skal have erstatning for. Det er derfor i princippet rimeligt at tillade, at en overtræder, påberåber sig overvæltningen af det faktiske tab til støtte for sin påstand om frifindelse for erstatningskravet. Det er hensigtsmæssigt at fastsætte, at overtræderen, såfremt denne påberåber sig, at der er sket overvæltning, skal bevise overvæltningen af overprisen og omfanget heraf. Denne bevisbyrde bør ikke berøre overtræderens mulighed for at føre andre beviser end dem, som den pågældende har i sin besiddelse, f.eks. beviser, der allerede er erhvervet under sagen, eller beviser i andre parters eller tredjemands besiddelse. |
| --- | --- |

(39)

Skade i form af et faktisk tab kan skyldes prisdifferencen mellem, hvad der faktisk blev betalt, og hvad der ellers ville være blevet betalt, hvis der ikke var blevet begået en overtrædelse. Når en skadelidt har begrænset sit faktiske tab ved hel eller delvis overvæltning på sine egne aftagere, udgør det således overvæltede tab ikke længere en skade, som den part, der har overvæltet det, skal have erstatning for. Det er derfor i princippet rimeligt at tillade, at en overtræder, påberåber sig overvæltningen af det faktiske tab til støtte for sin påstand om frifindelse for erstatningskravet. Det er hensigtsmæssigt at fastsætte, at overtræderen, såfremt denne påberåber sig, at der er sket overvæltning, skal bevise overvæltningen af overprisen og omfanget heraf. Denne bevisbyrde bør ikke berøre overtræderens mulighed for at føre andre beviser end dem, som den pågældende har i sin besiddelse, f.eks. beviser, der allerede er erhvervet under sagen, eller beviser i andre parters eller tredjemands besiddelse.

| (40) | I tilfælde, hvor overvæltningen har ført til mindre salg og dermed skade i form af tabt fortjeneste, bør retten til at kræve erstatning for sådan tabt fortjeneste være upåvirket. |
| --- | --- |

(40)

I tilfælde, hvor overvæltningen har ført til mindre salg og dermed skade i form af tabt fortjeneste, bør retten til at kræve erstatning for sådan tabt fortjeneste være upåvirket.

| (41) | Afhængigt af, hvilke betingelser der gælder for virksomheder, kan det være kommerciel praksis at overvælte prisstigninger på de følgende led i forsyningskæden. Forbrugere eller virksomheder, hvorpå et faktisk tab således er blevet overvæltet, har derved lidt skade, som er forvoldt ved overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Selv om denne skade bør erstattes af overtræderen, kan det være særlig vanskeligt for forbrugere og virksomheder, der ikke selv har foretaget køb fra overtræderen, at føre bevis for skadens omfang. Når spørgsmålet om, hvorvidt der består et erstatningskrav, eller når størrelsen af den erstatning, der skal tilkendes, afhænger af, om eller i hvilket omfang en overpris, som overtræderens direkte aftager har betalt, er blevet overvæltet på en indirekte aftager, er det derfor hensigtsmæssigt, at sidstnævnte anses for at have bevist, at en overpris, som den direkte aftager har betalt, er blevet overvæltet på den indirekte aftagers led, når den indirekte aftager umiddelbart kan påvise, at en sådan overvæltning har fundet sted. Denne afkræftelige formodning finder anvendelse, medmindre overtræderen troværdigt kan påvise over for retten, at det faktiske tab ikke eller ikke helt er overvæltet på den indirekte aftager. Det er desuden hensigtsmæssigt at definere, på hvilke betingelser den indirekte aftager kan anses for umiddelbart at have godtgjort, at en overvæltning har fundet sted. Med hensyn til kvantificeringen af overvæltningen bør nationale retter have beføjelse til at skønne, hvilken andel af denne overpris der er blevet overvæltet på indirekte aftagere i de sager, som de skal behandle. |
| --- | --- |

(41)

Afhængigt af, hvilke betingelser der gælder for virksomheder, kan det være kommerciel praksis at overvælte prisstigninger på de følgende led i forsyningskæden. Forbrugere eller virksomheder, hvorpå et faktisk tab således er blevet overvæltet, har derved lidt skade, som er forvoldt ved overtrædelse af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret. Selv om denne skade bør erstattes af overtræderen, kan det være særlig vanskeligt for forbrugere og virksomheder, der ikke selv har foretaget køb fra overtræderen, at føre bevis for skadens omfang. Når spørgsmålet om, hvorvidt der består et erstatningskrav, eller når størrelsen af den erstatning, der skal tilkendes, afhænger af, om eller i hvilket omfang en overpris, som overtræderens direkte aftager har betalt, er blevet overvæltet på en indirekte aftager, er det derfor hensigtsmæssigt, at sidstnævnte anses for at have bevist, at en overpris, som den direkte aftager har betalt, er blevet overvæltet på den indirekte aftagers led, når den indirekte aftager umiddelbart kan påvise, at en sådan overvæltning har fundet sted. Denne afkræftelige formodning finder anvendelse, medmindre overtræderen troværdigt kan påvise over for retten, at det faktiske tab ikke eller ikke helt er overvæltet på den indirekte aftager. Det er desuden hensigtsmæssigt at definere, på hvilke betingelser den indirekte aftager kan anses for umiddelbart at have godtgjort, at en overvæltning har fundet sted. Med hensyn til kvantificeringen af overvæltningen bør nationale retter have beføjelse til at skønne, hvilken andel af denne overpris der er blevet overvæltet på indirekte aftagere i de sager, som de skal behandle.

| (42) | Kommissionen bør udstede klare, enkle og omfattende retningslinjer til nationale retter for, hvordan det skønnes, hvilken andel af overprisen der er overvæltet på indirekte aftagere. |
| --- | --- |

(42)

Kommissionen bør udstede klare, enkle og omfattende retningslinjer til nationale retter for, hvordan det skønnes, hvilken andel af overprisen der er overvæltet på indirekte aftagere.

| (43) | Overtrædelser af konkurrenceretten vedrører ofte betingelser og priser for salg af varer og tjenesteydelser og resulterer i overpriser og anden skade for overtrædernes kunder. Overtrædelsen kan også vedrøre leverancer til overtræderen (f.eks. i tilfælde af et indkøbskartel). I disse tilfælde kan det faktiske tab være fremkommet ved, at overtræderne har betalt deres leverandører en lavere pris. Dette direktiv og navnlig bestemmelserne om overvæltning bør finde tilsvarende anvendelse på disse tilfælde. |
| --- | --- |

(43)

Overtrædelser af konkurrenceretten vedrører ofte betingelser og priser for salg af varer og tjenesteydelser og resulterer i overpriser og anden skade for overtrædernes kunder. Overtrædelsen kan også vedrøre leverancer til overtræderen (f.eks. i tilfælde af et indkøbskartel). I disse tilfælde kan det faktiske tab være fremkommet ved, at overtræderne har betalt deres leverandører en lavere pris. Dette direktiv og navnlig bestemmelserne om overvæltning bør finde tilsvarende anvendelse på disse tilfælde.

| (44) | Erstatningssøgsmål kan indbringes af både aftagere, der har købt varer eller tjenesteydelser fra overtræderen, og aftagere længere nede i forsyningskæden. Med henblik på at fremme overensstemmelsen mellem domme, der afsiges i indbyrdes sammenhængende sager, og dermed undgå, at den skade, der er forvoldt ved, at overtrædelsen af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret ikke erstattes fuldt ud, eller at overtræderen pålægges at betale erstatning for skade, der ikke er lidt, bør nationale retter have beføjelse til at skønne, hvilken andel af en eventuel overpris der er påført de direkte eller indirekte aftagere i de retstvister, som er indbragt for dem. Nationale retter bør i den forbindelse med de proceduremæssige eller materielle midler, der er til rådighed i henhold til EU-retten og national ret, kunne tage behørigt hensyn til eventuelle indbyrdes sammenhængende søgsmål og de resulterende domme, navnlig når de fastslår, at der er ført bevis for overvæltning. Nationale retter bør have passende proceduremæssige midler til rådighed, såsom en kumulation af krav, for at sikre, at erstatningen for faktiske tab i alle led af forsyningskæden ikke overstiger den skade i form af overpris, der er forvoldt i det pågældende led. Disse midler bør også være til rådighed i grænseoverskridende sager. Muligheden for at tage behørigt hensyn til domme bør ikke berøre den grundlæggende ret til forsvar og retten til effektive retsmidler og en retfærdig rettergang for dem, som ikke var parter i retssagerne, og berører heller ikke reglerne for den bevismæssige værdi af de domme, der afsiges i den forbindelse. Det er muligt for sager, der verserer for retter i forskellige medlemsstater, at blive anset for at være indbyrdes sammenhængende i medfør af artikel 30 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 (6). I henhold til nævnte artikel kan andre nationale retter end den, hvor sagen først blev anlagt, udsætte sagen eller under visse omstændigheder erklære sig inkompetent. Dette direktiv berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(44)

Erstatningssøgsmål kan indbringes af både aftagere, der har købt varer eller tjenesteydelser fra overtræderen, og aftagere længere nede i forsyningskæden. Med henblik på at fremme overensstemmelsen mellem domme, der afsiges i indbyrdes sammenhængende sager, og dermed undgå, at den skade, der er forvoldt ved, at overtrædelsen af EU-konkurrenceretten eller national konkurrenceret ikke erstattes fuldt ud, eller at overtræderen pålægges at betale erstatning for skade, der ikke er lidt, bør nationale retter have beføjelse til at skønne, hvilken andel af en eventuel overpris der er påført de direkte eller indirekte aftagere i de retstvister, som er indbragt for dem. Nationale retter bør i den forbindelse med de proceduremæssige eller materielle midler, der er til rådighed i henhold til EU-retten og national ret, kunne tage behørigt hensyn til eventuelle indbyrdes sammenhængende søgsmål og de resulterende domme, navnlig når de fastslår, at der er ført bevis for overvæltning. Nationale retter bør have passende proceduremæssige midler til rådighed, såsom en kumulation af krav, for at sikre, at erstatningen for faktiske tab i alle led af forsyningskæden ikke overstiger den skade i form af overpris, der er forvoldt i det pågældende led. Disse midler bør også være til rådighed i grænseoverskridende sager. Muligheden for at tage behørigt hensyn til domme bør ikke berøre den grundlæggende ret til forsvar og retten til effektive retsmidler og en retfærdig rettergang for dem, som ikke var parter i retssagerne, og berører heller ikke reglerne for den bevismæssige værdi af de domme, der afsiges i den forbindelse. Det er muligt for sager, der verserer for retter i forskellige medlemsstater, at blive anset for at være indbyrdes sammenhængende i medfør af artikel 30 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 (6). I henhold til nævnte artikel kan andre nationale retter end den, hvor sagen først blev anlagt, udsætte sagen eller under visse omstændigheder erklære sig inkompetent. Dette direktiv berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til nævnte forordning.

| (45) | En skadelidt, der har ført bevis for at have lidt skade som følge af overtrædelser af konkurrenceretten, skal stadig bevise skadens omfang for at opnå erstatning. Det kræver mange faktuelle oplysninger og kan nødvendiggøre anvendelse af komplekse økonomiske modeller at opgøre skader i sager om overtrædelser af konkurrenceretten. Dette er ofte meget bekosteligt, og sagsøgere har vanskeligt ved at fremskaffe de nødvendige oplysninger til støtte for deres krav. En opgørelse af skade i sager om overtrædelse af konkurrenceretten kan således udgøre en væsentlig hindring for et effektivt erstatningskrav. |
| --- | --- |

(45)

En skadelidt, der har ført bevis for at have lidt skade som følge af overtrædelser af konkurrenceretten, skal stadig bevise skadens omfang for at opnå erstatning. Det kræver mange faktuelle oplysninger og kan nødvendiggøre anvendelse af komplekse økonomiske modeller at opgøre skader i sager om overtrædelser af konkurrenceretten. Dette er ofte meget bekosteligt, og sagsøgere har vanskeligt ved at fremskaffe de nødvendige oplysninger til støtte for deres krav. En opgørelse af skade i sager om overtrædelse af konkurrenceretten kan således udgøre en væsentlig hindring for et effektivt erstatningskrav.

| (46) | I fravær af EU-regler om opgørelse af skade som følge af overtrædelse af konkurrenceretten er det op til den enkelte medlemsstats nationale retssystem at fastsætte sine egne regler for opgørelse af skade og op til medlemsstaterne og de nationale retter at afgøre, hvilke krav sagsøger skal opfylde for at godtgøre omfanget af den skade, som han har lidt, hvilke metoder der kan anvendes til opgørelse af omfanget, og konsekvenserne af, at disse krav ikke kan opfyldes fyldt ud. Disse krav i national ret vedrørende opgørelse af skade i konkurrenceretlige sager bør imidlertid ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret (ækvivalensprincippet), og de bør heller ikke gøre udøvelsen af retten til erstatning efter EU-retten praktisk taget umulig eller urimeligt vanskelig (effektivitetsprincippet). Der bør tages hensyn til enhver informationsasymmetri mellem parterne og til, at en tabsopgørelse indebærer vurdering af, hvordan markedet ville have udviklet sig, hvis der ikke havde været en overtrædelse. Denne vurdering forudsætter en sammenligning med en situation, som per definition er hypotetisk, og kan således aldrig foretages med fuldstændig nøjagtighed. Det er derfor hensigtsmæssigt at give de nationale retter beføjelse til at skønne størrelsen af den skade, der er forvoldt ved overtrædelse af konkurrenceretten. Medlemsstaterne bør sikre, at de nationale konkurrencemyndigheder kan give retningslinjer om opgørelse af skade, når de anmodes om det. For at sikre overensstemmelse og forudsigelighed bør Kommissionen give generelle retningslinjer på EU-plan. |
| --- | --- |

(46)

I fravær af EU-regler om opgørelse af skade som følge af overtrædelse af konkurrenceretten er det op til den enkelte medlemsstats nationale retssystem at fastsætte sine egne regler for opgørelse af skade og op til medlemsstaterne og de nationale retter at afgøre, hvilke krav sagsøger skal opfylde for at godtgøre omfanget af den skade, som han har lidt, hvilke metoder der kan anvendes til opgørelse af omfanget, og konsekvenserne af, at disse krav ikke kan opfyldes fyldt ud. Disse krav i national ret vedrørende opgørelse af skade i konkurrenceretlige sager bør imidlertid ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret (ækvivalensprincippet), og de bør heller ikke gøre udøvelsen af retten til erstatning efter EU-retten praktisk taget umulig eller urimeligt vanskelig (effektivitetsprincippet). Der bør tages hensyn til enhver informationsasymmetri mellem parterne og til, at en tabsopgørelse indebærer vurdering af, hvordan markedet ville have udviklet sig, hvis der ikke havde været en overtrædelse. Denne vurdering forudsætter en sammenligning med en situation, som per definition er hypotetisk, og kan således aldrig foretages med fuldstændig nøjagtighed. Det er derfor hensigtsmæssigt at give de nationale retter beføjelse til at skønne størrelsen af den skade, der er forvoldt ved overtrædelse af konkurrenceretten. Medlemsstaterne bør sikre, at de nationale konkurrencemyndigheder kan give retningslinjer om opgørelse af skade, når de anmodes om det. For at sikre overensstemmelse og forudsigelighed bør Kommissionen give generelle retningslinjer på EU-plan.

| (47) | Til afhjælpning af informationsasymmetri og nogle af de vanskeligheder, der er forbundet med opgørelsen af skader i konkurrenceretlige sager, og for at sikre effektiviteten af erstatningskrav er det rimeligt at formode, at kartelovertrædelser forvolder skade, især gennem en prisvirkning. Afhængigt af sagens faktiske omstændigheder betyder dette, at karteller resulterer i en prisstigning eller hindrer en prisnedsættelse, som ville have fundet sted, hvis der ikke var begået en overtrædelse af kartelreglerne. Denne formodning bør ikke omfatte det konkrete omfang af skaden. Overtrædere bør have mulighed for at afkræfte denne formodning. Denne afkræftelige formodning bør begrænses til karteller som følge af deres hemmelige karakter, hvilket øger informationsasymmetrien og gør det vanskeligere for sagsøgere at fremskaffe de beviser, der er nødvendige for at bevise skaden. |
| --- | --- |

(47)

Til afhjælpning af informationsasymmetri og nogle af de vanskeligheder, der er forbundet med opgørelsen af skader i konkurrenceretlige sager, og for at sikre effektiviteten af erstatningskrav er det rimeligt at formode, at kartelovertrædelser forvolder skade, især gennem en prisvirkning. Afhængigt af sagens faktiske omstændigheder betyder dette, at karteller resulterer i en prisstigning eller hindrer en prisnedsættelse, som ville have fundet sted, hvis der ikke var begået en overtrædelse af kartelreglerne. Denne formodning bør ikke omfatte det konkrete omfang af skaden. Overtrædere bør have mulighed for at afkræfte denne formodning. Denne afkræftelige formodning bør begrænses til karteller som følge af deres hemmelige karakter, hvilket øger informationsasymmetrien og gør det vanskeligere for sagsøgere at fremskaffe de beviser, der er nødvendige for at bevise skaden.

| (48) | Det er ønskeligt at opnå et forlig for sagsøgte én gang for alle for at mindske usikkerheden for overtrædere og skadelidte. Overtrædere og skadelidte bør derfor tilskyndes til at nå til enighed om erstatning for skade som følge af en overtrædelse af konkurrenceretten gennem mindelig tvistbilæggelse, såsom udenretlige forlig (herunder i tilfælde, hvor en dommer kan erklære et forlig for bindende), voldgift, mægling eller forlig. Hvor det er muligt, bør en sådan mindelig tvistbilæggelse omfatte så mange skadelidte og overtrædere som retligt muligt. Formålet med bestemmelserne i dette direktiv om mindelig tvistbilæggelse er derfor at fremme anvendelsen af sådanne ordninger og øge deres effektivitet. |
| --- | --- |

(48)

Det er ønskeligt at opnå et forlig for sagsøgte én gang for alle for at mindske usikkerheden for overtrædere og skadelidte. Overtrædere og skadelidte bør derfor tilskyndes til at nå til enighed om erstatning for skade som følge af en overtrædelse af konkurrenceretten gennem mindelig tvistbilæggelse, såsom udenretlige forlig (herunder i tilfælde, hvor en dommer kan erklære et forlig for bindende), voldgift, mægling eller forlig. Hvor det er muligt, bør en sådan mindelig tvistbilæggelse omfatte så mange skadelidte og overtrædere som retligt muligt. Formålet med bestemmelserne i dette direktiv om mindelig tvistbilæggelse er derfor at fremme anvendelsen af sådanne ordninger og øge deres effektivitet.

| (49) | Forældelsesfrister for at indbringe et erstatningssøgsmål kan være af en sådan art, at de hindrer skadelidte og overtræderne i at få tilstrækkelig tid til at nå til enighed om den erstatning, der skal betales. For at give begge parter reel mulighed for at deltage i mindelig tvistbilæggelse, inden sagen indbringes for nationale retter, bør forældelsesfristen derfor suspenderes, mens den mindelige tvistbilæggelse pågår. |
| --- | --- |

(49)

Forældelsesfrister for at indbringe et erstatningssøgsmål kan være af en sådan art, at de hindrer skadelidte og overtræderne i at få tilstrækkelig tid til at nå til enighed om den erstatning, der skal betales. For at give begge parter reel mulighed for at deltage i mindelig tvistbilæggelse, inden sagen indbringes for nationale retter, bør forældelsesfristen derfor suspenderes, mens den mindelige tvistbilæggelse pågår.

| (50) | Når parterne beslutter at deltage i mindelig tvistbilæggelse, efter at et erstatningssøgsmål vedrørende det samme krav er blevet indbragt for en national ret, bør retten endvidere kunne udsætte sin behandling af den sag, der verserer for den, mens den mindelige tvistbilæggelse pågår. Når den nationale ret tager stilling til, om sagen skal udsættes, bør den tage hensyn til fordelene ved en hurtig procedure. |
| --- | --- |

(50)

Når parterne beslutter at deltage i mindelig tvistbilæggelse, efter at et erstatningssøgsmål vedrørende det samme krav er blevet indbragt for en national ret, bør retten endvidere kunne udsætte sin behandling af den sag, der verserer for den, mens den mindelige tvistbilæggelse pågår. Når den nationale ret tager stilling til, om sagen skal udsættes, bør den tage hensyn til fordelene ved en hurtig procedure.

| (51) | For at fremme forlig mellem parterne bør en overtræder, som betaler erstatning efter mindelig tvistbilæggelse, ikke stilles ringere i forhold til de medvirkende overtrædere, end det ville have været tilfældet uden forliget. Dette kunne ske, hvis en overtræder, der har indgået forlig, også efter forliget fortsat hæftede solidarisk for den skade, der er forvoldt ved overtrædelsen. En overtræder, der har indgået forlig, bør derfor principielt ikke betale bidrag til de medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, hvis disse har betalt erstatning til den skadelidte, som førstnævnte overtræder tidligere havde indgået forlig med. Som følge af denne regel om ikke at bidrage bør skadelidtes krav nedsættes med den andel, som den overtræder, der har indgået forlig, har i den skade, der er forvoldt skadelidte, uanset om forligsbeløbet svarer til eller er forskelligt fra den forholdsmæssige andel af den skade, som den medvirkende overtræder, der har indgået forlig, påførte den skadelidte, der har indgået forlig. Fastsættelsen af denne forholdsmæssige andel bør ske efter de regler, som ellers anvendes til at fastsætte overtrædernes bidrag. Uden en sådan nedsættelse ville overtrædere, der ikke har indgået forlig, blive urimeligt berørt af forlig, som de ikke var part i. For at sikre retten til fuld erstatning bør medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, dog fortsat skulle betale erstatning, hvis dette er den eneste mulighed for, at skadelidte, der har indgået forlig, kan opnå erstatning for det resterende krav. Ved resterende krav forstås kravet fra skadelidte, der har indgået forlig, fratrukket den andel, som den medvirkende overtræder, der har indgået forlig, har i den skade, som overtrædelsen har påført den skadelidte, der har indgået forlig. Sidstnævnte mulighed for at kræve erstatning fra de medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, består, medmindre dette udtrykkeligt er udelukket i henhold til forliget. |
| --- | --- |

(51)

For at fremme forlig mellem parterne bør en overtræder, som betaler erstatning efter mindelig tvistbilæggelse, ikke stilles ringere i forhold til de medvirkende overtrædere, end det ville have været tilfældet uden forliget. Dette kunne ske, hvis en overtræder, der har indgået forlig, også efter forliget fortsat hæftede solidarisk for den skade, der er forvoldt ved overtrædelsen. En overtræder, der har indgået forlig, bør derfor principielt ikke betale bidrag til de medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, hvis disse har betalt erstatning til den skadelidte, som førstnævnte overtræder tidligere havde indgået forlig med. Som følge af denne regel om ikke at bidrage bør skadelidtes krav nedsættes med den andel, som den overtræder, der har indgået forlig, har i den skade, der er forvoldt skadelidte, uanset om forligsbeløbet svarer til eller er forskelligt fra den forholdsmæssige andel af den skade, som den medvirkende overtræder, der har indgået forlig, påførte den skadelidte, der har indgået forlig. Fastsættelsen af denne forholdsmæssige andel bør ske efter de regler, som ellers anvendes til at fastsætte overtrædernes bidrag. Uden en sådan nedsættelse ville overtrædere, der ikke har indgået forlig, blive urimeligt berørt af forlig, som de ikke var part i. For at sikre retten til fuld erstatning bør medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, dog fortsat skulle betale erstatning, hvis dette er den eneste mulighed for, at skadelidte, der har indgået forlig, kan opnå erstatning for det resterende krav. Ved resterende krav forstås kravet fra skadelidte, der har indgået forlig, fratrukket den andel, som den medvirkende overtræder, der har indgået forlig, har i den skade, som overtrædelsen har påført den skadelidte, der har indgået forlig. Sidstnævnte mulighed for at kræve erstatning fra de medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, består, medmindre dette udtrykkeligt er udelukket i henhold til forliget.

| (52) | Situationer bør undgås, hvor medvirkende overtrædere, der har indgået forlig og betaler bidrag til medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, til den erstatning, der er udbetalt til skadelidte, der ikke har indgået forlig, betaler et samlet erstatningsbeløb, der overstiger deres forholdsmæssige ansvar for den skade, der er forvoldt ved overtrædelsen. Når medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, anmodes om at bidrage til den erstatning, der siden betales af medvirkende overtrædere, som ikke har indgået forlig, til skadelidte, der ikke har indgået forlig, bør nationale retter derfor tage hensyn til den erstatning, der allerede er betalt i henhold til forliget, og til, at ikke alle medvirkende overtrædere nødvendigvis er lige involverede i det fulde materielle, tidsmæssige og geografiske omfang af overtrædelsen. |
| --- | --- |

(52)

Situationer bør undgås, hvor medvirkende overtrædere, der har indgået forlig og betaler bidrag til medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, til den erstatning, der er udbetalt til skadelidte, der ikke har indgået forlig, betaler et samlet erstatningsbeløb, der overstiger deres forholdsmæssige ansvar for den skade, der er forvoldt ved overtrædelsen. Når medvirkende overtrædere, der har indgået forlig, anmodes om at bidrage til den erstatning, der siden betales af medvirkende overtrædere, som ikke har indgået forlig, til skadelidte, der ikke har indgået forlig, bør nationale retter derfor tage hensyn til den erstatning, der allerede er betalt i henhold til forliget, og til, at ikke alle medvirkende overtrædere nødvendigvis er lige involverede i det fulde materielle, tidsmæssige og geografiske omfang af overtrædelsen.

| (53) | Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. |
| --- | --- |

(53)

Dette direktiv overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.

| (54) | Målene for dette direktiv, nemlig at fastsætte regler for erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af EU-konkurrenceretten for at sikre den fulde virkning af artikel 101 og 102 i TEUF og et velfungerende indre marked for virksomheder og forbrugere, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan af hensyn til den nødvendige effektivitet og konsekvens i anvendelsen af artikel 101 og 102 i TEUF bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål. |
| --- | --- |

(54)

Målene for dette direktiv, nemlig at fastsætte regler for erstatningssøgsmål i forbindelse med overtrædelser af EU-konkurrenceretten for at sikre den fulde virkning af artikel 101 og 102 i TEUF og et velfungerende indre marked for virksomheder og forbrugere, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan af hensyn til den nødvendige effektivitet og konsekvens i anvendelsen af artikel 101 og 102 i TEUF bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.

| (55) | I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (7) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele af de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget. |
| --- | --- |

(55)

I henhold til den fælles politiske erklæring af 28. september 2011 fra medlemsstaterne og Kommissionen om forklarende dokumenter (7) har medlemsstaterne forpligtet sig til i tilfælde, hvor det er berettiget, at lade meddelelsen af gennemførelsesforanstaltninger ledsage af et eller flere dokumenter, der forklarer forholdet mellem et direktivs bestanddele og de tilsvarende dele af de nationale gennemførelsesinstrumenter. I forbindelse med dette direktiv finder lovgiver, at fremsendelse af sådanne dokumenter er berettiget.

| (56) | Det er hensigtsmæssigt at fastsætte regler for den tidsmæssige anvendelse af dette direktiv — |
| --- | --- |

(56)

Det er hensigtsmæssigt at fastsætte regler for den tidsmæssige anvendelse af dette direktiv —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

KAPITEL I

GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER

Artikel 1

Genstand og anvendelsesområde

1.   Dette direktiv fastsætter visse regler, der er nødvendige for at sikre, at enhver, som har lidt skade på grund af en overtrædelse af konkurrenceretten begået af en virksomhed eller en virksomhedssammenslutning effektivt kan gøre retten til at kræve fuld erstatning for denne skade fra denne virksomhed eller sammenslutning. Direktivet fastsætter regler om fremme af lige konkurrence på det indre marked og fjernelse af hindringerne for det indre markeds funktion ved at sikre ensartet beskyttelse i hele Unionen for alle, som har lidt en sådan skade.

2.   Dette direktiv fastsætter bestemmelser, der koordinerer konkurrencemyndighedernes håndhævelse af konkurrencereglerne og håndhævelse af disse regler under erstatningssøgsmål ved nationale retter.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

1)   »overtrædelse af konkurrenceretten«: overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF eller af national konkurrenceret

2)   »overtræder«: den virksomhed eller virksomhedssammenslutning, der har begået overtrædelsen af konkurrenceretten

3)   »national konkurrenceret«: bestemmelser i national ret, som overvejende forfølger de samme mål som artikel 101 og 102 i TEUF, og som anvendes på samme sag og parallelt med EU-konkurrenceretten i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003, undtagen bestemmelser i national ret, der pålægger fysiske personer strafferetlige sanktioner, medmindre sådanne strafferetlige sanktioner er den måde, hvorpå de konkurrenceregler, der finder anvendelse på virksomheder, håndhæves

4)   »erstatningssøgsmål«: søgsmål i henhold til national ret, hvorved et erstatningskrav indbringes for en national ret af den formodede skadelidte, eller af en person, der optræder på vegne af en eller flere formodede skadelidte, når EU-retten eller national ret giver mulighed herfor, eller af en fysisk eller juridisk person, der er indtrådt i den formodede skadelidtes rettigheder, herunder den person, der har erhvervet kravet

5)   »erstatningskrav«: krav om erstatning for skade forvoldt ved en overtrædelse af konkurrenceretten

6)   »skadelidte«: en person, som har lidt skade forvoldt ved en overtrædelse af konkurrenceretten

7)   »national konkurrencemyndighed«: en myndighed, som af en medlemsstat er udpeget i medfør af artikel 35 i forordning (EF) nr. 1/2003 til at have kompetence til at anvende artikel 101 og 102 i TEUF

8)   »konkurrencemyndighed«: Kommissionen eller en national konkurrencemyndighed eller begge, alt efter tilfældet

9)   »national ret«: en ret i en medlemsstat som omhandlet i artikel 267 i TEUF

10)   »appelret«: en national ret, der efter almindelige retsmidler har beføjelse til at foretage prøvelse af afgørelser fra en national konkurrencemyndighed eller prøvelse af retsafgørelser om sådanne afgørelser, uanset om denne ret selv har beføjelse til at fastslå, at der foreligger en overtrædelse af konkurrenceretten

11)   »afgørelse om overtrædelse«: en afgørelse om overtrædelse af konkurrenceretten, der er truffet af en konkurrencemyndighed eller en appelret

12)   »endelige afgørelse om overtrædelse«: en afgørelse om overtrædelse, der ikke kan eller ikke længere kan være genstand for almindelige retsmidler

13)   »bevis«: alle former for bevismidler, der kan føres for den nationale ret, for hvilken søgsmålet er indbragt, navnlig dokumenter og alle andre genstande, der indeholder oplysninger, uanset på hvilket medium oplysningerne er lagret

14)   »kartel«: en aftale eller samordnet praksis mellem to eller flere konkurrenter om at samordne deres konkurrencemæssige adfærd på markedet eller påvirke de relevante konkurrenceparametre gennem forskellige former for praksis, f.eks., men ikke udelukkende, fastsættelse eller koordinering af købs- eller salgspriser eller af andre forretningsbetingelser, herunder i forbindelse med intellektuelle ejendomsrettigheder, tildeling af produktions- eller salgskvoter, markedsdeling og fordeling af kunder, herunder samordning af tilbudsgivning, import- eller eksportbegrænsninger eller konkurrencebegrænsende foranstaltninger over for andre konkurrenter

15)   »procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse«: en ordning vedrørende anvendelse af artikel 101 i TEUF eller en tilsvarende bestemmelse i national ret, på grundlag af hvilke en deltager i et hemmeligt kartel, uafhængigt af de øvrige virksomheder, der deltager i kartellet, samarbejder med konkurrencemyndigheden i en undersøgelse ved frivilligt at give oplysninger om denne deltagers viden om og rolle i kartellet til gengæld for ved afgørelse eller ved afbrydelse af sagen at opnå fritagelse for eller en nedsættelse af bøder for dennes deltagelse i kartellet

16)   »redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse«: en mundtlig eller skriftlig redegørelse eller et referat heraf, der frivilligt gives af eller på vegne af en virksomhed eller en fysisk person til en konkurrencemyndighed med en beskrivelse af virksomhedens eller den fysiske persons viden om et kartel og en beskrivelse af den rolle, som denne spiller heri, og som er udarbejdet med særligt henblik på forelæggelse for myndigheden for at opnå bødefritagelse eller bødenedsættelse efter en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse; dette omfatter ikke allerede eksisterende oplysninger

17)   »allerede eksisterende oplysninger«: bevis, der eksisterer uanset sagens behandling ved en konkurrencemyndighed, og uanset om disse oplysninger foreligger i en konkurrencemyndigheds sagsakter

18)   »forligsredegørelse«: en fremstilling, der frivilligt forelægges en konkurrencemyndighed af eller på vegne af en virksomhed, med en beskrivelse af virksomhedens bekræftelse af eller afståelse fra at bestride sin deltagelse i en overtrædelse af konkurrenceretten og sit ansvar for overtrædelsen af konkurrenceretten, og som specifikt er affattet således, at konkurrencemyndigheden kan anvende en forenklet eller fremskyndet procedure

19)   »modtager af bødefritagelse«: en virksomhed eller en fysisk person, som en konkurrencemyndighed har indrømmet bødefritagelse i henhold til en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse

20)   »overpris«: forskellen mellem den pris, der faktisk er betalt, og den pris, der ellers ville have været gældende, hvis der ikke var begået en overtrædelse af konkurrenceretten

21)   »mindelig tvistbilæggelse«: en mekanisme, hvorved parterne kan opnå udenretslig bilæggelse af en tvist, der vedrører et erstatningskrav

22)   »forlig«: en aftale, som indgås ved mindelig tvistbilæggelse

23)   »direkte aftager«: en fysisk eller juridisk person, der direkte fra en overtræder har købt varer eller tjenesteydelser, som er genstand for en overtrædelse af konkurrenceretten

24)   »indirekte aftager«: en fysisk eller juridisk person, der ikke direkte fra en overtræder, men fra en direkte aftager eller en senere aftager, har købt varer eller tjenesteydelser, som er genstand for en overtrædelse af konkurrenceretten, eller varer eller tjenesteydelser, som hidrører fra eller indeholder sådanne varer eller tjenesteydelser.

Artikel 3

Ret til fuld erstatning

1.   Medlemsstaterne sikrer, at enhver fysisk eller juridisk person, som har lidt skade på grund af en overtrædelse af konkurrenceretten, kan kræve og opnå fuld erstatning for denne skade.

2.   Fuld erstatning skal stille en person, som har lidt skade, som om overtrædelsen af konkurrenceretten ikke var blevet begået. Den skal derfor omfatte ret til erstatning for det lidte tab og for tabt fortjeneste, samt betaling af renter.

3.   Fuld erstatning i henhold til dette direktiv må ikke føre til overkompensation i form af erstatning med straffende formål eller flere eller andre skadeserstatninger.

Artikel 4

Effektivitets- og ækvivalensprincippet

I overensstemmelse med effektivitetsprincippet sikrer medlemsstaterne, at alle nationale regler og procedurer vedrørende retten til at gøre erstatningskrav gældende er udformet og anvendes på en sådan måde, at de ikke gør det praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at gøre retten til fuld erstatning efter EU-retten for skade forvoldt ved en overtrædelse af konkurrenceretten gældende. I overensstemmelse med ækvivalensprincippet må nationale regler og procedurer vedrørende søgsmål om erstatning for skade forvoldt ved en overtrædelse af artikel 101 eller 102 i TEUF ikke være mindre gunstige for de formodede skadelidte end dem, der gælder for tilsvarende erstatningssøgsmål som følge af overtrædelser af national ret.

KAPITEL II

FREMLÆGGELSE AF BEVISER

Artikel 5

Fremlæggelse af beviser

1.   Medlemsstaterne sikrer i forbindelse med erstatningssøgsmål i Unionen, at nationale retter på anmodning af en sagsøger, der har fremlagt en begrundelse med rimeligt tilgængelige faktuelle oplysninger og beviser, som i tilstrækkelig grad understøtter rimeligheden af hans erstatningskrav, kan pålægge sagsøgte eller tredjemand at fremlægge relevante beviser, som er undergivet deres rådighed, på de betingelser, der er fastsat i dette kapitel. Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter på sagsøgtes anmodning kan pålægge sagsøger eller tredjemand at fremlægge relevante beviser.

Dette stykke berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til forordning (EF) nr. 1206/2001.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at de nationale retter kan kræve fremlæggelse af nærmere angivne beviser eller relevante kategorier af beviser, der er beskrevet så præcist og så snævert som muligt på grundlag af rimeligt tilgængelige faktuelle oplysninger i begrundelsen.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter begrænser fremlæggelsen af beviser til, hvad der er rimeligt i forhold til formålet. Ved afgørelsen af, om en parts begæring om fremlæggelse er rimelig i forhold til formålet, tager de nationale retter hensyn til alle berørte parters og tredjemands legitime interesser. De skal særligt tage hensyn til:

| a) | i hvor høj grad kravet eller påstanden understøttes af tilgængelige faktuelle oplysninger og beviser, der berettiger begæringen om fremlæggelse af beviser |
| --- | --- |

a)

i hvor høj grad kravet eller påstanden understøttes af tilgængelige faktuelle oplysninger og beviser, der berettiger begæringen om fremlæggelse af beviser

| b) | omfanget af fremlæggelsen af beviser og omkostningerne herved, navnlig for eventuelle berørte tredjemænd, herunder for at forhindre ukonkret søgning efter oplysninger, der sandsynligvis ikke er relevante for søgsmålets parter |
| --- | --- |

b)

omfanget af fremlæggelsen af beviser og omkostningerne herved, navnlig for eventuelle berørte tredjemænd, herunder for at forhindre ukonkret søgning efter oplysninger, der sandsynligvis ikke er relevante for søgsmålets parter

| c) | om de beviser, der søges fremlagt, indeholder fortrolige oplysninger, særlig om eventuelle tredjemænd, og de ordninger, der er fastlagt, for beskyttelse af sådanne fortrolige oplysninger. |
| --- | --- |

c)

om de beviser, der søges fremlagt, indeholder fortrolige oplysninger, særlig om eventuelle tredjemænd, og de ordninger, der er fastlagt, for beskyttelse af sådanne fortrolige oplysninger.

4.   Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter har beføjelse til at kræve fremlæggelsen af beviser, der indeholder fortrolige oplysninger, når de finder dem relevante i forbindelse med erstatningssøgsmålet. Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter ved pålægget om fremlæggelse af disse oplysninger råder over effektive foranstaltninger til at beskytte sådanne oplysninger.

5.   Virksomheders interesse i at undgå erstatningssøgsmål som følge af en overtrædelse af konkurrenceretten er ikke en interesse, der skal beskyttes.

6.   Medlemsstaterne sørger for, at nationale retter sikrer fuld virkning af retten til fortrolighed mellem advokat og klient i henhold til EU-retten eller national ret, når de giver pålæg om fremlæggelse af beviser.

7.   Medlemsstaterne sikrer, at de, der skal fremlægge oplysninger, får lejlighed til at blive hørt, inden en national ret kræver fremlæggelse i henhold til denne artikel.

8.   Med forbehold af stk. 4 og 7 og artikel 6 er denne artikel ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan opretholde eller indføre regler, som vil føre til en mere omfattende fremlæggelse af beviser.

Artikel 6

Fremlæggelse af beviser i en konkurrencemyndigheds sagsakter

1.   Medlemsstaterne sikrer, at denne artikel finder anvendelse foruden artikel 5, når nationale retter med henblik på et erstatningssøgsmål kræver fremlæggelse af beviser i en konkurrencemyndigheds sagsakter.

2.   Denne artikel berører ikke regler og praksis vedrørende aktindsigt i medfør af forordning (EF) nr. 1049/2001.

3.   Denne artikel berører ikke de regler og den praksis, der anvendes i henhold til EU-retten eller national ret vedrørende beskyttelse af konkurrencemyndigheders interne dokumenter og deres indbyrdes korrespondance.

4.   Ved vurdering af proportionaliteten af et pålæg om fremlæggelse af oplysninger i overensstemmelse med kriterierne i artikel 5, stk. 3, vurderer nationale retter følgende i tillæg hertil:

| a) | hvorvidt begæringen er affattet specifikt med hensyn til arten, genstanden eller indholdet af dokumenter forelagt for en konkurrencemyndighed eller indeholdt i dennes sagsakter snarere end som en ukonkret ansøgning vedrørende dokumenter, der er indgivet til en konkurrencemyndighed |
| --- | --- |

a)

hvorvidt begæringen er affattet specifikt med hensyn til arten, genstanden eller indholdet af dokumenter forelagt for en konkurrencemyndighed eller indeholdt i dennes sagsakter snarere end som en ukonkret ansøgning vedrørende dokumenter, der er indgivet til en konkurrencemyndighed

| b) | hvorvidt den part, der begærer fremlæggelse af oplysninger, gør dette i forbindelse med et erstatningssøgsmål ved en national ret, og |
| --- | --- |

b)

hvorvidt den part, der begærer fremlæggelse af oplysninger, gør dette i forbindelse med et erstatningssøgsmål ved en national ret, og

| c) | om der i forbindelse med stk. 5 og 10 eller på anmodning af en konkurrencemyndighed i henhold til stk. 11 er behov for at sikre effektivitet i den offentlige håndhævelse af konkurrenceretten. |
| --- | --- |

c)

om der i forbindelse med stk. 5 og 10 eller på anmodning af en konkurrencemyndighed i henhold til stk. 11 er behov for at sikre effektivitet i den offentlige håndhævelse af konkurrenceretten.

5.   Nationale retter kan først pålægge fremlæggelse af følgende kategorier af beviser, når en konkurrencemyndighed med vedtagelsen af en beslutning eller på anden måde har afsluttet sagen:

| a) | oplysninger, som er udarbejdet af en fysisk eller juridisk person specifikt til brug for en konkurrencemyndigheds behandling af sagen |
| --- | --- |

a)

oplysninger, som er udarbejdet af en fysisk eller juridisk person specifikt til brug for en konkurrencemyndigheds behandling af sagen

| b) | oplysninger, som er udarbejdet af konkurrencemyndigheden og fremsendt til parterne i forbindelse med dens behandling af sagen, og |
| --- | --- |

b)

oplysninger, som er udarbejdet af konkurrencemyndigheden og fremsendt til parterne i forbindelse med dens behandling af sagen, og

| c) | forligsredegørelser, der er trukket tilbage. |
| --- | --- |

c)

forligsredegørelser, der er trukket tilbage.

6.   Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter på intet tidspunkt med henblik på et erstatningssøgsmål kan pålægge en part eller tredjemand at fremlægge følgende kategorier af beviser:

| a) | redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse, og |
| --- | --- |

a)

redegørelser til brug for bødefritagelse eller bødenedsættelse, og

| b) | forligsredegørelser. |
| --- | --- |

b)

forligsredegørelser.

7.   En sagsøger kan indgive en begrundet begæring om, at en national ret får adgang til de beviser, der er omhandlet i stk. 6, litra a) eller b), med det ene formål at sikre, at deres indhold svarer til definitionerne i artikel 2, nr. 16) og 18). I denne vurdering kan nationale retter kun anmode om bistand fra den kompetente konkurrencemyndighed. Ophavsmændene til de pågældende beviser kan også have mulighed for at blive hørt. Den nationale ret giver under ingen omstændigheder andre parter eller tredjemænd adgang til disse beviser.

8.   Hvis kun dele af de begærede beviser er omfattet af stk. 6, fremlægges de resterende dele heraf, alt efter hvilken kategori de tilhører, i overensstemmelse med de relevante stykker i denne artikel.

9.   Fremlæggelsen af beviser i en konkurrencemyndigheds sagsakter, der ikke falder ind under nogen af kategorierne i denne artikel, kan i erstatningssøgsmål pålægges når som helst med forbehold af denne artikel.

10.   Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter kun begærer fremlæggelse af beviser fra en konkurrencemyndighed vedrørende beviser i dennes sagsakter, når en part eller tredjemand ikke med rimelighed kan skaffe beviserne.

11.   I det omfang en konkurrencemyndighed er villig til at fremføre sine synspunkter om proportionaliteten af begæringer om fremlæggelse af oplysninger, kan den på eget initiativ fremsætte bemærkninger til den nationale ret, ved hvilken pålægget om fremlæggelse af oplysninger begæres.

Artikel 7

Begrænsninger i anvendelsen af beviser, der udelukkende er fremskaffet ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter

1.   Medlemsstaterne sikrer, at beviser i kategorierne i artikel 6, stk. 6, og som en fysisk eller juridisk person har fremskaffet alene ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, enten afvises i erstatningssøgsmål eller på anden måde beskyttes i medfør af gældende nationale regler for at sikre, at begrænsningerne i fremlæggelsen af beviser, jf. artikel 6, får fuld virkning.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at beviser i kategorierne i artikel 6, stk. 5, og som en fysisk eller juridisk person har fremskaffet alene ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, enten afvises i erstatningssøgsmål eller på anden måde beskyttes i medfør af gældende nationale regler for at sikre, at begrænsningerne i fremlæggelsen af beviser, jf. artikel 6, får fuld virkning, indtil den pågældende konkurrencemyndighed har afsluttet sagen med vedtagelsen af en beslutning eller på anden måde.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at beviser, som en fysisk eller juridisk person har fremskaffet alene ved aktindsigt i en konkurrencemyndigheds sagsakter, og som ikke er omfattet af stk. 1 eller 2, kun kan anvendes under et erstatningssøgsmål af denne person eller af en fysisk eller juridisk person, der er indtrådt i dennes rettigheder, herunder en person, der har erhvervet dennes krav.

Artikel 8

Sanktioner

1.   Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter effektivt kan pålægge parterne, tredjemænd og deres retlige repræsentanter sanktioner i tilfælde af enhver af følgende:

| a) | deres undladelse eller nægtelse af at efterkomme et pålæg fra enhver national ret om fremlæggelse |
| --- | --- |

a)

deres undladelse eller nægtelse af at efterkomme et pålæg fra enhver national ret om fremlæggelse

| b) | deres tilintetgørelse af relevante beviser |
| --- | --- |

b)

deres tilintetgørelse af relevante beviser

| c) | deres undladelse eller nægtelse af at opfylde de forpligtelser, der pålægges af en national ret ved en afgørelse om beskyttelse af fortrolige oplysninger |
| --- | --- |

c)

deres undladelse eller nægtelse af at opfylde de forpligtelser, der pålægges af en national ret ved en afgørelse om beskyttelse af fortrolige oplysninger

| d) | deres overtrædelse af begrænsningerne i anvendelsen af beviser omhandlet i dette kapitel. |
| --- | --- |

d)

deres overtrædelse af begrænsningerne i anvendelsen af beviser omhandlet i dette kapitel.

2.   Medlemsstaterne sørger for, at de sanktioner, der kan pålægges af nationale retter, er effektive, står i et rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning. De sanktioner, som nationale retter kan pålægge, skal, for så vidt angår adfærd udvist af en part i erstatningssøgsmålet, omfatte muligheden for at lade partens adfærd virke belastende ved bevisbedømmelsen ved for eksempel at opstille en formodning for, at det relevante spørgsmål er godtgjort, eller ved helt eller delvis at afvise påstande og anbringender, og muligheden for at pålægge betaling af sagsomkostninger.

KAPITEL III

RETSVIRKNINGER AF NATIONALE AFGØRELSER, FORÆLDELSESFRISTER, SOLIDARISK HÆFTELSE

Artikel 9

Retsvirkninger af nationale afgørelser

1.   Medlemsstaterne sikrer, at når en national konkurrencemyndighed eller appelret har truffet en endelig afgørelse om overtrædelse af konkurrenceretten, anses den for at være uomtvistelig med henblik på et erstatningssøgsmål, der er indbragt for deres nationale retter i henhold til artikel 101 eller 102 i TEUF eller i henhold til national konkurrenceret.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at en endelig afgørelse som omhandlet i stk. 1, der træffes i en anden medlemsstat, efter national ret, kan forelægges for deres nationale retter, i det mindste som prima facie-bevis for, at der er sket en overtrædelse af konkurrenceretten, og, hvis det er relevant, kan vurderes sammen med andre beviser, som parterne fremlægger.

3.   Denne artikel berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel 267 i TEUF.

Artikel 10

Forældelsesfrist

1.   Medlemsstaterne fastsætter i overensstemmelse med denne artikel regler om forældelsesfrister for anlæggelse af erstatningssøgsmål. Disse regler skal bestemme, hvornår forældelsesfristen begynder at løbe, dens længde, og under hvilke omstændigheder den afbrydes eller suspenderes.

2.   Forældelsesfristen begynder ikke at løbe, før overtrædelsen af konkurrenceretten ophører, og sagsøger har eller med rimelighed kan forventes at have kendskab til:

| a) | adfærden og at den udgør en overtrædelse af konkurrenceretten |
| --- | --- |

a)

adfærden og at den udgør en overtrædelse af konkurrenceretten

| b) | at overtrædelsen af konkurrenceretten har forvoldt sagsøgeren skade, og |
| --- | --- |

b)

at overtrædelsen af konkurrenceretten har forvoldt sagsøgeren skade, og

| c) | identiteten af overtræderen. |
| --- | --- |

c)

identiteten af overtræderen.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at forældelsesfristen for indbringelse af erstatningssøgsmål er mindst fem år.

4.   Medlemsstaterne sikrer, at en forældelsesfrist suspenderes eller, afhængigt af national ret, afbrydes, hvis en konkurrencemyndighed tager skridt til at undersøge eller forfølge den overtrædelse af konkurrenceretten, som erstatningssøgsmålet vedrører. Suspensionen ophører tidligst ét år, efter at afgørelsen om overtrædelse er blevet endelig, eller efter at sagen på anden måde er afsluttet.

Artikel 11

Solidarisk hæftelse

1.   Medlemsstaterne sikrer, at virksomheder, der har overtrådt konkurrenceretten ved deres fælles adfærd, hæfter solidarisk for den skade, som er forvoldt ved overtrædelsen af konkurrenceretten, dvs. at hver virksomhed er forpligtet til at opfylde det fulde krav om erstatning for skaden, og skadelidte har ret til at kræve den fulde erstatning dækket af enhver af de overtrædende virksomheder, indtil denne har fået dækket det fulde krav.

2.   Som en undtagelse til stk. 1 sikrer medlemsstaterne, med forbehold af retten til fuld erstatning, jf. artikel 3, at overtræderen kun hæfter over for sine egne direkte og indirekte aftagere, når overtræderen er en lille eller mellemstor virksomhed (SMV) som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF (8), hvis:

| a) | dens markedsandel af det relevante marked var under 5 % på et hvilket som helst tidspunkt under overtrædelsen af konkurrenceretten, og |
| --- | --- |

a)

dens markedsandel af det relevante marked var under 5 % på et hvilket som helst tidspunkt under overtrædelsen af konkurrenceretten, og

| b) | anvendelsen af de normale regler om solidarisk hæftelse uopretteligt ville skade dens økonomiske levedygtighed og medføre, at dens aktiver mistede hele deres værdi. |
| --- | --- |

b)

anvendelsen af de normale regler om solidarisk hæftelse uopretteligt ville skade dens økonomiske levedygtighed og medføre, at dens aktiver mistede hele deres værdi.

3.   Undtagelsen i stk. 2 gælder ikke, hvis:

| a) | SMV'en har ført an i overtrædelsen af konkurrenceretten eller har tvunget andre virksomheder til at deltage deri, eller |
| --- | --- |

a)

SMV'en har ført an i overtrædelsen af konkurrenceretten eller har tvunget andre virksomheder til at deltage deri, eller

| b) | SMV'en tidligere har overtrådt konkurrenceretten. |
| --- | --- |

b)

SMV'en tidligere har overtrådt konkurrenceretten.

4.   Som en undtagelse til stk. 1 sikrer medlemsstaterne, at en modtager af bødefritagelse hæfter solidarisk på følgende måde:

| a) | over for sine direkte eller indirekte aftagere eller leverandører, og |
| --- | --- |

a)

over for sine direkte eller indirekte aftagere eller leverandører, og

| b) | over for andre skadelidte, men kun hvis der ikke kan opnås fuld erstatning fra de andre virksomheder, der var involveret i den samme overtrædelse af konkurrenceretten. |
| --- | --- |

b)

over for andre skadelidte, men kun hvis der ikke kan opnås fuld erstatning fra de andre virksomheder, der var involveret i den samme overtrædelse af konkurrenceretten.

Medlemsstaterne sikrer, at en eventuel forældelsesfrist, der finder anvendelse for sager under dette stykke, er rimelig og tilstrækkelig til, at skadelidte kan indbringe sådanne søgsmål.

5.   Medlemsstaterne sikrer, at en overtræder kan kræve et bidrag fra enhver anden overtræder, og at dette beløb fastsættes i lyset af deres respektive ansvar for den skade, der er forvoldt som følge af overtrædelsen af konkurrenceretten. Størrelsen af bidraget fra en overtræder, som er indrømmet bødefritagelse i henhold til en procedure for bødefritagelse eller bødenedsættelse, må ikke overstige værdien af den skade, som virksomheden har forvoldt sine egne direkte eller indirekte aftagere eller leverandører.

6.   Medlemsstaterne sikrer, i det omfang overtrædelsen af konkurrenceretten har forvoldt andre skadelidte skade end de direkte eller indirekte aftagere eller leverandører relateret til overtrædere, at størrelsen af det eventuelle bidrag, som kræves af en modtager af bødefritagelse til andre overtrædere, fastsættes i lyset af dens relative ansvar for skaden.

KAPITEL IV

OVERVÆLTNING AF OVERPRISER

Artikel 12

Overvæltning af overpriser og retten til fuld erstatning

1.   For at sikre, at retten til fuld erstatning i henhold til artikel 3 får fuld virkning, sørger medlemsstaterne for, at alle, der har lidt skade, efter reglerne i dette kapitel kan kræve erstatning for skaden, uanset om de er direkte eller indirekte aftagere fra en overtræder, og at det undgås, at en sagsøger får en erstatning, der overstiger skaden som følge af overtrædelsen af konkurrenceretten, samt at overtræderen unddrager sig ansvar.

2.   For at undgå overkompensation fastsætter medlemsstaterne procedureregler, der er egnet til at sikre, at erstatning for faktiske tab i alle led af forsyningskæden ikke overstiger den skade i form af overpris, der er forvoldt i det pågældende led.

3.   Dette kapitel berører ikke skadelidtes ret til at kræve og opnå erstatning for tabt fortjeneste på grund af en hel eller delvis overvæltning af overprisen.

4.   Medlemsstaterne sikrer, at reglerne i dette kapitel finder tilsvarende anvendelse, når overtrædelsen af konkurrenceretten vedrører leverancer til overtræderen.

5.   Medlemsstaterne sikrer, at de nationale retter i overensstemmelse med nationale procedurer har beføjelse til at skønne, hvilken andel af en eventuel overpris der er blevet overvæltet.

Artikel 13

Påstand om overvæltning

Medlemsstaterne sikrer, at sagsøgte under et erstatningssøgsmål til støtte for sin frifindelsespåstand kan påberåbe sig, at den, der har rejst erstatningskravet, har overvæltet hele overprisen som følge af overtrædelsen af konkurrenceretten eller en del heraf. Bevisbyrden for overvæltningen påhviler sagsøgte, der med rimelighed kan kræve fremlæggelse af beviser af sagsøgeren eller tredjemænd.

Artikel 14

Indirekte aftagere

1.   Når spørgsmålet om, hvorvidt der i et erstatningssøgsmål består et erstatningskrav, eller det erstatningsbeløb, der skal tilkendes, afhænger af, om — eller i hvilket omfang — en overpris er blevet overvæltet på sagsøgeren, under hensyntagen til at det er kommerciel praksis at overvælte prisstigninger på de følgende led i forsyningskæden, sikrer medlemsstaterne, at bevisbyrden for en sådan overvæltning og dens omfang påhviler sagsøger, der med rimelighed kan kræve fremlæggelse af beviser af sagsøgeren eller tredjemænd.

2.   I den situation, der er omhandlet i stk. 1, anses den indirekte aftager for at have bevist, at der er sket overvæltning på denne indirekte aftager, hvis den indirekte aftager har godtgjort, at:

| a) | sagsøgte har begået en overtrædelse af konkurrenceretten |
| --- | --- |

a)

sagsøgte har begået en overtrædelse af konkurrenceretten

| b) | overtrædelsen af konkurrenceretten medførte en overpris for sagsøgtes direkte aftager, og |
| --- | --- |

b)

overtrædelsen af konkurrenceretten medførte en overpris for sagsøgtes direkte aftager, og

| c) | den indirekte aftager har købt de varer eller tjenesteydelser, der var genstand for overtrædelsen af konkurrenceretten, eller har købt varer eller tjenesteydelser, der hidrørte fra eller indeholdt dem. |
| --- | --- |

c)

den indirekte aftager har købt de varer eller tjenesteydelser, der var genstand for overtrædelsen af konkurrenceretten, eller har købt varer eller tjenesteydelser, der hidrørte fra eller indeholdt dem.

Dette stykke finder ikke anvendelse, når sagsøgte troværdigt kan påvise over for retten, at overprisen ikke eller ikke helt er overvæltet på den indirekte aftager.

Artikel 15

Erstatningssøgsmål med sagsøgere fra forskellige led i forsyningskæden

1.   For at undgå, at erstatningssøgsmål med sagsøgere fra forskellige led i forsyningskæden fører til situationer med flere erstatningsansvarlige eller overtræderens manglende ansvar, sikrer medlemsstaterne, at nationale retter, for hvilke der indbringes erstatningssøgsmål, i vurderingen af, om bevisbyrden, jf. artikel 13 og 14, er løftet, er i stand til ved de retsmidler, der er til rådighed i medfør af EU-retten eller national ret, at tage behørigt hensyn til enhver af følgende:

| a) | erstatningssøgsmål, der vedrører den samme overtrædelse af konkurrenceretten, men som er indbragt af sagsøgere fra andre led i forsyningskæden |
| --- | --- |

a)

erstatningssøgsmål, der vedrører den samme overtrædelse af konkurrenceretten, men som er indbragt af sagsøgere fra andre led i forsyningskæden

| b) | domme afsagt i erstatningssøgsmål omhandlet i litra a) |
| --- | --- |

b)

domme afsagt i erstatningssøgsmål omhandlet i litra a)

| c) | relevante offentligt tilgængelige oplysninger fra sager om offentlig håndhævelse af konkurrenceretten. |
| --- | --- |

c)

relevante offentligt tilgængelige oplysninger fra sager om offentlig håndhævelse af konkurrenceretten.

2.   Denne artikel berører ikke nationale retters rettigheder og forpligtelser i henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 1215/2012.

Artikel 16

Retningslinjer for nationale retter

Kommissionen udsteder retningslinjer til nationale retter for, hvordan det skønnes, hvilken andel af overprisen der er overvæltet på den indirekte aftager.

KAPITEL V

TABSOPGØRELSE

Artikel 17

Tabsopgørelse

1.   Medlemsstaterne sikrer, at hverken den bevisbyrde eller det krav til bevisstyrke, der gælder med henblik på udarbejdelse af tabsopgørelsen, gør det praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at gøre retten til erstatning gældende. Medlemsstaterne sikrer, at nationale retter får beføjelse til efter nationale procedurer at ansætte skadens størrelse, hvis det er fastslået, at en sagsøger har lidt skade, men det er praktisk umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt nøjagtigt at opgøre skaden på grundlag af de foreliggende beviser.

2.   Det formodes, at kartelovertrædelser forvolder skade. Overtræderen skal have ret til at afkræfte denne formodning.

3.   Medlemsstaterne sikrer, at en national konkurrencemyndighed i forbindelse med et erstatningssøgsmål efter anmodning fra en national ret kan bistå denne nationale ret med hensyn til at opgøre skaden, hvis den nationale konkurrencemyndighed finder det hensigtsmæssigt.

KAPITEL VI

MINDELIG TVISTBILÆGGELSE

Artikel 18

Opsættende og andre virkninger af mindelig tvistbilæggelse

1.   Medlemsstaterne sikrer, at forældelsesfristen for at indbringe et erstatningssøgsmål suspenderes, mens en eventuel mindelig tvistbilæggelse pågår. Suspensionen af forældelsesfristen gælder kun for de parter, der er eller har været involveret eller repræsenteret i den mindelige tvistbilæggelse.

2.   Med forbehold af bestemmelser i national ret vedrørende voldgift, sikrer medlemsstaterne, at nationale retter, for hvilke der er indbragt et erstatningssøgsmål, kan udsætte sagen i op til to år, hvis parterne i den pågældende sag deltager i mindelig tvistbilæggelse vedrørende det krav, som det pågældende erstatningssøgsmål vedrører.

3.   En konkurrencemyndighed kan betragte erstatning, der betales efter en mindelig tvistbilæggelse og inden beslutningen om at pålægge en bøde, som en formildende omstændighed.

Artikel 19

Virkning af forlig på senere erstatningssøgsmål

1.   Medlemsstaterne sikrer, at skadelidtes krav efter forlig reduceres med den andel af skaden påført den skadelidte ved overtrædelsen af konkurrenceretten, som påhviler de medvirkende overtrædere, der har indgået forliget.

2.   En eventuel resterende del af et krav fra en skadelidt, der har indgået forlig, kan kun gøres gældende over for medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forliget. Medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, kan ikke kræve bidrag til den resterende del af kravet fra den medvirkende overtræder, der har indgået forlig.

3.   Som en undtagelse til stk. 2 sikrer medlemsstaterne, såfremt de medvirkende overtrædere, der ikke har indgået forlig, ikke kan betale den erstatning, som svarer til den resterende del af kravet fra den skadelidte, der har indgået forlig, at denne skadelidte kan gøre den resterende del af kravet gældende over for den medvirkende overtræder, der har indgået forlig.

Undtagelsen omhandlet i første afsnit kan udtrykkeligt udelukkes i henhold til den mindelige tvistbilæggelses betingelser.

4.   Ved fastsættelsen af det bidragsbeløb, som en medvirkende overtræder kan kræve fra enhver af de andre medvirkende overtrædere i overensstemmelse med deres forholdsmæssige ansvar for den skade, der er forvoldt ved overtrædelsen af konkurrenceretten, tager nationale retter behørigt hensyn til eventuel tidligere udbetalt erstatning som følge af et forlig, hvori den pågældende medvirkende overtræder har deltaget.

KAPITEL VII

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 20

Revision

1.   Kommissionen tager dette direktiv op til revision og aflægger beretning til Europa-Parlamentet og Rådet senest den 27. december 2020.

2.   Den i stk. 1 omhandlede beretning skal bl.a. omfatte oplysninger om alle af følgende:

| a) | de mulige følger af finansielle begrænsninger på grund af betaling af bøder, som en konkurrencemyndighed pålægger for en overtrædelse af konkurrenceretten, for skadelidtes mulighed for at opnå fuld erstatning for den skade, som overtrædelsen af konkurrenceretten har forvoldt |
| --- | --- |

a)

de mulige følger af finansielle begrænsninger på grund af betaling af bøder, som en konkurrencemyndighed pålægger for en overtrædelse af konkurrenceretten, for skadelidtes mulighed for at opnå fuld erstatning for den skade, som overtrædelsen af konkurrenceretten har forvoldt

| b) | i hvilket omfang sagsøgere, der kræver erstatning som følge af en overtrædelse af konkurrenceretten, som er fastslået i en afgørelse om overtrædelse vedtaget af en konkurrencemyndighed i en medlemsstat, har kunnet godtgøre over for den nationale ret i en anden medlemsstat, at der er sket en sådan overtrædelse af konkurrenceretten |
| --- | --- |

b)

i hvilket omfang sagsøgere, der kræver erstatning som følge af en overtrædelse af konkurrenceretten, som er fastslået i en afgørelse om overtrædelse vedtaget af en konkurrencemyndighed i en medlemsstat, har kunnet godtgøre over for den nationale ret i en anden medlemsstat, at der er sket en sådan overtrædelse af konkurrenceretten

| c) | i hvilket omfang erstatning for faktisk tab har oversteget den skade i form af overpris, der er forvoldt som følge af overtrædelsen af konkurrenceretten, eller forvoldt i et hvilket som helst led i forsyningskæden. |
| --- | --- |

c)

i hvilket omfang erstatning for faktisk tab har oversteget den skade i form af overpris, der er forvoldt som følge af overtrædelsen af konkurrenceretten, eller forvoldt i et hvilket som helst led i forsyningskæden.

3.   Hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages den i stk. 1 omhandlede beretning af et lovgivningsforslag.

Artikel 21

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 27. december 2016. De underretter straks Kommissionen herom.

Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

2.   Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale love og administrative bestemmelser, som de vedtager på det område, der er omfattet af dette direktiv.

Artikel 22

Tidsmæssig anvendelse

1.   Medlemsstaterne sikrer, at de nationale love og bestemmelser, der vedtages i henhold til artikel 21 med henblik på at overholde dette direktivs materielle bestemmelser, ikke har tilbagevirkende kraft.

2.   Medlemsstaterne sikrer, at alle nationale love og bestemmelser, der vedtages i henhold til artikel 21, udover de i stk. 1 omhandlede, ikke finder anvendelse på erstatningssøgsmål, der indbringes for en national ret før den 26. december 2014.

Artikel 23

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 24

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Strasbourg, den 26. november 2014.

På Europa-Parlamentets vegne

M. SCHULZ

Formand

På Rådets vegne

S. GOZI

Formand

---

(1)  EUT C 67 af 6.3.2014, s. 83.

1

(2)  Europa-Parlamentets holdning af 17.4.2014 (endnu ikke offentliggjort i EUT) og Rådets afgørelse af 10.11. 2014.

2

(3)  Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 og 82 i traktaten (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1).

3

(4)  Rådets forordning (EF) nr. 1206/2001 af 28. maj 2001 om samarbejde mellem medlemsstaternes retter om bevisoptagelse på det civil- og handelsretlige område (EFT L 174 af 27.6.2001, s. 1).

4

(5)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43).

5

(6)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012 af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (omarbejdning) (EUT L 351 af 20.12.2012, s. 1).

6

(7)  EUT C 369 af 17.12.2011, s. 14.

7

(8)  Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EUT L 124 af 20.5.2003, s. 36).

8

---

II Ikke-lovgivningsmæssige retsakter

FORORDNINGER

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/20 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/20

---

RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1290/2014

af 4. december 2014

om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og om ændring af forordning (EU) nr. 960/2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 215,

under henvisning til Rådets afgørelse 2014/872/FUSP af 4. december 2014 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og afgørelse 2014/659/FUSP om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP (1),

under henvisning til fælles forslag fra Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Den 31. juli 2014 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 833/2014 (2) om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine. |
| --- | --- |

(1)

Den 31. juli 2014 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 833/2014 (2) om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine.

| (2) | Den 8. september 2014 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 960/2014 (3) om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014. |
| --- | --- |

(2)

Den 8. september 2014 vedtog Rådet forordning (EU) nr. 960/2014 (3) om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014.

| (3) | Den 4. december 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/872/FUSP. |
| --- | --- |

(3)

Den 4. december 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/872/FUSP.

| (4) | Da disse foranstaltninger falder ind under traktatens anvendelsesområde, er lovgivning på EU-plan nødvendig, navnlig for at sikre ensartet anvendelse i alle medlemsstaterne efter vedtagelsen af afgørelse 2014/872/FUSP. |
| --- | --- |

(4)

Da disse foranstaltninger falder ind under traktatens anvendelsesområde, er lovgivning på EU-plan nødvendig, navnlig for at sikre ensartet anvendelse i alle medlemsstaterne efter vedtagelsen af afgørelse 2014/872/FUSP.

| (5) | Forordning (EU) nr. 833/2014 og (EU) nr. 960/2014 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed — |
| --- | --- |

(5)

Forordning (EU) nr. 833/2014 og (EU) nr. 960/2014 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EU) nr. 833/2014 foretages følgende ændringer:

| 1) | Artikel 2, stk. 2, andet afsnit, affattes således:
  »De kompetente myndigheder kan dog give tilladelse, hvis eksporten vedrører opfyldelsen af en forpligtelse som følge af en kontrakt, som blev indgået inden den 1. august 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af en sådan kontrakt.«. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, stk. 2, andet afsnit, affattes således:

»De kompetente myndigheder kan dog give tilladelse, hvis eksporten vedrører opfyldelsen af en forpligtelse som følge af en kontrakt, som blev indgået inden den 1. august 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af en sådan kontrakt.«

| 2) | Artikel 2a, stk. 3, affattes således:
  »3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 12. september 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.«. |
| --- | --- |

2)

Artikel 2a, stk. 3, affattes således:

»3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 12. september 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.«

| 3) | Artikel 3, stk. 1-5 affattes således:
  »1.   Der kræves forudgående tilladelse i forbindelse med direkte eller indirekte salg, levering overførsel eller eksport af produkter, jf. bilag II, uanset om dette har oprindelse i Unionen eller ej, og til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller i enhver anden stat, hvis produkterne skal anvendes i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel.
  2.   Ved alt salg, levering, overførsel eller eksport, hvortil der kræves tilladelse i henhold til denne artikel, udstedes en sådan tilladelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor eksportøren er etableret, efter bestemmelserne i artikel 11 i forordning (EF) nr. 428/2009. Tilladelsen er gyldig i hele Unionen.
  3.   Bilag II omfatter visse produkter, der er beregnet til følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel:






  a) | olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter |
| --- | --- | --- |

3)

Artikel 3, stk. 1-5 affattes således:

»1.   Der kræves forudgående tilladelse i forbindelse med direkte eller indirekte salg, levering overførsel eller eksport af produkter, jf. bilag II, uanset om dette har oprindelse i Unionen eller ej, og til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller i enhver anden stat, hvis produkterne skal anvendes i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel.

2.   Ved alt salg, levering, overførsel eller eksport, hvortil der kræves tilladelse i henhold til denne artikel, udstedes en sådan tilladelse af de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor eksportøren er etableret, efter bestemmelserne i artikel 11 i forordning (EF) nr. 428/2009. Tilladelsen er gyldig i hele Unionen.

3.   Bilag II omfatter visse produkter, der er beregnet til følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel:

a)

olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter

| b) | olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen, eller |
| --- | --- |

b)

olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen, eller

| c) | projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer. |
| --- | --- |

c)

projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer.

4.   Eksportørerne skal give de kompetente myndigheder alle relevante oplysninger til brug for behandlingen af deres ansøgning om eksporttilladelse.

5.   De kompetente myndigheder giver ikke tilladelse til salg, levering, overførsel eller eksport af produkterne i bilag II, hvis de har rimelig grund til at formode, at salget, leveringen, overførslen eller eksporten af produkterne er beregnet til de kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter, der er omhandlet i stk. 3.

De kompetente myndigheder kan dog give tilladelse, hvis salget, leveringen, overførslen eller eksporten vedrører opfyldelse af en forpligtelse som følge af en kontrakt, som blev indgået inden den 1. august 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter.

De kompetente myndigheder kan også give tilladelse, hvis salget, leveringen, overførslen eller eksporten af produkterne er nødvendig for akut forebyggelse eller afbødning af en hændelse, der kan have alvorlig og betydelig indvirkning på menneskers sundhed og sikkerhed eller miljøet. I behørigt begrundede hastende tilfælde kan salget, leveringen, overførslen eller eksporten finde sted uden forudgående tilladelse, forudsat at den pågældende eksportør senest fem arbejdsdage efter, at salget, leveringen, overførslen eller eksporten har fundet sted, giver de kompetente myndigheder meddelelse herom indeholdende detaljerede oplysninger om den relevante begrundelse for, hvorfor salget, leveringen, overførslen eller eksporten har fundet sted uden forudgående tilladelse.«

| 4) | Artikel 3a, stk. 1, stk. 2 og stk. 3, affattes således:
  »1.   Det er forbudt direkte eller indirekte at levere tilknyttede tjenester, der er nødvendige for følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel:






  a) | olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter |
| --- | --- | --- |

4)

Artikel 3a, stk. 1, stk. 2 og stk. 3, affattes således:

»1.   Det er forbudt direkte eller indirekte at levere tilknyttede tjenester, der er nødvendige for følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel:

a)

olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter

| b) | olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen, eller |
| --- | --- |

b)

olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen, eller

| c) | projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer. |
| --- | --- |

c)

projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer.

I dette stykke forstås ved »tilknyttede tjenester«:

| i) | boring |
| --- | --- |

i)

boring

| ii) | prøvepumpning |
| --- | --- |

ii)

prøvepumpning

| iii) | logging og færdiggørelse |
| --- | --- |

iii)

logging og færdiggørelse

| iv) | levering af specialiserede flydende anlæg. |
| --- | --- |

iv)

levering af specialiserede flydende anlæg.

2.   Forbuddene i stk. 1 berører ikke opfyldelsen af en forpligtelse i henhold til en kontrakt eller en rammeaftale, som er indgået inden den 12. september 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter.

3.   Forbuddet i stk. 1 finder ikke anvendelse, hvis de pågældende tjenester er nødvendige for akut forebyggelse eller afbødning af en hændelse, der kan have alvorlig og betydelig indvirkning på menneskers sundhed og sikkerhed eller miljøet.

Tjenesteleverandøren giver den kompetente myndighed meddelelse inden for fem arbejdsdage om enhver aktivitet, der iværksættes i henhold til dette stykke, indeholdende detaljerede oplysninger om den relevante begrundelse for salget, leveringen, overførslen eller eksporten.«

| 5) | Artikel 4, stk. 2 og 3, affattes således:
  »2.   Forbuddene i stk. 1 berører ikke opfyldelsen af en forpligtelse som følge af en kontrakt, der er indgået inden den 1. august 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, eller den levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.
  3.   Levering af følgende kræver tilladelse fra den pågældende kompetente myndighed:






  a) | teknisk bistand eller mæglervirksomhed i tilknytning til produkter i bilag II og direkte eller indirekte levering, fremstilling, vedligeholdelse og brug af disse produkter til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller hvis bistand vedrører produkter til brug i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, til personer, enheder eller organer i enhver anden stat |
| --- | --- | --- |

5)

Artikel 4, stk. 2 og 3, affattes således:

»2.   Forbuddene i stk. 1 berører ikke opfyldelsen af en forpligtelse som følge af en kontrakt, der er indgået inden den 1. august 2014, eller af tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, eller den levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.

3.   Levering af følgende kræver tilladelse fra den pågældende kompetente myndighed:

a)

teknisk bistand eller mæglervirksomhed i tilknytning til produkter i bilag II og direkte eller indirekte levering, fremstilling, vedligeholdelse og brug af disse produkter til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller hvis bistand vedrører produkter til brug i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, til personer, enheder eller organer i enhver anden stat

| b) | finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til produkter i bilag II, herunder navnlig gavebistand, lån og ekportkreditforsikring, til direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af disse produkter eller direkte eller indirekte levering af dertil knyttet teknisk bistand til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller hvis bistanden vedrører produkter til brug i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, til personer, enheder eller organer i enhver anden stat. |
| --- | --- |

b)

finansiering eller finansiel bistand i tilknytning til produkter i bilag II, herunder navnlig gavebistand, lån og ekportkreditforsikring, til direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af disse produkter eller direkte eller indirekte levering af dertil knyttet teknisk bistand til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, eller hvis bistanden vedrører produkter til brug i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, til personer, enheder eller organer i enhver anden stat.

I behørigt begrundede hastende tilfælde, jf. artikel 3, stk. 5, kan leveringen af de i dette stykke omhandlede tjenester finde sted uden forudgående tilladelse, forudsat at den pågældende tjenesteyder underetter den kompetente myndighed senest fem arbejdsdage efter, at leveringen af tjenesterne har fundet sted.«

| 6) | Artikel 5, stk. 3, affattes således:
  »3.   Det er forbudt direkte eller indirekte at etablere eller deltage i arrangementer med henblik på ydelse af nye lån eller kreditter med en løbetid på over 30 dage til juridiske personer, enheder eller organer, som er omhandlet i stk. 1 eller 2, efter den 12. september 2014.
  Forbuddet finder ikke anvendelse på:






  a) | lån eller kreditter, der har det specifikke og dokumenterede formål at yde finansiering til ikkeforbudt import eller eksport af produkter og ikkefinansielle tjenester mellem Unionen og nogen anden tredjestat, herunder udgifter til varer og tjenester fra en anden tredjestat, der er nødvendige for at udføre eksport- eller importkontrakterne, eller |
| --- | --- | --- |

6)

Artikel 5, stk. 3, affattes således:

»3.   Det er forbudt direkte eller indirekte at etablere eller deltage i arrangementer med henblik på ydelse af nye lån eller kreditter med en løbetid på over 30 dage til juridiske personer, enheder eller organer, som er omhandlet i stk. 1 eller 2, efter den 12. september 2014.

Forbuddet finder ikke anvendelse på:

a)

lån eller kreditter, der har det specifikke og dokumenterede formål at yde finansiering til ikkeforbudt import eller eksport af produkter og ikkefinansielle tjenester mellem Unionen og nogen anden tredjestat, herunder udgifter til varer og tjenester fra en anden tredjestat, der er nødvendige for at udføre eksport- eller importkontrakterne, eller

| b) | lån, der har et specifikt og dokumenteret formål om at yde nødfinansiering med henblik på at opfylde solvens- og likviditetskriterier for juridiske personer, der er etableret i Unionen, og hvoraf en enhed, der er opført på listen i bilag III, ejer over 50 %.« |
| --- | --- |

b)

lån, der har et specifikt og dokumenteret formål om at yde nødfinansiering med henblik på at opfylde solvens- og likviditetskriterier for juridiske personer, der er etableret i Unionen, og hvoraf en enhed, der er opført på listen i bilag III, ejer over 50 %.«

| 7) | I artikel 5 tilføjes følgende stykke:
  »4.   Forbuddet i stk. 3 finder ikke anvendelse på hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger, der er foretaget i henhold til en kontrakt, der er indgået før den 12. september 2014, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:






  a) | alle vilkår og betingelser for sådanne hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger:






  i) | blev fastlagt inden den 12. september 2014, og |
| --- | --- | --- | --- |

7)

I artikel 5 tilføjes følgende stykke:

»4.   Forbuddet i stk. 3 finder ikke anvendelse på hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger, der er foretaget i henhold til en kontrakt, der er indgået før den 12. september 2014, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:

a)

alle vilkår og betingelser for sådanne hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger:

i)

blev fastlagt inden den 12. september 2014, og

| ii) | er ikke blevet ændret på eller efter denne dato, og |
| --- | --- |

ii)

er ikke blevet ændret på eller efter denne dato, og

| b) | et kontraktligt forfaldstidspunkt for hel tilbagebetaling af alle midler, der er stillet til rådighed, og for bortfald af alle tilsagn, rettigheder og forpligtelser i henhold til kontrakten blev fastlagt inden den 12. september 2014. |
| --- | --- |

b)

et kontraktligt forfaldstidspunkt for hel tilbagebetaling af alle midler, der er stillet til rådighed, og for bortfald af alle tilsagn, rettigheder og forpligtelser i henhold til kontrakten blev fastlagt inden den 12. september 2014.

De i litra a) nævnte vilkår og betingelser for hævninger af kreditbeløb og udbetalinger skal omfatte bestemmelser om tilbagebetalingstiden for hver hævning af kreditbeløb eller udbetaling, den anvendte rentesats eller renteberegningsmetoden samt maksimumbeløbet.«

| 8) | I bilag II foretages følgende ændringer:






  a) | i overskriften erstattes henvisningen »Liste over teknologier som omhandlet i artikel 3« med »Liste over produkter som omhandlet i artikel 3« |
| --- | --- | --- |

8)

I bilag II foretages følgende ændringer:

a)

i overskriften erstattes henvisningen »Liste over teknologier som omhandlet i artikel 3« med »Liste over produkter som omhandlet i artikel 3«

| b) | oplysningerne vedrørende KN-koderne 8413 50, 8413 60, ex 8431 39 00, ex 8431 43 00 og ex 8431 49 erstattes af følgende:






  »ex 8413 50 | Fortrængningspumper med stempel eller membran, til væsker, maskindrevne, hvis maksimale volumenstrøm overstiger 18 m3/time, hvis afgangstryk overstiger 40 bar, og som er specialfremstillet til at pumpe boremudder og/eller cement ind i oliebrønde. |
| --- | --- | --- |
| ex 8413 60 | Roterende fortrængningspumper, til væsker, maskindrevne, hvis maksimale volumenstrøm overstiger 18 m3/time, hvis afgangstryk overstiger 40 bar, og som er specialfremstillet til at pumpe boremudder og/eller cement ind i oliebrønde. |
| ex 8431 39 00 | Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under pos. 8428 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter |
| ex 8431 43 00 | Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under underposition 8430 41 eller 8430 49 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter |
| ex 8431 49 | Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under pos. 8426, 8429 og 8430 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter« |

b)

oplysningerne vedrørende KN-koderne 8413 50, 8413 60, ex 8431 39 00, ex 8431 43 00 og ex 8431 49 erstattes af følgende:

»ex 8413 50

Fortrængningspumper med stempel eller membran, til væsker, maskindrevne, hvis maksimale volumenstrøm overstiger 18 m3/time, hvis afgangstryk overstiger 40 bar, og som er specialfremstillet til at pumpe boremudder og/eller cement ind i oliebrønde.

ex 8413 60

Roterende fortrængningspumper, til væsker, maskindrevne, hvis maksimale volumenstrøm overstiger 18 m3/time, hvis afgangstryk overstiger 40 bar, og som er specialfremstillet til at pumpe boremudder og/eller cement ind i oliebrønde.

ex 8431 39 00

Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under pos. 8428 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter

ex 8431 43 00

Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under underposition 8430 41 eller 8430 49 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter

ex 8431 49

Dele, som udelukkende eller hovedsagelig anvendes til under pos. 8426, 8429 og 8430 henhørende maskiner eller -apparater i oliefelter«

| 9) | Bilag IV erstattes af bilaget til nærværende forordning. |
| --- | --- |

9)

Bilag IV erstattes af bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Betragtning 6 i forordning (EU) nr. 960/2014 affattes således:

| »(6) | For at lægge pres på den russiske regering bør der også indføres yderligere restriktioner på adgangen til kapitalmarkedet for visse finansielle institutioner, undtagen institutioner med base i Rusland, der har international status, og som er etableret ved mellemstatslige aftaler med Rusland som en af aktionærerne, restriktioner for juridiske personer, enheder eller organer, der er etableret i Rusland i forsvarssektoren, undtagen dem, der primært er aktive i rumfarts- og kerneenergiindustrien, og restriktioner for juridiske personer, enheder eller organer, der er etableret i Rusland, og hvis primære aktiviteter vedrører salg eller transport af råolie eller olieprodukter. Andre finansielle tjenester end dem, der er omhandlet i artikel 5 i forordning (EU) nr. 833/2014, såsom indlånsforretning, betalingstjenester, forsikringstjenester, lån fra institutioner, som er omhandlet i artikel 5, stk. 1 og 2, i nævnte forordning, og derivater, der anvendes til afdækningsformål på energimarkedet, er ikke omfattet af disse restriktioner.« |
| --- | --- |

»(6)

For at lægge pres på den russiske regering bør der også indføres yderligere restriktioner på adgangen til kapitalmarkedet for visse finansielle institutioner, undtagen institutioner med base i Rusland, der har international status, og som er etableret ved mellemstatslige aftaler med Rusland som en af aktionærerne, restriktioner for juridiske personer, enheder eller organer, der er etableret i Rusland i forsvarssektoren, undtagen dem, der primært er aktive i rumfarts- og kerneenergiindustrien, og restriktioner for juridiske personer, enheder eller organer, der er etableret i Rusland, og hvis primære aktiviteter vedrører salg eller transport af råolie eller olieprodukter. Andre finansielle tjenester end dem, der er omhandlet i artikel 5 i forordning (EU) nr. 833/2014, såsom indlånsforretning, betalingstjenester, forsikringstjenester, lån fra institutioner, som er omhandlet i artikel 5, stk. 1 og 2, i nævnte forordning, og derivater, der anvendes til afdækningsformål på energimarkedet, er ikke omfattet af disse restriktioner.«

Artikel 3

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Rådets vegne

S. GOZI

Formand

---

(1)  Se side 59 i denne EUT.

1

(2)  Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 af 31. juli 2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT L 229 af 31.7.2014, s. 1).

2

(3)  Rådets forordning (EU) nr. 960/2014 af 8. september 2014 om ændring af forordning (EU) nr. 833/2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT L 271 af 12.9.2014, s. 3).

3

---

BILAG

»BILAG IV

Liste over fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer som omhandlet i artikel 2a

| | JSC Sirius |
| --- | --- |

JSC Sirius

| | OJSC Stankoinstrument |
| --- | --- |

OJSC Stankoinstrument

| | OAO JSC Chemcomposite |
| --- | --- |

OAO JSC Chemcomposite

| | JSC Kalashnikov |
| --- | --- |

JSC Kalashnikov

| | JSC Tula Arms Plant |
| --- | --- |

JSC Tula Arms Plant

| | NPK Technologii Maschinostrojenija |
| --- | --- |

NPK Technologii Maschinostrojenija

| | OAO Wysokototschnye Kompleksi |
| --- | --- |

OAO Wysokototschnye Kompleksi

| | OAO Almaz Antey |
| --- | --- |

OAO Almaz Antey

| | OAO NPO Bazalt« |
| --- | --- |

OAO NPO Bazalt«

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/25 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/25

---

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1291/2014

af 16. juli 2014

om betingelserne for klassificering, uden prøvning, af træbaserede plader i henhold til EN 13986 og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug i henhold til EN 14915 med hensyn til deres brandbeskyttelsesevne ved brug til væg- og loftsbeklædning

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 af 9. marts 2011 om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer og om ophævelse af Rådets direktiv 89/106/EØF (1), særlig artikel 27, stk. 5, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Der blev ved Kommissionens beslutning 2000/367/EF (2) vedtaget et system til klassificering af byggevarer, bygværker og dele af bygværker efter brandmodstandsevne. Træbaserede plader, som er dækket af den harmoniserede standard EN 13986, samt massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug, som er dækket af den harmoniserede standard EN 14915, er blandt de byggevarer, som beslutningen finder anvendelse på. |
| --- | --- |

(1)

Der blev ved Kommissionens beslutning 2000/367/EF (2) vedtaget et system til klassificering af byggevarer, bygværker og dele af bygværker efter brandmodstandsevne. Træbaserede plader, som er dækket af den harmoniserede standard EN 13986, samt massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug, som er dækket af den harmoniserede standard EN 14915, er blandt de byggevarer, som beslutningen finder anvendelse på.

| (2) | Test har påvist, at disse varer har en stabil og forudsigelig ydeevne hvad angår brandbeskyttelsesevne, når de anvendes til væg- og loftsbeklædning, forudsat at varerne opfylder visse krav vedrørende træets massefylde samt pladernes og træbeklædningens tykkelse. |
| --- | --- |

(2)

Test har påvist, at disse varer har en stabil og forudsigelig ydeevne hvad angår brandbeskyttelsesevne, når de anvendes til væg- og loftsbeklædning, forudsat at varerne opfylder visse krav vedrørende træets massefylde samt pladernes og træbeklædningens tykkelse.

| (3) | Træbaserede plader, som er dækket af den harmoniserede standard EN 13986, og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug, som er dækket af den harmoniserede standard EN14915, bør derfor anses for at opfylde ydeevneniveauerne for brandbeskyttelse, jf. beslutning 2000/367/EF, på de betingelser uden behov for yderligere prøvning — |
| --- | --- |

(3)

Træbaserede plader, som er dækket af den harmoniserede standard EN 13986, og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug, som er dækket af den harmoniserede standard EN14915, bør derfor anses for at opfylde ydeevneniveauerne for brandbeskyttelse, jf. beslutning 2000/367/EF, på de betingelser uden behov for yderligere prøvning —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Træbaserede plader, som er dækket af den harmoniserede standard EN 13986, og massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug, som er dækket af den harmoniserede standard EN 14915, anses for at opfylde ydeevneniveauerne for brandbeskyttelse som angivet i bilaget uden prøvning, når de anvendes til væg- og loftsbeklædning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 16. juli 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 88 af 4.4.2011, s. 5.

1

(2)  Kommissionens beslutning 2000/367/EF af 3. maj 2000 om gennemførelse af Rådets direktiv 89/106/EØF for så vidt angår klassificering af byggevarer, bygværker og dele af bygværker efter brandmodstandsevne (EFT L 133 af 6.6.2000, s. 26).

2

---

BILAG

| Produkt (1) | EN-produktstandard | Produktoplysninger (2) | Mindste gennemsnitlige massefylde
  (kg/m3) | Minimumstykkelse
  (mm) | Klasse K (3) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Træfiberplade | EN 13986 | Med og uden fer og not (5) | 800 | 9 | K2 10 (4) |
| OSB-paneler | EN 13986 | Med og uden fer og not (6) | 600 | 10 | K2 10 (4) |
| Spånplade | EN 13986 | Med fer og not (7) | 600 | 10 | K2 10 (4) |
| Spånplade | EN 13986 | Med og uden fer og not (6) | 600 | 12 | K2 10 (4) |
| Krydsfiner | EN 13986 | Med og uden fer og not (6) | 450 | 12 | K2 10 (4) |
| Massive træplader | EN 13986 | Med og uden fer og not (6) | 450 | 12 | K2 10 (4) |
| Spånplade | EN 13986 | Med fer og not (8) | 600 | 25 | K2 30 |
| OSB-paneler | EN 13986 | Med fer og not (8) | 600 | 30 | K2 30 |
| Krydsfiner | EN 13986 | Med fer og not (8) | 450 | 26 | K2 30 |
| Massive træplader | EN 13986 | Med fer og not (8) | 450 | 26 | K2 30 |
| Massive træplader | EN 13986 | Med fer og not (9) | 450 | 53 | K2 60 |
| Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug | EN 14915 | Med fer og not (10) | 450 | 15 | K2 10 (4) |
| Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug | EN 14915 | Med fer og not (10) | 450 | 27 | K2 30 |
| Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug | EN 14915 | Med fer og not (11) | 450 | 2 × 27 (12) | K2 60 |

Produkt (1)

EN-produktstandard

Produktoplysninger (2)

Mindste gennemsnitlige massefylde

(kg/m3)

Minimumstykkelse

(mm)

Klasse K (3)

Træfiberplade

EN 13986

Med og uden fer og not (5)

800

9

K2 10 (4)

OSB-paneler

EN 13986

Med og uden fer og not (6)

600

10

K2 10 (4)

Spånplade

EN 13986

Med fer og not (7)

600

10

K2 10 (4)

Spånplade

EN 13986

Med og uden fer og not (6)

600

12

K2 10 (4)

Krydsfiner

EN 13986

Med og uden fer og not (6)

450

12

K2 10 (4)

Massive træplader

EN 13986

Med og uden fer og not (6)

450

12

K2 10 (4)

Spånplade

EN 13986

Med fer og not (8)

600

25

K2 30

OSB-paneler

EN 13986

Med fer og not (8)

600

30

K2 30

Krydsfiner

EN 13986

Med fer og not (8)

450

26

K2 30

Massive træplader

EN 13986

Med fer og not (8)

450

26

K2 30

Massive træplader

EN 13986

Med fer og not (9)

450

53

K2 60

Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug

EN 14915

Med fer og not (10)

450

15

K2 10 (4)

Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug

EN 14915

Med fer og not (10)

450

27

K2 30

Massiv træbeklædning til indvendig og udvendig brug

EN 14915

Med fer og not (11)

450

2 × 27 (12)

K2 60

---

(1)  Monteret direkte på alle typer underlag uden luftmellemrum.

(2)  Samlinger med ikke-afrundede kanter eller fer- og notprofil og med samme tykkelse som produktet og uden mellemrum.

(3)  Klasse jf. beslutning 2000/367/EF.

(4)  K1 10 for underlag ≥ 300 kg/m3

(5)  Stiftlængde minimum 40 mm og maksimumsafstand 100 mm

(6)  Skruelængde minimum 30 mm og maksimumsafstand 200 mm

(7)  Skruelængde minimum 30 mm og maksimumsafstand 150 mm

(8)  Skruelængde minimum 50 mm og maksimumsafstand 200 mm

(9)  Skruelængde minimum 75 mm og maksimumsafstand 200 mm

(10)  Sømlængde minimum 60 mm og maksimumsafstand 600 mm

(11)  Sømlængde minimum 50 mm (i hvert lag) og maksimumsafstand 600 mm

(12)  De to lag er monteret vinkelret på hinanden i længderetningen.

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/27 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/27

---

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1292/2014

af 17. juli 2014

om betingelser for klassificering uden prøvning af visse typer ikke-overfladebehandlede trægulve i overensstemmelse med EN 14342 for så vidt angår reaktion ved brand

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 af 9. marts 2011 om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer og om ophævelse af Rådets direktiv 89/106/EØF (1), særlig artikel 27, stk. 5, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Der blev ved Kommissionens beslutning 2000/147/EF (2) vedtaget et system til klassificering af byggevarers ydeevne med hensyn til reaktion ved brand. Trægulve er blandt de byggevarer, der er omfattet af denne beslutning. |
| --- | --- |

(1)

Der blev ved Kommissionens beslutning 2000/147/EF (2) vedtaget et system til klassificering af byggevarers ydeevne med hensyn til reaktion ved brand. Trægulve er blandt de byggevarer, der er omfattet af denne beslutning.

| (2) | Prøvninger har vist, at trægulve, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14342, har en stabil og forudsigelig ydeevne med hensyn til reaktion ved brand, forudsat at de opfylder visse betingelser vedrørende træets massefylde, gulvets tykkelse og produktets endelige monteringstilstand. |
| --- | --- |

(2)

Prøvninger har vist, at trægulve, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14342, har en stabil og forudsigelig ydeevne med hensyn til reaktion ved brand, forudsat at de opfylder visse betingelser vedrørende træets massefylde, gulvets tykkelse og produktets endelige monteringstilstand.

| (3) | Trægulve, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14342, bør derfor anses for at opfylde de ydeevneklasser med hensyn til reaktion ved brand, der er fastlagt i beslutning 2000/147/EF om disse betingelser, uden at der kræves yderligere prøvning — |
| --- | --- |

(3)

Trægulve, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14342, bør derfor anses for at opfylde de ydeevneklasser med hensyn til reaktion ved brand, der er fastlagt i beslutning 2000/147/EF om disse betingelser, uden at der kræves yderligere prøvning —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Trægulve, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14342, og som opfylder de betingelser, der er fastsat i bilaget, anses for at opfylde kravene for de ydeevneklasser, der er angivet i bilaget, uden prøvning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 88 af 4.4.2011, s. 5.

1

(2)  Kommissionens beslutning 2000/147/EF af 8. februar 2000 om gennemførelse af Rådets direktiv 89/106/EØF for så vidt angår klassificering af byggevarer efter ydeevne med hensyn til reaktion ved brand (EFT L 50 af 23.2.2000, s. 14).

2

---

BILAG

| Produkt (1)
   (7) | Produktoplysninger (4) | Mindste gennemsnitlige massefylde (5)

  (kg/m3) | Mindste samlede tykkelse
  (mm) | Endelig monteringstilstand | Gulvklasse (3) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Trægulv | Massivt trægulv af fyr eller gran | Fyr: 480
  Gran: 400 | 14 | Uden luftmellemrum nedenunder | Dfl-s1 |
| Trægulv | Massivt gulv af bøg, eg, fyr eller gran | Bøg: 700
  Eg: 700
  Fyr: 430
  Gran: 400 | 20 | Med eller uden luftmellemrum nedenunder | Dfl-s1 |
| Træparket | Massivt træparket (et lag) af valnød | 650 | 8 | Limet på underlag (6) | Dfl-s1 |
| Træparket | Massivt parket (et lag) af eg, ahorn eller ask | Ask: 650
  Ahorn: 650
  Eg: 720 | 8 | Limet på underlag (6) | Dfl-s1 |
| Træparket | Flerlagsparket med et øverste lag af eg med en tykkelse på mindst 3,5 mm | 550 | 15 (2) | Uden luftmellemrum nedenunder | Dfl-s1 |
| Trægulv og -parket | Massivt trægulv og -parket ikke specificeret ovenfor | 400 | 6 | Alle | Efl |

Produkt (1)
   (7)

Produktoplysninger (4)

Mindste gennemsnitlige massefylde (5)

(kg/m3)

Mindste samlede tykkelse

(mm)

Endelig monteringstilstand

Gulvklasse (3)

Trægulv

Massivt trægulv af fyr eller gran

Fyr: 480

Gran: 400

14

Uden luftmellemrum nedenunder

Dfl-s1

Trægulv

Massivt gulv af bøg, eg, fyr eller gran

Bøg: 700

Eg: 700

Fyr: 430

Gran: 400

20

Med eller uden luftmellemrum nedenunder

Dfl-s1

Træparket

Massivt træparket (et lag) af valnød

650

8

Limet på underlag (6)

Dfl-s1

Træparket

Massivt parket (et lag) af eg, ahorn eller ask

Ask: 650

Ahorn: 650

Eg: 720

8

Limet på underlag (6)

Dfl-s1

Træparket

Flerlagsparket med et øverste lag af eg med en tykkelse på mindst 3,5 mm

550

15 (2)

Uden luftmellemrum nedenunder

Dfl-s1

Trægulv og -parket

Massivt trægulv og -parket ikke specificeret ovenfor

400

6

Alle

Efl

---

(1)  Monteret i henhold til EN ISO 9239-1 på et underlag af mindst klasse D-s2, d0 med en mindste gennemsnitlig massefylde på 400 kg/m3 eller med et luftmellemrum (minimumshøjde 30 mm) nedenunder.

(2)  Et mellemlag af mindst klasse Efl med en tykkelse på højst 3 mm og en mindste massefylde på 280 kg/m3 kan medtages.

(3)  Klasse som fastsat i tabel 2 i bilaget til beslutning 2000/147/EF.

(4)  Uden overfladebehandling.

(5)  Konditioneret i overensstemmelse med EN 13238 (50 % RH, 23 °C).

(6)  Underlag af mindst klasse D-s2, d0.

(7)  Gælder også for trappetrin.

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/29 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/29

---

KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 1293/2014

af 17. juli 2014

om betingelserne for klassificering uden prøvning af pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med hensyn til deres reaktion ved brand

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 af 9. marts 2011 om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer og om ophævelse af Rådets direktiv 89/106/EØF (1), særlig artikel 27, stk. 5, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved Kommissionens beslutning 2000/147/EF (2) indførtes et klassificeringssystem for byggevarers ydeevne med hensyn til reaktion ved brand. Pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med en eksponeret overflade indeholdende organisk materiale, er blandt de byggevarer, som er omfattet af beslutningen. |
| --- | --- |

(1)

Ved Kommissionens beslutning 2000/147/EF (2) indførtes et klassificeringssystem for byggevarers ydeevne med hensyn til reaktion ved brand. Pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med en eksponeret overflade indeholdende organisk materiale, er blandt de byggevarer, som er omfattet af beslutningen.

| (2) | Disse varer har vist sig at have en stabil og forudsigelig ydeevne med hensyn til reaktion ved brand, når de anvendes sammen med gipsplader til at danne hjørner i vægge, eftersom kun en ubetydelig del af deres overflade risikerer at blive eksponeret. |
| --- | --- |

(2)

Disse varer har vist sig at have en stabil og forudsigelig ydeevne med hensyn til reaktion ved brand, når de anvendes sammen med gipsplader til at danne hjørner i vægge, eftersom kun en ubetydelig del af deres overflade risikerer at blive eksponeret.

| (3) | Pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med en eksponeret overflade indeholdende organisk materiale, bør derfor uden behov for prøvning anses for at opfylde klasse E for så vidt angår ydeevne med hensyn til reaktion ved brand. |
| --- | --- |

(3)

Pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, med en eksponeret overflade indeholdende organisk materiale, bør derfor uden behov for prøvning anses for at opfylde klasse E for så vidt angår ydeevne med hensyn til reaktion ved brand.

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Pudsprofiler og pudsbærere af metal til indvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-1, pudsprofiler og pudsbærere af metal til udvendigt puds, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 13658-2, og dekorative og beskyttende profiler af metal, der er omfattet af den harmoniserede standard EN 14353, anses uden prøvning for at opfylde klasse E i tabel 1 i bilaget til beslutning 2000/147/EF, hvis de har en eksponeret overflade indeholdende organisk materiale.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 17. juli 2014.

På Kommissionens vegne

José Manuel BARROSO

Formand

---

(1)  EUT L 88 af 4.4.2011, s. 5.

1

(2)  Kommissionens beslutning 2000/147/EF af 8. februar 2000 om gennemførelse af Rådets direktiv 89/106/EØF for så vidt angår klassificering af byggevarer efter ydeevne med hensyn til reaktion ved brand (EFT L 50 af 23.2.2000, s. 14).

2

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/30 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/30

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1294/2014

af 4. december 2014

om ændring af forordning (EF) nr. 1238/95 for så vidt angår det ansøgningsgebyr og afprøvningsgebyr, som skal betales til EF-Sortsmyndigheden

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse (1), særlig artikel 113,

efter høring af EF-Sortsmyndighedens administrationsråd, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Artikel 7 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1238/95 (2) indeholder bestemmelser vedrørende det ansøgningsgebyr, som skal betales til EF-Sortsmyndigheden (»sortsmyndigheden«) for behandlingen af ansøgninger om meddelelse af EF-sortsbeskyttelse. |
| --- | --- |

(1)

Artikel 7 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1238/95 (2) indeholder bestemmelser vedrørende det ansøgningsgebyr, som skal betales til EF-Sortsmyndigheden (»sortsmyndigheden«) for behandlingen af ansøgninger om meddelelse af EF-sortsbeskyttelse.

| (2) | På baggrund af den erfaring, som sortsmyndigheden har opnået med hensyn til omkostningerne i forbindelse med behandlingen af de ansøgninger om meddelelse af EF-sortsbeskyttelse, der ikke er gyldige, bør det ansøgningsgebyr, som sortsmyndigheden opkræver, reduceres. |
| --- | --- |

(2)

På baggrund af den erfaring, som sortsmyndigheden har opnået med hensyn til omkostningerne i forbindelse med behandlingen af de ansøgninger om meddelelse af EF-sortsbeskyttelse, der ikke er gyldige, bør det ansøgningsgebyr, som sortsmyndigheden opkræver, reduceres.

| (3) | I artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1238/95 og i bilag I til samme forordning er de gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, fastsat, som skal betales til sortsmyndigheden (»afprøvningsgebyr«). |
| --- | --- |

(3)

I artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1238/95 og i bilag I til samme forordning er de gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse, fastsat, som skal betales til sortsmyndigheden (»afprøvningsgebyr«).

| (4) | For så vidt angår den tekniske afprøvning af sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, har erfaringen vist, at omkostningerne i forbindelse med denne afprøvning kan variere meget fra tilfælde til tilfælde. Gebyret for den tekniske afprøvning bør dække omkostningerne for den tekniske afprøvning af sorten og for hver specifik komponent af sorten. I sådanne tilfælde bør der derfor ikke fastsættes noget maksimumsbeløb for så vidt angår gebyret for den tekniske afprøvning. |
| --- | --- |

(4)

For så vidt angår den tekniske afprøvning af sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, har erfaringen vist, at omkostningerne i forbindelse med denne afprøvning kan variere meget fra tilfælde til tilfælde. Gebyret for den tekniske afprøvning bør dække omkostningerne for den tekniske afprøvning af sorten og for hver specifik komponent af sorten. I sådanne tilfælde bør der derfor ikke fastsættes noget maksimumsbeløb for så vidt angår gebyret for den tekniske afprøvning.

| (5) | Erfaringerne vedrørende den tekniske afprøvning viser, at det samlede afprøvningsgebyr, som sortsmyndigheden opkræver, ikke dækker de samlede gebyrer, som sortsmyndigheden skal betale til prøvningsmyndighederne. De gebyrer, som sortsmyndigheden opkræver, bør dog i princippet dække de gebyrer, som den skal betale. Gebyrerne i bilag I til forordning (EF) nr. 1238/95 bør derfor forhøjes. Samtidig bør gebyrgrupperne i samme bilag forenkles. |
| --- | --- |

(5)

Erfaringerne vedrørende den tekniske afprøvning viser, at det samlede afprøvningsgebyr, som sortsmyndigheden opkræver, ikke dækker de samlede gebyrer, som sortsmyndigheden skal betale til prøvningsmyndighederne. De gebyrer, som sortsmyndigheden opkræver, bør dog i princippet dække de gebyrer, som den skal betale. Gebyrerne i bilag I til forordning (EF) nr. 1238/95 bør derfor forhøjes. Samtidig bør gebyrgrupperne i samme bilag forenkles.

| (6) | Forordning (EF) nr. 1238/95 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(6)

Forordning (EF) nr. 1238/95 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

| (7) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse — |
| --- | --- |

(7)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Stående Udvalg for Sortsbeskyttelse —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

I forordning (EF) nr. 1238/95 foretages følgende ændringer:

| 1) | Artikel 7, stk. 7, affattes således:
  »7.   Er ansøgningsgebyret modtaget, men ansøgningen ikke gyldig efter artikel 50 i grundforordningen, tilbageholder myndigheden 200 EUR af ansøgningsgebyret og tilbagebetaler resten, når den underretter ansøgeren om manglerne i ansøgningen.« |
| --- | --- |

1)

Artikel 7, stk. 7, affattes således:

»7.   Er ansøgningsgebyret modtaget, men ansøgningen ikke gyldig efter artikel 50 i grundforordningen, tilbageholder myndigheden 200 EUR af ansøgningsgebyret og tilbagebetaler resten, når den underretter ansøgeren om manglerne i ansøgningen.«

| 2) | Artikel 8, stk. 1, affattes således:
  »1.   Gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse (afprøvningsgebyr), skal som fastsat i bilag I betales for hver påbegyndt dyrkningsperiode. Hvad angår sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, skal det i bilag I fastlagte afprøvningsgebyr betales med hensyn til en sådan sort og med hensyn til hver af de komponenter, for hvilken der ikke forefindes en officiel beskrivelse, og som også skal afprøves.« |
| --- | --- |

2)

Artikel 8, stk. 1, affattes således:

»1.   Gebyrer for tilrettelæggelse og gennemførelse af den tekniske afprøvning af en sort, der er omfattet af en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse (afprøvningsgebyr), skal som fastsat i bilag I betales for hver påbegyndt dyrkningsperiode. Hvad angår sorter, til hvis frembringelse der til stadighed skal anvendes materiale med visse komponenter, skal det i bilag I fastlagte afprøvningsgebyr betales med hensyn til en sådan sort og med hensyn til hver af de komponenter, for hvilken der ikke forefindes en officiel beskrivelse, og som også skal afprøves.«

| 3) | Bilag I ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning. |
| --- | --- |

3)

Bilag I ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2015.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Kommissionens vegne

Jean-Claude JUNCKER

Formand

---

(1)  EFT L 227 af 1.9.1994, s. 1.

1

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 1238/95 af 31. maj 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 for så vidt angår fastsættelsen af gebyrer til EF-sortsmyndigheden (EFT L 121 af 1.6.1995, s. 31).

2

---

BILAG

Bilag I til forordning (EF) nr. 1238/95 affattes således:

»BILAG I

Gebyrer for teknisk afprøvning som omhandlet i artikel 8

Det gebyr, der skal betales for teknisk afprøvning af en sort efter artikel 8, fastlægges i overensstemmelse med tabellen:

| (EUR) |
| --- |
| | Gebyrgruppe | Gebyr |
| Landbrugsgruppe |
| 1 | Kartoffel | 1 960 |
| 2 | Raps | 1 860 |
| 3 | Græsser | 2 210 |
| 4 | Andre landbrugsarter | 1 430 |
| Frugtgruppe |
| 5 | Æbler | 3 210 |
| 6 | Jordbær | 2 740 |
| 7 | Andre frugtarter | 2 550 |
| Prydplantegruppe |
| 8 | Prydplanter med en levende referencepopulation, drivhusafprøvning | 2 140 |
| 9 | Prydplanter med en levende referencepopulation, afprøvning i fri luft | 1 960 |
| 10 | Prydplanter uden en levende referencepopulation, drivhusafprøvning | 1 770 |
| 11 | Prydplanter uden en levende referencepopulation, afprøvning i fri luft | 1 570 |
| 12 | Prydplanter, specielle plantesundhedsbetingelser | 3 040 |
| Grøntsagsgruppe |
| 13 | Grøntsager, drivhusafprøvning | 2 150 |
| 14 | Grøntsager, afprøvning i fri luft | 1 960« |

(EUR)

Gebyrgruppe

Gebyr

Landbrugsgruppe

1

Kartoffel

1 960

2

Raps

1 860

3

Græsser

2 210

4

Andre landbrugsarter

1 430

Frugtgruppe

5

Æbler

3 210

6

Jordbær

2 740

7

Andre frugtarter

2 550

Prydplantegruppe

8

Prydplanter med en levende referencepopulation, drivhusafprøvning

2 140

9

Prydplanter med en levende referencepopulation, afprøvning i fri luft

1 960

10

Prydplanter uden en levende referencepopulation, drivhusafprøvning

1 770

11

Prydplanter uden en levende referencepopulation, afprøvning i fri luft

1 570

12

Prydplanter, specielle plantesundhedsbetingelser

3 040

Grøntsagsgruppe

13

Grøntsager, drivhusafprøvning

2 150

14

Grøntsager, afprøvning i fri luft

1 960«

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/33 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/33

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1295/2014

af 4. december 2014

om ændring af bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 for så vidt angår en mere intensiv offentlig kontrol af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes (1), særlig artikel 15, stk. 5, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 669/2009 (2) er der fastsat bestemmelser om den mere intensive offentlige kontrol af importen af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, der er opført i nævnte forordnings bilag I (»listen«), som skal foretages på indgangsstederne til de områder, der er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 882/2004. |
| --- | --- |

(1)

Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 669/2009 (2) er der fastsat bestemmelser om den mere intensive offentlige kontrol af importen af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, der er opført i nævnte forordnings bilag I (»listen«), som skal foretages på indgangsstederne til de områder, der er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 882/2004.

| (2) | Det fastsættes i artikel 2 i forordning (EF) nr. 669/2009, at listen skal revideres regelmæssigt og mindst hvert kvartal, hvor der som minimum anvendes de informationskilder, der er anført i nævnte artikel. |
| --- | --- |

(2)

Det fastsættes i artikel 2 i forordning (EF) nr. 669/2009, at listen skal revideres regelmæssigt og mindst hvert kvartal, hvor der som minimum anvendes de informationskilder, der er anført i nævnte artikel.

| (3) | Forekomsten og relevansen af fødevarehændelser, der meddeles gennem det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder, resultaterne af auditter i tredjelande, der gennemføres af Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret, samt de rapporter om sendinger af foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, som medlemsstaterne hvert kvartal forelægger Kommissionen i henhold til artikel 15 i forordning (EF) nr. 669/2009, viser, at listen bør ændres. |
| --- | --- |

(3)

Forekomsten og relevansen af fødevarehændelser, der meddeles gennem det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder, resultaterne af auditter i tredjelande, der gennemføres af Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret, samt de rapporter om sendinger af foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, som medlemsstaterne hvert kvartal forelægger Kommissionen i henhold til artikel 15 i forordning (EF) nr. 669/2009, viser, at listen bør ændres.

| (4) | Navnlig bør listen ændres på den måde, at oplysninger vedrørende varer, for hvilke de tilgængelige informationskilder viser en generelt tilfredsstillende grad af opfyldelse af de relevante sikkerhedskrav i EU-lovgivningen, og for hvilke det derfor ikke længere er nødvendigt med en mere intensiv offentlig kontrol, udgår af listen. Oplysningerne på listen vedrørende appelsiner fra Egypten og blade af koriander, basilikum og mynte fra Thailand bør derfor udgå. |
| --- | --- |

(4)

Navnlig bør listen ændres på den måde, at oplysninger vedrørende varer, for hvilke de tilgængelige informationskilder viser en generelt tilfredsstillende grad af opfyldelse af de relevante sikkerhedskrav i EU-lovgivningen, og for hvilke det derfor ikke længere er nødvendigt med en mere intensiv offentlig kontrol, udgår af listen. Oplysningerne på listen vedrørende appelsiner fra Egypten og blade af koriander, basilikum og mynte fra Thailand bør derfor udgå.

| (5) | Desuden bør listen ændres på den måde, at hyppigheden af den offentlige kontrol øges for varer, for hvilke de samme informationskilder viser en højere grad af manglende overholdelse af relevant EU-lovgivning, som derfor gør det berettiget at indføre en mere intensiv offentlig kontrol. Oplysningerne på listen vedrørende tørrede krydderier fra Indien, betelblade fra Indien og Thailand og vinblade fra Tyrkiet bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(5)

Desuden bør listen ændres på den måde, at hyppigheden af den offentlige kontrol øges for varer, for hvilke de samme informationskilder viser en højere grad af manglende overholdelse af relevant EU-lovgivning, som derfor gør det berettiget at indføre en mere intensiv offentlig kontrol. Oplysningerne på listen vedrørende tørrede krydderier fra Indien, betelblade fra Indien og Thailand og vinblade fra Tyrkiet bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

| (6) | For at sikre sammenhæng og klarhed bør bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning. |
| --- | --- |

(6)

For at sikre sammenhæng og klarhed bør bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning.

| (7) | Forordning (EF) nr. 669/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(7)

Forordning (EF) nr. 669/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

| (8) | Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder — |
| --- | --- |

(8)

Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

Bilag I til forordning (EF) nr. 669/2009 erstattes af teksten i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den anvendes fra den 1. januar 2015.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Kommissionens vegne

Jean-Claude JUNCKER

Formand

---

(1)  EUT L 165 af 30.4.2004, s. 1.

1

(2)  Kommissionens forordning (EF) nr. 669/2009 af 24. juli 2009 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 882/2004 for så vidt angår en mere intensiv offentlig kontrol af visse foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse og om ændring af beslutning 2006/504/EF (EUT L 194 af 25.7.2009, s. 11).

2

---

BILAG

»BILAG I

Foderstoffer og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse, der skal underkastes en mere intensiv offentlig kontrol på det udpegede indgangssted

| Foderstoffer og fødevarer
  (påtænkt anvendelse) | KN-kode (1) | Taric-underopdeling | Oprindelsesland | Risiko | Hyppighed af fysisk kontrol og identitetskontrol (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tørrede druer

  (Fødevarer) | 0806 20 | | Afghanistan (AF) | Ochratoksin A | 50 |
| — | Jordnødder (peanuts), med skal |

Foderstoffer og fødevarer

(påtænkt anvendelse)

KN-kode (1)

Taric-underopdeling

Oprindelsesland

Risiko

Hyppighed af fysisk kontrol og identitetskontrol (%)

Tørrede druer

(Fødevarer)

0806 20

Afghanistan (AF)

Ochratoksin A

50

—

Jordnødder (peanuts), med skal

| — | 1202 41 00 |
| --- | --- |

—

Brasilien (BR)

Aflatoksiner

10

| — | Jordnødder (peanuts), afskallede |
| --- | --- |

—

Jordnødder (peanuts), afskallede

| — | 1202 42 00 |
| --- | --- |

—

| — | Jordnøddesmør |
| --- | --- |

—

Jordnøddesmør

| — | 2008 11 10 |
| --- | --- |

—

| — | Jordnødder (peanuts), tilberedt eller konserveret på anden måde |
| --- | --- |

—

Jordnødder (peanuts), tilberedt eller konserveret på anden måde

| — | 2008 11 91;
  2008 11 96;
  2008 11 98 |
| --- | --- |

—

2008 11 91;

2008 11 96;

2008 11 98

(Foderstoffer og fødevarer)

| — | Meterbønner
  (Vigna unguiculata spp. sesquipedalis) |
| --- | --- |

—

Meterbønner

(Vigna unguiculata spp. sesquipedalis)

| — | ex 0708 20 00;
  ex 0710 22 00 |
| --- | --- |

—

ex 0708 20 00;

ex 0710 22 00

10

10

Cambodja (KH)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt rest-koncentration (2)

50

| — | Auberginer |
| --- | --- |

—

Auberginer

| — | 0709 30 00;
  ex 0710 80 95 |
| --- | --- |

—

0709 30 00;

ex 0710 80 95

72

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne grøntsager)

Kinesisk selleri (Apium graveolens)

(Fødevarer — friske eller kølede urter)

ex 0709 40 00

10

Cambodja (KH)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (3)

50

Brassica oleracea

(anden spiselig Brassica, »kailankål«) (4)

(Fødevarer — friske eller kølede)

ex 0704 90 90

40

Kina (CN)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (5)

50

Te, også aromatiseret

(Fødevarer)

0902

Kina (CN)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt rest-koncentration (6)

10

| — | Auberginer |
| --- | --- |

—

Auberginer

| — | 0709 30 00;
  ex 0710 80 95 |
| --- | --- |

—

0709 30 00;

ex 0710 80 95

72

Den Dominikanske Republik (DO)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (7)

10

| — | Karela (Momordica charantia) |
| --- | --- |

—

Karela (Momordica charantia)

| — | ex 0709 99 90;
  ex 0710 80 95 |
| --- | --- |

—

ex 0709 99 90;

ex 0710 80 95

70

70

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne grøntsager)

| — | Meterbønner
  (Vigna unguiculata spp. sesquipedalis) |
| --- | --- |

—

Meterbønner

(Vigna unguiculata spp. sesquipedalis)

| — | ex 0708 20 00;
  ex 0710 22 00 |
| --- | --- |

—

ex 0708 20 00;

ex 0710 22 00

10

10

Den Dominikanske Republik (DO)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (7)

20

| — | Peberfrugter (søde og ikke-søde) (Capsicum spp.) |
| --- | --- |

—

Peberfrugter (søde og ikke-søde) (Capsicum spp.)

| — | 0709 60 10;
  ex 0709 60 99 |
| --- | --- |

—

0709 60 10;

ex 0709 60 99

20

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne grøntsager)

| — | 0710 80 51;
  ex 0710 80 59 |
| --- | --- |

—

0710 80 51;

ex 0710 80 59

20

Jordbær (friske)

(Fødevarer)

0810 10 00

Egypten (EG)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (8)

10

Peberfrugter (søde og ikke-søde) (Capsicum spp.)

0709 60 10;

ex 0709 60 99;

20

Egypten (EG)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (9)

10

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne)

0710 80 51;

ex 0710 80 59

20

Betelblade (Piper betle L.)

(Fødevarer)

ex 1404 90 00

10

Indien (IN)

Salmonella (10)

10

Sesamfrø

(Fødevarer — friske eller kølede)

1207 40 90

Indien (IN)

Salmonella (10)

20

| — | Capsicum annuum, hel |
| --- | --- |

—

Capsicum annuum, hel

| — | 0904 21 10 |
| --- | --- |

—

Indien (IN)

Aflatoksiner

10

| — | Capsicum annuum, knust eller formalet |
| --- | --- |

—

Capsicum annuum, knust eller formalet

| — | ex 0904 22 00 |
| --- | --- |

—

10

| — | Tørrede frugter af slægten Capsicum, hele, dog ikke søde peberfrugter (Capsicum annuum) |
| --- | --- |

—

Tørrede frugter af slægten Capsicum, hele, dog ikke søde peberfrugter (Capsicum annuum)

| — | 0904 21 90 |
| --- | --- |

—

| — | Muskatnød
  (Myristica fragrans) |
| --- | --- |

—

Muskatnød

(Myristica fragrans)

| — | 0908 11 00;
  0908 12 00 |
| --- | --- |

—

0908 11 00;

0908 12 00

(Fødevarer — tørrede krydderier)

Enzymer; tilberedte enzymer

(Foderstoffer og fødevarer)

3507

Indien (IN)

Chloramphenicol

50

| — | Muskatnød

  (Myristica fragrans) |
| --- | --- |

—

Muskatnød

(Myristica fragrans)

| — | 0908 11 00;
  0908 12 00 |
| --- | --- |

—

0908 11 00;

0908 12 00

Indonesien (ID)

Aflatoksiner

20

(Fødevarer — tørrede krydderier)

| — | Ærter med bælg |
| --- | --- |

—

Ærter med bælg

| — | ex 0708 10 00 |
| --- | --- |

—

40

Kenya (KE)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (11)

10

| — | Bønner med bælg |
| --- | --- |

—

Bønner med bælg

| — | ex 0708 20 00 |
| --- | --- |

—

40

(Fødevarer — friske eller kølede)

Mynte

(Fødevarer — friske eller kølede urter)

ex 1211 90 86

30

Marokko (MA)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (12)

10

Tørrede bønner

(Fødevarer)

0713 39 00

Nigeria (NG)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (13)

50

Spisedruer

(Fødevarer — friske)

0806 10 10

(PE) Peru

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (14)

10

Vandmelonfrø (Egusi, Citrullus lanatus) og deraf afledte produkter

(Fødevarer)

ex 1207 70 00;

ex 1106 30 90;

ex 2008 99 99

10

30

50

Sierra Leone (SL)

Aflatoksiner

50

| — | Jordnødder (peanuts), med skal |
| --- | --- |

—

Jordnødder (peanuts), med skal

| — | 1202 41 00 |
| --- | --- |

—

Sudan (SD)

Aflatoksiner

50

| — | Jordnødder (peanuts), afskallede |
| --- | --- |

—

Jordnødder (peanuts), afskallede

| — | 1202 42 00 |
| --- | --- |

—

| — | Jordnøddesmør |
| --- | --- |

—

Jordnøddesmør

| — | 2008 11 10 |
| --- | --- |

—

| — | Jordnødder (peanuts), tilberedt eller konserveret på anden måde |
| --- | --- |

—

Jordnødder (peanuts), tilberedt eller konserveret på anden måde

| — | 2008 11 91;
  2008 11 96;
  2008 11 98 |
| --- | --- |

—

2008 11 91;

2008 11 96;

2008 11 98

(Foderstoffer og fødevarer)

Peberfrugter (ikke-søde) (Capsicum spp.)

(Fødevarer — friske eller kølede)

ex 0709 60 99

20

Thailand (TH)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (15)

10

Betelblade (Piper betle L.)

(Fødevarer)

ex 1404 90 00

10

Thailand (TH)

Salmonella (10)

10

| — | Meterbønner
  (Vigna unguiculata spp. sesquipedalis) |
| --- | --- |

—

Meterbønner

(Vigna unguiculata spp. sesquipedalis)

| — | ex 0708 20 00;
  ex 0710 22 00 |
| --- | --- |

—

ex 0708 20 00;

ex 0710 22 00

10

10

Thailand (TH)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (16)

20

| — | Auberginer |
| --- | --- |

—

Auberginer

| — | 0709 30 00;
  ex 0710 80 95 |
| --- | --- |

—

0709 30 00;

ex 0710 80 95

72

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne grøntsager)

Tørrede abrikoser

(Fødevarer)

0813 10 00

Tyrkiet (TR)

Sulfitter (17)

10

| — | Søde peberfrugter (Capsicum annuum) |
| --- | --- |

—

Søde peberfrugter (Capsicum annuum)

| — | 0709 60 10;
  0710 80 51 |
| --- | --- |

—

0709 60 10;

0710 80 51

Tyrkiet (TR)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (18)

10

(Fødevarer — friske, kølede eller frosne grøntsager)

Vinblade

(Fødevarer)

ex 2008 99 99

11; 19

Tyrkiet (TR)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (19)

10

Tørrede druer

(Fødevarer)

0806 20

Usbekistan (UZ)

Ochratoksin A

50

| — | Blade af koriander |
| --- | --- |

—

Blade af koriander

| — | ex 0709 99 90 |
| --- | --- |

—

72

Vietnam (VN)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (20)

20

| — | Basilikum (hellig og sød) |
| --- | --- |

—

Basilikum (hellig og sød)

| — | ex 1211 90 86 |
| --- | --- |

—

20

| — | Mynte |
| --- | --- |

—

Mynte

| — | ex 1211 90 86 |
| --- | --- |

—

30

| — | Persille |
| --- | --- |

—

Persille

| — | ex 0709 99 90 |
| --- | --- |

—

40

(Fødevarer — friske eller kølede urter)

| — | Pitahaya (dragefrugt) |
| --- | --- |

—

Pitahaya (dragefrugt)

| — | ex 0810 90 20 |
| --- | --- |

—

10

Vietnam (VN)

Pesticidrester analyseret efter multirestmetoder baseret på GC-MS og LC-MS eller efter metoder til påvisning af en enkelt restkoncentration (20)

20

| — | Okra |
| --- | --- |

—

Okra

| — | ex 0709 99 90 |
| --- | --- |

—

20

| — | Peberfrugter (ikke-søde) (Capsicum spp.) |
| --- | --- |

—

Peberfrugter (ikke-søde) (Capsicum spp.)

| — | ex 0709 60 99 |
| --- | --- |

—

20

(Fødevarer — friske eller kølede)

---

(1)  Når det kun kræves, at visse produkter henhørende under en KN-kode skal undersøges, og der ikke findes nogen specifik underopdeling af koden, er KN-koden markeret med »ex«.

1

(2)  Herunder især rester af: carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxycarbofuran, udtrykt som carbofuran), chlorbufam, dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat).

2

(3)  Herunder især rester af: carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxycarbofuran, udtrykt som carbofuran), hexaconazol, phenthoat, triadimefon og triadimenol (summen af triadimefon og triadimenol).

3

(4)  Arter af Brassica oleracea L. convar. Botrytis (L) Alef var. Italica Plenck, cultivar alboglabra. Også kendt som »Kai Lan«, »Gai Lan«, »Gailan«, »Kailan« og »Chinese bare Jielan«.

4

Brassica oleracea

(5)  Herunder især rester af: chlorfenapyr, fipronil (summen af fipronil + sulfonmetabolit (MB46136), udtrykt som fipronil), carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), acetamiprid, dimethomorph og propiconazol.

5

(6)  Herunder især rester af: buprofezin; imidacloprid; fenvalerat og esfenvalerat (summen af RS- og SR-isomerer); profenofos; trifluralin; triazophos; triadimefon og triadimenol (summen af triadimefon og triadimenol), cypermethrin (cypermethrin, herunder andre blandinger af isomerer (summen af isomerer)).

6

(7)  Herunder især rester af: amitraz, (amitraz, herunder metabolitter heraf indeholdende 2,4-dimethylanilin, udtrykt som amitraz), acephat, aldicarb (summen af aldicarb og sulfoxid og sulfon heraf, udtrykt som aldicarb), carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), chlorfenapyr, chlorpyrifos, dithiocarbamater (dithiocarbamater, udtrykt som CS2, inkl. maneb, mancozeb, metiram, propineb, thiram og ziram), diafenthiuron, diazinon, dichlorvos, dicofol (summen af p-, p′- og o,p′-isomerer), dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), endosulfan (summen af alpha- og beta-isomerer og endosulfansulfat, udtrykt som endosulfan), fenamidon, imidacloprid, malathion (summen af malathion og malaoxon, udtrykt som malathion), methamidophos, methiocarb (summen af methiocarb og methiocarbsulfoxid og -sulfon, udtrykt som methiocarb), methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), monocrotophos, oxamyl, profenofos, propiconazol, thiabendazol, thiacloprid.

7

(8)  Herunder især rester af: carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), cyfluthrin (cyfluthrin, herunder andre blandinger af isomerer (summen af isomerer), cyprodinil, diazinon, dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), ethion, fenitrothion, fenpropathrin, fludioxonil, hexaflumuron, lambda-cyhalothrin, methiocarb (summen af methiocarb og methiocarbsulfoxid og -sulfon, udtrykt som methiocarb), methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), oxamyl, phenthoat, thiophanat-methyl.

8

(9)  Herunder især rester af: carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxycarbofuran, udtrykt som carbofuran), chlorpyrifos, cypermethrin (cypermethrin, herunder andre blandinger af isomerer (summen af isomerer)), cyproconazol, dicofol (summen af p-, p′- og o,p′-isomerer), difenoconazol, dinotefuran, ethion, flusilazol, folpet, prochloraz (summen af prochloraz og metabolitter heraf indeholdende 2,4,6-trichlorphenol, udtrykt som prochloraz), profenofos, propiconazol, thiophanat-methyl og triforin.

9

(10)  Referencemetode EN/ISO 6579 eller en metode, der er valideret i forhold til denne referencemetode, jf. artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2073/2005 af 15. november 2005 om mikrobiologiske kriterier for fødevarer (EUT L 338 af 22.12.2005, s. 1).

10

(11)  Herunder især rester af: dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), chlorpyrifos, acephat, methamidophos, methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb udtrykt som methomyl), diafenthiuron, indoxacarb som summen af S- og R-isomerer.

11

(12)  Herunder især rester af: chlorpyriphos, cypermethrin (cypermethrin, herunder andre blandinger af isomerer (summen af isomerer)), dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), endosulfan (summen af alpha- og beta-isomerer og endosulfansulfat, udtrykt som endosulfan), hexaconazol, parathion-methyl (summen af parathion-methyl og paraoxon-methyl, udtrykt som parathion-methyl), methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), flutriafol, carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), flubendiamid, myclobutanil, malathion (summen af malathion og malaoxon, udtrykt som malathion).

12

(13)  Herunder især rester af dichlorvos.

13

(14)  Især rester af diniconazol, ethephon og methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb udtrykt som methomyl).

14

(15)  Herunder især rester af: carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxy-carbofuran, udtrykt som carbofuran), methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), triazophos, malathion (summen af malathion og malaoxon, udtrykt som malathion), profenofos, prothiophos, ethion, carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), triforin, procymidon, formetanat (summen af formetanat og salte heraf, udtrykt som formetanathydrochlorid).

15

(16)  Herunder især rester af: acephat, carbaryl, carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxy-carbofuran, udtrykt som carbofuran), chlorpyriphos, chlorpyriphos-methyl, dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), ethion, malathion (summen af malathion og malaoxon, udtrykt som malathion), metalaxyl og metalaxyl-M (metalaxyl, herunder andre blandinger af isomerer, herunder metalaxyl-M (summen af isomerer)), methamidophos, methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), monocrotophos, prophenofos, prothiofos, quinalphos, triadimefon og triadimenol (summen af triadimefon og triadimenol), triazophos, dicrotophos, EPN, triforin.

16

(17)  Referencemetoder: EN 1988-1:1998, EN 1988-2:1998 eller ISO 5522:1981.

17

(18)  Herunder især rester af: methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb udtrykt som methomyl), oxamyl, carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim udtrykt som carbendazim), clofentezin, diafenthiuron, dimethoat (summen af dimethoate og omethoat udtrykt som dimethoat), formetanat (summen af formetanat og salte heraf, udtrykt som formetanat (hydrochlorid)), malathion (summen af malathion og malaoxon udtrykt som malathion), procymidon, tetradifon, thiophanat-methyl.

18

(19)  Herunder især rester af: azoxystrobin, boscalid, chlorpyrifos, dithiocarbamater (dithiocarbamater, udtrykt som CS2, herunder maneb, mancozeb, metiram, propineb, thiram og ziram), endosulfan (summen af alpha- og beta-isomerer og endosulfansulfat, udtrykt som endosulfan), kresoxim-methyl, lambda-cyhalothrin, metalaxyl og metalaxyl-M (metalaxyl, herunder andre blandinger af isomerer, herunder metalaxyl-M (summen af isomerer)), methoxyfenozid, metrafenon, myclobutanil, penconazol, pyraclostrobin, pyrimethanil, triadimefon og triadimenol (summen af triadimefon og triadimenol) og trifloxystrobin.

19

(20)  Herunder især rester af: carbofuran (summen af carbofuran og 3-hydroxy-carbofuran, udtrykt som carbofuran), carbendazim og benomyl (summen af benomyl og carbendazim, udtrykt som carbendazim), chlorpyrifos, dithiocarbamater (dithiocarbamater, udtrykt som CS2, inkl. maneb, mancozeb, metiram, propineb, thiram og ziram), profenofos, permethrin (summen af isomerer), hexaconazol, difenoconazol, propiconazol, fipronil (summen af fipronil + sulfonmetabolit (MB46136), udtrykt som fipronil), propargit, flusilazol, phenthoat, cypermethrin (cypermethrin, herunder andre blandinger af isomerer (summen af isomerer)), methomyl og thiodicarb (summen af methomyl og thiodicarb, udtrykt som methomyl), quinalphos, pencycuron, methidathion, dimethoat (summen af dimethoat og omethoat, udtrykt som dimethoat), fenbuconazol.«

20

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/41 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/41

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1296/2014

af 4. december 2014

om faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1308/2013 af 17. december 2013 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 922/72, (EØF) nr. 234/79, (EF) nr. 1037/2001 og (EF) nr. 1234/2007 (fusionsmarkedsordningen) (1),

under henvisning til Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 af 7. juni 2011 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår frugt og grøntsager og forarbejdede frugter og grøntsager (2), særlig artikel 136, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguayrunden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning. |
| --- | --- |

(1)

Ved gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes der på basis af resultatet af de multilaterale handelsforhandlinger under Uruguayrunden kriterier for Kommissionens fastsættelse af faste importværdier for tredjelande for de produkter og perioder, der er anført i del A i bilag XVI til nævnte forordning.

| (2) | Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende — |
| --- | --- |

(2)

Der beregnes hver arbejdsdag en fast importværdi i henhold til artikel 136, stk. 1, i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 under hensyntagen til varierende daglige data. Derfor bør nærværende forordning træde i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende —

VEDTAGET DENNE FORORDNING:

Artikel 1

De faste importværdier som omhandlet i artikel 136 i gennemførelsesforordning (EU) nr. 543/2011 fastsættes i bilaget til nærværende forordning.

Artikel 2

Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Kommissionens vegne

For formanden

Jerzy PLEWA

Generaldirektør for landbrug og udvikling af landdistrikter

---

(1)  EUT L 347 af 20.12.2013, s. 671.

1

(2)  EUT L 157 af 15.6.2011, s. 1.

2

---

BILAG

Faste importværdier med henblik på fastsættelse af indgangsprisen for visse frugter og grøntsager

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| KN-kode | Tredjelandskode (1) | Fast importværdi |
| 0702 00 00 | AL | 64,0 |
| IL | 114,8 |
| MA | 91,1 |
| TR | 81,4 |
| ZZ | 87,8 |
| 0707 00 05 | AL | 53,8 |
| JO | 258,6 |
| MA | 170,1 |
| TR | 135,4 |
| ZZ | 154,5 |
| 0709 93 10 | MA | 67,9 |
| TR | 128,2 |
| ZZ | 98,1 |
| 0805 10 20 | AR | 35,3 |
| SZ | 34,3 |
| TR | 74,4 |
| UY | 32,9 |
| ZA | 54,7 |
| ZW | 33,1 |
| ZZ | 44,1 |
| 0805 20 10 | MA | 73,2 |
| ZZ | 73,2 |
| 0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90 | IL | 113,7 |
| JM | 168,3 |
| TR | 76,0 |
| ZZ | 119,3 |
| 0805 50 10 | AL | 64,4 |
| TR | 76,5 |
| ZZ | 70,5 |
| 0808 10 80 | BA | 32,4 |
| BR | 53,8 |
| CA | 134,8 |
| CL | 78,6 |
| MK | 38,0 |
| NZ | 96,9 |
| US | 94,8 |
| ZZ | 75,6 |
| 0808 30 90 | CN | 81,0 |
| TR | 174,9 |
| ZZ | 128,0 |

(EUR/100 kg)

KN-kode

Tredjelandskode (1)

Fast importværdi

0702 00 00

AL

64,0

IL

114,8

MA

91,1

TR

81,4

ZZ

87,8

0707 00 05

AL

53,8

JO

258,6

MA

170,1

TR

135,4

ZZ

154,5

0709 93 10

MA

67,9

TR

128,2

ZZ

98,1

0805 10 20

AR

35,3

SZ

34,3

TR

74,4

UY

32,9

ZA

54,7

ZW

33,1

ZZ

44,1

0805 20 10

MA

73,2

ZZ

73,2

0805 20 30, 0805 20 50, 0805 20 70, 0805 20 90

IL

113,7

JM

168,3

TR

76,0

ZZ

119,3

0805 50 10

AL

64,4

TR

76,5

ZZ

70,5

0808 10 80

BA

32,4

BR

53,8

CA

134,8

CL

78,6

MK

38,0

NZ

96,9

US

94,8

ZZ

75,6

0808 30 90

CN

81,0

TR

174,9

ZZ

128,0

---

(1)  Landefortegnelse fastsat ved Kommissionens forordning EU) nr. 1106/2012 af 27. november 2012 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 471/2009 om fællesskabsstatistikker over varehandelen med tredjelande for så vidt angår ajourføring af den statistiske lande- og områdefortegnelse (EUT L 328 af 28.11.2012, s. 7). Koden »ZZ« = »anden oprindelse«.

---

DIREKTIVER

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/44 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/44

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESDIREKTIV 2014/105/EU

af 4. december 2014

om ændring af direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF om gennemførelsesbestemmelser til artikel 7 i Rådets direktiv 2002/53/EF og artikel 7 i Rådets direktiv 2002/55/EF for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorter af landbrugsplantearter og grøntsagsarter

(EØS-relevant tekst)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Rådets direktiv 2002/53/EF af 13. juni 2002 om den fælles sortsliste over landbrugsplantearter (1), særlig artikel 7, stk. 2, litra a) og b),

under henvisning til Rådets direktiv 2002/55/EF af 13. juni 2002 om handel med grøntsagsfrø (2), særlig artikel 7, stk. 2, litra a) og b), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Kommissionens direktiv 2003/90/EF (3) og 2003/91/EF (4) blev vedtaget for at sikre, at de sorter, som medlemsstaterne optager i deres nationale sortslister, er i overensstemmelse med de vejledende principper, der er fastsat af EF-Sortsmyndigheden (CPVO), for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen af de forskellige arter mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorterne, i det omfang der er fastsat sådanne vejledende principper. For øvrige sorter gælder det i henhold til direktiverne, at de vejledende principper fra Den Internationale Union til Beskyttelse af Plantenyheder (UPOV) skal anvendes. |
| --- | --- |

(1)

Kommissionens direktiv 2003/90/EF (3) og 2003/91/EF (4) blev vedtaget for at sikre, at de sorter, som medlemsstaterne optager i deres nationale sortslister, er i overensstemmelse med de vejledende principper, der er fastsat af EF-Sortsmyndigheden (CPVO), for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen af de forskellige arter mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorterne, i det omfang der er fastsat sådanne vejledende principper. For øvrige sorter gælder det i henhold til direktiverne, at de vejledende principper fra Den Internationale Union til Beskyttelse af Plantenyheder (UPOV) skal anvendes.

| (2) | EF-Sortsmyndigheden og UPOV har siden fastlagt yderligere vejledende principper og ajourført eksisterende principper. |
| --- | --- |

(2)

EF-Sortsmyndigheden og UPOV har siden fastlagt yderligere vejledende principper og ajourført eksisterende principper.

| (3) | Direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed. |
| --- | --- |

(3)

Direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.

| (4) | Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Frø og Plantemateriale henhørende under Landbrug, Havebrug og Skovbrug — |
| --- | --- |

(4)

Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Frø og Plantemateriale henhørende under Landbrug, Havebrug og Skovbrug —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

Artikel 1

Bilag I og II til direktiv 2003/90/EF erstattes af teksten i del A i bilaget til nærværende direktiv.

Artikel 2

Bilagene til direktiv 2003/91/EF erstattes af teksten i del B i bilaget til nærværende direktiv.

Artikel 3

For afprøvninger, der er iværksat før den 1. januar 2016, kan medlemsstaterne beslutte at anvende de bestemmelser i direktiv 2003/90/EF og 2003/91/EF, der var gældende før ændringen ved nærværende direktiv.

Artikel 4

Medlemsstaterne vedtager og offentliggør senest den 31. december 2015 de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv. De tilsender straks Kommissionen disse love og bestemmelser.

De anvender disse love og bestemmelser fra den 1. januar 2016.

Lovene og bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.

Artikel 5

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 6

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Kommissionens vegne

Jean-Claude JUNCKER

Formand

---

(1)  EFT L 193 af 20.7.2002, s. 1.

1

(2)  EFT L 193 af 20.7.2002, s. 33.

2

(3)  Kommissionens direktiv 2003/90/EF af 6. oktober 2003 om gennemførelsesbestemmelser til artikel 7 i Rådets direktiv 2002/53/EF for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen mindst skal omfatte, og mindstekrav til afprøvning af sorter af landbrugsplantearter (EUT L 254 af 8.10.2003, s. 7).

3

(4)  Kommissionens direktiv 2003/91/EF af 6. oktober 2003 om gennemførelsesbestemmelser til artikel 7 i Rådets direktiv 2002/55/EF for så vidt angår kendetegn, som afprøvningen mindst skal omfatte, og mindstekravene til afprøvning af sorter af grøntsagsarter (EUT L 254 af 8.10.2003, s. 11).

4

---

BILAG

DEL A

BILAG I

Liste over arter, der skal være i overensstemmelse med EF-Sortsmyndighedens protokoller for afprøvning, jf. artikel 1, stk. 2, litra a)

| Videnskabeligt navn | Almindeligt navn | EF-Sortsmyndighedens protokol |
| --- | --- | --- |
| Festuca filiformis Pourr. | Finbladet svingel | TP 67/1 af 23.6.2011 |
| Festuca ovina L. | Fåresvingel | TP 67/1 af 23.6.2011 |
| Festuca rubra L. | Rød svingel | TP 67/1 af 23.6.2011 |
| Festuca trachyphylla (Hack.) Krajina | Bakkesvingel | TP 67/1 af 23.6.2011 |
| Lolium multiflorum Lam. | Italiensk rajgræs | TP 4/1 af 23.6.2011 |
| Lolium perenne L. | Almindelig rajgræs | TP 4/1 af 23.6.2011 |
| Lolium × boucheanum Kunth | Hybridrajgræs | TP 4/1 af 23.6.2011 |
| Pisum sativum L. | Markært | TP 7/2 af 11.3.2010 |
| Brassica napus L. | Raps | TP 36/2 af 16.11.2011 |
| Cannabis sativa L. | Hamp | TP 276/1 af 28.11.2012 |
| Helianthus annuus L. | Almindelig solsikke | TP 81/1 af 31.10.2002 |
| Linum usitatissimum L. | Hør (spindhør, oliehør) | TP 57/2 af 19.3.2014 |
| Avena nuda L. | Nøgen havre | TP 20/1 af 6.11.2003 |
| Avena sativa L. (herunder A. byzantina K. Koch) | Almindelig havre | TP 20/1 af 6.11.2003 |
| Hordeum vulgare L. | Byg | TP 19/3 af 21.3.2012 |
| Oryza sativa L. | Ris | TP 16/2 af 21.3.2012 |
| Secale cereale L. | Rug | TP 58/1 af 31.10.2002 |
| xTriticosecale Wittm. ex A. Camus | Hybrider, der er fremkommet ved krydsning af en art af slægten Triticum med en art af slægten Secale | TP 121/2 rev. 1 af 16.2.2011 |
| Triticum aestivum L. | Almindelig hvede | TP 3/4 rev. 2 af 16.2.2011 |
| Triticum durum Desf. | Durumhvede | TP 120/3 af 19.3.2014 |
| Zea mays L. | Majs | TP 2/3 af 11.3.2010 |
| Solanum tuberosum L. | Kartoffel | TP 23/2 af 1.12.2005 |

Videnskabeligt navn

Almindeligt navn

EF-Sortsmyndighedens protokol

Festuca filiformis Pourr.

Finbladet svingel

TP 67/1 af 23.6.2011

Festuca ovina L.

Fåresvingel

TP 67/1 af 23.6.2011

Festuca rubra L.

Rød svingel

TP 67/1 af 23.6.2011

Festuca trachyphylla (Hack.) Krajina

Bakkesvingel

TP 67/1 af 23.6.2011

Lolium multiflorum Lam.

Italiensk rajgræs

TP 4/1 af 23.6.2011

Lolium perenne L.

Almindelig rajgræs

TP 4/1 af 23.6.2011

Lolium × boucheanum Kunth

Hybridrajgræs

TP 4/1 af 23.6.2011

Pisum sativum L.

Markært

TP 7/2 af 11.3.2010

Brassica napus L.

Raps

TP 36/2 af 16.11.2011

Cannabis sativa L.

Hamp

TP 276/1 af 28.11.2012

Helianthus annuus L.

Almindelig solsikke

TP 81/1 af 31.10.2002

Linum usitatissimum L.

Hør (spindhør, oliehør)

TP 57/2 af 19.3.2014

Avena nuda L.

Nøgen havre

TP 20/1 af 6.11.2003

Avena sativa L. (herunder A. byzantina K. Koch)

Almindelig havre

TP 20/1 af 6.11.2003

Hordeum vulgare L.

Byg

TP 19/3 af 21.3.2012

Oryza sativa L.

Ris

TP 16/2 af 21.3.2012

Secale cereale L.

Rug

TP 58/1 af 31.10.2002

xTriticosecale Wittm. ex A. Camus

Hybrider, der er fremkommet ved krydsning af en art af slægten Triticum med en art af slægten Secale

TP 121/2 rev. 1 af 16.2.2011

Triticum aestivum L.

Almindelig hvede

TP 3/4 rev. 2 af 16.2.2011

Triticum durum Desf.

Durumhvede

TP 120/3 af 19.3.2014

Zea mays L.

Majs

TP 2/3 af 11.3.2010

Solanum tuberosum L.

Kartoffel

TP 23/2 af 1.12.2005

Protokollerne kan findes på EF-Sortsmyndighedens websted (www.cpvo.europa.eu).

BILAG II

Liste over arter, der skal være i overensstemmelse med UPOV's vejledende principper, jf. artikel 1, stk. 2, litra b)

| Videnskabeligt navn | Almindeligt navn | UPOV's vejledende principper |
| --- | --- | --- |
| Beta vulgaris L. | Foderbede | TG/150/3 af 4.11.1994 |
| Agrostis canina L. | Hundehvene | TG/30/6 af 12.10.1990 |
| Agrostis gigantea Roth. | Stortoppet hvene | TG/30/6 af 12.10.1990 |
| Agrostis stolonifera L. | Krybhvene | TG/30/6 af 12.10.1990 |
| Agrostis capillaris L. | Almindelig hvene | TG/30/6 af 12.10.1990 |
| Bromus catharticus Vahl | Amerikansk hejre | TG/180/3 af 4.4.2001 |
| Bromus sitchensis Trin. | Alaskahejre | TG/180/3 af 4.4.2001 |
| Dactylis glomerata L. | Almindelig hundegræs | TG/31/8 af 17.4.2002 |
| Festuca arundinacea Schreb. | Strandsvingel | TG/39/8 af 17.4.2002 |
| Festuca pratensis Huds. | Engsvingel | TG/39/8 af 17.4.2002 |
| xFestulolium Asch. et Graebn. | Hybrider, der er fremkommet ved krydsning af en art af slægten Festuca med en art af slægten Lolium | TG/243/1 af 9.4.2008 |
| Phleum nodosum L. | Knoldrottehale | TG/34/6 af 7.11.1984 |
| Phleum pratense L. | Timoté | TG/34/6 af 7.11.1984 |
| Poa pratensis L. | Engrapgræs | TG/33/7 af 9.4.2014 |
| Lotus corniculatus L. | Almindelig kællingetand | TG 193/1 af 9.4.2008 |
| Lupinus albus L. | Hvid lupin | TG/66/4 af 31.3.2004 |
| Lupinus angustifolius L. | Smalbladet lupin | TG/66/4 af 31.3.2004 |
| Lupinus luteus L. | Gul lupin | TG/66/4 af 31.3.2004 |
| Medicago sativa L. | Lucerne | TG/6/5 af 6.4.2005 |
| Medicago × varia T. Martyn | Sandlucerne | TG/6/5 af 6.4.2005 |
| Trifolium pratense L. | Rødkløver | TG/5/7 af 4.4.2001 |
| Trifolium repens L. | Hvidkløver | TG/38/7 af 9.4.2003 |
| Vicia faba L. | Hestebønne | TG/8/6 af 17.4.2002 |
| Vicia sativa L. | Fodervikke | TG/32/7 af 20.3.2013 |
| Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb. | Kålroe | TG/89/6rev. af 4.4.2001 + 1.4.2009 |
| Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers. | Olieræddike | TG/178/3 af 4.4.2001 |
| Arachis hypogaea L. | Jordnød | TG/93/4 af 9.4.2014 |
| Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs | Rybs | TG/185/3 af 17.4.2002 |
| Carthamus tinctorius L. | Gul saflortidsel | TG/134/3 af 12.10.1990 |
| Gossypium spp. | Bomuld | TG/88/6 af 4.4.2001 |
| Papaver somniferum L. | Opiumvalmue | TG/166/4 af 9.4.2014 |
| Sinapis alba L. | Gul sennep | TG/179/3 af 4.4.2001 |
| Glycine max (L.) Merr. | Sojabønne | TG/80/6 af 1.4.1998 |
| Sorghum bicolor (L.) Moench | Almindelig durra | TG/122/3 af 6.10.1989 |

Videnskabeligt navn

Almindeligt navn

UPOV's vejledende principper

Beta vulgaris L.

Foderbede

TG/150/3 af 4.11.1994

Agrostis canina L.

Hundehvene

TG/30/6 af 12.10.1990

Agrostis gigantea Roth.

Stortoppet hvene

TG/30/6 af 12.10.1990

Agrostis stolonifera L.

Krybhvene

TG/30/6 af 12.10.1990

Agrostis capillaris L.

Almindelig hvene

TG/30/6 af 12.10.1990

Bromus catharticus Vahl

Amerikansk hejre

TG/180/3 af 4.4.2001

Bromus sitchensis Trin.

Alaskahejre

TG/180/3 af 4.4.2001

Dactylis glomerata L.

Almindelig hundegræs

TG/31/8 af 17.4.2002

Festuca arundinacea Schreb.

Strandsvingel

TG/39/8 af 17.4.2002

Festuca pratensis Huds.

Engsvingel

TG/39/8 af 17.4.2002

xFestulolium Asch. et Graebn.

Hybrider, der er fremkommet ved krydsning af en art af slægten Festuca med en art af slægten Lolium

TG/243/1 af 9.4.2008

Phleum nodosum L.

Knoldrottehale

TG/34/6 af 7.11.1984

Phleum pratense L.

Timoté

TG/34/6 af 7.11.1984

Poa pratensis L.

Engrapgræs

TG/33/7 af 9.4.2014

Lotus corniculatus L.

Almindelig kællingetand

TG 193/1 af 9.4.2008

Lupinus albus L.

Hvid lupin

TG/66/4 af 31.3.2004

Lupinus angustifolius L.

Smalbladet lupin

TG/66/4 af 31.3.2004

Lupinus luteus L.

Gul lupin

TG/66/4 af 31.3.2004

Medicago sativa L.

Lucerne

TG/6/5 af 6.4.2005

Medicago × varia T. Martyn

Sandlucerne

TG/6/5 af 6.4.2005

Trifolium pratense L.

Rødkløver

TG/5/7 af 4.4.2001

Trifolium repens L.

Hvidkløver

TG/38/7 af 9.4.2003

Vicia faba L.

Hestebønne

TG/8/6 af 17.4.2002

Vicia sativa L.

Fodervikke

TG/32/7 af 20.3.2013

Brassica napus L. var. napobrassica (L.) Rchb.

Kålroe

TG/89/6rev. af 4.4.2001 + 1.4.2009

Raphanus sativus L. var. oleiformis Pers.

Olieræddike

TG/178/3 af 4.4.2001

Arachis hypogaea L.

Jordnød

TG/93/4 af 9.4.2014

Brassica rapa L. var. silvestris (Lam.) Briggs

Rybs

TG/185/3 af 17.4.2002

Carthamus tinctorius L.

Gul saflortidsel

TG/134/3 af 12.10.1990

Gossypium spp.

Bomuld

TG/88/6 af 4.4.2001

Papaver somniferum L.

Opiumvalmue

TG/166/4 af 9.4.2014

Sinapis alba L.

Gul sennep

TG/179/3 af 4.4.2001

Glycine max (L.) Merr.

Sojabønne

TG/80/6 af 1.4.1998

Sorghum bicolor (L.) Moench

Almindelig durra

TG/122/3 af 6.10.1989

De vejledende principper kan findes på UPOV's websted (www.upov.int).

DEL B

BILAG I

Liste over arter, der skal være i overensstemmelse med EF-Sortsmyndighedens protokoller for afprøvning, jf. artikel 1, stk. 2, litra a)

| Videnskabeligt navn | Almindeligt navn | EF-Sortsmyndighedens protokol |
| --- | --- | --- |
| Allium cepa L. (Cepa group) | Kepaløg | TP 46/2 af 1.4.2009 |
| Allium cepa L. (Aggregatum group) | Skalotteløg | TP 46/2 af 1.4.2009 |
| Allium fistulosum L. | Pibeløg | TP 161/1 af 11.3.2010 |
| Allium porrum L. | Porre | TP 85/2 af 1.4.2009 |
| Allium sativum L. | Hvidløg | TP 162/1 af 25.3.2004 |
| Allium schoenoprasum L. | Purløg | TP 198/1 af 1.4.2009 |
| Apium graveolens L. | Bladselleri | TP 82/1 af 13.3.2008 |
| Apium graveolens L. | Knoldselleri | TP 74/1 af 13.3.2008 |
| Asparagus officinalis L. | Almindelig asparges | TP 130/2 af 16.2.2011 |
| Beta vulgaris L. | Rødbede, herunder bladbede | TP 60/1 af 1.4.2009 |
| Brassica oleracea L. | Grønkål | TP 90/1 af 16.2.2011 |
| Brassica oleracea L. | Blomkål | TP 45/2 af 11.3.2010 |
| Brassica oleracea L. | Broccoli eller calabrese | TP 151/2 af 21.3.2007 |
| Brassica oleracea L. | Rosenkål | TP 54/2 af 1.12.2005 |
| Brassica oleracea L. | Kålrabi | TP 65/1 af 25.3.2004 |
| Brassica oleracea L. | Savojkål, hvidkål og rødkål | TP 48/3 af 16.2.2011 |
| Brassica rapa L. | Kinakål | TP 105/1 af 13.3.2008 |
| Capsicum annuum L. | Spansk peber, herunder chilipeber og sød peber | TP 76/2 af 21.3.2007 |
| Cichorium endivia L. | Endivie, herunder kruset endivie og bredbladet endivie | TP 118/3 af 19.3.2014 |
| Cichorium intybus L. | Cikorierod | TP 172/2 af 1.12.2005 |
| Cichorium intybus L. | Julesalat | TP 173/1 af 25.3.2004 |
| Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai | Vandmelon | TP 142/2 af 19.3.2014 |
| Cucumis melo L. | Melon | TP 104/2 af 21.3.2007 |
| Cucumis sativus L. | Almindelig agurk, herunder drueagurk | TP 61/2 af 13.3.2008 |
| Cucurbita pepo L. | Mandelgræskar, herunder courgette og squash | TP 119/1rev. af 19.3.2014 |
| Cynara cardunculus L. | Kardon, herunder artiskok | TP 184/2 af 27.2.2013 |
| Daucus carota L. | Vild gulerod, herunder havegulerod | TP 49/3 af 13.3.2008 |
| Foeniculum vulgare Mill. | Fennikel | TP 183/1 af 25.3.2004 |
| Lactuca sativa L. | Salat | TP 13/5 af 16.2.2011 |
| Solanum lycopersicum L. | Tomat | TP 44/4 rev. af 27.2.2013 |
| Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill | Persille | TP 136/1 af 21.3.2007 |
| Phaseolus coccineus L. | Pralbønne | TP 9/1 af 21.3.2007 |
| Phaseolus vulgaris L. | Havebønne, herunder stangbønne | TP 12/4 af 27.2.2013 |
| Pisum sativum L. (partim) | Almindelig ært, herunder marvært, skalært og sukkerært | TP 7/2 af 11.3.2010 |
| Raphanus sativus L. | Radise, herunder ræddike | TP 64/2 af 27.2.2013 |
| Solanum melongena L. | Aubergine eller ægplante | TP 117/1 af 13.3.2008 |
| Spinacia oleracea L. | Spinat | TP 55/5 af 27.2.2013 |
| Valerianella locusta (L.) Laterr. | Tandfri vårsalat | TP 75/2 af 21.3.2007 |
| Vicia faba L. (partim) | Valsk bønne | TP Broadbean/1 af 25.3.2004 |
| Zea mays L. (partim) | Sukkermajs og perlemajs | TP 2/3 af 11.3.2010 |
| Solanum lycopersicum L. × Solanum habrochaites S. Knapp & D.M. Spooner; Solanum lycopersicum L. × Solanum peruvianum (L.) Mill.; Solanum lycopersicum L. × Solanum cheesmaniae (L. Ridley) Fosberg | Tomatgrundstammer | TP 294/1 af 19.3.2014 |

Videnskabeligt navn

Almindeligt navn

EF-Sortsmyndighedens protokol

Allium cepa L. (Cepa group)

Kepaløg

TP 46/2 af 1.4.2009

Allium cepa L. (Aggregatum group)

Skalotteløg

TP 46/2 af 1.4.2009

Allium fistulosum L.

Pibeløg

TP 161/1 af 11.3.2010

Allium porrum L.

Porre

TP 85/2 af 1.4.2009

Allium sativum L.

Hvidløg

TP 162/1 af 25.3.2004

Allium schoenoprasum L.

Purløg

TP 198/1 af 1.4.2009

Apium graveolens L.

Bladselleri

TP 82/1 af 13.3.2008

Apium graveolens L.

Knoldselleri

TP 74/1 af 13.3.2008

Asparagus officinalis L.

Almindelig asparges

TP 130/2 af 16.2.2011

Beta vulgaris L.

Rødbede, herunder bladbede

TP 60/1 af 1.4.2009

Brassica oleracea L.

Grønkål

TP 90/1 af 16.2.2011

Brassica oleracea L.

Blomkål

TP 45/2 af 11.3.2010

Brassica oleracea L.

Broccoli eller calabrese

TP 151/2 af 21.3.2007

Brassica oleracea L.

Rosenkål

TP 54/2 af 1.12.2005

Brassica oleracea L.

Kålrabi

TP 65/1 af 25.3.2004

Brassica oleracea L.

Savojkål, hvidkål og rødkål

TP 48/3 af 16.2.2011

Brassica rapa L.

Kinakål

TP 105/1 af 13.3.2008

Capsicum annuum L.

Spansk peber, herunder chilipeber og sød peber

TP 76/2 af 21.3.2007

Cichorium endivia L.

Endivie, herunder kruset endivie og bredbladet endivie

TP 118/3 af 19.3.2014

Cichorium intybus L.

Cikorierod

TP 172/2 af 1.12.2005

Cichorium intybus L.

Julesalat

TP 173/1 af 25.3.2004

Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai

Vandmelon

TP 142/2 af 19.3.2014

Cucumis melo L.

Melon

TP 104/2 af 21.3.2007

Cucumis sativus L.

Almindelig agurk, herunder drueagurk

TP 61/2 af 13.3.2008

Cucurbita pepo L.

Mandelgræskar, herunder courgette og squash

TP 119/1rev. af 19.3.2014

Cynara cardunculus L.

Kardon, herunder artiskok

TP 184/2 af 27.2.2013

Daucus carota L.

Vild gulerod, herunder havegulerod

TP 49/3 af 13.3.2008

Foeniculum vulgare Mill.

Fennikel

TP 183/1 af 25.3.2004

Lactuca sativa L.

Salat

TP 13/5 af 16.2.2011

Solanum lycopersicum L.

Tomat

TP 44/4 rev. af 27.2.2013

Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill

Persille

TP 136/1 af 21.3.2007

Phaseolus coccineus L.

Pralbønne

TP 9/1 af 21.3.2007

Phaseolus vulgaris L.

Havebønne, herunder stangbønne

TP 12/4 af 27.2.2013

Pisum sativum L. (partim)

Almindelig ært, herunder marvært, skalært og sukkerært

TP 7/2 af 11.3.2010

Raphanus sativus L.

Radise, herunder ræddike

TP 64/2 af 27.2.2013

Solanum melongena L.

Aubergine eller ægplante

TP 117/1 af 13.3.2008

Spinacia oleracea L.

Spinat

TP 55/5 af 27.2.2013

Valerianella locusta (L.) Laterr.

Tandfri vårsalat

TP 75/2 af 21.3.2007

Vicia faba L. (partim)

Valsk bønne

TP Broadbean/1 af 25.3.2004

Zea mays L. (partim)

Sukkermajs og perlemajs

TP 2/3 af 11.3.2010

Solanum lycopersicum L. × Solanum habrochaites S. Knapp & D.M. Spooner; Solanum lycopersicum L. × Solanum peruvianum (L.) Mill.; Solanum lycopersicum L. × Solanum cheesmaniae (L. Ridley) Fosberg

Tomatgrundstammer

TP 294/1 af 19.3.2014

Protokollerne kan findes på EF-Sortsmyndighedens websted (www.cpvo.europa.eu).

BILAG II

Liste over arter, der skal være i overensstemmelse med UPOV's vejledende principper, jf. artikel 1, stk. 2, litra b)

| Videnskabeligt navn | Almindeligt navn | UPOV's vejledende principper |
| --- | --- | --- |
| Beta vulgaris L. | Almindelig bede, herunder bladbede eller sølvbede | TG/106/4 af 31.3.2004 |
| Brassica rapa L. | Majroe | TG/37/10 af 4.4.2001 |
| Cichorium intybus L. | Almindelig cikorie, herunder cikoriesalat | TG/154/3 af 18.10.1996 |
| Cucurbita maxima Duchesne | Centnergræskar | TG/155/4rev. af 28.3.2007 + 1.4.2009 |
| Rheum rhabarbarum L. | Haverabarber | TG/62/6 af 24.3.1999 |
| Scorzonera hispanica L. | Haveskorzoner | TG/116/4 af 24.3.2010 |

Videnskabeligt navn

Almindeligt navn

UPOV's vejledende principper

Beta vulgaris L.

Almindelig bede, herunder bladbede eller sølvbede

TG/106/4 af 31.3.2004

Brassica rapa L.

Majroe

TG/37/10 af 4.4.2001

Cichorium intybus L.

Almindelig cikorie, herunder cikoriesalat

TG/154/3 af 18.10.1996

Cucurbita maxima Duchesne

Centnergræskar

TG/155/4rev. af 28.3.2007 + 1.4.2009

Rheum rhabarbarum L.

Haverabarber

TG/62/6 af 24.3.1999

Scorzonera hispanica L.

Haveskorzoner

TG/116/4 af 24.3.2010

De vejledende principper kan findes på UPOV's websted (www.upov.int).

---

AFGØRELSER

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/50 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/50

---

RÅDETS AFGØRELSE

af 1. december 2014

om den holdning, der skal indtages på vegne af Den Europæiske Union på ottende konference mellem parterne i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker til forslaget til en ændring af bilag I til konventionen

(2014/871/EU)

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 192, stk. 1, sammenholdt med artikel 218, stk. 9,

under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Unionen er part i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker, der blev vedtaget den 17. marts 1992 i Helsingfors (1) (»konventionen«). |
| --- | --- |

(1)

Unionen er part i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker, der blev vedtaget den 17. marts 1992 i Helsingfors (1) (»konventionen«).

| (2) | Bilag I til konventionen indeholder kategorier af og navngivne farlige stoffer med henblik på at definere farlige aktiviteter. |
| --- | --- |

(2)

Bilag I til konventionen indeholder kategorier af og navngivne farlige stoffer med henblik på at definere farlige aktiviteter.

| (3) | I henhold til konventionens artikel 26, stk. 4, træder enhver ændring af bilag I til konventionen i kraft for de parter i konventionen, der ikke har meddelt indsigelse, 12 måneder efter sekretariatets meddelelse heraf til parterne, når disse har vedtaget ændringen på en partskonference med ni tiendedele flertal af de tilstedeværende og stemmeafgivende parter, medmindre mindst 16 parter har meddelt indsigelse. |
| --- | --- |

(3)

I henhold til konventionens artikel 26, stk. 4, træder enhver ændring af bilag I til konventionen i kraft for de parter i konventionen, der ikke har meddelt indsigelse, 12 måneder efter sekretariatets meddelelse heraf til parterne, når disse har vedtaget ændringen på en partskonference med ni tiendedele flertal af de tilstedeværende og stemmeafgivende parter, medmindre mindst 16 parter har meddelt indsigelse.

| (4) | Ordlyden af forslaget til en ændring af bilag I til konventionen, som arbejdsgruppen for videreudvikling af konventionen var nået til enighed om, blev godkendt af konventionens præsidium og vil blive forelagt med henblik på vedtagelse på den ottende partskonference, som finder sted den 3.-5. december 2014 i Genève. |
| --- | --- |

(4)

Ordlyden af forslaget til en ændring af bilag I til konventionen, som arbejdsgruppen for videreudvikling af konventionen var nået til enighed om, blev godkendt af konventionens præsidium og vil blive forelagt med henblik på vedtagelse på den ottende partskonference, som finder sted den 3.-5. december 2014 i Genève.

| (5) | Bilag I til konventionen vil med ændringen blive bragt helt i overensstemmelse med bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/18/EU (2). |
| --- | --- |

(5)

Bilag I til konventionen vil med ændringen blive bragt helt i overensstemmelse med bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/18/EU (2).

| (6) | Ændringen af bilag I til konventionen bør derfor godkendes. |
| --- | --- |

(6)

Ændringen af bilag I til konventionen bør derfor godkendes.

| (7) | På tidspunktet for indgåelse af konventionen tog Unionen forbehold med hensyn til anvendelse af konventionen i overensstemmelse med Fællesskabets interne regler. Disse forbehold var baseret på uoverensstemmelser mellem bilag I til konventionen og gældende EU-lovgivning. Disse uoverensstemmelser vil ikke længere eksistere, når bilag I til konventionen er blevet ændret. Disse forbehold bør derfor ophæves, når ændringen af bilag I til konventionen har fået virkning — |
| --- | --- |

(7)

På tidspunktet for indgåelse af konventionen tog Unionen forbehold med hensyn til anvendelse af konventionen i overensstemmelse med Fællesskabets interne regler. Disse forbehold var baseret på uoverensstemmelser mellem bilag I til konventionen og gældende EU-lovgivning. Disse uoverensstemmelser vil ikke længere eksistere, når bilag I til konventionen er blevet ændret. Disse forbehold bør derfor ophæves, når ændringen af bilag I til konventionen har fået virkning —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Den holdning, som på Den Europæiske Unions vegne skal indtages på ottende konference mellem parterne i konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker, er at støtte substansen i den foreslåede ændring af bilag I til konventionen, herunder berigtigelsen dertil, som er knyttet til denne afgørelse.

Artikel 2

Formanden for Rådet bemyndiges til at udpege den eller de personer, der er beføjet til på Unionens vegne at ophæve de resterende forbehold, der er taget i henhold til afgørelse 98/685/EF (3), med forbehold af at den i artikel 1 i nærværende afgørelse omhandlede ændring af bilag I til konventionen træder i kraft i henhold til konventionens artikel 26, stk. 4.

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.

Udfærdiget i Bruxelles, den 1. december 2014.

På Rådets vegne

B. LORENZIN

Formand

---

(1)  EFT L 326 af 3.12.1998, s. 5.

1

(2)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/18/EU af 4. juli 2012 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer og om ændring og efterfølgende ophævelse af Rådets direktiv 96/82/EF (EUT L 197 af 24.7.2012, s. 1).

2

(3)  Rådets afgørelse 98/685/EF af 23. marts 1998 om indgåelse af konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker (EFT L 326 af 3.12.1998, s. 1).

3

---

UDKAST TIL BESLUTNING OM ÆNDRING AF BILAG I TIL KONVENTIONEN

Forelagt af arbejdsgruppen for videreudvikling af konventionen

Partskonferencen

som anerkender behovet for at ajourføre kategorierne af stoffer og blandinger samt de navngivne stoffer og tærskelmængderne herfor som angivet i bilag I til konventionen om grænseoverskridende virkninger af industriulykker med det formål at indarbejde kriterierne i FN's globale harmoniserede system til klassificering og mærkning af kemikalier (ST/SG/AC.10/30/rev. 4) og at sikre fortsat overensstemmelse med den tilsvarende EU-lovgivning,

som henviser til sin beslutning om at foretage en revision af de farlige stoffer og mængdeangivelserne herfor som angivet i bilag I og til sin beslutning 2004/4 om oprettelse af arbejdsgruppen for videreudvikling af konventionen,

som noterer sig forslaget til ændring af bilag I, der er udarbejdet af arbejdsgruppen på grundlag af en grundig gennemgang,

ændrer konventionens bilag I om farlige stoffer, som danner grundlag for at definere farlige aktiviteter, idet konventionens bilag I erstattes med teksten i bilaget til denne beslutning.

---

BILAG

FARLIGE STOFFER MED HENBLIK PÅ AT DEFINERE FARLIGE AKTIVITETER
   (1)

Hvis et stof eller en blanding opført i del II også falder ind under en eller flere af kategorierne i del I, er det den i del II angivne tærskelmængde, der gælder.

I forbindelse med identifikation af farlige aktiviteter skal parterne tage hensyn til de faktiske eller forventede farlige egenskaber og/eller mængder af alle farlige stoffer, der er til stede, eller af farlige stoffer, som det med rimelighed kan forudses vil kunne blive dannet, såfremt en aktivitet, herunder oplagringsaktiviteter, kommer ud af kontrol i forbindelse med en farlig aktivitet.

Del I

Kategorier af stoffer og blandinger, der ikke specifikt er nævnt i del II

| Kategori, jf. FN's globale harmoniserede system (GHS) til klassificering og mærkning af kemikalier | Tærskelmængde
  (ton) |
| --- | --- |
| 1. | Akut toksisk, kategori 1, alle eksponeringsveje (2) |

Kategori, jf. FN's globale harmoniserede system (GHS) til klassificering og mærkning af kemikalier

Tærskelmængde

(ton)

1.

Akut toksisk, kategori 1, alle eksponeringsveje (2)

20

| 2. | Akut toksisk: | Kategori 2, alle eksponeringsveje (3) |
| --- | --- | --- |

2.

Akut toksisk:

Kategori 2, alle eksponeringsveje (3)

| | Kategori 3, eksponering ved inhalation (4) |
| --- | --- |

Kategori 3, eksponering ved inhalation (4)

200

| 3. | Specifik målorgantoksicitet (STOT) — enkelt eksponering STOT, kategori 1 (5) |
| --- | --- |

3.

Specifik målorgantoksicitet (STOT) — enkelt eksponering STOT, kategori 1 (5)

200

| 4. | Eksplosiver — ustabile eksplosiver eller eksplosiver, hvor stoffet, blandingen eller artiklen falder ind under GHS-kriteriernes kapitel 2.1.2, gruppe 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 eller 1.6, eller stoffer eller blandinger, som i henhold til testserie 2 i del I i FN's Anbefalinger for Transport af Farligt Gods — Håndbog for Prøvninger og Kriterier (Recommendations on the Transport of Dangerous Goods — Manual of Tests and Criteria) (Håndbog for Prøvninger og Kriterier) har eksplosive egenskaber og ikke tilhører fareklasserne »Organiske peroxider« eller »Selvreaktive stoffer og blandinger« (6)
   (7) |
| --- | --- |

4.

Eksplosiver — ustabile eksplosiver eller eksplosiver, hvor stoffet, blandingen eller artiklen falder ind under GHS-kriteriernes kapitel 2.1.2, gruppe 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 eller 1.6, eller stoffer eller blandinger, som i henhold til testserie 2 i del I i FN's Anbefalinger for Transport af Farligt Gods — Håndbog for Prøvninger og Kriterier (Recommendations on the Transport of Dangerous Goods — Manual of Tests and Criteria) (Håndbog for Prøvninger og Kriterier) har eksplosive egenskaber og ikke tilhører fareklasserne »Organiske peroxider« eller »Selvreaktive stoffer og blandinger« (6)
   (7)

50

| 5. | Eksplosiver, hvor stoffet, blandingen eller artiklen falder ind under kapitel 2.1.2, gruppe 1.4, i GHS (7)
   (8) |
| --- | --- |

5.

Eksplosiver, hvor stoffet, blandingen eller artiklen falder ind under kapitel 2.1.2, gruppe 1.4, i GHS (7)
   (8)

200

| 6. | Brandfarlige gasser, kategori 1 eller 2 (9) |
| --- | --- |

6.

Brandfarlige gasser, kategori 1 eller 2 (9)

50

| 7. | Aerosoler (10) i kategori 1 eller 2, som indeholder brandfarlige gasser i kategori 1 eller 2 eller brandfarlige væsker i kategori 1 |
| --- | --- |

7.

Aerosoler (10) i kategori 1 eller 2, som indeholder brandfarlige gasser i kategori 1 eller 2 eller brandfarlige væsker i kategori 1

500 (netto)

| 8. | Aerosoler i kategori 1 eller 2, som ikke indeholder brandfarlige gasser i kategori 1 eller 2 eller brandfarlige væsker i kategori 1 (11) |
| --- | --- |

8.

Aerosoler i kategori 1 eller 2, som ikke indeholder brandfarlige gasser i kategori 1 eller 2 eller brandfarlige væsker i kategori 1 (11)

50 000 (netto)

| 9. | Oxiderende gasser, kategori 1 (12) |
| --- | --- |

9.

Oxiderende gasser, kategori 1 (12)

200

| 10. | Brandfarlige væsker: | Brandfarlige væsker, kategori 1, eller |
| --- | --- | --- |

10.

Brandfarlige væsker:

Brandfarlige væsker, kategori 1, eller

| | Brandfarlige væsker i kategori 2 eller 3, der holdes på en temperatur over deres kogepunkt (13), eller |
| --- | --- |

Brandfarlige væsker i kategori 2 eller 3, der holdes på en temperatur over deres kogepunkt (13), eller

| | Andre væsker med et flammepunkt på ≤ 60 °C, der holdes på en temperatur over deres kogepunkt (14) |
| --- | --- |

Andre væsker med et flammepunkt på ≤ 60 °C, der holdes på en temperatur over deres kogepunkt (14)

50

| 11. | Brandfarlige væsker: | Brandfarlige væsker i kategori 2 eller 3, såfremt særlige procesomstændigheder, såsom højt tryk og høj temperatur, kan skabe fare for industriulykker (15), eller |
| --- | --- | --- |

11.

Brandfarlige væsker:

Brandfarlige væsker i kategori 2 eller 3, såfremt særlige procesomstændigheder, såsom højt tryk og høj temperatur, kan skabe fare for industriulykker (15), eller

| | Andre væsker med et flammepunkt på ≤ 60 °C, såfremt særlige procesomstændigheder, såsom højt tryk og høj temperatur, kan skabe fare for industriulykker |
| --- | --- |

Andre væsker med et flammepunkt på ≤ 60 °C, såfremt særlige procesomstændigheder, såsom højt tryk og høj temperatur, kan skabe fare for industriulykker

200

| 12. | Brandfarlige væsker, kategori 2 eller 3, som ikke er omfattet af gruppe 10 og 11 (16) |
| --- | --- |

12.

Brandfarlige væsker, kategori 2 eller 3, som ikke er omfattet af gruppe 10 og 11 (16)

50 000

| 13. | Selvreaktive stoffer og blandinger og organiske peroxider: | Selvnedbrydende stoffer og blandinger, type A eller B eller |
| --- | --- | --- |

13.

Selvreaktive stoffer og blandinger og organiske peroxider:

Selvnedbrydende stoffer og blandinger, type A eller B eller

| | Organiske peroxider, type A eller B (17) |
| --- | --- |

Organiske peroxider, type A eller B (17)

50

| 14. | Selvreaktive stoffer og blandinger og organiske peroxider: | Selvnedbrydende stoffer og blandinger, type C, D, E eller F eller |
| --- | --- | --- |

14.

Selvreaktive stoffer og blandinger og organiske peroxider:

Selvnedbrydende stoffer og blandinger, type C, D, E eller F eller

| | Organiske peroxider, type C, D, E eller F (18) |
| --- | --- |

Organiske peroxider, type C, D, E eller F (18)

200

| 15. | Pyrofore væsker og faste stoffer, kategori 1 |
| --- | --- |

15.

Pyrofore væsker og faste stoffer, kategori 1

200

| 16. | Oxiderende væsker og faste stoffer, kategori 1, 2 eller 3 |
| --- | --- |

16.

Oxiderende væsker og faste stoffer, kategori 1, 2 eller 3

200

| 17. | Farlig for vandmiljøet, kategori Akut 1 eller Kronisk 1 (19) |
| --- | --- |

17.

Farlig for vandmiljøet, kategori Akut 1 eller Kronisk 1 (19)

200

| 18. | Farlig for vandmiljøet, kategori Kronisk 2 (20) |
| --- | --- |

18.

Farlig for vandmiljøet, kategori Kronisk 2 (20)

500

| 19. | Stoffer og blandinger, der reagerer voldsomt med vand, f.eks. acetylchlorid og titantetrachlorid |
| --- | --- |

19.

Stoffer og blandinger, der reagerer voldsomt med vand, f.eks. acetylchlorid og titantetrachlorid

500

| 20. | Stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand afgiver brandfarlige gasser, kategori 1 (21) |
| --- | --- |

20.

Stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand afgiver brandfarlige gasser, kategori 1 (21)

500

| 21. | Stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand udvikler giftig gas (stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand eller fugtig luft udvikler gasarter, som med hensyn til akut toksicitet er klassificeret i kategori 1, 2 eller 3, f.eks. aluminiumphosphid og phosphorpentasulphid) |
| --- | --- |

21.

Stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand udvikler giftig gas (stoffer og blandinger, som ved kontakt med vand eller fugtig luft udvikler gasarter, som med hensyn til akut toksicitet er klassificeret i kategori 1, 2 eller 3, f.eks. aluminiumphosphid og phosphorpentasulphid)

200

Del II

Navngivne stoffer

| Stof | Tærskelmængde
  (ton) |
| --- | --- |
| 1a. | Ammoniumnitrat (22) |

Stof

Tærskelmængde

(ton)

1a.

Ammoniumnitrat (22)

10 000

| 1b. | Ammoniumnitrat (23) |
| --- | --- |

1b.

Ammoniumnitrat (23)

5 000

| 1c. | Ammoniumnitrat (24) |
| --- | --- |

1c.

Ammoniumnitrat (24)

2 500

| 1d. | Ammoniumnitrat (25) |
| --- | --- |

1d.

Ammoniumnitrat (25)

50

| 2a. | Kaliumnitrat (26) |
| --- | --- |

2a.

Kaliumnitrat (26)

10 000

| 2b. | Kaliumnitrat (27) |
| --- | --- |

2b.

Kaliumnitrat (27)

5 000

| 3. | Arsenpentaoxid, arsen(V)syre og/eller salte heraf |
| --- | --- |

3.

Arsenpentaoxid, arsen(V)syre og/eller salte heraf

2

| 4. | Arsentrioxid, arsen(III)syre og/eller salte heraf |
| --- | --- |

4.

Arsentrioxid, arsen(III)syre og/eller salte heraf

0,1

| 5. | Brom |
| --- | --- |

5.

Brom

100

| 6. | Chlor |
| --- | --- |

6.

Chlor

25

| 7. | Nikkelforbindelser i pulverform, der kan indåndes nikkelmonoxid, nikkeldioxid, nikkelsulfid, trinikkeldisulfid, dinikkeltrioxid |
| --- | --- |

7.

Nikkelforbindelser i pulverform, der kan indåndes nikkelmonoxid, nikkeldioxid, nikkelsulfid, trinikkeldisulfid, dinikkeltrioxid

1

| 8. | Ethylenimin |
| --- | --- |

8.

Ethylenimin

20

| 9. | Fluor |
| --- | --- |

9.

Fluor

20

| 10. | Formaldehyd (koncentration ≥ 90 %) |
| --- | --- |

10.

Formaldehyd (koncentration ≥ 90 %)

50

| 11. | Hydrogen |
| --- | --- |

11.

Hydrogen

50

| 12. | Hydrogenchlorid (flydende gas) |
| --- | --- |

12.

Hydrogenchlorid (flydende gas)

250

| 13. | Blyalkyler |
| --- | --- |

13.

Blyalkyler

50

| 14. | Flydende brandfarlige gasser, kategori 1 eller 2 (inkl. LPG) og naturgas (28) |
| --- | --- |

14.

Flydende brandfarlige gasser, kategori 1 eller 2 (inkl. LPG) og naturgas (28)

200

| 15. | Acetylen |
| --- | --- |

15.

Acetylen

50

| 16. | Ethylenoxid |
| --- | --- |

16.

Ethylenoxid

50

| 17. | Propylenoxid |
| --- | --- |

17.

Propylenoxid

50

| 18. | Methanol |
| --- | --- |

18.

Methanol

5 000

| 19. | 4,4′-Methylen-bis (2-chloranilin) og/eller salte heraf i pulverform |
| --- | --- |

19.

4,4′-Methylen-bis (2-chloranilin) og/eller salte heraf i pulverform

0,01

| 20. | Methylisocyanat |
| --- | --- |

20.

Methylisocyanat

0,15

| 21. | Oxygen |
| --- | --- |

21.

Oxygen

2 000

| 22. | Toluendiisocyanat (toluen-2,4-diisocyanat og toluen-2,6-diisocyanat) |
| --- | --- |

22.

Toluendiisocyanat (toluen-2,4-diisocyanat og toluen-2,6-diisocyanat)

100

| 23. | Carbonyldichlorid (phosgen) |
| --- | --- |

23.

Carbonyldichlorid (phosgen)

0,75

| 24. | Arsin (arseniktrihydrid) |
| --- | --- |

24.

Arsin (arseniktrihydrid)

1

| 25. | Phosphin (phosphortrihydrid) |
| --- | --- |

25.

Phosphin (phosphortrihydrid)

1

| 26. | Svovldiklorid |
| --- | --- |

26.

Svovldiklorid

1

| 27. | Svovltrioxid |
| --- | --- |

27.

Svovltrioxid

75

| 28. | Polychlordibenzofuraner og polychlordibenzodioxiner (inklusive tetrachlordibenzodixin (TCDD)), beregnet i TCDD-ækvivalent (29) |
| --- | --- |

28.

Polychlordibenzofuraner og polychlordibenzodioxiner (inklusive tetrachlordibenzodixin (TCDD)), beregnet i TCDD-ækvivalent (29)

0,001

| 29. | Følgende carcinogener eller blandinger indeholdende følgende carcinogener i koncentrationer på over 5 vægtprocent:
  4-aminobiphenyl og/eller salte heraf, benzotrichlorid, benzidin og/eller salte heraf, bischlormethylether, chlormethylmethylether, 1,2-dibromethan, diethylsulfat, dimethylsulfat, dimethylcarbamoylchlorid, 1,2-dibrom-3-chlorpropan, 1,2-dimethylhydrazin, dimethylnitrosamin, hexamethylphosphortriamid, hydrazin, 2-naphthylamin og/eller salte heraf, 4-nitrodiphenyl og 1,3-propansulton |
| --- | --- |

29.

Følgende carcinogener eller blandinger indeholdende følgende carcinogener i koncentrationer på over 5 vægtprocent:

4-aminobiphenyl og/eller salte heraf, benzotrichlorid, benzidin og/eller salte heraf, bischlormethylether, chlormethylmethylether, 1,2-dibromethan, diethylsulfat, dimethylsulfat, dimethylcarbamoylchlorid, 1,2-dibrom-3-chlorpropan, 1,2-dimethylhydrazin, dimethylnitrosamin, hexamethylphosphortriamid, hydrazin, 2-naphthylamin og/eller salte heraf, 4-nitrodiphenyl og 1,3-propansulton

2

| 30. | Mineralolieprodukter og alternative brændstoffer






  a) | Benzin og nafta |
| --- | --- | --- |

30.

Mineralolieprodukter og alternative brændstoffer

a)

Benzin og nafta

| b) | Petroleum (herunder jetbrændstof) |
| --- | --- |

b)

Petroleum (herunder jetbrændstof)

| c) | Gasolie (herunder dieselolie, fyringsgasolie og gasolieblandinger) |
| --- | --- |

c)

Gasolie (herunder dieselolie, fyringsgasolie og gasolieblandinger)

| d) | Svær fuelolie |
| --- | --- |

d)

Svær fuelolie

| e) | Alternative brændstoffer, der anvendes til de samme formål, og som har lignende egenskaber med hensyn til brandfarlighed og miljørisiko som produkterne i litra a)-d). |
| --- | --- |

e)

Alternative brændstoffer, der anvendes til de samme formål, og som har lignende egenskaber med hensyn til brandfarlighed og miljørisiko som produkterne i litra a)-d).

25 000

| 31. | Vandfri ammoniak |
| --- | --- |

31.

Vandfri ammoniak

200

| 32. | Bortrifluorid |
| --- | --- |

32.

Bortrifluorid

20

| 33. | Hydrogensulfid |
| --- | --- |

33.

Hydrogensulfid

20

| 34. | Piperidin |
| --- | --- |

34.

Piperidin

200

| 35. | Bis(2-dimethylaminoethyl)(methyl)amin |
| --- | --- |

35.

Bis(2-dimethylaminoethyl)(methyl)amin

200

| 36. | 3-(2-Ethylhexyloxy)propylamin |
| --- | --- |

36.

3-(2-Ethylhexyloxy)propylamin

200

| 37. | Blandinger af natriumhypochlorit, klassificeret som farlig for vandmiljøet, kategori Akut 1 [H400], indeholdende mindre end 5 % aktivt chlor, og ikke klassificeret under andre risikokategorier i bilag I, del 1 (30). |
| --- | --- |

37.

Blandinger af natriumhypochlorit, klassificeret som farlig for vandmiljøet, kategori Akut 1 [H400], indeholdende mindre end 5 % aktivt chlor, og ikke klassificeret under andre risikokategorier i bilag I, del 1 (30).

500

| 38. | Propylamin (31) |
| --- | --- |

38.

Propylamin (31)

2 000

| 39. | Tert-butylacrylat (31) |
| --- | --- |

39.

Tert-butylacrylat (31)

500

| 40. | 2-Methyl-3-butennitril (31) |
| --- | --- |

40.

2-Methyl-3-butennitril (31)

2 000

| 41. | Tetrahydro-3,5-dimethyl-1,3,5-thiadiazin-2-thion (dazomet) (31) |
| --- | --- |

41.

Tetrahydro-3,5-dimethyl-1,3,5-thiadiazin-2-thion (dazomet) (31)

200

| 42. | Methylacrylat (31) |
| --- | --- |

42.

Methylacrylat (31)

2 000

| 43. | Methylpyridin (31) |
| --- | --- |

43.

Methylpyridin (31)

2 000

| 44. | Brom-3-chlorpropan (31) |
| --- | --- |

44.

Brom-3-chlorpropan (31)

2 000

Berigtigelse

| 1. | Bilag, del I, punkt 8:
  I stedet for: »Aerosoler« læses: »Aerosoler (10)«. |
| --- | --- |

1.

Bilag, del I, punkt 8:

I stedet for: »Aerosoler« læses: »Aerosoler (10)«.

| 2. | Bilag, del I, punkt 11, sidste linje:
  I stedet for: »industriulykker« læses: »industriulykker (14)«. |
| --- | --- |

2.

Bilag, del I, punkt 11, sidste linje:

I stedet for: »industriulykker« læses: »industriulykker (14)«.

| 3. | Bilag, del II, punkt 43:
  I stedet for: »Methylpyridin (31)« læses: »3-Methylpyridin (31)«. |
| --- | --- |

3.

Bilag, del II, punkt 43:

I stedet for: »Methylpyridin (31)« læses: »3-Methylpyridin (31)«.

| 4. | Bilag, note 13, 15 and 16:
  I stedet for: »kapitel 2.4.2« læses: »kapitel 2.6.2«. |
| --- | --- |

4.

Bilag, note 13, 15 and 16:

I stedet for: »kapitel 2.4.2« læses: »kapitel 2.6.2«.

---

(1)  Kriterier i henhold til FN's globale harmoniserede system (GHS) til klassificering og mærkning af kemikalier (ST/SG/AC.10/30/Rev.4). Parterne anvender disse kriterier ved klassificering af stoffer og blandinger i overensstemmelse med del I i dette bilag, medmindre andre juridisk bindende kriterier er vedtaget i den nationale lovgivning. Blandinger behandles på samme måde som det rene stof, forudsat at de overholder de koncentrationsgrænser, der i overensstemmelse med deres egenskaber er fastsat i henhold til GHS, og medmindre der specifikt er anført en procentvis sammensætning eller en anden form for beskrivelse.

(2)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 3.1.2 og 3.1.3.

(3)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 3.1.2 og 3.1.3.

(4)  Stoffer, der er akut toksiske, kategori 3, via oral eksponering, falder ind under akut toksiske, kategori 2, i de tilfælde, hvor der hverken kan udledes klassifikation som akut inhalationstoksisk eller som akut dermal toksisk, f.eks. fordi der mangler entydige data om inhalationstoksicitet og dermal toksicitet.

(5)  Stoffer, der har fremkaldt signifikant toksicitet hos mennesker, eller som på grundlag af dokumentation fra undersøgelser med forsøgsdyr kan antages at have potentiale til at fremkalde signifikant toksicitet hos mennesker efter en enkelt eksponering. Figur 3.8.1 og tabel 3.8.1 i GHS, del 3, indeholder yderligere vejledning.

(6)  Det er kun nødvendigt at teste stoffer og blandinger for eksplosive egenskaber, hvis stoffet eller blandingen ved screeningproceduren i henhold til tillæg 6, del 3, i Håndbog for Prøvninger og Kriterier er blevet identificeret som havende potentielt eksplosive egenskaber.

(7)  Fareklassen »Eksplosiver« omfatter eksplosive artikler. Hvis mængden af det eksplosive stof eller den eksplosive blanding i artiklen kendes, er det denne mængde, der lægges til grund ved anvendelsen af denne konvention Hvis mængden af det eksplosive stof eller den eksplosive blanding i artiklen ikke kendes, skal hele artiklen behandles som eksplosiv ved anvendelsen af denne konvention.

(8)  Hvis eksplosiver i gruppe 1.4 pakkes ud eller ompakkes, skal de henføres under gruppe 4 (Eksplosiv), medmindre det kan dokumenteres, at faren stadigvæk svarer til gruppe 1.4, jf. GHS.

(9)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.2.2.

(10)  Aerosoler klassificeres i overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.3, og Håndbog for Prøvninger og Kriterier, del III, afsnit 31, som henvist til deri.

(11)  Denne klassificering forudsætter, at det dokumenteres, at aerosolbeholderen ikke indeholder brandfarlige gasser i kategori 1 eller 2 eller brandfarlige væsker i kategori 1.

(12)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.4.2.

(13)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.4.2.

(14)  Væsker med et flammepunkt på over 35 °C kan betragtes som ikkebrændbare væsker i visse reguleringsmæssige øjemed (f.eks. transport), hvis der er opnået negative resultater ved prøvning af opretholdelse af forbrænding i henhold til test L.2 i del III, afsnit 32, i Håndbog for Prøvninger og Kriterier. Dette gælder imidlertid ikke under skærpede omstændigheder, f.eks. høj temperatur eller højt tryk, og disse væsker er derfor omfattet af denne kategori.

(15)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.4.2.

(16)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.4.2.

(17)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.8.2 og 2.15.2,2.

(18)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.8.2 og 2.15.2,2.

(19)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 4.1.2.

(20)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 4.1.2.

(21)  I overensstemmelse med kriterierne i GHS, kapitel 2.12.2.

(22)  Ammoniumnitrat (10 000): gødningsstoffer, som kan gå i selvnærende nedbrydning.

Dette gælder for ammoniumnitratbaserede gødningsblandinger/sammensatte gødningsstoffer (gødningsblandinger/sammensatte gødningsstoffer indeholdende ammoniumnitrat sammen med phosphat og/eller kaliumcarbonat), der ifølge Trough-testen (jf. Håndbog for Prøvninger og Kriterier, del III, punkt 38.2) kan gå i selvnærende nedbrydning, og hvori indholdet af nitrogen afledt af ammoniumnitrat udgør:

| a) | mellem 15,75 og 24,5 vægtprocent (15,75 og 24,5 vægtprocent nitrogen afledt af ammoniumnitrat svarer til henholdsvis 45 % og 70 % ammoniumnitrat), og som enten indeholder højst 0,4 % brændbart/organisk materiale i alt, eller som opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«) |
| --- | --- |

a)

mellem 15,75 og 24,5 vægtprocent (15,75 og 24,5 vægtprocent nitrogen afledt af ammoniumnitrat svarer til henholdsvis 45 % og 70 % ammoniumnitrat), og som enten indeholder højst 0,4 % brændbart/organisk materiale i alt, eller som opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«)

| b) | 15,75 vægtprocent eller derunder og brændbare stoffer i ubegrænset omfang. |
| --- | --- |

b)

15,75 vægtprocent eller derunder og brændbare stoffer i ubegrænset omfang.

(23)  Ammoniumnitrat (5 000): teknisk kvalitet

Dette gælder for rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer og for ammoniumnitratbaserede gødningsblandinger/sammensatte gødningsstoffer, hvori indholdet af nitrogen afledt af ammoniumnitrat udgør:

| a) | over 24,5 vægtprocent, bortset fra blandinger af rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer med dolomit, kalksten og/eller calciumcarbonat med en renhed på mindst 90 % |
| --- | --- |

a)

over 24,5 vægtprocent, bortset fra blandinger af rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer med dolomit, kalksten og/eller calciumcarbonat med en renhed på mindst 90 %

| b) | over 15,75 vægtprocent for blandinger af ammoniumnitrat og ammoniumsulfat |
| --- | --- |

b)

over 15,75 vægtprocent for blandinger af ammoniumnitrat og ammoniumsulfat

| c) | over 28 vægtprocent (28 vægtprocent nitrogen afledt af ammoniumnitrat svarer til 80 % ammoniumnitrat) for blandinger af rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer med dolomit, kalksten og/eller calciumcarbonat med en renhed på mindst 90 %, og som opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«). |
| --- | --- |

c)

over 28 vægtprocent (28 vægtprocent nitrogen afledt af ammoniumnitrat svarer til 80 % ammoniumnitrat) for blandinger af rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer med dolomit, kalksten og/eller calciumcarbonat med en renhed på mindst 90 %, og som opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«).

(24)  Ammoniumnitrat (2 500): teknisk kvalitet.

Dette gælder for:

| a) | ammoniumnitrat og ammoniumnitratblandinger, hvori nitrogenindholdet afledt af ammoniumnitrat udgør:






  i) | mellem 24,5 og 28 vægtprocent, og som indeholder højst 0,4 % brændbare stoffer |
| --- | --- | --- |

a)

ammoniumnitrat og ammoniumnitratblandinger, hvori nitrogenindholdet afledt af ammoniumnitrat udgør:

i)

mellem 24,5 og 28 vægtprocent, og som indeholder højst 0,4 % brændbare stoffer

| ii) | over 28 vægtprocent, og som indeholder højst 0,2 % brændbare stoffer |
| --- | --- |

ii)

over 28 vægtprocent, og som indeholder højst 0,2 % brændbare stoffer

| b) | vandige ammoniumnitratopløsninger, hvori koncentrationen af ammoniumnitrat overstiger 80 vægtprocent. |
| --- | --- |

b)

vandige ammoniumnitratopløsninger, hvori koncentrationen af ammoniumnitrat overstiger 80 vægtprocent.

(25)  Ammoniumnitrat (50): »off-specs« og gødningsstoffer, der ikke opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«).

Dette gælder for:

| a) | materiale, der er kasseret under produktionsprocessen, og for ammoniumnitrat og blandinger af ammoniumnitrat, rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer og ammoniumnitratbaserede gødningsblandinger/sammensatte gødningsstoffer som omhandlet i note 23 og 24, som returneres eller er returneret fra slutbrugeren til producenten, til midlertidig oplagring eller til et oparbejdningsanlæg til genbearbejdning, genvinding eller behandling med henblik på sikker brug, fordi de(t) ikke længere opfylder specifikationerne i note 23 og 24 |
| --- | --- |

a)

materiale, der er kasseret under produktionsprocessen, og for ammoniumnitrat og blandinger af ammoniumnitrat, rene ammoniumnitratbaserede gødningsstoffer og ammoniumnitratbaserede gødningsblandinger/sammensatte gødningsstoffer som omhandlet i note 23 og 24, som returneres eller er returneret fra slutbrugeren til producenten, til midlertidig oplagring eller til et oparbejdningsanlæg til genbearbejdning, genvinding eller behandling med henblik på sikker brug, fordi de(t) ikke længere opfylder specifikationerne i note 23 og 24

| b) | gødningsstoffer som omhandlet i note 22, litra a), og note 23, som ikke opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«). |
| --- | --- |

b)

gødningsstoffer som omhandlet i note 22, litra a), og note 23, som ikke opfylder kravene i en passende detonérbarhedsprøve (f.eks. en »4-inch-steel-tube test«).

(26)  Kaliumnitrat (10 000): sammensatte kaliumnitratbaserede gødningsstoffer (i granuleret/prillet form), der har samme egenskaber som ren kaliumnitrat.

(27)  Kaliumnitrat (5 000): sammensatte kaliumnitratbaserede gødningsstoffer (i krystallinsk form), der har samme fareegenskaber som ren kaliumnitrat.

(28)  Opgraderet biogas: Med henblik på gennemførelsen af konventionen kan opgraderet biogas klassificeres under punkt 14 i bilag I, del 2, såfremt den er behandlet i overensstemmelse med de gældende standarder for renset og opgraderet biogas, der sikrer en kvalitet svarende til naturgas, inklusive indholdet af methan, og har et oxygenindhold på højst 1 %.

(29)  Polychlordibenzofuran og polychlordibenzodioxin

Mængderne af polychlordibenzofuraner og polychlordibenzodioxiner beregnes med følgende human- og pattedyrstoksicitetsækvivalenter for dioxiner og dioxinlignende forbindelser (TEF) fra Verdenssundhedsorganisationen (WHO), som revurderet i 2005:

WHO 2005 TEF

| Dioxiner | TEF | Furaner | TEF |
| --- | --- | --- | --- |
| 2,3,7,8-TCDD | 1 | 2,3,7,8-TCDF | 0,1 |
| 1,2,3,7,8-PeCDD | 1 | 2,3,4,7,8-PeCDF | 0,3 |
| 1,2,3,4,7,8-HxCDD | 0,1 | 1,2,3,7,8-PeCDF | 0,03 |
| 1,2,3,6,7,8-HxCDD | 0,1 | 1,2,3,4,7,8-HxCDF | 0,1 |
| 1,2,3,7,8,9-HxCDD | 0,1 | 1,2,3,7,8,9-HxCDF | 0,1 |
| 1,2,3,4,6,7,8-HpCDD | 0,01 | 2,3,4,6,7,8-HxCDF | 0,1 |
| OCDD | 0,0003 | 1,2,3,7,8,9-HxCDF | 0,1 |
| | | 1,2,3,4,6,7,8-HpCDF | 0,01 |
| | | 1,2,3,4,7,8,9-HpCDF | 0,01 |
| | | OCDF | 0,0003 |
| Forkortelser: Hx = hexa, Hp = hepta, O = octa, P = penta, T = tetra.
  Reference: Martin Van den Berg m.fl., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds, Toxicological Sciences, vol. 93, No. 2 (oktober 2006), s. 223-241 (2006). |

Dioxiner

TEF

Furaner

TEF

2,3,7,8-TCDD

1

2,3,7,8-TCDF

0,1

1,2,3,7,8-PeCDD

1

2,3,4,7,8-PeCDF

0,3

1,2,3,4,7,8-HxCDD

0,1

1,2,3,7,8-PeCDF

0,03

1,2,3,6,7,8-HxCDD

0,1

1,2,3,4,7,8-HxCDF

0,1

1,2,3,7,8,9-HxCDD

0,1

1,2,3,7,8,9-HxCDF

0,1

1,2,3,4,6,7,8-HpCDD

0,01

2,3,4,6,7,8-HxCDF

0,1

OCDD

0,0003

1,2,3,7,8,9-HxCDF

0,1

1,2,3,4,6,7,8-HpCDF

0,01

1,2,3,4,7,8,9-HpCDF

0,01

OCDF

0,0003

Forkortelser: Hx = hexa, Hp = hepta, O = octa, P = penta, T = tetra.

Reference: Martin Van den Berg m.fl., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds, Toxicological Sciences, vol. 93, No. 2 (oktober 2006), s. 223-241 (2006).

(30)  Forudsat, at blandingen uden indhold af natriumhypochlorit ikke ville blive klassificeret som farlig for vandmiljøet, kategori Akut 1.

(31)  I tilfælde, hvor dette farlige stof falder ind under kategori 10, Brandfarlige væsker, eller 11, Brandfarlige væsker, anvendes de laveste tærskelmængder ved anvendelsen af denne konvention.

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/58 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/58

---

RÅDETS AFGØRELSE 2014/872/FUSP

af 4. december 2014

om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, og afgørelse 2014/659/FUSP om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Den 31. juli 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/512/FUSP (1). |
| --- | --- |

(1)

Den 31. juli 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/512/FUSP (1).

| (2) | Den 8. september 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/659/FUSP (2) for at indføre yderligere restriktive foranstaltninger. |
| --- | --- |

(2)

Den 8. september 2014 vedtog Rådet afgørelse 2014/659/FUSP (2) for at indføre yderligere restriktive foranstaltninger.

| (3) | Rådet finder det nødvendigt at præcisere visse bestemmelser. |
| --- | --- |

(3)

Rådet finder det nødvendigt at præcisere visse bestemmelser.

| (4) | Der er behov for yderligere handling fra Unionens side for at gennemføre visse foranstaltninger — |
| --- | --- |

(4)

Der er behov for yderligere handling fra Unionens side for at gennemføre visse foranstaltninger —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

I afgørelse 2014/512/FUSP foretages følgende ændringer:

| 1) | I artikel 1 foretages følgende ændringer:






  a) | stk. 3 affattes således:
  »3.   Det er forbudt direkte eller indirekte at etablere eller deltage i arrangementer med henblik på ydelse af nye lån eller kreditter med en løbetid på over 30 dage til juridiske personer, enheder eller organer, som er omhandlet i stk. 1 eller 2, efter den 12. september 2014, bortset fra lån eller kreditter, der har det specifikke og dokumenterede formål at yde finansiering til ikkeforbudt direkte eller indirekte import eller eksport af produkter og ikkefinansielle tjenester mellem Unionen og Rusland eller ethvert andet tredjeland, eller lån, der har et specifikt og dokumenteret formål om at yde nødfinansiering med henblik på at opfylde solvens- og likviditetskriterierne for juridiske personer, der er etableret i Unionen, og hvoraf en enhed, der er opført på listen i bilag I, ejer over 50 %.« |
| --- | --- | --- |

1)

I artikel 1 foretages følgende ændringer:

a)

stk. 3 affattes således:

»3.   Det er forbudt direkte eller indirekte at etablere eller deltage i arrangementer med henblik på ydelse af nye lån eller kreditter med en løbetid på over 30 dage til juridiske personer, enheder eller organer, som er omhandlet i stk. 1 eller 2, efter den 12. september 2014, bortset fra lån eller kreditter, der har det specifikke og dokumenterede formål at yde finansiering til ikkeforbudt direkte eller indirekte import eller eksport af produkter og ikkefinansielle tjenester mellem Unionen og Rusland eller ethvert andet tredjeland, eller lån, der har et specifikt og dokumenteret formål om at yde nødfinansiering med henblik på at opfylde solvens- og likviditetskriterierne for juridiske personer, der er etableret i Unionen, og hvoraf en enhed, der er opført på listen i bilag I, ejer over 50 %.«

| b) | følgende stykke tilføjes:
  »4.   Forbuddet i stk. 3 finder ikke anvendelse på hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger, der er foretaget i henhold til en kontrakt, der er indgået inden den 12. september 2014, hvis:






  a) | alle vilkår og betingelser for sådanne hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger:






  i) | blev fastlagt inden den 12. september 2014, og |
| --- | --- | --- | --- |

b)

følgende stykke tilføjes:

»4.   Forbuddet i stk. 3 finder ikke anvendelse på hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger, der er foretaget i henhold til en kontrakt, der er indgået inden den 12. september 2014, hvis:

a)

alle vilkår og betingelser for sådanne hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger:

i)

blev fastlagt inden den 12. september 2014, og

| ii) | ikke er blevet ændret på eller efter denne dato, og |
| --- | --- |

ii)

ikke er blevet ændret på eller efter denne dato, og

| b) | der inden den 12. september 2014 var blevet fastsat et kontraktlig forfaldstidspunkt for den fuldstændige tilbagebetaling af alle midler, der er stillet til rådighed, og for bortfald af alle tilsagn, rettigheder og forpligtelser i henhold til kontrakten. |
| --- | --- |

b)

der inden den 12. september 2014 var blevet fastsat et kontraktlig forfaldstidspunkt for den fuldstændige tilbagebetaling af alle midler, der er stillet til rådighed, og for bortfald af alle tilsagn, rettigheder og forpligtelser i henhold til kontrakten.

De vilkår og betingelser for hævninger af kreditbeløb eller udbetalinger, der er omhandlet i nærværende stykke, omfatter bestemmelser vedrørende længden af tilbagebetalingsperioden for hvert kreditbeløb og hver udbetaling, den anvendte rentesats eller renteberegningsmetoden samt det maksimale beløb.«

| 2) | Artikel 2, stk. 4, affattes således:
  »4.   Forbuddet i stk. 1, 2 og 3 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 1. august 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og den levering af reservedele og tjenester, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i Unionen.« |
| --- | --- |

2)

Artikel 2, stk. 4, affattes således:

»4.   Forbuddet i stk. 1, 2 og 3 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 1. august 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og den levering af reservedele og tjenester, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i Unionen.«

| 3) | Artikel 3, stk. 3, affattes således:
  »3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 1. august 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter.« |
| --- | --- |

3)

Artikel 3, stk. 3, affattes således:

»3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 1. august 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter.«

| 4) | Artikel 3a, stk. 3, affattes således:
  »3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 12. september 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.« |
| --- | --- |

4)

Artikel 3a, stk. 3, affattes således:

»3.   Forbuddene i stk. 1 og 2 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 12. september 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter, og levering af bistand, der er nødvendig for at opretholde og sikre eksisterende kapaciteter i EU.«

| 5) | Artikel 4 affattes således:
  »Artikel 4
  1.   Direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af visse former for udstyr, der egner sig til følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, foretaget af statsborgere i medlemsstaterne eller fra medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der hører under medlemsstaternes jurisdiktion, kræver forhåndstilladelse fra den eksporterende medlemsstats kompetente myndighed:






  a) | olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter |
| --- | --- | --- |

5)

Artikel 4 affattes således:

»Artikel 4

1.   Direkte eller indirekte salg, levering, overførsel eller eksport af visse former for udstyr, der egner sig til følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, foretaget af statsborgere i medlemsstaterne eller fra medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der hører under medlemsstaternes jurisdiktion, kræver forhåndstilladelse fra den eksporterende medlemsstats kompetente myndighed:

a)

olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter

| b) | olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen |
| --- | --- |

b)

olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen

| c) | projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer. |
| --- | --- |

c)

projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer.

Unionen træffer de nødvendige foranstaltninger til at fastlægge, hvilke produkter der skal være omfattet af dette stykke.

2.   Levering af:

| a) | teknisk bistand eller andre tjenester i tilknytning til udstyret som omhandlet i stk. 1 |
| --- | --- |

a)

teknisk bistand eller andre tjenester i tilknytning til udstyret som omhandlet i stk. 1

| b) | finansieringsmidler eller finansiel bistand i forbindelse med salg, levering, overførsel eller eksport af udstyret som omhandlet i stk. 1 eller ydelse af teknisk bistand eller uddannelse i tilknytning hertil |
| --- | --- |

b)

finansieringsmidler eller finansiel bistand i forbindelse med salg, levering, overførsel eller eksport af udstyret som omhandlet i stk. 1 eller ydelse af teknisk bistand eller uddannelse i tilknytning hertil

kræver også forhåndstilladelse fra den eksporterende medlemsstats kompetente myndighed.

3.   De kompetente myndigheder i medlemsstaterne giver ikke tilladelse til salg, levering, overførsel eller eksport af udstyr eller ydelse af de tjenester, som er omhandlet i stk. 1 og 2, hvis de fastslår, at det pågældende salg eller den pågældende levering, overførsel eller eksport eller ydelsen af den pågældende tjeneste sker med henblik på en af de kategorier af efterforskning og produktion, der er omhandlet i stk. 1.

4.   Stk. 3 berører ikke opfyldelsen af kontrakter, der er indgået inden den 1. august 2014, eller tilknyttede kontrakter, der er nødvendige for opfyldelsen af sådanne kontrakter.

5.   En tilladelse kan gives, hvis salget, leveringen, overførslen eller eksporten af produkterne eller leveringen af tjenesterne omhandlet i stk. 1 og 2 er nødvendig for akut forebyggelse eller afbødning af en hændelse, der kan have alvorlig og betydelig indvirkning på menneskers sundhed og sikkerhed eller miljøet. I behørigt begrundede hastende tilfælde kan salget, leveringen, overførslen eller eksporten eller leveringen af tjenesterne omhandlet i stk. 1 og 2 finde sted uden forudgående tilladelse, forudsat at den pågældende eksportør senest fem arbejdsdage efter, at salget, leveringen, overførslen eller eksporten eller leveringen af tjenesterne omhandlet i stk. 1 og 2 har fundet sted, giver detaljerede oplysninger om den relevante begrundelse for, hvorfor salget, leveringen, overførslen eller eksporten eller leveringen af tjenesterne har fundet sted uden forudgående tilladelse.«

| 6) | Artikel 4a, stk. 1, affattes således:
  »1.   Direkte eller indirekte ydelse af tilknyttede tjenester, der er nødvendige for følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, foretaget af statsborgere i medlemsstaterne eller fra medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der hører under medlemsstaternes jurisdiktion, forbydes:






  a) | olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter |
| --- | --- | --- |

6)

Artikel 4a, stk. 1, affattes således:

»1.   Direkte eller indirekte ydelse af tilknyttede tjenester, der er nødvendige for følgende kategorier af efterforsknings- og produktionsprojekter i Rusland, herunder dets eksklusive økonomiske zone og kontinentalsokkel, foretaget af statsborgere i medlemsstaterne eller fra medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der hører under medlemsstaternes jurisdiktion, forbydes:

a)

olieefterforskning og -produktion i vand med en dybde på over 150 meter

| b) | olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen |
| --- | --- |

b)

olieefterforskning og -produktion i offshoreområdet nord for Polarcirklen

| c) | projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer.« |
| --- | --- |

c)

projekter, der har potentiale til at producere olie fra ressourcer, der befinder sig i skiferformationer, ved hjælp af hydrofraktur; det finder ikke anvendelse på efterforskning og produktion gennem skiferformationer med henblik på at finde eller ekstrahere olie fra reservoirer, der ikke er skiferreservoirer.«

Artikel 2

Betragtning 5 i afgørelse 2014/659/FUSP affattes således:

| »5) | I denne sammenhæng er det hensigtsmæssigt at udvide forbuddet i forbindelse med visse finansielle instrumenter. Der bør indføres yderligere restriktioner vedrørende adgang til kapitalmarkedet for så vidt angår statsejede russiske finansielle institutioner, visse russiske enheder inden for forsvarssektoren og visse russiske enheder, hvis hovedbeskæftigelse er salg eller transport af olie. Disse forbud berører ikke de finansielle tjenesteydelser, der ikke er omhandlet i artikel 1.« |
| --- | --- |

»5)

I denne sammenhæng er det hensigtsmæssigt at udvide forbuddet i forbindelse med visse finansielle instrumenter. Der bør indføres yderligere restriktioner vedrørende adgang til kapitalmarkedet for så vidt angår statsejede russiske finansielle institutioner, visse russiske enheder inden for forsvarssektoren og visse russiske enheder, hvis hovedbeskæftigelse er salg eller transport af olie. Disse forbud berører ikke de finansielle tjenesteydelser, der ikke er omhandlet i artikel 1.«

Artikel 3

Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Den Europæiske Unions Tidende

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Rådets vegne

S. GOZI

Formand

---

(1)  Rådets afgørelse 2014/512/FUSP af 31. juli 2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT L 229 af 31.7.2014, s. 13).

1

(2)  Rådets afgørelse 2014/659/FUSP af 8. september 2014 om ændring af afgørelse 2014/512/FUSP om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine (EUT L 271 af 12.9.2014, s. 54).

2

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/61 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/61

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE

af 3. december 2014

om ophævelse af beslutning 2002/249/EF om beskyttelsesforanstaltninger over for fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar

(meddelt under nummer C(2014) 9057)

(EØS-relevant tekst)

(2014/873/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (1), særlig artikel 53, stk. 1,

under henvisning til Rådets direktiv 97/78/EF af 18. december 1997 om fastsættelse af principperne for tilrettelæggelse af veterinærkontrollen for tredjelandsprodukter (2), der føres ind i Fællesskabet, særlig artikel 22, stk. 1, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Kommissionens beslutning 2002/249/EF (3) indfører visse beskyttelsesforanstaltninger over for visse fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar og præciserer de undersøgelser, som medlemsstaterne skal foretage af rejer. |
| --- | --- |

(1)

Kommissionens beslutning 2002/249/EF (3) indfører visse beskyttelsesforanstaltninger over for visse fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar og præciserer de undersøgelser, som medlemsstaterne skal foretage af rejer.

| (2) | I henhold til beslutning 2002/249/EF skal den tages op til revision på grundlag af Myanmars kompetente myndigheders garantier og resultaterne af de undersøgelser, som medlemsstaterne har foretaget. |
| --- | --- |

(2)

I henhold til beslutning 2002/249/EF skal den tages op til revision på grundlag af Myanmars kompetente myndigheders garantier og resultaterne af de undersøgelser, som medlemsstaterne har foretaget.

| (3) | Det er ikke tilladt at importere akvakulturprodukter fra Myanmar til EU. |
| --- | --- |

(3)

Det er ikke tilladt at importere akvakulturprodukter fra Myanmar til EU.

| (4) | Alle anvendelser af chloramphenicol og nitrofuraner i fiskerivarer og akvakulturprodukter har ved burmesisk direktiv 6/2011 været forbudt i Myanmar siden 16. november 2011. |
| --- | --- |

(4)

Alle anvendelser af chloramphenicol og nitrofuraner i fiskerivarer og akvakulturprodukter har ved burmesisk direktiv 6/2011 været forbudt i Myanmar siden 16. november 2011.

| (5) | De kompetente myndigheder i Myanmar har siden forbuddets ikrafttrædelse gennemført overvågningsundersøgelser af fiskerivarer, som var negative for tilstedeværelse af chloramphenicol og nitrofuraner. |
| --- | --- |

(5)

De kompetente myndigheder i Myanmar har siden forbuddets ikrafttrædelse gennemført overvågningsundersøgelser af fiskerivarer, som var negative for tilstedeværelse af chloramphenicol og nitrofuraner.

| (6) | Ingen af medlemsstaternes undersøgelser, jf. artikel 2 i beslutning 2002/249/EF, af rejer importeret fra Myanmar har haft utilfredsstillende resultater siden juni 2009. Det er derfor ikke længere nødvendigt at undersøge alle sendinger, navnlig med henblik på at påvise tilstedeværelse af chloramphenicol. |
| --- | --- |

(6)

Ingen af medlemsstaternes undersøgelser, jf. artikel 2 i beslutning 2002/249/EF, af rejer importeret fra Myanmar har haft utilfredsstillende resultater siden juni 2009. Det er derfor ikke længere nødvendigt at undersøge alle sendinger, navnlig med henblik på at påvise tilstedeværelse af chloramphenicol.

| (7) | Beslutning 2002/249/EF bør derfor ophæves. |
| --- | --- |

(7)

Beslutning 2002/249/EF bør derfor ophæves.

| (8) | Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed — |
| --- | --- |

(8)

Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Beslutning 2002/249/EF ophæves.

Artikel 2

Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 2014.

På Kommissionens vegne

Vytenis ANDRIUKAITIS

Medlem af Kommissionen

---

(1)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

1

(2)  EFT L 24 af 30.1.1998, s. 9.

2

(3)  Kommissionens beslutning 2002/249/EF af 27. marts 2002 om beskyttelsesforanstaltninger over for fiskerivarer og akvakulturprodukter til konsum importeret fra Myanmar (EFT L 84 af 28.3.2002, s. 73).

3

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/63 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/63

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE

af 3. december 2014

om ændring af beslutning 2008/866/EF om beredskabsforanstaltninger, som suspenderer importen fra Peru af visse toskallede bløddyr bestemt til konsum, for så vidt angår dens anvendelsesperiode

(meddelt under nummer C(2014) 9113)

(EØS-relevant tekst)

(2014/874/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (1), særlig artikel 53, stk. 1, litra b), nr. i), og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved forordning (EF) nr. 178/2002 er der fastlagt generelle principper, som i Unionen og på nationalt plan finder anvendelse på fødevarer og foder generelt og på fødevare- og fodersikkerhed i særdeleshed. Forordningen indeholder bestemmelser om beredskabsforanstaltninger for tilfælde, hvor det er åbenbart, at fødevarer eller foder importeret fra et tredjeland må formodes at udgøre en alvorlig risiko for menneskers sundhed, dyresundheden eller miljøet, og at denne risiko ikke kan styres på tilfredsstillende vis ved hjælp af de foranstaltninger, der træffes af den eller de berørte medlemsstater. |
| --- | --- |

(1)

Ved forordning (EF) nr. 178/2002 er der fastlagt generelle principper, som i Unionen og på nationalt plan finder anvendelse på fødevarer og foder generelt og på fødevare- og fodersikkerhed i særdeleshed. Forordningen indeholder bestemmelser om beredskabsforanstaltninger for tilfælde, hvor det er åbenbart, at fødevarer eller foder importeret fra et tredjeland må formodes at udgøre en alvorlig risiko for menneskers sundhed, dyresundheden eller miljøet, og at denne risiko ikke kan styres på tilfredsstillende vis ved hjælp af de foranstaltninger, der træffes af den eller de berørte medlemsstater.

| (2) | Kommissionens beslutning 2008/866/EF (2) blev vedtaget efter et udbrud af hepatitis A hos mennesker, som blev sat i forbindelse med indtagelse af toskallede bløddyr fra Peru, som var forurenet med hepatitis A-virus (HAV). Anvendelsesperioden for beslutningen udløb oprindeligt den 31. marts 2009, men blev forlænget til den 30. november 2014 ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/636/EU (3). |
| --- | --- |

(2)

Kommissionens beslutning 2008/866/EF (2) blev vedtaget efter et udbrud af hepatitis A hos mennesker, som blev sat i forbindelse med indtagelse af toskallede bløddyr fra Peru, som var forurenet med hepatitis A-virus (HAV). Anvendelsesperioden for beslutningen udløb oprindeligt den 31. marts 2009, men blev forlænget til den 30. november 2014 ved Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/636/EU (3).

| (3) | Perus kompetente myndighed blev anmodet om at stille tilfredsstillende garantier for, at de mangler, der er konstateret i systemet til kontrol af virus i levende toskallede bløddyr, er blevet afhjulpet. Især bør resultaterne af overvågningsprogrammet for kilemuslinger (Donax spp.) fremlægges. Selv om kilemuslinger har været skyld i udbrud af hepatitis A hos mennesker, har Kommissionen ikke modtaget opdaterede resultater af overvågningsprogrammet for denne art. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at det kontrolsystem og den overvågningsplan, der findes i Peru for visse toskallede bløddyr, giver de garantier, som er nødvendige i henhold til EU-retten. Beredskabsforanstaltningerne bør derfor opretholdes. |
| --- | --- |

(3)

Perus kompetente myndighed blev anmodet om at stille tilfredsstillende garantier for, at de mangler, der er konstateret i systemet til kontrol af virus i levende toskallede bløddyr, er blevet afhjulpet. Især bør resultaterne af overvågningsprogrammet for kilemuslinger (Donax spp.) fremlægges. Selv om kilemuslinger har været skyld i udbrud af hepatitis A hos mennesker, har Kommissionen ikke modtaget opdaterede resultater af overvågningsprogrammet for denne art. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at det kontrolsystem og den overvågningsplan, der findes i Peru for visse toskallede bløddyr, giver de garantier, som er nødvendige i henhold til EU-retten. Beredskabsforanstaltningerne bør derfor opretholdes.

| (4) | Udløbet af anvendelsesperioden for beslutning 2008/866/EF bør derfor ændres. |
| --- | --- |

(4)

Udløbet af anvendelsesperioden for beslutning 2008/866/EF bør derfor ændres.

| (5) | Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder — |
| --- | --- |

(5)

Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

I artikel 5 i beslutning 2008/866/EF ændres »den 30. november 2014« til »den 30. november 2015«.

Artikel 2

Denne beslutning er rettet til medlemsstaterne.

Udfærdiget i Bruxelles, den 3. december 2014.

På Kommissionens vegne

Vytenis ANDRIUKAITIS

Medlem af Kommissionen

---

(1)  EFT L 31 af 1.2.2002, s. 1.

1

(2)  Kommissionens beslutning 2008/866/EF af 12. november 2008 om beredskabsforanstaltninger, som suspenderer importen fra Peru af visse toskallede bløddyr bestemt til konsum (EUT L 307 af 18.11.2008, s. 9).

2

(3)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/636/EU af 31. oktober 2013 om ændring af beslutning 2008/866/EF om beredskabsforanstaltninger, som suspenderer importen fra Peru af visse toskallede bløddyr bestemt til konsum, for så vidt angår dens anvendelsesperiode (EUT L 293 af 5.11.2013, s. 42).

3

---

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/65 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/65

---

KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE

af 4. december 2014

om offentliggørelsen af referencerne til standard EN 15649-2:2009+A2:2013 for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet og standard EN 957-6:2010+A1:2014 for stationært træningsudstyr i Den Europæiske Unions Tidende i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF

(EØS-relevant tekst)

(2014/875/EU)

EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,

under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed (1), særlig artikel 4, stk. 2, første afsnit, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Ved artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/95/EF fastsættes det, at producenter kun må markedsføre sikre produkter. |
| --- | --- |

(1)

Ved artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/95/EF fastsættes det, at producenter kun må markedsføre sikre produkter.

| (2) | I henhold til artikel 3, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2001/95/EF formodes et produkt at være sikkert for så vidt angår de risici og risikokategorier, der er omfattet af de relevante nationale standarder, når det er i overensstemmelse med nationale standarder, der gennemfører europæiske standarder, for hvilke Kommissionen i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 2, har offentliggjort referencer i Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(2)

I henhold til artikel 3, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2001/95/EF formodes et produkt at være sikkert for så vidt angår de risici og risikokategorier, der er omfattet af de relevante nationale standarder, når det er i overensstemmelse med nationale standarder, der gennemfører europæiske standarder, for hvilke Kommissionen i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 2, har offentliggjort referencer i Den Europæiske Unions Tidende.

| (3) | I henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 2001/95/EF udarbejdes europæiske standarder af europæiske standardiseringsorganer på grundlag af mandater fra Kommissionen. |
| --- | --- |

(3)

I henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 2001/95/EF udarbejdes europæiske standarder af europæiske standardiseringsorganer på grundlag af mandater fra Kommissionen.

| (4) | I henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 2001/95/EF offentliggør Kommissionen referencerne for sådanne standarder. |
| --- | --- |

(4)

I henhold til artikel 4, stk. 2, i direktiv 2001/95/EF offentliggør Kommissionen referencerne for sådanne standarder.

| (5) | Den 21. april 2005 vedtog Kommissionen beslutning 2005/323/EF (2) om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for flydende fritidsartikler til brug på eller i vandet. |
| --- | --- |

(5)

Den 21. april 2005 vedtog Kommissionen beslutning 2005/323/EF (2) om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for flydende fritidsartikler til brug på eller i vandet.

| (6) | Den 6. september 2005 gav Kommissionen de europæiske standardiseringsorganer mandat M/372 til udarbejdelse af europæiske sikkerhedsstandarder, således at der tages højde for de største risici i forbindelse med flydende fritidsartikler til brug på og i vandet, særlig risikoen for druknings- og nærdrukningsulykker, andre risici i forbindelse med produktets udformning, herunder risikoen for at drive væk, miste grebet, falde fra stor højde, sidde fast eller blive viklet ind i noget over eller under vandet, pludseligt tab af opdrift, kæntring, kuldechok, såvel som risici i forbindelse med deres brug, f.eks. kollision og stød, og risici i forbindelse med vind, strøm og tidevand. |
| --- | --- |

(6)

Den 6. september 2005 gav Kommissionen de europæiske standardiseringsorganer mandat M/372 til udarbejdelse af europæiske sikkerhedsstandarder, således at der tages højde for de største risici i forbindelse med flydende fritidsartikler til brug på og i vandet, særlig risikoen for druknings- og nærdrukningsulykker, andre risici i forbindelse med produktets udformning, herunder risikoen for at drive væk, miste grebet, falde fra stor højde, sidde fast eller blive viklet ind i noget over eller under vandet, pludseligt tab af opdrift, kæntring, kuldechok, såvel som risici i forbindelse med deres brug, f.eks. kollision og stød, og risici i forbindelse med vind, strøm og tidevand.

| (7) | Den Europæiske Standardiseringsorganisation har vedtaget en serie af europæiske standarder (EN 15649 (del 1-7)) for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet som svar på Kommissionens mandat. Den 18. juli 2013 vedtog Kommissionen gennemførelsesafgørelse 2013/390/EU (3), hvori det blev fastslået, at de europæiske standarder EN 15649 (del 1-7) for flydende fritidsartikler er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF for så vidt angår de omfattede risici og offentliggjorde referencerne hertil i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(7)

Den Europæiske Standardiseringsorganisation har vedtaget en serie af europæiske standarder (EN 15649 (del 1-7)) for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet som svar på Kommissionens mandat. Den 18. juli 2013 vedtog Kommissionen gennemførelsesafgørelse 2013/390/EU (3), hvori det blev fastslået, at de europæiske standarder EN 15649 (del 1-7) for flydende fritidsartikler er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF for så vidt angår de omfattede risici og offentliggjorde referencerne hertil i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

| (8) | Den Europæiske Standardiseringsorganisation har siden revideret den europæiske standard EN 15649-2:2009+A2:2013 for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet. |
| --- | --- |

(8)

Den Europæiske Standardiseringsorganisation har siden revideret den europæiske standard EN 15649-2:2009+A2:2013 for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet.

| (9) | Den europæiske standard EN 15649-2:2009+A2:2013 opfylder mandat M/372 og er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF. Referencerne hertil bør derfor offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(9)

Den europæiske standard EN 15649-2:2009+A2:2013 opfylder mandat M/372 og er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF. Referencerne hertil bør derfor offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

| (10) | Den 27. juli 2011 vedtog Kommissionen afgørelse 2011/476/EU (4) om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for stationært træningsudstyr. |
| --- | --- |

(10)

Den 27. juli 2011 vedtog Kommissionen afgørelse 2011/476/EU (4) om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for stationært træningsudstyr.

| (11) | Den 5. september 2012 gav Kommissionen de europæiske standardiseringsorganer mandat M/506 til udarbejdelse af europæiske standarder for stationært træningsudstyr. Disse standarder skulle følge princippet om, at under almindelige og rimeligt forudsigelige anvendelsesbetingelser skal risikoen for skader eller belastning af brugernes sundhed og sikkerhed minimeres gennem udstyrets konstruktion eller sikkerhedsforanstaltninger. |
| --- | --- |

(11)

Den 5. september 2012 gav Kommissionen de europæiske standardiseringsorganer mandat M/506 til udarbejdelse af europæiske standarder for stationært træningsudstyr. Disse standarder skulle følge princippet om, at under almindelige og rimeligt forudsigelige anvendelsesbetingelser skal risikoen for skader eller belastning af brugernes sundhed og sikkerhed minimeres gennem udstyrets konstruktion eller sikkerhedsforanstaltninger.

| (12) | Den Europæiske Standardiseringsorganisation vedtog de europæiske standarder (EN 957 (del 2 og 4-10)) og den europæiske standard EN ISO 20957 (del 1). Disse falder ind under Kommissionens mandat. |
| --- | --- |

(12)

Den Europæiske Standardiseringsorganisation vedtog de europæiske standarder (EN 957 (del 2 og 4-10)) og den europæiske standard EN ISO 20957 (del 1). Disse falder ind under Kommissionens mandat.

| (13) | Den 13. juni 2014 vedtog Kommissionen gennemførelsesafgørelse 2014/357/EU (5), hvori det blev fastslået, at de europæiske standarder i EN 957-serien (del 2 og 4-10) og den europæiske standard EN ISO 20957 (del 1) for stationært træningsudstyr er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF for så vidt angår de omfattede risici og offentliggjorde referencerne hertil i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(13)

Den 13. juni 2014 vedtog Kommissionen gennemførelsesafgørelse 2014/357/EU (5), hvori det blev fastslået, at de europæiske standarder i EN 957-serien (del 2 og 4-10) og den europæiske standard EN ISO 20957 (del 1) for stationært træningsudstyr er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF for så vidt angår de omfattede risici og offentliggjorde referencerne hertil i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende.

| (14) | Den Europæiske Standardiseringsorganisation har siden revideret den europæiske standard EN 957-6:2010+A1:2014 for stationært træningsudstyr. |
| --- | --- |

(14)

Den Europæiske Standardiseringsorganisation har siden revideret den europæiske standard EN 957-6:2010+A1:2014 for stationært træningsudstyr.

| (15) | Den europæiske standard EN 957-6:2010+A1:2014 opfylder mandat M/506 og er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF. Referencerne hertil bør derfor offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende. |
| --- | --- |

(15)

Den europæiske standard EN 957-6:2010+A1:2014 opfylder mandat M/506 og er i overensstemmelse med det almindelige sikkerhedskrav i direktiv 2001/95/EF. Referencerne hertil bør derfor offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.

| (16) | Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved direktiv 2001/95/EF — |
| --- | --- |

(16)

Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved direktiv 2001/95/EF —

VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:

Artikel 1

Referencerne for følgende standarder offentliggøres i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende:

| a) | EN 15649-2:2009+A2:2013 »Flydende fritidsartikler til brug på og i vandet — Del 2: Forbrugerinformation« |
| --- | --- |

a)

EN 15649-2:2009+A2:2013 »Flydende fritidsartikler til brug på og i vandet — Del 2: Forbrugerinformation«

| b) | EN 957-6:2010+A1:2014 »Stationært træningsudstyr — Del 6: Løbebånd, yderligere specifikke sikkerhedskrav og prøvningsmetoder«. |
| --- | --- |

b)

EN 957-6:2010+A1:2014 »Stationært træningsudstyr — Del 6: Løbebånd, yderligere specifikke sikkerhedskrav og prøvningsmetoder«.

Artikel 2

Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Udfærdiget i Bruxelles, den 4. december 2014.

På Kommissionens vegne

Jean-Claude JUNCKER

Formand

---

(1)  EFT L 11 af 15.1.2002, s. 4.

1

(2)  Kommissionens beslutning 2005/323/EF af 21. april 2005 om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for flydende fritidsartikler til brug på eller i vandet i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF (EUT L 104 af 23.4.2005, s. 39).

2

(3)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/390/EU af 18. juli 2013 om overensstemmelse mellem de europæiske standarder i EN 15649-serien (del 1-7) for flydende fritidsartikler til brug på og i vandet og det almindelige sikkerhedskrav i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF og om offentliggørelse af referencerne til disse standarder i Den Europæiske Unions Tidende (EUT L 196 af 19.7.2013, s. 22).

3

Den Europæiske Unions Tidende

(4)  Kommissionens afgørelse 2011/476/EU af 27. juli 2011 om sikkerhedskrav, der skal opfyldes af de europæiske standarder for stationært træningsudstyr i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF (EUT L 196 af 28.7.2011, s. 16).

4

(5)  Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2014/357/EU af 13. juni 2014 om overensstemmelse mellem, dels de europæiske standarder i EN 957-serien (del 2 og 4-10) samt EN ISO 20957 (del 1) for stationært træningsudstyr, dels ti europæiske standarder for gymnastikudstyr, og det almindelige sikkerhedskrav i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF og om offentliggørelse af referencerne til disse standarder i Den Europæiske Unions Tidende (EUT L 175 af 14.6.2014, s. 40).

5

Den Europæiske Unions Tidende

---

Berigtigelser

| 5.12.2014 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | L 349/67 |
| --- | --- | --- | --- |

5.12.2014

DA

Den Europæiske Unions Tidende

L 349/67

---

Berigtigelse til Kommissionens forordning (EU) nr. 651/2014 af 17. juni 2014 om visse kategorier af støttes forenelighed med det indre marked i henhold til traktatens artikel 107 og 108

(
  Den Europæiske Unions Tidende L 187 af 26. juni 2014
  )

Side 27, nr. 110):

I stedet for:

»110)   »vedvarende energikilder«: følgende vedvarende ikke-fossile energikilder: vind, sol, aerotermisk, geotermisk, hydrotermisk energi og havenergi, vandkraft, biomasse, gas fra deponeringsanlæg, gas fra spildevandsbehandlingsanlæg og biogas«

læses:

»110)   »vedvarende energikilder«: følgende vedvarende ikke-fossile energikilder: vindkraft, solenergi, aerotermisk, geotermisk, hydrotermisk energi og havenergi, vandkraft, biomasse, lossepladsgas, gas fra spildevandsanlæg og biogas«

---