# Europeiska unionens C 447/2014

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 447 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | femtiosjunde årgången13 december 2014 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 447

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

femtiosjunde årgången13 december 2014

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | II   Meddelanden |
| | MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2014/C 447/01 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7414 – ReAssure/HSBC Life UK) (
  1
  ) | 1 |
| 2014/C 447/02 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7437 – Blackstone/TPG/Kensington) (
  1
  ) | 1 |
| 2014/C 447/03 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7425 – Robert Bosch/BSH Bosch und Siemens Hausgeräte) (
  1
  ) | 2 |
| 2014/C 447/04 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7307 – Electricity Supply Board/Vodafone Ireland/JV) (
  1
  ) | 2 |
| 2014/C 447/05 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7381 – Airbus/Singapore Airlines/AATC) (
  1
  ) | 3 |
| 2014/C 447/06 | Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7231 – Vodafone/ONO) (
  1
  ) | 3 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

II   Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2014/C 447/01

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7414 – ReAssure/HSBC Life UK) (
  1
  )

1

1

2014/C 447/02

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7437 – Blackstone/TPG/Kensington) (
  1
  )

1

1

2014/C 447/03

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7425 – Robert Bosch/BSH Bosch und Siemens Hausgeräte) (
  1
  )

1

2

2014/C 447/04

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7307 – Electricity Supply Board/Vodafone Ireland/JV) (
  1
  )

1

2

2014/C 447/05

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7381 – Airbus/Singapore Airlines/AATC) (
  1
  )

1

3

2014/C 447/06

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration (Ärende M.7231 – Vodafone/ONO) (
  1
  )

1

3

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN |
| | Europeiska kommissionen |
| 2014/C 447/07 | Eurons växelkurs | 4 |
| 2014/C 447/08 | Antagande av kommissionens beslut om den nationella övergångsplan som lämnats av Republiken Portugal i enlighet med artikel 32.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU | 5 |
| 2014/C 447/09 | Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske | 6 |
| 2014/C 447/10 | Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske | 16 |
| 2014/C 447/11 | Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske | 23 |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA |
| 2014/C 447/12 | Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske | 30 |
| 2014/C 447/13 | Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske | 30 |
| 2014/C 447/14 | Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske | 31 |
| 2014/C 447/15 | Uppdatering av de referensbelopp för passage av de yttre gränserna som avses i artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) | 32 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

2014/C 447/07

Eurons växelkurs

4

2014/C 447/08

Antagande av kommissionens beslut om den nationella övergångsplan som lämnats av Republiken Portugal i enlighet med artikel 32.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU

5

2014/C 447/09

Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

6

2014/C 447/10

Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

16

2014/C 447/11

Kommissionens beslut av den 12 december 2014 om meddelande till ett tredjeland om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

23

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

2014/C 447/12

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

30

2014/C 447/13

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

30

2014/C 447/14

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

31

2014/C 447/15

Uppdatering av de referensbelopp för passage av de yttre gränserna som avses i artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna)

32

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES |

---

(1)   Text av betydelse för EES

1

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

II Meddelanden

MEDDELANDEN FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/1 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/1

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7414 – ReAssure/HSBC Life UK)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/01)

Kommissionen beslutade den 5 december 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7414. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7414. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/1 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/1

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7437 – Blackstone/TPG/Kensington)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/02)

Kommissionen beslutade den 5 december 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7437. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7437. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/2 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/2

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7425 – Robert Bosch/BSH Bosch und Siemens Hausgeräte)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/03)

Kommissionen beslutade den 3 december 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på tyska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7425. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7425. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/2 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/2

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7307 – Electricity Supply Board/Vodafone Ireland/JV)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/04)

Kommissionen beslutade den 24 oktober 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7307. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7307. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/3 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/3

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7381 – Airbus/Singapore Airlines/AATC)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/05)

Kommissionen beslutade den 8 december 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7381. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7381. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/3 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/3

---

Beslut om att inte göra invändningar mot en anmäld koncentration

(Ärende M.7231 – Vodafone/ONO)

(Text av betydelse för EES)

(2014/C 447/06)

Kommissionen beslutade den 2 juli 2014 att inte göra invändningar mot den anmälda koncentrationen ovan och att förklara den förenlig med den inre marknaden. Beslutet grundar sig på artikel 6.1 b i rådets förordning (EG) nr 139/2004 (1). Beslutet i sin helhet finns bara på engelska och kommer att offentliggöras efter det att eventuella affärshemligheter har tagits bort. Det kommer att finnas tillgängligt

| — | under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer, |
| --- | --- |

—

under rubriken koncentrationer på kommissionens webbplats för konkurrens (http://ec.europa.eu/competition/mergers/cases/). Denna webbplats gör det möjligt att hitta enskilda beslut i koncentrationsärenden, även uppgifter om företag, ärendenummer, datum och sektorer,

| — | i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7231. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet. |
| --- | --- |

—

i elektronisk form på webbplatsen EUR-Lex (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=sv) under dokumentnummer 32014M7231. EUR-Lex ger tillgång till EU-rätten via internet.

---

(1)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER, BYRÅER OCH ORGAN

Europeiska kommissionen

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/4 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/4

---

Eurons växelkurs (1)

12 december 2014

(2014/C 447/07)

1 euro =

| | Valuta | Kurs |
| --- | --- | --- |
| USD | US-dollar | 1,2450 |
| JPY | japansk yen | 147,41 |
| DKK | dansk krona | 7,4370 |
| GBP | pund sterling | 0,79250 |
| SEK | svensk krona | 9,3700 |
| CHF | schweizisk franc | 1,2010 |
| ISK | isländsk krona | |
| NOK | norsk krona | 9,1190 |
| BGN | bulgarisk lev | 1,9558 |
| CZK | tjeckisk koruna | 27,590 |
| HUF | ungersk forint | 308,93 |
| LTL | litauisk litas | 3,45280 |
| PLN | polsk zloty | 4,1735 |
| RON | rumänsk leu | 4,4673 |
| TRY | turkisk lira | 2,8523 |
| AUD | australisk dollar | 1,5056 |
| CAD | kanadensisk dollar | 1,4417 |
| HKD | Hongkongdollar | 9,6517 |
| NZD | nyzeeländsk dollar | 1,5946 |
| SGD | singaporiansk dollar | 1,6307 |
| KRW | sydkoreansk won | 1 372,22 |
| ZAR | sydafrikansk rand | 14,4769 |
| CNY | kinesisk yuan renminbi | 7,7049 |
| HRK | kroatisk kuna | 7,6740 |
| IDR | indonesisk rupiah | 15 579,32 |
| MYR | malaysisk ringgit | 4,3502 |
| PHP | filippinsk peso | 55,410 |
| RUB | rysk rubel | 71,4175 |
| THB | thailändsk baht | 40,824 |
| BRL | brasiliansk real | 3,3071 |
| MXN | mexikansk peso | 18,5119 |
| INR | indisk rupie | 77,7677 |

Valuta

Kurs

USD

US-dollar

1,2450

JPY

japansk yen

147,41

DKK

dansk krona

7,4370

GBP

pund sterling

0,79250

SEK

svensk krona

9,3700

CHF

schweizisk franc

1,2010

ISK

isländsk krona

NOK

norsk krona

9,1190

BGN

bulgarisk lev

1,9558

CZK

tjeckisk koruna

27,590

HUF

ungersk forint

308,93

LTL

litauisk litas

3,45280

PLN

polsk zloty

4,1735

RON

rumänsk leu

4,4673

TRY

turkisk lira

2,8523

AUD

australisk dollar

1,5056

CAD

kanadensisk dollar

1,4417

HKD

Hongkongdollar

9,6517

NZD

nyzeeländsk dollar

1,5946

SGD

singaporiansk dollar

1,6307

KRW

sydkoreansk won

1 372,22

ZAR

sydafrikansk rand

14,4769

CNY

kinesisk yuan renminbi

7,7049

HRK

kroatisk kuna

7,6740

IDR

indonesisk rupiah

15 579,32

MYR

malaysisk ringgit

4,3502

PHP

filippinsk peso

55,410

RUB

rysk rubel

71,4175

THB

thailändsk baht

40,824

BRL

brasiliansk real

3,3071

MXN

mexikansk peso

18,5119

INR

indisk rupie

77,7677

---

(1)  Källa: Referensväxelkurs offentliggjord av Europeiska centralbanken.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/5 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/5

---

Antagande av kommissionens beslut om den nationella övergångsplan som lämnats av Republiken Portugal i enlighet med artikel 32.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU

(2014/C 447/08)

Den 11 december 2014 antog kommissionen beslut C(2014) 9360 om den nationella övergångsplan som lämnats av Republiken Portugal i enlighet med artikel 32.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU av den 24 november 2010 om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (1).

Dokumentet finns på följande webbplats: https://circabc.europa.eu/w/browse/36205e98-8e7a-47d7-808d-931bc5baf6ee

---

(1)  EUT L 334, 17.12.2010, s. 17.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/6 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/6

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 12 december 2014

om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2014/C 447/09)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1.   INLEDNING

| (1) | Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske). |
| --- | --- |

(1)

Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).

| (2) | I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om sådana länder, upprättande av en förteckning över sådana länder, avförande från förteckningen, offentliggörande av förteckningen och nödåtgärder. |
| --- | --- |

(2)

I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om sådana länder, upprättande av en förteckning över sådana länder, avförande från förteckningen, offentliggörande av förteckningen och nödåtgärder.

| (3) | Enligt artikel 32 i IUU-förordningen ska kommissionen meddela tredjeländer att de kan komma att identifieras som icke-samarbetande länder. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i den förordningen avseende de tredjeländer som meddelas. Kommissionen bör i synnerhet redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge länderna möjlighet att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall tillhandahålla en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 32 i IUU-förordningen ska kommissionen meddela tredjeländer att de kan komma att identifieras som icke-samarbetande länder. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i den förordningen avseende de tredjeländer som meddelas. Kommissionen bör i synnerhet redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge länderna möjlighet att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall tillhandahålla en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

| (4) | Enligt artikel 31 i IUU-förordningen ska kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland bör identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 31 i IUU-förordningen ska kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland bör identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

| (5) | Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer bör grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(5)

Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer bör grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

| (6) | I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen ska rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder. |
| --- | --- |

(6)

I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen ska rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

| (7) | För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som de berörda tredjeländernas fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(7)

För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som de berörda tredjeländernas fiskefartyg måste följa.

| (8) | Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2.   FÖRFARANDE FÖR SALOMONÖARNA

| (9) | Kommissionen godkände den 1 januari 2010 anmälan av Salomonöarna som flaggstat i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(9)

Kommissionen godkände den 1 januari 2010 anmälan av Salomonöarna som flaggstat i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen.

| (10) | Mellan den 11 och den 14 februari 2014 besökte kommissionen Salomonöarna med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(10)

Mellan den 11 och den 14 februari 2014 besökte kommissionen Salomonöarna med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

| (11) | Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Salomonöarnas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, samt om de åtgärder som Salomonöarna har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem. |
| --- | --- |

(11)

Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Salomonöarnas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, samt om de åtgärder som Salomonöarna har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem.

| (12) | Slutrapporten från besöket sändes till Salomonöarna den 28 februari 2014. |
| --- | --- |

(12)

Slutrapporten från besöket sändes till Salomonöarna den 28 februari 2014.

| (13) | Salomonöarnas preliminära kommentarer rörande slutrapporten mottogs den 6 maj 2014 och den 20 maj 2014. Ett formellt svar på synpunkterna på den rättsliga och administrativa ramen lämnades den 1 oktober 2014 och den 6 oktober 2014. |
| --- | --- |

(13)

Salomonöarnas preliminära kommentarer rörande slutrapporten mottogs den 6 maj 2014 och den 20 maj 2014. Ett formellt svar på synpunkterna på den rättsliga och administrativa ramen lämnades den 1 oktober 2014 och den 6 oktober 2014.

| (14) | Efter en begäran från kommissionen den 19 mars 2014 lämnade Salomonöarna den 28 mars 2014 och den 7 juni 2014 ytterligare upplysningar om tillämpningen av unionens fångstcertifieringssystem. |
| --- | --- |

(14)

Efter en begäran från kommissionen den 19 mars 2014 lämnade Salomonöarna den 28 mars 2014 och den 7 juni 2014 ytterligare upplysningar om tillämpningen av unionens fångstcertifieringssystem.

| (15) | Ett möte mellan Salomonöarna och kommissionen ägde rum den 20 maj 2014. |
| --- | --- |

(15)

Ett möte mellan Salomonöarna och kommissionen ägde rum den 20 maj 2014.

| (16) | Salomonöarna är medlem i WCPFC (Kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Salomonöarna har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention
   (2) (nedan kallad FFA-konventionen) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3). |
| --- | --- |

(16)

Salomonöarna är medlem i WCPFC (Kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Salomonöarna har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention
   (2) (nedan kallad FFA-konventionen) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3).

| (17) | För att utvärdera hur Salomonöarna fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som avses i skäl 16 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som avses i skäl 16 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet. |
| --- | --- |

(17)

För att utvärdera hur Salomonöarna fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i de internationella avtal som avses i skäl 16 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som avses i skäl 16 har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet.

| (18) | Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av WCPFC samt offentligt tillgänglig information. |
| --- | --- |

(18)

Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av WCPFC samt offentligt tillgänglig information.

3.   MÖJLIGHETEN ATT SALOMONÖARNA IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (19) | Kommissionen har analyserat Salomonöarnas skyldigheter i deras egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning har kommissionen tagit hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(19)

Kommissionen har analyserat Salomonöarnas skyldigheter i deras egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning har kommissionen tagit hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1   Återkommande IUU-fiske – upprepad förekomst av IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

| (20) | Beträffande fartyg som för Salomonöarnas flagg noteras att det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar inte förekommer några sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga bevis för att fartyg som för Salomonöarnas flagg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Salomonöarnas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(20)

Beträffande fartyg som för Salomonöarnas flagg noteras att det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar inte förekommer några sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga bevis för att fartyg som för Salomonöarnas flagg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Salomonöarnas förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a i IUU-förordningen.

| (21) | I enlighet med artikel 31.4 b i IUU-förordningen undersökte kommissionen även de åtgärder som Salomonöarna har vidtagit beträffande tillträde till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske. |
| --- | --- |

(21)

I enlighet med artikel 31.4 b i IUU-förordningen undersökte kommissionen även de åtgärder som Salomonöarna har vidtagit beträffande tillträde till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske.

| (22) | På grundval av alla uppgifter som kommissionen har på detta område bedömer den att Salomonöarna inte är i stånd att säkerställa att de fiskeriprodukter som kommer in till landet eller till beredningsanläggningar baserade i Salomonöarna inte härstammar från IUU-fiske. Detta beror på systeminterna fel som gör det svårt för myndigheterna i Salomonöarna att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste fakta som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas i skälen 23–39. |
| --- | --- |

(22)

På grundval av alla uppgifter som kommissionen har på detta område bedömer den att Salomonöarna inte är i stånd att säkerställa att de fiskeriprodukter som kommer in till landet eller till beredningsanläggningar baserade i Salomonöarna inte härstammar från IUU-fiske. Detta beror på systeminterna fel som gör det svårt för myndigheterna i Salomonöarna att spåra fångster eftersom det inte finns officiella uppgifter om fisk som landas, importeras och/eller bereds. De viktigaste fakta som ligger till grund för kommissionens bedömning sammanfattas i skälen 23–39.

| (23) | Merparten av fisket i vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion bedrivs inte av fartyg som för Salomonöarnas flagg, utan av fartyg under utländsk flagg som ibland använder lokala hamnar. I sin rapport till det nionde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté 2013 (4) meddelade Salomonöarna att sammanlagt 434 fartyg var verksamma i Salomonöarnas vatten under 2012, närmare bestämt 214 snörpvadsfartyg, 200 långrevsfartyg och 20 spöfiskefartyg. Endast 6 snörpvadsfartyg, 2 långrevsfartyg och 2 spöfiskefartyg förde Salomonöarnas flagg. Under kommissionens besök i februari 2014 bekräftade Salomonöarnas myndigheter att 401 industriella fiskefartyg hade tillstånd att fiska i Salomonöarnas vatten. Anledningen till att antalet fartyg med licens har minskat sedan 2012 är att man begränsat antalet licenser för de fartyg som fiskar enligt befraktningsavtal. Det finns dock fortfarande 143 långrevsfartyg och 2 snörpvadsfartyg som befraktas av fem lokala företag. Storleken på den flotta som är verksam i området förstärker behovet av åtgärder som garanterar att fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske inte får tillträde till Salomonöarnas marknad. |
| --- | --- |

(23)

Merparten av fisket i vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion bedrivs inte av fartyg som för Salomonöarnas flagg, utan av fartyg under utländsk flagg som ibland använder lokala hamnar. I sin rapport till det nionde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté 2013 (4) meddelade Salomonöarna att sammanlagt 434 fartyg var verksamma i Salomonöarnas vatten under 2012, närmare bestämt 214 snörpvadsfartyg, 200 långrevsfartyg och 20 spöfiskefartyg. Endast 6 snörpvadsfartyg, 2 långrevsfartyg och 2 spöfiskefartyg förde Salomonöarnas flagg. Under kommissionens besök i februari 2014 bekräftade Salomonöarnas myndigheter att 401 industriella fiskefartyg hade tillstånd att fiska i Salomonöarnas vatten. Anledningen till att antalet fartyg med licens har minskat sedan 2012 är att man begränsat antalet licenser för de fartyg som fiskar enligt befraktningsavtal. Det finns dock fortfarande 143 långrevsfartyg och 2 snörpvadsfartyg som befraktas av fem lokala företag. Storleken på den flotta som är verksam i området förstärker behovet av åtgärder som garanterar att fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske inte får tillträde till Salomonöarnas marknad.

| (24) | Enligt det utkast till förvaltnings- och utvecklingsplan för tonfisk som Salomonöarna lade fram i november 2013 uppgick den totala fångsten i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon (EEZ) till 93 000 ton under 2012. Det motsvarar ungefär hälften av fångsterna under tidigare år (185 000 ton under 2010 och 177 000 ton under 2011). |
| --- | --- |

(24)

Enligt det utkast till förvaltnings- och utvecklingsplan för tonfisk som Salomonöarna lade fram i november 2013 uppgick den totala fångsten i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon (EEZ) till 93 000 ton under 2012. Det motsvarar ungefär hälften av fångsterna under tidigare år (185 000 ton under 2010 och 177 000 ton under 2011).

| (25) | Tonfiskberedningsindustrin i Salomonöarna expanderar. Ett flertal utländska investerare planerar att inrätta nya anläggningar inom ramen för samriskföretag med Salomonöarna. Kommissionen har därför analyserat situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till Salomonöarnas marknad. |
| --- | --- |

(25)

Tonfiskberedningsindustrin i Salomonöarna expanderar. Ett flertal utländska investerare planerar att inrätta nya anläggningar inom ramen för samriskföretag med Salomonöarna. Kommissionen har därför analyserat situationen inom denna industri och dess eventuella följder för IUU-fiskeriprodukters tillträde till Salomonöarnas marknad.

| (26) | Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (5) (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som härrör från IUU-fiske. I punkt 71 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske föreslås också att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att fisk eller fiskeriprodukter kan spåras. Likaså finns det i artikel 11 i FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 i uppförandekoden (6) uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter. |
| --- | --- |

(26)

Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (5) (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som härrör från IUU-fiske. I punkt 71 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske föreslås också att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att fisk eller fiskeriprodukter kan spåras. Likaså finns det i artikel 11 i FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 i uppförandekoden (6) uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter.

| (27) | Under sitt besök i Salomonöarna i februari 2014 träffade kommissionen en driftsledare för en anläggning för beredning av tonfisk vars produkter exporteras till unionen. |
| --- | --- |

(27)

Under sitt besök i Salomonöarna i februari 2014 träffade kommissionen en driftsledare för en anläggning för beredning av tonfisk vars produkter exporteras till unionen.

| (28) | Enligt denna driftsledare härrör den fisk som levereras till anläggningen för framställning av kokta tonfiskfiléer eller flingor till unionsmarknaden uteslutande från snörpvadsfartyg som för Salomonöarnas flagg. Resten härrör från långrevsfartyg och exporteras främst till Förenta staterna eller den regionala marknaden (Fiji, Vanuatu, Papua Nya Guinea). Enligt driftsledaren levereras endast inhemska produkter till beredningsanläggningen, utan import av råvaror. Det bör emellertid i det sammanhanget noteras att – enligt de behöriga myndigheterna – all fångst i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon anses ha ursprung i Salomonöarna oavsett fiskefartygets flagg, i strid med de grundläggande bestämmelserna om ursprungsregler i EU:s lagstiftning (7). Det var också uppenbart att Salomonöarnas myndigheter inte infört några särskilda åtgärder för att kontrollera fiskråvarornas härkomst, och man upptäckte inga särskilda åtgärder för att övervaka i vilken utsträckning fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske har tillträde till Salomonöarna. Det finns därför en risk för att råvaror som fångats av fiskefartyg som för ett annat lands flagg, inbegripet länder som inte tillåts exportera till unionen enligt IUU-förordningen, får tillträde till beredningsindustrin utan att det görs en tillräcklig kontroll av produkternas spårbarhet. |
| --- | --- |

(28)

Enligt denna driftsledare härrör den fisk som levereras till anläggningen för framställning av kokta tonfiskfiléer eller flingor till unionsmarknaden uteslutande från snörpvadsfartyg som för Salomonöarnas flagg. Resten härrör från långrevsfartyg och exporteras främst till Förenta staterna eller den regionala marknaden (Fiji, Vanuatu, Papua Nya Guinea). Enligt driftsledaren levereras endast inhemska produkter till beredningsanläggningen, utan import av råvaror. Det bör emellertid i det sammanhanget noteras att – enligt de behöriga myndigheterna – all fångst i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon anses ha ursprung i Salomonöarna oavsett fiskefartygets flagg, i strid med de grundläggande bestämmelserna om ursprungsregler i EU:s lagstiftning (7). Det var också uppenbart att Salomonöarnas myndigheter inte infört några särskilda åtgärder för att kontrollera fiskråvarornas härkomst, och man upptäckte inga särskilda åtgärder för att övervaka i vilken utsträckning fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske har tillträde till Salomonöarna. Det finns därför en risk för att råvaror som fångats av fiskefartyg som för ett annat lands flagg, inbegripet länder som inte tillåts exportera till unionen enligt IUU-förordningen, får tillträde till beredningsindustrin utan att det görs en tillräcklig kontroll av produkternas spårbarhet.

| (29) | Under sitt besök träffade kommissionen också andra aktörer. Kommissionen försökte därvid undersöka aktörernas grundläggande principer och strategier i fråga om spårbarhet av handelsflödet av fiskeriprodukter från nätet till tallriken. Aktörerna kunde inte tydligt besvara frågorna om spårbarhetskedjan och de kvantiteter som sålts och behandlats. När det gäller råvaror som säljs till beredningsanläggningar i Salomonöarna och andra tredjeländer förlitar sig beredningsanläggningarna enbart på viktuppskattningar och de fakturor som de mottar från sina kunder, utan att ytterligare kontrollera produkterna. Inte vid något tillfälle görs en verklig kontroll. Varje parti råvaror tilldelas av beredningsanläggningens driftsledare en kod när den mottas, men därefter följs produkterna inte systematiskt genom hela beredningskedjan, och ingen tillförlitlig koppling kan göras mellan slutprodukten och den faktiska bakomliggande fångsten. |
| --- | --- |

(29)

Under sitt besök träffade kommissionen också andra aktörer. Kommissionen försökte därvid undersöka aktörernas grundläggande principer och strategier i fråga om spårbarhet av handelsflödet av fiskeriprodukter från nätet till tallriken. Aktörerna kunde inte tydligt besvara frågorna om spårbarhetskedjan och de kvantiteter som sålts och behandlats. När det gäller råvaror som säljs till beredningsanläggningar i Salomonöarna och andra tredjeländer förlitar sig beredningsanläggningarna enbart på viktuppskattningar och de fakturor som de mottar från sina kunder, utan att ytterligare kontrollera produkterna. Inte vid något tillfälle görs en verklig kontroll. Varje parti råvaror tilldelas av beredningsanläggningens driftsledare en kod när den mottas, men därefter följs produkterna inte systematiskt genom hela beredningskedjan, och ingen tillförlitlig koppling kan göras mellan slutprodukten och den faktiska bakomliggande fångsten.

| (30) | Dessutom fann man att tulltjänstemännen i Salomonöarna hade mycket rudimentära kunskaper. Tulltjänstemännen förlitar sig på aktörernas deklarationer på exportdeklarationen, utan ytterligare kontroller av kvantiteterna och utan spårbarhetssystem som kopplar samman sändningarna med tulldeklarationerna. Det innebär att myndigheterna inte har något system för kontroll av råvaror som används för beredning av fiskeriprodukter och att de inte kan koppla de råvaror som finns på Salomonöarnas marknad till de fiskeriprodukter som exporteras. |
| --- | --- |

(30)

Dessutom fann man att tulltjänstemännen i Salomonöarna hade mycket rudimentära kunskaper. Tulltjänstemännen förlitar sig på aktörernas deklarationer på exportdeklarationen, utan ytterligare kontroller av kvantiteterna och utan spårbarhetssystem som kopplar samman sändningarna med tulldeklarationerna. Det innebär att myndigheterna inte har något system för kontroll av råvaror som används för beredning av fiskeriprodukter och att de inte kan koppla de råvaror som finns på Salomonöarnas marknad till de fiskeriprodukter som exporteras.

| (31) | När det gäller de system som införts för att säkerställa spårbarheten konstaterade kommissionen att Salomonöarna inte kunde sörja för en systematisk kontroll av landningarna. De lokala myndigheterna hävdade visserligen att samtliga landningar i de två tillåtna hamnarna omfattades, men kunde inte bevisa hur inspektörerna togs i anspråk för att säkerställa denna täckning. Kommissionen konstaterade att det endast fanns en inspektör placerad i den hamn där de flesta landningarna sker, medan resten av inspektörerna skulle bege sig till den andra hamnen (som inte är belägen på huvudön där myndigheterna har sin huvudsakliga administrativa bas och sina resurser) efter varje landning. Salomonöarna erkände att de behövde förbättra sitt kontroll- och övervakningssystem, bl.a. spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter, införa landningsdeklarationer och systematiska kontroller samt förbättra samarbetet med tullmyndigheter. |
| --- | --- |

(31)

När det gäller de system som införts för att säkerställa spårbarheten konstaterade kommissionen att Salomonöarna inte kunde sörja för en systematisk kontroll av landningarna. De lokala myndigheterna hävdade visserligen att samtliga landningar i de två tillåtna hamnarna omfattades, men kunde inte bevisa hur inspektörerna togs i anspråk för att säkerställa denna täckning. Kommissionen konstaterade att det endast fanns en inspektör placerad i den hamn där de flesta landningarna sker, medan resten av inspektörerna skulle bege sig till den andra hamnen (som inte är belägen på huvudön där myndigheterna har sin huvudsakliga administrativa bas och sina resurser) efter varje landning. Salomonöarna erkände att de behövde förbättra sitt kontroll- och övervakningssystem, bl.a. spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter, införa landningsdeklarationer och systematiska kontroller samt förbättra samarbetet med tullmyndigheter.

| (32) | Vid en grundlig analys av fångstintyg som godkänts av Salomonöarnas myndigheter för export till unionen avslöjades en rad brister i valideringsprocessen. Kommissionens besök i februari 2014 bekräftade denna analys. Kommissionen konstaterade framför allt att det saknades en systematisk kontroll av uppgifterna i fångstintygen. Det fanns inga spårbarhetssystem och de kvantiteter som angavs i fångstintygen hade fastställts av aktören i fråga. De behöriga myndigheterna måste förlita sig helt på dessa uppgifter. Fångstintygen för direkt import av beredda produkter valideras systematiskt när sändningen redan har lämnat Salomonöarna. Salomonöarna kan omöjligen sörja för kontroll eller spårbarhet för produkter som de aldrig inspekterar fysiskt. |
| --- | --- |

(32)

Vid en grundlig analys av fångstintyg som godkänts av Salomonöarnas myndigheter för export till unionen avslöjades en rad brister i valideringsprocessen. Kommissionens besök i februari 2014 bekräftade denna analys. Kommissionen konstaterade framför allt att det saknades en systematisk kontroll av uppgifterna i fångstintygen. Det fanns inga spårbarhetssystem och de kvantiteter som angavs i fångstintygen hade fastställts av aktören i fråga. De behöriga myndigheterna måste förlita sig helt på dessa uppgifter. Fångstintygen för direkt import av beredda produkter valideras systematiskt när sändningen redan har lämnat Salomonöarna. Salomonöarna kan omöjligen sörja för kontroll eller spårbarhet för produkter som de aldrig inspekterar fysiskt.

| (33) | Dessutom har den person som utför valideringen inte någon direkt tillgång till kontrolluppgifter från t.ex. kontrollsystemet för fartyg (VMS), licensinformation eller loggböcker. Om en kontroll eller dubbelkontroll görs före valideringen måste detta ske genom telefonsamtal till ministeriet för fiske och marina resurser, där den relevanta informationen finns samlad. Det fanns ingen dokumentation tillgänglig om denna typ av kontroll. |
| --- | --- |

(33)

Dessutom har den person som utför valideringen inte någon direkt tillgång till kontrolluppgifter från t.ex. kontrollsystemet för fartyg (VMS), licensinformation eller loggböcker. Om en kontroll eller dubbelkontroll görs före valideringen måste detta ske genom telefonsamtal till ministeriet för fiske och marina resurser, där den relevanta informationen finns samlad. Det fanns ingen dokumentation tillgänglig om denna typ av kontroll.

| (34) | Det faktum att valideringen systematiskt görs samma dag som exportdeklarationen (med mycket få undantag) visar att förhandskontroller och dubbelkontroller av uppgifter görs i begränsad utsträckning, om över huvud taget. Det fanns hur som helst ingen som helst dokumentation om dubbelkontroller. |
| --- | --- |

(34)

Det faktum att valideringen systematiskt görs samma dag som exportdeklarationen (med mycket få undantag) visar att förhandskontroller och dubbelkontroller av uppgifter görs i begränsad utsträckning, om över huvud taget. Det fanns hur som helst ingen som helst dokumentation om dubbelkontroller.

| (35) | Dessutom upptäcktes ett antal brister i fångstintygen, såsom inkonsekvenser i numreringssystemet, otillräcklig information om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder och fångstområde samt allvarliga inkonsekvenser i datumhanteringen, t.ex. att det valideringsdatum som anges föregår exportdeklarationen eller att landningsdeklarationen föregår fångstdatumet. Sådana grundläggande fel sätter hela valideringens trovärdighet på spel. |
| --- | --- |

(35)

Dessutom upptäcktes ett antal brister i fångstintygen, såsom inkonsekvenser i numreringssystemet, otillräcklig information om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder och fångstområde samt allvarliga inkonsekvenser i datumhanteringen, t.ex. att det valideringsdatum som anges föregår exportdeklarationen eller att landningsdeklarationen föregår fångstdatumet. Sådana grundläggande fel sätter hela valideringens trovärdighet på spel.

| (36) | Kommissionen upptäckte också fall där det inte fanns några uppgifter om landningar av fisk (inga landningsdeklarationer), utan där Salomonöarna i stället använde uppgifter från omlastningstillstånd i hamnen för att ange kvantiteter på fångstintygen. Det konstaterades också att aktörerna använder mallar för fångstintyg med förtryckta upplysningar om fartyg, art, produktkoder etc. Det fanns fall där fångstintyget hade validerats med tomma rader för kvantiteterna för storögd tonfisk eller gulfenad tonfisk. Detta skapar risk för att fångstintygen manipuleras efter validering. |
| --- | --- |

(36)

Kommissionen upptäckte också fall där det inte fanns några uppgifter om landningar av fisk (inga landningsdeklarationer), utan där Salomonöarna i stället använde uppgifter från omlastningstillstånd i hamnen för att ange kvantiteter på fångstintygen. Det konstaterades också att aktörerna använder mallar för fångstintyg med förtryckta upplysningar om fartyg, art, produktkoder etc. Det fanns fall där fångstintyget hade validerats med tomma rader för kvantiteterna för storögd tonfisk eller gulfenad tonfisk. Detta skapar risk för att fångstintygen manipuleras efter validering.

| (37) | Dessutom hittade man flera exempel på fångstintyg där olika versioner med olika kvantiteter lades fram vid import av produkterna till unionen. Salomonöarna förklarade att man på aktörens begäran utfärdar ytterligare fångstintyg för samma sändning, utan att ifrågasätta anledningen till begäran och utan att kräva tillbaka det första originalet för att undvika bedrägerier och missbruk. Detta i kombination med de andra brister som konstaterats medför en betydande risk för ”tvätt” av IUU-fiske eller åtminstone för att icke-godkänd fisk exporteras till unionen. Särskilt de länder i regionen som inte är kvalificerade att exportera fiskeriprodukter till unionen skulle kunna utnyttja bristerna i Salomonöarnas valideringssystem för att indirekt importera sin fisk till unionen. Även här visade Salomonöarna bristande förståelse för och medvetenhet om risken med övertäckning av kvantiteter genom duplicering eller trefaldigande av fångstintyg. |
| --- | --- |

(37)

Dessutom hittade man flera exempel på fångstintyg där olika versioner med olika kvantiteter lades fram vid import av produkterna till unionen. Salomonöarna förklarade att man på aktörens begäran utfärdar ytterligare fångstintyg för samma sändning, utan att ifrågasätta anledningen till begäran och utan att kräva tillbaka det första originalet för att undvika bedrägerier och missbruk. Detta i kombination med de andra brister som konstaterats medför en betydande risk för ”tvätt” av IUU-fiske eller åtminstone för att icke-godkänd fisk exporteras till unionen. Särskilt de länder i regionen som inte är kvalificerade att exportera fiskeriprodukter till unionen skulle kunna utnyttja bristerna i Salomonöarnas valideringssystem för att indirekt importera sin fisk till unionen. Även här visade Salomonöarna bristande förståelse för och medvetenhet om risken med övertäckning av kvantiteter genom duplicering eller trefaldigande av fångstintyg.

| (38) | Salomonöarna godtog alla de brister i fångstcertifieringssystemet som anges i skälen 32–37 och förklarade misstagen med att de ansvariga tjänstemännen var inkompetenta. De förklarade att de arbetade på att förbättra fångstcertifieringsförfarandet. En rad operativa standardförfaranden har därför utarbetats och personalen utbildas för att underlätta genomförandet av förfarandena. All information som lämnades avsåg emellertid framtida planer som ännu inte gett några konkreta resultat. Kommissionen försökte dessutom kontrollera om valideringen av fångstintygen förbättrats efter kommissionens besök i februari 2014 och efter det att Salomonöarna infört skyddsåtgärder. Kommissionen har dock, utifrån de uppgifter den förfogar över, inte noterat någon förbättring. |
| --- | --- |

(38)

Salomonöarna godtog alla de brister i fångstcertifieringssystemet som anges i skälen 32–37 och förklarade misstagen med att de ansvariga tjänstemännen var inkompetenta. De förklarade att de arbetade på att förbättra fångstcertifieringsförfarandet. En rad operativa standardförfaranden har därför utarbetats och personalen utbildas för att underlätta genomförandet av förfarandena. All information som lämnades avsåg emellertid framtida planer som ännu inte gett några konkreta resultat. Kommissionen försökte dessutom kontrollera om valideringen av fångstintygen förbättrats efter kommissionens besök i februari 2014 och efter det att Salomonöarna infört skyddsåtgärder. Kommissionen har dock, utifrån de uppgifter den förfogar över, inte noterat någon förbättring.

| (39) | På grund av de konstaterade bristerna i fråga om spårbarhet och bristen på information till Salomonöarna om den fisk som landas är det omöjligt för Salomonöarna att garantera att fiskeriprodukter som kommer in till landet eller till beredningsanläggningar i landet inte härstammar från IUU-fiske, vilket förklaras i skälen 28–37. Möjligheten att kontrollera om IUU-produkter får tillträde och därefter exporteras försvåras också genom den tvetydiga tillämpningen av ursprungsregler, såsom anges i skäl 28, och genom avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder, vilket beskrivs i skälen 63–68. |
| --- | --- |

(39)

På grund av de konstaterade bristerna i fråga om spårbarhet och bristen på information till Salomonöarna om den fisk som landas är det omöjligt för Salomonöarna att garantera att fiskeriprodukter som kommer in till landet eller till beredningsanläggningar i landet inte härstammar från IUU-fiske, vilket förklaras i skälen 28–37. Möjligheten att kontrollera om IUU-produkter får tillträde och därefter exporteras försvåras också genom den tvetydiga tillämpningen av ursprungsregler, såsom anges i skäl 28, och genom avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder, vilket beskrivs i skälen 63–68.

| (40) | På grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt att som kust- och marknadsstat förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(40)

På grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt att som kust- och marknadsstat förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

3.2   Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

| (41) | Kommissionen har analyserat om Salomonöarnas myndigheter har samarbetat effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter på eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet. |
| --- | --- |

(41)

Kommissionen har analyserat om Salomonöarnas myndigheter har samarbetat effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter på eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet.

| (42) | Salomonöarna deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem och är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras och undergrävs av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter enligt avsnitt 3.1 i beslutet. |
| --- | --- |

(42)

Salomonöarna deltar i genomförandet av IUU-förordningens fångstcertifieringssystem och är vanligen samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information eller kontroller, men tillförlitligheten i deras svar äventyras och undergrävs av bristen på transparens och de små eller obefintliga möjligheterna att säkerställa spårbarhet för fiskeriprodukter enligt avsnitt 3.1 i beslutet.

| (43) | Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Salomonöarna fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat har kommissionen också analyserat om landet samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(43)

Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Salomonöarna fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat har kommissionen också analyserat om landet samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske.

| (44) | I samband med detta konstaterades det vid kommissionens besök i februari 2014 att Salomonöarna var ovilliga att samarbeta med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Salomonöarnas jurisdiktion i enlighet med olika fiskeavtal, eftersom Salomonöarna inte gav flaggstaterna information om fartygsuppgifter. Detta är en klar indikation på att Salomonöarna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt (i synnerhet artikel 7.1 a i FN:s avtal om fiskbestånd) för att säkerställa effektivt bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd som förekommer i deras vatten och att sörja för ett ändamålsenligt och effektivt förebyggande av IUU-fiske. Denna brist på samarbetsvilja strider också mot punkt 40 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå (8), enligt vilken flagg- och kuststater endast bör ingå fiskeavtal när båda är förvissade om att sådan verksamhet inte kommer att undergräva hållbarheten hos de levande marina tillgångarna inom kuststatens jurisdiktion. |
| --- | --- |

(44)

I samband med detta konstaterades det vid kommissionens besök i februari 2014 att Salomonöarna var ovilliga att samarbeta med flaggstater för fartyg som är verksamma i vatten under Salomonöarnas jurisdiktion i enlighet med olika fiskeavtal, eftersom Salomonöarna inte gav flaggstaterna information om fartygsuppgifter. Detta är en klar indikation på att Salomonöarna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt (i synnerhet artikel 7.1 a i FN:s avtal om fiskbestånd) för att säkerställa effektivt bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd som förekommer i deras vatten och att sörja för ett ändamålsenligt och effektivt förebyggande av IUU-fiske. Denna brist på samarbetsvilja strider också mot punkt 40 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå (8), enligt vilken flagg- och kuststater endast bör ingå fiskeavtal när båda är förvissade om att sådan verksamhet inte kommer att undergräva hållbarheten hos de levande marina tillgångarna inom kuststatens jurisdiktion.

| (45) | Trots det stora antalet omlastningar av utlandsflaggade fartyg i Salomonöarna har landet inte upprättat något samarbete med flaggstaterna för dessa fartyg. Salomonöarna är därför inte i stånd att fullgöra sina skyldigheter i egenskap av hamnstat enligt punkterna 52–64 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske. I synnerhet fullgör Salomonöarna inte sina skyldigheter i egenskap av hamnstat gentemot de utlandsflaggade fartyg som använder deras hamnar, eftersom de inte samarbetar med flaggstater i grundläggande frågor såsom utbyte av information om landningar, omlastningar och nekande att använda en hamn. I sina synpunkter av den 6 maj 2014 uppgav Salomonöarnas myndigheter att de skulle skriva till berörda flaggstater för att stärka samarbetet när det gäller att fylla i de omlastningsuppgifter som krävs på fångstintygen för export till unionen, men inga konkreta överenskommelser med tredjeländer har hittills ingåtts i fråga om utbyte av information och uppgifter om omlastningar. |
| --- | --- |

(45)

Trots det stora antalet omlastningar av utlandsflaggade fartyg i Salomonöarna har landet inte upprättat något samarbete med flaggstaterna för dessa fartyg. Salomonöarna är därför inte i stånd att fullgöra sina skyldigheter i egenskap av hamnstat enligt punkterna 52–64 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske. I synnerhet fullgör Salomonöarna inte sina skyldigheter i egenskap av hamnstat gentemot de utlandsflaggade fartyg som använder deras hamnar, eftersom de inte samarbetar med flaggstater i grundläggande frågor såsom utbyte av information om landningar, omlastningar och nekande att använda en hamn. I sina synpunkter av den 6 maj 2014 uppgav Salomonöarnas myndigheter att de skulle skriva till berörda flaggstater för att stärka samarbetet när det gäller att fylla i de omlastningsuppgifter som krävs på fångstintygen för export till unionen, men inga konkreta överenskommelser med tredjeländer har hittills ingåtts i fråga om utbyte av information och uppgifter om omlastningar.

| (46) | När det gäller samarbete med unionens medlemsstater om kontroll av de fångstintyg som godkänts av Salomonöarna begärde tre av unionens medlemsstater sådan kontroll. Ärendena behandlades av de behöriga myndigheterna och besvarades snabbt. Vanligtvis bekräftade svaren dock bara fångstintygens äkthet utan någon ytterligare förklaring. Ingen dokumentation om att länderna begärt kontroll fanns tillgänglig på plats. |
| --- | --- |

(46)

När det gäller samarbete med unionens medlemsstater om kontroll av de fångstintyg som godkänts av Salomonöarna begärde tre av unionens medlemsstater sådan kontroll. Ärendena behandlades av de behöriga myndigheterna och besvarades snabbt. Vanligtvis bekräftade svaren dock bara fångstintygens äkthet utan någon ytterligare förklaring. Ingen dokumentation om att länderna begärt kontroll fanns tillgänglig på plats.

| (47) | Kommissionen har analyserat om Salomonöarna har vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de aktörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt hårda sanktioner har tillämpats för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(47)

Kommissionen har analyserat om Salomonöarna har vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de aktörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt hårda sanktioner har tillämpats för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

| (48) | När det gäller överensstämmelse och tillsyn visade kommissionens besök att Salomonöarna inte har någon särskild lagstiftning för att motarbeta IUU-fiske. Detta tyder på att Salomonöarna inte garanterar flaggstatskontroll över fiskefartygen enligt kraven i artikel 94 i FN:s havsrättskonvention. Dessutom följer Salomonöarnas agerande i fråga om överensstämmelse och tillsyn inte heller punkt 21 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, där stater uppmanas att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg inom deras jurisdiktion är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(48)

När det gäller överensstämmelse och tillsyn visade kommissionens besök att Salomonöarna inte har någon särskild lagstiftning för att motarbeta IUU-fiske. Detta tyder på att Salomonöarna inte garanterar flaggstatskontroll över fiskefartygen enligt kraven i artikel 94 i FN:s havsrättskonvention. Dessutom följer Salomonöarnas agerande i fråga om överensstämmelse och tillsyn inte heller punkt 21 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske, där stater uppmanas att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg inom deras jurisdiktion är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

| (49) | I en revisionsrapport som offentliggjordes 2012 noterade Salomonöarnas riksrevisor (9) att den gällande fiskerilagstiftningen var föråldrad och inte tog hänsyn till landets skyldigheter enligt internationella, regionala och subregionala avtal. De myndigheter som kommissionen besökte under sitt besök i februari 2014 höll med om detta. Ett nytt utkast till fiskerilagstiftning lämnades in före besöket. De sanktioner som utkastet innehåller är emellertid inte tillräckligt stränga för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 25.7 i WCPFC-konventionen (10). Framför allt grundar sig sanktionssystemet på ett straffpoängssystem vars rättsliga grund har ännu inte har fastställts. Salomonöarna erkände att systemet var föråldrat och inte har tillämpats, och förklarade att de höll på att se över det. Ett uppdaterat utkast till fiskerilagstiftning lades fram den 6 oktober 2014. Situationen är dock fortfarande problematisk på grund av de oklara definitionerna av allvarliga överträdelser, sanktionspoäng, upprepade överträdelser och sanktionsnivå och på grund av de oklara rättsliga konsekvenserna. |
| --- | --- |

(49)

I en revisionsrapport som offentliggjordes 2012 noterade Salomonöarnas riksrevisor (9) att den gällande fiskerilagstiftningen var föråldrad och inte tog hänsyn till landets skyldigheter enligt internationella, regionala och subregionala avtal. De myndigheter som kommissionen besökte under sitt besök i februari 2014 höll med om detta. Ett nytt utkast till fiskerilagstiftning lämnades in före besöket. De sanktioner som utkastet innehåller är emellertid inte tillräckligt stränga för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 25.7 i WCPFC-konventionen (10). Framför allt grundar sig sanktionssystemet på ett straffpoängssystem vars rättsliga grund har ännu inte har fastställts. Salomonöarna erkände att systemet var föråldrat och inte har tillämpats, och förklarade att de höll på att se över det. Ett uppdaterat utkast till fiskerilagstiftning lades fram den 6 oktober 2014. Situationen är dock fortfarande problematisk på grund av de oklara definitionerna av allvarliga överträdelser, sanktionspoäng, upprepade överträdelser och sanktionsnivå och på grund av de oklara rättsliga konsekvenserna.

| (50) | Med hänsyn till Salomonöarnas nuvarande kapacitet bör det noteras att Salomonöarna enligt FN:s index för mänsklig utveckling (11) anses vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 143 av 186 länder år 2013). Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (12), där Salomonöarna finns med i kategorin minst utvecklade länder. Den förteckning över biståndsmottagare som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) (nedan kallad OECD:s biståndskommitté) per den 1 januari 2013 avseende 2012 (13) placerar Salomonöarna i kategorin minst utvecklade länder. De behöriga myndigheternas ekonomiska och administrativa begränsningar kan i detta avseende anses vara en faktor som undergräver Salomonöarnas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. Det erinras dock om att bristerna inom samarbete och tillsyn hänger samman med att det inte finns någon lämplig lagstiftning som gör det möjligt att följa upp åtgärderna, snarare än med Salomonöarnas kapacitet att fullgöra sina internationella skyldigheter. I detta sammanhang noterar kommissionen, på grundval av uppgifter som inhämtats under dess besök i februari 2014, att Salomonöarna inte kan anses sakna ekonomiska resurser, utan snarare den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att landet ska kunna fullgöra sina skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- och marknadsstat på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

(50)

Med hänsyn till Salomonöarnas nuvarande kapacitet bör det noteras att Salomonöarna enligt FN:s index för mänsklig utveckling (11) anses vara ett land med låg mänsklig utveckling (plats 143 av 186 länder år 2013). Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (12), där Salomonöarna finns med i kategorin minst utvecklade länder. Den förteckning över biståndsmottagare som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) (nedan kallad OECD:s biståndskommitté) per den 1 januari 2013 avseende 2012 (13) placerar Salomonöarna i kategorin minst utvecklade länder. De behöriga myndigheternas ekonomiska och administrativa begränsningar kan i detta avseende anses vara en faktor som undergräver Salomonöarnas förmåga att uppfylla sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. Det erinras dock om att bristerna inom samarbete och tillsyn hänger samman med att det inte finns någon lämplig lagstiftning som gör det möjligt att följa upp åtgärderna, snarare än med Salomonöarnas kapacitet att fullgöra sina internationella skyldigheter. I detta sammanhang noterar kommissionen, på grundval av uppgifter som inhämtats under dess besök i februari 2014, att Salomonöarna inte kan anses sakna ekonomiska resurser, utan snarare den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att landet ska kunna fullgöra sina skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- och marknadsstat på ett effektivt och ändamålsenligt sätt.

| (51) | Det bör dessutom påpekas att Europeiska unionen, i enlighet med rekommendationerna i punkterna 85 och 86 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske rörande särskilda krav för utvecklingsländer, har hjälpt Salomonöarna att tillämpa IUU-förordningen genom att kommissionen har finansierat ett särskilt program för tekniskt bistånd (14). |
| --- | --- |

(51)

Det bör dessutom påpekas att Europeiska unionen, i enlighet med rekommendationerna i punkterna 85 och 86 i den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske rörande särskilda krav för utvecklingsländer, har hjälpt Salomonöarna att tillämpa IUU-förordningen genom att kommissionen har finansierat ett särskilt program för tekniskt bistånd (14).

| (52) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och mot bakgrund av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder. |
| --- | --- |

(52)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och mot bakgrund av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3   Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

| (53) | Salomonöarna har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention (Unclos) och FN:s avtal om fiskbestånd (Unfsa). Salomonöarna är avtalsslutande part i WCPFC. Salomonöarna är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse. |
| --- | --- |

(53)

Salomonöarna har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention (Unclos) och FN:s avtal om fiskbestånd (Unfsa). Salomonöarna är avtalsslutande part i WCPFC. Salomonöarna är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse.

| (54) | Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Salomonöarnas status som avtalsslutande part i WCPFC. |
| --- | --- |

(54)

Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Salomonöarnas status som avtalsslutande part i WCPFC.

| (55) | Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Salomonöarna gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC. |
| --- | --- |

(55)

Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Salomonöarna gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC.

| (56) | På grundval av uppgifter från Salomonöarna om situationen för tonfiskfiske i dess vatten, uppgick fångsterna i tonfiskbeståndet i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon år 2012 till 3,5 % av fångsten i västra och mellersta Stilla havet (15). Detta är en minskning med 50 % jämfört med år 2010 och 2011. |
| --- | --- |

(56)

På grundval av uppgifter från Salomonöarna om situationen för tonfiskfiske i dess vatten, uppgick fångsterna i tonfiskbeståndet i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon år 2012 till 3,5 % av fångsten i västra och mellersta Stilla havet (15). Detta är en minskning med 50 % jämfört med år 2010 och 2011.

| (57) | Att döma av siffrorna i skäl 56 förvaltar Salomonöarna betydande globala tonfiskresurser och har därmed, som kuststat, ansvaret för att säkerställa ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar utnyttjandet av levande resurser i kuststaten, som bör främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande resurserna i sin exklusiva ekonomiska zon och sörja för att andra staters medborgare som fiskar i dess exklusiva ekonomiska zon efterlever bevarande- och förvaltningsåtgärder samt samarbeta med relevanta stater och regionala organisationer som är verksamma inom eller berörs av det fisket. |
| --- | --- |

(57)

Att döma av siffrorna i skäl 56 förvaltar Salomonöarna betydande globala tonfiskresurser och har därmed, som kuststat, ansvaret för att säkerställa ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar utnyttjandet av levande resurser i kuststaten, som bör främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande resurserna i sin exklusiva ekonomiska zon och sörja för att andra staters medborgare som fiskar i dess exklusiva ekonomiska zon efterlever bevarande- och förvaltningsåtgärder samt samarbeta med relevanta stater och regionala organisationer som är verksamma inom eller berörs av det fisket.

| (58) | I detta avseende bör det noteras att Salomonöarnas rättsliga ram, i strid med dessa skyldigheter och rekommendationer, inte säkerställer effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under Salomonöarnas jurisdiktion. Den rättsliga ramen innehåller inte heller tydliga och transparenta bestämmelser om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder för alla typer av vatten under Salomonöarnas jurisdiktion, och i de fall det finns bestämmelser saknas tydliga och transparenta förfaranden som fastställer hur genomförandet ska säkerställas. Dessa aspekter analyseras närmare i skälen 59–75. |
| --- | --- |

(58)

I detta avseende bör det noteras att Salomonöarnas rättsliga ram, i strid med dessa skyldigheter och rekommendationer, inte säkerställer effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under Salomonöarnas jurisdiktion. Den rättsliga ramen innehåller inte heller tydliga och transparenta bestämmelser om tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder för alla typer av vatten under Salomonöarnas jurisdiktion, och i de fall det finns bestämmelser saknas tydliga och transparenta förfaranden som fastställer hur genomförandet ska säkerställas. Dessa aspekter analyseras närmare i skälen 59–75.

| (59) | Otillräckligheten i Salomonöarnas rättsliga ram framgår tydligt av hur öarna förvaltar tonfiskresurserna. Salomonöarna förklarade att den befintliga nationella förvaltnings- och utvecklingsplanen för tonfisk bara har genomförts delvis och därför ska ersättas av en ny plan. |
| --- | --- |

(59)

Otillräckligheten i Salomonöarnas rättsliga ram framgår tydligt av hur öarna förvaltar tonfiskresurserna. Salomonöarna förklarade att den befintliga nationella förvaltnings- och utvecklingsplanen för tonfisk bara har genomförts delvis och därför ska ersättas av en ny plan.

| (60) | Den nya förvaltningsplanen för tonfisk, som lades fram för kommissionen i november 2013, fungerar som rättslig ram för förvaltning av tonfiskresurserna och omfattar alla Salomonöarnas vatten från och med 3 sjömil från kusten inklusive arkipelagvatten. Dokumentet omfattar dock endast allmänna principer. Under kommissionens besök i februari 2014 gick Salomonöarna med på att revidera utkastet så att det speglar den verkliga situationen för landets fiskeinsatser, fiskeverksamhet och fiskeindustri. Salomonöarna uppgav att den nya planen skulle omfatta subregionala bevarande- och förvaltningsåtgärder, licenssystem och licensvillkor, TAC-gränser, förvaltning av zoner i arkipelagvatten och exklusiva ekonomiska zoner, referenspunkter och bestämmelser om fångstbegränsning. |
| --- | --- |

(60)

Den nya förvaltningsplanen för tonfisk, som lades fram för kommissionen i november 2013, fungerar som rättslig ram för förvaltning av tonfiskresurserna och omfattar alla Salomonöarnas vatten från och med 3 sjömil från kusten inklusive arkipelagvatten. Dokumentet omfattar dock endast allmänna principer. Under kommissionens besök i februari 2014 gick Salomonöarna med på att revidera utkastet så att det speglar den verkliga situationen för landets fiskeinsatser, fiskeverksamhet och fiskeindustri. Salomonöarna uppgav att den nya planen skulle omfatta subregionala bevarande- och förvaltningsåtgärder, licenssystem och licensvillkor, TAC-gränser, förvaltning av zoner i arkipelagvatten och exklusiva ekonomiska zoner, referenspunkter och bestämmelser om fångstbegränsning.

| (61) | Det är hur som helst ett faktum att den befintliga planen är föråldrad och därmed inte förenlig med de skyldigheter som fastställs i artiklarna 61.2–61.5, 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention om optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(61)

Det är hur som helst ett faktum att den befintliga planen är föråldrad och därmed inte förenlig med de skyldigheter som fastställs i artiklarna 61.2–61.5, 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention om optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (62) | En annan brist i regelverket är avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder antagna av Salomonöarna, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga rådgivning och i enlighet med landets skyldigheter enligt FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC, i förhållande till alla de vatten som står under dess nationella jurisdiktion, inbegripet dess arkipelagvatten. Det konstaterades i februari 2014 att bevarande- och förvaltningsbestämmelserna inte är transparenta och tydliga (utvecklas i skälen 63–68) och inte förenliga med eller baseras på bästa vetenskapliga utlåtanden (utvecklas i skälen 69–75). |
| --- | --- |

(62)

En annan brist i regelverket är avsaknaden av tydliga bevarande- och förvaltningsåtgärder antagna av Salomonöarna, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga rådgivning och i enlighet med landets skyldigheter enligt FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC, i förhållande till alla de vatten som står under dess nationella jurisdiktion, inbegripet dess arkipelagvatten. Det konstaterades i februari 2014 att bevarande- och förvaltningsbestämmelserna inte är transparenta och tydliga (utvecklas i skälen 63–68) och inte förenliga med eller baseras på bästa vetenskapliga utlåtanden (utvecklas i skälen 69–75).

| (63) | Vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion. |
| --- | --- |

(63)

Vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vattnen under Salomonöarnas jurisdiktion.

| (64) | Salomonöarna har dock informerat kommissionen om att de anser att vatten som står under deras nationella jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon) inte omfattas av WCPFC-konventionen, fastän WCPFC delegerat genomförandet av bevarande- och förvaltningsåtgärderna till de avtalsslutande parterna. Parterna i Nauruavtalet begränsar fiskeansträngningen genom tilldelning av fartygsdagar (Vessel Day Scheme, VDS) som tillämpas i de exklusiva ekonomiska zonerna för alla parterna i avtalet, men inte heller denna begränsning gäller i Salomonöarnas territorial- och arkipelagvatten. |
| --- | --- |

(64)

Salomonöarna har dock informerat kommissionen om att de anser att vatten som står under deras nationella jurisdiktion (arkipelagvatten, territorialhav, exklusiv ekonomisk zon) inte omfattas av WCPFC-konventionen, fastän WCPFC delegerat genomförandet av bevarande- och förvaltningsåtgärderna till de avtalsslutande parterna. Parterna i Nauruavtalet begränsar fiskeansträngningen genom tilldelning av fartygsdagar (Vessel Day Scheme, VDS) som tillämpas i de exklusiva ekonomiska zonerna för alla parterna i avtalet, men inte heller denna begränsning gäller i Salomonöarnas territorial- och arkipelagvatten.

| (65) | Enligt artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5, 7, 8, 9, 10 i FN:s avtal om fiskbestånd och det övergripande målet och relevanta bestämmelser i WCPFC-konventionen (särskilt artiklarna 2, 5, 7, 8) är det en kuststats tydliga skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av dessa. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.1, 7.2, 7.3 och 8.1, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

(65)

Enligt artiklarna 61–64 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5, 7, 8, 9, 10 i FN:s avtal om fiskbestånd och det övergripande målet och relevanta bestämmelser i WCPFC-konventionen (särskilt artiklarna 2, 5, 7, 8) är det en kuststats tydliga skyldighet att anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att säkerställa långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av dessa. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.1, 7.2, 7.3 och 8.1, rekommenderas god praxis för att uppfylla dessa skyldigheter.

| (66) | Särskilda villkor för fiskefartyg som är verksamma i Salomonöarnas vatten fastställs i fiskelicensen, nämligen fiskeperiod, vilka fiskarter som får fiskas, inom vilka områden fiske får ske samt andra villkor. Fartyg som för Salomonöarnas flagg har tillgång till arkipelagvattnen medan flottan som omfattas av befraktningsavtal eller bilaterala/multilaterala avtal har tillträde till snörpvadsansträngningen i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon i enlighet med de regionala reglerna och begränsningarna i VDS. För långrevsfartyg eller fartyg som är verksamma i arkipelagvatten skulle bevarande- och förvaltningsåtgärder fastställas i fiskelicensen. För spöfiskefartyg skulle bevarande- och förvaltningsåtgärder fastställas i fiskelicensen. |
| --- | --- |

(66)

Särskilda villkor för fiskefartyg som är verksamma i Salomonöarnas vatten fastställs i fiskelicensen, nämligen fiskeperiod, vilka fiskarter som får fiskas, inom vilka områden fiske får ske samt andra villkor. Fartyg som för Salomonöarnas flagg har tillgång till arkipelagvattnen medan flottan som omfattas av befraktningsavtal eller bilaterala/multilaterala avtal har tillträde till snörpvadsansträngningen i Salomonöarnas exklusiva ekonomiska zon i enlighet med de regionala reglerna och begränsningarna i VDS. För långrevsfartyg eller fartyg som är verksamma i arkipelagvatten skulle bevarande- och förvaltningsåtgärder fastställas i fiskelicensen. För spöfiskefartyg skulle bevarande- och förvaltningsåtgärder fastställas i fiskelicensen.

| (67) | Bristen på tydlighet och transparens i bevarande- och förvaltningsreglerna och det faktiska utnyttjandet av fiskeansträngningen enligt VDS, samt de många befintliga arrangemangen rörande tillträde till fiske som beskrivs i skäl 66, äventyrar och undergräver möjligheten att bevara och förvalta fiskeresurserna i Salomonöarna på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. |
| --- | --- |

(67)

Bristen på tydlighet och transparens i bevarande- och förvaltningsreglerna och det faktiska utnyttjandet av fiskeansträngningen enligt VDS, samt de många befintliga arrangemangen rörande tillträde till fiske som beskrivs i skäl 66, äventyrar och undergräver möjligheten att bevara och förvalta fiskeresurserna i Salomonöarna på ett effektivt och ändamålsenligt sätt.

| (68) | Sammanfattningsvis finns inga tydliga, transparenta och förenliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser för Salomonöarnas arkipelagvatten, vilket är i strid med de skyldigheter som nämns i skäl 65. |
| --- | --- |

(68)

Sammanfattningsvis finns inga tydliga, transparenta och förenliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser för Salomonöarnas arkipelagvatten, vilket är i strid med de skyldigheter som nämns i skäl 65.

| (69) | Enligt artikel 61 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, baserat på bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att fullgöra dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

(69)

Enligt artikel 61 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, baserat på bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att fullgöra dessa skyldigheter.

| (70) | Eftersom Salomonöarna anser att WCPFC:s regler inte gäller fullt ut i vatten som står under deras jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Uppgifterna omfattar eventuellt inte bedömningar av alla Salomonöarnas fiskevatten. Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. I rapporten från den vetenskapliga kommitténs sjunde möte 2011 noterades t.ex. i punkt 89 vissa inkonsekvenser mellan flottorna i fråga om rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i snörpvadsfartygens loggböcker, och med tanke på hur viktigt det för vetenskapliga ändamål är med korrekta uppgifter om snörpvadsfartygens fångstsammansättning, rekommenderades att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (16). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och de avtalsslutande parterna uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av snörpvadsfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (17) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (18). Man tog också upp avsaknaden av uppgifter eller bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Salomonöarnas nationella jurisdiktion. |
| --- | --- |

(70)

Eftersom Salomonöarna anser att WCPFC:s regler inte gäller fullt ut i vatten som står under deras jurisdiktion, är det inte helt klart vilka uppgifter som samlas in och rapporteras till WCPFC. Uppgifterna omfattar eventuellt inte bedömningar av alla Salomonöarnas fiskevatten. Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. I rapporten från den vetenskapliga kommitténs sjunde möte 2011 noterades t.ex. i punkt 89 vissa inkonsekvenser mellan flottorna i fråga om rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i snörpvadsfartygens loggböcker, och med tanke på hur viktigt det för vetenskapliga ändamål är med korrekta uppgifter om snörpvadsfartygens fångstsammansättning, rekommenderades att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (16). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och de avtalsslutande parterna uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av snörpvadsfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (17) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (18). Man tog också upp avsaknaden av uppgifter eller bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Salomonöarnas nationella jurisdiktion.

| (71) | Rapporterna uppger också att en observatörstäckning på 100 % i enlighet med WCPFC:s krav ännu inte har uppnåtts, och Salomonöarna uppfyller ännu inte detta mål enligt den senaste årsrapporten till vetenskapliga kommittén 2012 (19). |
| --- | --- |

(71)

Rapporterna uppger också att en observatörstäckning på 100 % i enlighet med WCPFC:s krav ännu inte har uppnåtts, och Salomonöarna uppfyller ännu inte detta mål enligt den senaste årsrapporten till vetenskapliga kommittén 2012 (19).

| (72) | Enligt de utlåtanden som lades fram inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté vid det sjunde mötet kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om de nuvarande fiskemetoderna för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (20). |
| --- | --- |

(72)

Enligt de utlåtanden som lades fram inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté vid det sjunde mötet kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om de nuvarande fiskemetoderna för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (20).

| (73) | Salomonöarna tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har bara ett begränsat antal förenliga åtgärder på plats. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Salomonöarnas arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot alla bevarandeinsatser för tonfiskbeståndet som helhet i Stillahavsregionen. Således säkerställer inte Salomonöarna tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under sin jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering. |
| --- | --- |

(73)

Salomonöarna tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har bara ett begränsat antal förenliga åtgärder på plats. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Salomonöarnas arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot alla bevarandeinsatser för tonfiskbeståndet som helhet i Stillahavsregionen. Således säkerställer inte Salomonöarna tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under sin jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering.

| (74) | Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Salomonöarna har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar, förordningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(74)

Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Salomonöarna har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar, förordningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (75) | I det avseendet fastställs varken i den gällande förvaltningsplanen för tonfisk eller i Salomonöarnas utkast till förvaltnings- och utvecklingsplan för tonfiskbestånden tydliga mål för att begränsa antalet licenser och den totala tillåtna fångstmängden. Kommissionen anser därför att avsaknaden av bevarande- och förvaltningsåtgärder hindrar Salomonöarna från att fullgöra sina internationella skyldigheter. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen. |
| --- | --- |

(75)

I det avseendet fastställs varken i den gällande förvaltningsplanen för tonfisk eller i Salomonöarnas utkast till förvaltnings- och utvecklingsplan för tonfiskbestånden tydliga mål för att begränsa antalet licenser och den totala tillåtna fångstmängden. Kommissionen anser därför att avsaknaden av bevarande- och förvaltningsåtgärder hindrar Salomonöarna från att fullgöra sina internationella skyldigheter. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen.

| (76) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(76)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Salomonöarna inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4   Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

| (77) | Med hänsyn till att Salomonöarna har klassificerats som ett land med låg mänsklig utveckling (se skäl 50) har kommissionen analyserat om de uppgifter den har samlat in kan kopplas till Salomonöarnas särskilda begränsningar som utvecklingsland. |
| --- | --- |

(77)

Med hänsyn till att Salomonöarna har klassificerats som ett land med låg mänsklig utveckling (se skäl 50) har kommissionen analyserat om de uppgifter den har samlat in kan kopplas till Salomonöarnas särskilda begränsningar som utvecklingsland.

| (78) | Det bör noteras att Salomonöarnas anmälan som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 1 januari 2010. Salomonöarna bekräftade, i enligt med vad som avses i artikel 20.1 i IUU-förordningen, att landet har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som dess fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(78)

Det bör noteras att Salomonöarnas anmälan som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 1 januari 2010. Salomonöarna bekräftade, i enligt med vad som avses i artikel 20.1 i IUU-förordningen, att landet har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som dess fiskefartyg måste följa.

| (79) | Trots att det rent allmänt kan förekomma särskilda kapacitetsbegränsningar i fråga om kontroll och övervakning rättfärdigar inte Salomonöarnas särskilda begränsningar till följd av utvecklingsnivån att det saknas särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen som hänvisar till internationella rättsliga instrument för att bekämpa, motverka och undanröja IUU-fiske. Begränsningarna rättfärdigar inte heller Salomonöarnas underlåtelse att inrätta ett sanktionssystem för överträdelser av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(79)

Trots att det rent allmänt kan förekomma särskilda kapacitetsbegränsningar i fråga om kontroll och övervakning rättfärdigar inte Salomonöarnas särskilda begränsningar till följd av utvecklingsnivån att det saknas särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen som hänvisar till internationella rättsliga instrument för att bekämpa, motverka och undanröja IUU-fiske. Begränsningarna rättfärdigar inte heller Salomonöarnas underlåtelse att inrätta ett sanktionssystem för överträdelser av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (80) | Det bör också noteras att Europeiska unionen redan har finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Salomonöarna avseende kampen mot IUU-fiske (21) och att den fortsätter att ge tekniskt bistånd till landet genom särskilda program för kapacitetsuppbyggnad. |
| --- | --- |

(80)

Det bör också noteras att Europeiska unionen redan har finansierat en särskild teknisk stödåtgärd i Salomonöarna avseende kampen mot IUU-fiske (21) och att den fortsätter att ge tekniskt bistånd till landet genom särskilda program för kapacitetsuppbyggnad.

| (81) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Salomonöarnas fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med hänsyn till karaktären hos Salomonöarnas fastställda tillkortakommanden kan dock inte utvecklingsnivån helt ursäkta eller på annat sätt rättfärdiga Salomonöarnas övergripande uppträdande som flaggstat på fiskeområdet eller bristen på insatser för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(81)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Salomonöarna har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Salomonöarnas fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med hänsyn till karaktären hos Salomonöarnas fastställda tillkortakommanden kan dock inte utvecklingsnivån helt ursäkta eller på annat sätt rättfärdiga Salomonöarnas övergripande uppträdande som flaggstat på fiskeområdet eller bristen på insatser för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

4.   SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (82) | Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Salomonöarna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om att det kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(82)

Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Salomonöarna inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om att det kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

| (83) | I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Salomonöarna att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Salomonöarna. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen. |
| --- | --- |

(83)

I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Salomonöarna att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Salomonöarna. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

| (84) | Meddelandet till Salomonöarna om att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem. |
| --- | --- |

(84)

Meddelandet till Salomonöarna om att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Salomonöarna ska meddelas att kommissionen kan komma att identifiera landet som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 12 december 2014.

På kommissionens vägnar

Karmenu VELLA

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

1

(2)  http://www.ffa.int/

2

(3)  Nauruavtalet (http://www.ffa.int/node/93#attachments).

3

(4)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, nionde reguljära mötet, 6–14 augusti 2013, Pohnpei, Mikronesiska federationen, årsrapport till kommissionen del 1: Information om fiskeriforskning och fiskeristatistik, Salomonöarna, WCPFC-SC9-AR/CCM-21 (http://www.wcpfc.int/system/files/AR-CCM-21-Solomon-Islands-AR-Part-1.pdf).

4

(5)  Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 2001.

5

(6)  Uppförandekod för ansvarsfullt fiske, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 1995.

6

(7)  Artiklarna 22–27 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1) och artiklarna 67.1 a, 72 och 75 i kommissionens förordning (EU) nr 1063/2010 av den 18 november 2010 om ändring av förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EUT L 307, 23.11.2010, s. 1).

7

(8)  Frivilliga riktlinjer för flaggstaters prestationsnivå, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 2014.

8

(9)  http://www.pmc.gov.sb/content/fisheries-act-outdated

9

(10)  Konventionen om bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet, utfärdad i Honolulu den 5 september 2000 (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

10

(11)  Informationen finns på http://hdr.undp.org/en/statistics

11

(12)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (EUT L 378, 27.12.2006, s. 41).

12

(13)  http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm

13

(14)  Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing, EuropeAid/129609/C/SER/Multi (Stöd till utvecklingsländer vid genomförandet av förordning (EG) nr 1005/2008 om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske).

14

Accompanying developing countries in complying with the Implementation of Regulation (EC) No 1005/2008 on Illegal, Unreported and Unregulated (IUU) Fishing

(15)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, WCPFC-SC8-AR/CCM-21.

15

(16)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, Pohnpei, Mikronesiska federationen, den 9–17 augusti 2011 (http://www.wcpfc.int/node/2896).

16

(17)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, 7–15 augusti 2012 (http://www.wcpfc.int/node/4587), avsnitt 3.1.

17

(18)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, punkterna 69–71.

18

(19)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, WCPFC-SC8-AR/CCM-21.

19

(20)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, punkterna 35 och 36.

20

(21)  Se fotnot 14.

21

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/16 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/16

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 12 december 2014

om meddelande till ett tredjeland som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeland enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2014/C 447/10)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1.   INLEDNING

| (1) | Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske). |
| --- | --- |

(1)

Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).

| (2) | I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder med avseende på dessa länder, upprättandet av en förteckning över dessa länder, avförande från förteckningen, offentliggörandet av förteckningen och nödåtgärder. |
| --- | --- |

(2)

I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder med avseende på dessa länder, upprättandet av en förteckning över dessa länder, avförande från förteckningen, offentliggörandet av förteckningen och nödåtgärder.

| (3) | Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Anmälan baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen måste också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i den förordningen med avseende på meddelade tredjeländer. Kommissionen måste i synnerhet redogöra för huvudsakliga fakta och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge dessa länder möjlighet att svara och lägga fram bevis som vederlägger identifikationen eller, i tillämpliga fall, en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen måste ge de meddelade tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Anmälan baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen måste också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i den förordningen med avseende på meddelade tredjeländer. Kommissionen måste i synnerhet redogöra för huvudsakliga fakta och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge dessa länder möjlighet att svara och lägga fram bevis som vederlägger identifikationen eller, i tillämpliga fall, en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen måste ge de meddelade tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

| (4) | Enligt artikel 31 i IUU-förordningen bör kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland måste identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat, att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 31 i IUU-förordningen bör kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland måste identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat, att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske.

| (5) | Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer måste grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(5)

Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer måste grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

| (6) | I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen måste rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder. |
| --- | --- |

(6)

I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen måste rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

| (7) | Enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen måste flaggstater som är tredjeländer, för att deras validerade fångstintyg ska kunna godtas, meddela kommissionen de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som fiskefartyg från de berörda tredjeländerna måste följa. |
| --- | --- |

(7)

Enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen måste flaggstater som är tredjeländer, för att deras validerade fångstintyg ska kunna godtas, meddela kommissionen de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som fiskefartyg från de berörda tredjeländerna måste följa.

| (8) | Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2.   FÖRFARANDE MED AVSEENDE PÅ SAINT KITTS AND NEVIS

| (9) | Den 21–23 maj 2014 besökte kommissionen Saint Kitts och Nevis inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(9)

Den 21–23 maj 2014 besökte kommissionen Saint Kitts och Nevis inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

| (10) | Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Saint Kitts och Nevis förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa och vilka åtgärder som Saint Kitts och Nevis har vidtagit för att genomföra sina skyldigheter med avseende på bekämpningen av IUU-fiske. Ett ytterligare besök ägde rum den 23 och den 24 juli 2014 vid Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister i London, Förenade kungariket. |
| --- | --- |

(10)

Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Saint Kitts och Nevis förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa och vilka åtgärder som Saint Kitts och Nevis har vidtagit för att genomföra sina skyldigheter med avseende på bekämpningen av IUU-fiske. Ett ytterligare besök ägde rum den 23 och den 24 juli 2014 vid Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister i London, Förenade kungariket.

| (11) | Slutrapporten från besöket sändes till Saint Kitts och Nevis den 20 juni 2014. |
| --- | --- |

(11)

Slutrapporten från besöket sändes till Saint Kitts och Nevis den 20 juni 2014.

| (12) | Synpunkterna från Saint Kitts och Nevis om rapporten mottogs den 14 juli 2014. |
| --- | --- |

(12)

Synpunkterna från Saint Kitts och Nevis om rapporten mottogs den 14 juli 2014.

| (13) | Saint Kitts och Nevis är en samarbetande icke-avtalsslutande part i Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) och fram till 2013 i Kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet (WCPFC). Saint Kitts och Nevis har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention (Unclos) från 1982 och Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisations avtal från 1993 om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet (nedan kallat FAO-avtalet). |
| --- | --- |

(13)

Saint Kitts och Nevis är en samarbetande icke-avtalsslutande part i Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) och fram till 2013 i Kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet (WCPFC). Saint Kitts och Nevis har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention (Unclos) från 1982 och Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisations avtal från 1993 om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet (nedan kallat FAO-avtalet).

| (14) | För att utvärdera hur Saint Kitts och Nevis fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat enligt de internationella avtal som avses i skäl 13 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i detta fall NEAFC och WCPFC, har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg nödvändig för ändamålet. |
| --- | --- |

(14)

För att utvärdera hur Saint Kitts och Nevis fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat enligt de internationella avtal som avses i skäl 13 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i detta fall NEAFC och WCPFC, har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg nödvändig för ändamålet.

| (15) | Här använde kommissionen information som hämtats från tillgängliga uppgifter som offentliggjorts av de regionala fiskeriorganisationerna, i detta fall Kommissionen för bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis (CCAMLR) och WCPFC samt allmänt tillgänglig information. |
| --- | --- |

(15)

Här använde kommissionen information som hämtats från tillgängliga uppgifter som offentliggjorts av de regionala fiskeriorganisationerna, i detta fall Kommissionen för bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis (CCAMLR) och WCPFC samt allmänt tillgänglig information.

3.   MÖJLIGHETEN ATT SAINT KITTS OCH NEVIS IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (16) | Kommissionen har analyserat Saint Kitts och Nevis skyldigheter i dess egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. Vid analysen tog kommissionen hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen har analyserat Saint Kitts och Nevis skyldigheter i dess egenskap av flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. Vid analysen tog kommissionen hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1   Återkommande IUU-fiske – upprepad förekomst av IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

| (17) | Information som lämnats av ekonomiska aktörer och av berörda kuststater har gett kommissionen bevis för en nyligen gjord registrering i Saint Kitts och Nevis register av ett stödfartyg som tidigare varit inblandat i olagliga omlastningar under flagg från Panama. De olagliga omlastningarna ägde rum i strid med kuststaternas lagar och längs Västafrikas kust under fem år fram till 2012. Stödfartyget bedrev under den perioden verksamhet under flagg från Panama men utan giltig licens utfärdad av Panama för transport, omlastning och stöd till fiskeverksamhet. Fartyget utförde otillåten omlastning i Republiken Guinea-Bissaus exklusiva ekonomiska zon och tog i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärder som införts av Republiken Liberia emot fisk som fångats av fartyg i vatten som omfattades av dessa åtgärder. Stödfartygets IUU-fiske undersöktes av den berörda flaggstaten (Panama) och av en av kuststaterna (Liberia). Som reaktion på IUU-fisket bötfällde flaggstaten (Panama) och kuststaten (Liberia) stödfartyget under 2012 respektive 2013. Fartyget avregistrerades då från Panamas flagg och bytte namn. Därefter registrerades det under Saint Kitts och Nevis flagg 2014. Saint Kitts och Nevis borde, i samband med utövandet av sitt ansvar att se till att fartyg inte bedriver IUU-fiske och att tillstånd att föra landets flagg inte resulterar i IUU-fiske, ha tagit hänsyn till att fartyget tidigare bedrivit återkommande IUU-fiske. |
| --- | --- |

(17)

Information som lämnats av ekonomiska aktörer och av berörda kuststater har gett kommissionen bevis för en nyligen gjord registrering i Saint Kitts och Nevis register av ett stödfartyg som tidigare varit inblandat i olagliga omlastningar under flagg från Panama. De olagliga omlastningarna ägde rum i strid med kuststaternas lagar och längs Västafrikas kust under fem år fram till 2012. Stödfartyget bedrev under den perioden verksamhet under flagg från Panama men utan giltig licens utfärdad av Panama för transport, omlastning och stöd till fiskeverksamhet. Fartyget utförde otillåten omlastning i Republiken Guinea-Bissaus exklusiva ekonomiska zon och tog i strid med bevarande- och förvaltningsåtgärder som införts av Republiken Liberia emot fisk som fångats av fartyg i vatten som omfattades av dessa åtgärder. Stödfartygets IUU-fiske undersöktes av den berörda flaggstaten (Panama) och av en av kuststaterna (Liberia). Som reaktion på IUU-fisket bötfällde flaggstaten (Panama) och kuststaten (Liberia) stödfartyget under 2012 respektive 2013. Fartyget avregistrerades då från Panamas flagg och bytte namn. Därefter registrerades det under Saint Kitts och Nevis flagg 2014. Saint Kitts och Nevis borde, i samband med utövandet av sitt ansvar att se till att fartyg inte bedriver IUU-fiske och att tillstånd att föra landets flagg inte resulterar i IUU-fiske, ha tagit hänsyn till att fartyget tidigare bedrivit återkommande IUU-fiske.

| (18) | Genom att tillåta registrering av ett stödfartyg som tidigare varit inblandat i IUU-verksamhet som har undergrävt effektiviteten hos internationella bestämmelser om bevarande och förvaltning, utan att göra föregående kontroll av fartygets tidigare IUU-verksamhet, har Saint Kitts och Nevis underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 94 i Unclos, artikel III.1 a och III.5 a i FAO-avtalet, punkterna 36 och 38 i FAO:s internationella handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA IUU) och punkt 18 i FAO:s frivilliga riktlinjer om flaggstaternas prestationsnivå. |
| --- | --- |

(18)

Genom att tillåta registrering av ett stödfartyg som tidigare varit inblandat i IUU-verksamhet som har undergrävt effektiviteten hos internationella bestämmelser om bevarande och förvaltning, utan att göra föregående kontroll av fartygets tidigare IUU-verksamhet, har Saint Kitts och Nevis underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 94 i Unclos, artikel III.1 a och III.5 a i FAO-avtalet, punkterna 36 och 38 i FAO:s internationella handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA IUU) och punkt 18 i FAO:s frivilliga riktlinjer om flaggstaternas prestationsnivå.

| (19) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i skälen 17 och 18 och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 a i IUU-förordningen konstateras att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat med avseende på IUU-fiske som utförts eller fått stöd av fartyg som för närvarande för dess flagg och som tidigare varit inblandade i IUU-verksamhet. Underlåtelsen märktes särskilt genom de otillräckliga åtgärderna för att utföra kontroller av tidigare dokumenterat och återkommande IUU-fiske från stödfartygets sida. Detta är särskilt allvarligt eftersom omflaggningen gäller en känd lagöverträdare i IUU-fiskesammanhang. I enlighet med artikel 31.4 b i IUU-förordningen granskade kommissionen även de åtgärder som Saint Kitts och Nevis har vidtagit beträffande tillträdet till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske. |
| --- | --- |

(19)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i skälen 17 och 18 och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 a i IUU-förordningen konstateras att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat med avseende på IUU-fiske som utförts eller fått stöd av fartyg som för närvarande för dess flagg och som tidigare varit inblandade i IUU-verksamhet. Underlåtelsen märktes särskilt genom de otillräckliga åtgärderna för att utföra kontroller av tidigare dokumenterat och återkommande IUU-fiske från stödfartygets sida. Detta är särskilt allvarligt eftersom omflaggningen gäller en känd lagöverträdare i IUU-fiskesammanhang. I enlighet med artikel 31.4 b i IUU-förordningen granskade kommissionen även de åtgärder som Saint Kitts och Nevis har vidtagit beträffande tillträdet till landets marknad för fiskeriprodukter som härstammar från IUU-fiske.

| (20) | FAO:s internationella handlingsplan (IPOA IUU) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som kommer från IUU-fiske. I punkt 71 föreslås att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att det är möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 i uppförandekoden uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter. |
| --- | --- |

(20)

FAO:s internationella handlingsplan (IPOA IUU) ger vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder som stöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som kommer från IUU-fiske. I punkt 71 föreslås att staterna bör vidta åtgärder för ökad transparens på sina marknader så att det är möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter. Likaså finns det i artikel 11 i FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske (nedan kallad FAO:s uppförandekod) en beskrivning av god praxis för hantering efter fångst och för ansvarsfull internationell handel. I artikel 11.1.11 i uppförandekoden uppmanas staterna att se till att nationell och internationell handel med fisk och fiskeriprodukter bedrivs i enlighet med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom en bättre identifiering av ursprunget för fisk och fiskeriprodukter.

| (21) | I detta avseende bör det noteras att produkternas spårbarhet försvåras av bristande insyn i Saint Kitts och Nevis nationella lagar och registrerings- och licenssystemen. |
| --- | --- |

(21)

I detta avseende bör det noteras att produkternas spårbarhet försvåras av bristande insyn i Saint Kitts och Nevis nationella lagar och registrerings- och licenssystemen.

| (22) | I FAO:s uppförandekod rekommenderas transparens och insyn i fiskerilagstiftningen och dess utarbetande, samt i tillhörande policy-, beslutsfattande- och förvaltningsförfaranden (artiklarna 6.13 respektive 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I artiklarna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra en hållbar utveckling av fisket och att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden. |
| --- | --- |

(22)

I FAO:s uppförandekod rekommenderas transparens och insyn i fiskerilagstiftningen och dess utarbetande, samt i tillhörande policy-, beslutsfattande- och förvaltningsförfaranden (artiklarna 6.13 respektive 7.1.9). Den innehåller principer och normer för bevarande, förvaltning och utveckling av allt fiske och omfattar även bland annat fångst, beredning av och handel med fisk och fiskeriprodukter, fiskeverksamhet och fiskeriforskning. I artiklarna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod anges vidare att den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte bör äventyra en hållbar utveckling av fisket och att den bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden.

| (23) | Kommissionen konstaterade vid sitt besök att Saint Kitts och Nevis inte är i stånd att lämna information om vilka arter som har fångats av Saint Kitts och Nevis högsjöflotta och vilka handelsflöden som de fångade produkterna ingått i. På grundval av informationen från sina besök ansåg kommissionen att Saint Kitts och Nevis inte var i stånd att garantera den öppenhet på sina marknader som krävs för att det ska vara möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter enligt reglerna i punkt 71 i IPOA IUU. |
| --- | --- |

(23)

Kommissionen konstaterade vid sitt besök att Saint Kitts och Nevis inte är i stånd att lämna information om vilka arter som har fångats av Saint Kitts och Nevis högsjöflotta och vilka handelsflöden som de fångade produkterna ingått i. På grundval av informationen från sina besök ansåg kommissionen att Saint Kitts och Nevis inte var i stånd att garantera den öppenhet på sina marknader som krävs för att det ska vara möjligt att spåra fisk eller fiskeriprodukter enligt reglerna i punkt 71 i IPOA IUU.

| (24) | Dessutom innehåller kraven för beviljande av fisketillstånd i St Christopher and Nevis Fisheries Act från 2002 (fiskelag som endast är tillämplig i vatten under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion, den så kallade 2002 Fisheries Act) och Saint Christopher and Nevis Merchant Shipping Act (lag om handelsfartyg som endast är tillämplig på Saint Kitts och Nevis högsjöflotta, den så kallade 2002 Shipping Act) inga sådana rapporteringsskyldigheter som anges i punkt 47.2 i IPOA IUU och punkt 29 c iv i bilaga I till FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå. Myndigheterna hävdade att de även hade infört särskilda rättsliga bestämmelser vad gäller Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister i syfte att reglera fartygs verksamhet (Maritime Circular nr MC/58, av den 13 december 2013). Cirkuläret innehåller dock inte någon formulering som bemyndigar Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister att anta rättsligt bindande akter vad gäller fartygens rapporteringsskyldigheter. Denna brist på uppgifter gör att Saint Kitts och Nevis inte kan följa spårbarheten för fiskeriprodukter på ett korrekt sätt och undergräver dess förmåga att förhindra att produkter från IUU-fisket kommer ut i handeln. På grund av de konstaterade bristerna när det gäller spårbarheten och myndigheternas brist på uppgifter om den fisk som landas eller omlastas av fartyg som för landets flagg, kan Saint Kitts och Nevis inte garantera att handeln med fiskeriprodukter i detta land inte inbegriper produkter som härstammar från IUU-fiske. I detta avseende har Saint Kitts och Nevis underlåtit att beakta rekommendationerna i punkt 24 i IPOA IUU, där flaggstater rekommenderas att säkerställa omfattande och effektiv övervakning och kontroll av fisket, från landningsstället till slutdestinationen. |
| --- | --- |

(24)

Dessutom innehåller kraven för beviljande av fisketillstånd i St Christopher and Nevis Fisheries Act från 2002 (fiskelag som endast är tillämplig i vatten under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion, den så kallade 2002 Fisheries Act) och Saint Christopher and Nevis Merchant Shipping Act (lag om handelsfartyg som endast är tillämplig på Saint Kitts och Nevis högsjöflotta, den så kallade 2002 Shipping Act) inga sådana rapporteringsskyldigheter som anges i punkt 47.2 i IPOA IUU och punkt 29 c iv i bilaga I till FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå. Myndigheterna hävdade att de även hade infört särskilda rättsliga bestämmelser vad gäller Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister i syfte att reglera fartygs verksamhet (Maritime Circular nr MC/58, av den 13 december 2013). Cirkuläret innehåller dock inte någon formulering som bemyndigar Saint Kitts och Nevis internationella fartygsregister att anta rättsligt bindande akter vad gäller fartygens rapporteringsskyldigheter. Denna brist på uppgifter gör att Saint Kitts och Nevis inte kan följa spårbarheten för fiskeriprodukter på ett korrekt sätt och undergräver dess förmåga att förhindra att produkter från IUU-fisket kommer ut i handeln. På grund av de konstaterade bristerna när det gäller spårbarheten och myndigheternas brist på uppgifter om den fisk som landas eller omlastas av fartyg som för landets flagg, kan Saint Kitts och Nevis inte garantera att handeln med fiskeriprodukter i detta land inte inbegriper produkter som härstammar från IUU-fiske. I detta avseende har Saint Kitts och Nevis underlåtit att beakta rekommendationerna i punkt 24 i IPOA IUU, där flaggstater rekommenderas att säkerställa omfattande och effektiv övervakning och kontroll av fisket, från landningsstället till slutdestinationen.

| (25) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3, 31.4 a och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt, för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad. |
| --- | --- |

(25)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3, 31.4 a och 31.4 b i IUU-förordningen konstateras att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter som kust- och marknadsstat enligt internationell rätt, för att förhindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till landets marknad.

3.2   Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

| (26) | Kommissionen har analyserat huruvida Saint Kitts och Nevis myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet. |
| --- | --- |

(26)

Kommissionen har analyserat huruvida Saint Kitts och Nevis myndigheter samarbetar effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet.

| (27) | Saint Kitts och Nevis fiskerimyndigheter var visserligen i allmänhet samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information, men tillförlitligheten och korrektheten i deras svar äventyrades och undergrävdes av bristen på rättsliga ramar för och insyn i landets system för fiskeriförvaltning, såsom anges i avsnitt 3.1. |
| --- | --- |

(27)

Saint Kitts och Nevis fiskerimyndigheter var visserligen i allmänhet samarbetsvilliga när det gäller att svara och lämna synpunkter på begäran om information, men tillförlitligheten och korrektheten i deras svar äventyrades och undergrävdes av bristen på rättsliga ramar för och insyn i landets system för fiskeriförvaltning, såsom anges i avsnitt 3.1.

| (28) | Dessutom har kommissionen, inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Saint Kitts och Nevis fullgör sina skyldigheter som flaggstat, också analyserat om Saint Kitts och Nevis samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(28)

Dessutom har kommissionen, inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Saint Kitts och Nevis fullgör sina skyldigheter som flaggstat, också analyserat om Saint Kitts och Nevis samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske.

| (29) | Utifrån den information som samlades in under besöken och informationen från kuststaternas myndigheter fastställde kommissionen att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg är verksamma i västafrikanska vatten. Saint Kitts och Nevis myndigheter erkände att deras regering inte formellt samarbetar med de tredjeländer i vars vatten fartyg under Saint Kitts och Nevis flagg bedriver verksamhet. |
| --- | --- |

(29)

Utifrån den information som samlades in under besöken och informationen från kuststaternas myndigheter fastställde kommissionen att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg är verksamma i västafrikanska vatten. Saint Kitts och Nevis myndigheter erkände att deras regering inte formellt samarbetar med de tredjeländer i vars vatten fartyg under Saint Kitts och Nevis flagg bedriver verksamhet.

| (30) | Den situation som beskrivs i skäl 29 visar att Saint Kitts och Nevis inte har samarbetat och samordnat sin verksamhet med kuststaterna i Västafrika för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske i enlighet med punkt 28 i IPOA IUU. Såsom fastställs i punkt 31 i IPOA IUU bör Saint Kitts och Nevis som flaggstat ingå avtal eller överenskommelser med andra stater och även samarbeta på annat sätt för att genomföra gällande lagar och bevarande- och förvaltningsåtgärder eller bestämmelser som har antagits på nationell, regional eller global nivå. |
| --- | --- |

(30)

Den situation som beskrivs i skäl 29 visar att Saint Kitts och Nevis inte har samarbetat och samordnat sin verksamhet med kuststaterna i Västafrika för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske i enlighet med punkt 28 i IPOA IUU. Såsom fastställs i punkt 31 i IPOA IUU bör Saint Kitts och Nevis som flaggstat ingå avtal eller överenskommelser med andra stater och även samarbeta på annat sätt för att genomföra gällande lagar och bevarande- och förvaltningsåtgärder eller bestämmelser som har antagits på nationell, regional eller global nivå.

| (31) | Kommissionen har även analyserat om Saint Kitts och Nevis hade vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de operatörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt stränga sanktioner hade tillämpats för att beröva lagöverträdarna deras vinning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(31)

Kommissionen har även analyserat om Saint Kitts och Nevis hade vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de operatörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt stränga sanktioner hade tillämpats för att beröva lagöverträdarna deras vinning av IUU-fiske.

| (32) | Det tillgängliga bevismaterialet visar att Saint Kitts och Nevis inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt internationell lag i fråga om effektiva tillsynsåtgärder. I det avseendet grundar sig den rättsliga ramen på 2002 års fiskelag (när det gäller fiske i vatten under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion) och på 2002 års lag om handelsfartyg (vad gäller fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg och som bedriver högsjöfiske). Det är viktigt att betona att Saint Kitts och Nevis i en skrivelse som inkom till FAO i juni 2013 erkände att landets nuvarande rättssystem på fiskeriområdet ”inte var helt förenligt” med internationell rätt. |
| --- | --- |

(32)

Det tillgängliga bevismaterialet visar att Saint Kitts och Nevis inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt internationell lag i fråga om effektiva tillsynsåtgärder. I det avseendet grundar sig den rättsliga ramen på 2002 års fiskelag (när det gäller fiske i vatten under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion) och på 2002 års lag om handelsfartyg (vad gäller fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg och som bedriver högsjöfiske). Det är viktigt att betona att Saint Kitts och Nevis i en skrivelse som inkom till FAO i juni 2013 erkände att landets nuvarande rättssystem på fiskeriområdet ”inte var helt förenligt” med internationell rätt.

| (33) | Den rättsliga ramen för vatten som står under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion uppfyller inte de grundläggande kraven i artiklarna 61, 62 och 117–119 i Unclos. Det finns ingen nationell strategi för övervakning, kontroll och tillsyn av fiskeflottan och inga inspektioner eller observatörsprogram förekommer. Saint Kitts och Nevis regelverk innehåller inga åtgärder med avseende på IUU-verksamhet. I den nuvarande rättsliga ramen saknas en definition av allvarliga överträdelser och en uttömmande förteckning över allvarliga brott som åtgärdas genom proportionella och stränga påföljder. I sin nuvarande form är påföljdssystemet sålunda varken tillräckligt omfattande eller strängt för att uppfylla sin avskräckande funktion. Det sätt på vilket överträdelser eller allvarliga överträdelser behandlas motsvarar inte vad som krävs för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i punkt 21 i FAO IPOA och 38 i FAO:s riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå (FAO Guidelines for Flag State Performance). |
| --- | --- |

(33)

Den rättsliga ramen för vatten som står under Saint Kitts och Nevis jurisdiktion uppfyller inte de grundläggande kraven i artiklarna 61, 62 och 117–119 i Unclos. Det finns ingen nationell strategi för övervakning, kontroll och tillsyn av fiskeflottan och inga inspektioner eller observatörsprogram förekommer. Saint Kitts och Nevis regelverk innehåller inga åtgärder med avseende på IUU-verksamhet. I den nuvarande rättsliga ramen saknas en definition av allvarliga överträdelser och en uttömmande förteckning över allvarliga brott som åtgärdas genom proportionella och stränga påföljder. I sin nuvarande form är påföljdssystemet sålunda varken tillräckligt omfattande eller strängt för att uppfylla sin avskräckande funktion. Det sätt på vilket överträdelser eller allvarliga överträdelser behandlas motsvarar inte vad som krävs för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i punkt 21 i FAO IPOA och 38 i FAO:s riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå (FAO Guidelines for Flag State Performance).

| (34) | Det noteras att Saint Kitts och Nevis i sin egenskap av flaggstat inte har någon rättslig ram för förvaltning, bevarande och övervakning, kontroll och tillsyn som reglerar fiskeverksamhet på det fria havet eller i tredjeländers vatten. Endast fiskeflottan i NEAFC:s område arbetar under den regionala fiskeriförvaltningsorganisationens regler och uppfyller kraven i området, trots att det inte finns någon särskild rättslig ram utfärdad av Saint Kitts och Nevis i kraft. Saint Kitts och Nevis har erkänt att denna avsaknad av rättslig ram strider mot Unclos och IPOA IUU vad gäller flaggstatens skyldigheter och mot FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå. |
| --- | --- |

(34)

Det noteras att Saint Kitts och Nevis i sin egenskap av flaggstat inte har någon rättslig ram för förvaltning, bevarande och övervakning, kontroll och tillsyn som reglerar fiskeverksamhet på det fria havet eller i tredjeländers vatten. Endast fiskeflottan i NEAFC:s område arbetar under den regionala fiskeriförvaltningsorganisationens regler och uppfyller kraven i området, trots att det inte finns någon särskild rättslig ram utfärdad av Saint Kitts och Nevis i kraft. Saint Kitts och Nevis har erkänt att denna avsaknad av rättslig ram strider mot Unclos och IPOA IUU vad gäller flaggstatens skyldigheter och mot FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå.

| (35) | När det gäller överensstämmelse och kontroll av efterlevnaden av befintliga bestämmelser för fiske på öppet hav och i tredjeländers vatten, som anges i skäl 33, har Saint Kitts och Nevis inte någon specifik lagstiftning för att motarbeta IUU-verksamhet. Det finns ingen uttrycklig definition av vad som utgör IUU-verksamhet och kompletterande administrativa åtgärder saknas. Den enda åtgärd som vidtas är avregistrering av fartyg. En sådan åtgärd leder dock inte till att fartygens olagliga fiskeverksamhet utreds eller att sanktioner för överträdelser utdöms. Att ett fartyg avregistreras innebär ingen som helst garanti för att lagöverträdarna bestraffas för sina handlingar och berövas vinningen från sin verksamhet. Detta är så mycket viktigare i fallet Saint Kitts och Nevis eftersom landet, vilket förklaras i skäl 45, för ett internationellt fartygsregister där fartygsregistreringen sker utanför Saint Kitts och Nevis och därför inte garanterar att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg har en direkt koppling till landet såsom krävs enligt artikel 91 i Unclos. Kommissionen fastställde under sina besök att Saint Kitts och Nevis olika kanslier inte arbetar samordnat med registrering av fartyg och inte heller samarbetar med tidigare flaggstater vad gäller status för det fartyg som ska registreras i syfte att undvika så kallad flag hopping, i enlighet med rekommendationerna i punkt 16 e i FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå. Enbart det administrativa beslutet att avregistrera ett fiskefartyg från registret utan möjlighet att utdöma andra påföljder räcker inte till för att garantera avskräckande effekter. En sådan åtgärd garanterar inte flaggstatskontroll över fiskefartygen enligt kraven i artikel 94 i Unclos. Saint Kitts och Nevis resultat vad gäller efterlevnad och tillsyn är inte i linje med punkt 18 i IPOA IUU där det föreskrivs att alla stater, i enlighet med bestämmelserna i Unclos, bör vidta åtgärder eller samarbeta med andra stater för att se till att deras medborgare inte stöder eller ägnar sig åt IUU-fiske. Saint Kitts och Nevis har inte heller följt rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU med avseende på detta, där det rekommenderas stater att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg och, i största möjliga omfattning, för medborgare under deras jurisdiktion, är tillräckligt stränga för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna deras vinning av den illegala verksamheten. Vidare är denna förvaltningsmetod, som kan locka IUU-operatörer att registrera IUU-fartyg, inte i linje med artikel 94 i Unclos. |
| --- | --- |

(35)

När det gäller överensstämmelse och kontroll av efterlevnaden av befintliga bestämmelser för fiske på öppet hav och i tredjeländers vatten, som anges i skäl 33, har Saint Kitts och Nevis inte någon specifik lagstiftning för att motarbeta IUU-verksamhet. Det finns ingen uttrycklig definition av vad som utgör IUU-verksamhet och kompletterande administrativa åtgärder saknas. Den enda åtgärd som vidtas är avregistrering av fartyg. En sådan åtgärd leder dock inte till att fartygens olagliga fiskeverksamhet utreds eller att sanktioner för överträdelser utdöms. Att ett fartyg avregistreras innebär ingen som helst garanti för att lagöverträdarna bestraffas för sina handlingar och berövas vinningen från sin verksamhet. Detta är så mycket viktigare i fallet Saint Kitts och Nevis eftersom landet, vilket förklaras i skäl 45, för ett internationellt fartygsregister där fartygsregistreringen sker utanför Saint Kitts och Nevis och därför inte garanterar att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg har en direkt koppling till landet såsom krävs enligt artikel 91 i Unclos. Kommissionen fastställde under sina besök att Saint Kitts och Nevis olika kanslier inte arbetar samordnat med registrering av fartyg och inte heller samarbetar med tidigare flaggstater vad gäller status för det fartyg som ska registreras i syfte att undvika så kallad flag hopping, i enlighet med rekommendationerna i punkt 16 e i FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå. Enbart det administrativa beslutet att avregistrera ett fiskefartyg från registret utan möjlighet att utdöma andra påföljder räcker inte till för att garantera avskräckande effekter. En sådan åtgärd garanterar inte flaggstatskontroll över fiskefartygen enligt kraven i artikel 94 i Unclos. Saint Kitts och Nevis resultat vad gäller efterlevnad och tillsyn är inte i linje med punkt 18 i IPOA IUU där det föreskrivs att alla stater, i enlighet med bestämmelserna i Unclos, bör vidta åtgärder eller samarbeta med andra stater för att se till att deras medborgare inte stöder eller ägnar sig åt IUU-fiske. Saint Kitts och Nevis har inte heller följt rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU med avseende på detta, där det rekommenderas stater att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg och, i största möjliga omfattning, för medborgare under deras jurisdiktion, är tillräckligt stränga för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna deras vinning av den illegala verksamheten. Vidare är denna förvaltningsmetod, som kan locka IUU-operatörer att registrera IUU-fartyg, inte i linje med artikel 94 i Unclos.

| (36) | Den ovan beskrivna avsaknaden av rättsliga ramar, tydlighet och transparens äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende. |
| --- | --- |

(36)

Den ovan beskrivna avsaknaden av rättsliga ramar, tydlighet och transparens äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att bristande transparens i kombination med omöjligheten att genomföra effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende.

| (37) | Vad gäller den befintliga kapaciteten hos Saint Kitts och Nevis myndigheter bör det noteras att Saint Kitts och Nevis enligt FN:s index för mänsklig utveckling (2) anses vara ett land med hög mänsklig utveckling (plats 72 av 187 länder). I bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (3) förtecknas Saint Kitts och Nevis i kategorin länder och territorier med högre medelinkomst i linje med den förteckning över mottagare av offentligt bistånd som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) den 1 januari 2013 (4). Med hänsyn till dess placering anses det inte nödvändigt att analysera Saint Kitts och Nevis ekonomiska och administrativa kapacitet. Utvecklingsnivån i Saint Kitts och Nevis kan nämligen inte anses vara en faktor som underminerar landets kapacitet att samarbeta med andra länder och genomföra tillsynsåtgärder, vilket visas i detta skäl. |
| --- | --- |

(37)

Vad gäller den befintliga kapaciteten hos Saint Kitts och Nevis myndigheter bör det noteras att Saint Kitts och Nevis enligt FN:s index för mänsklig utveckling (2) anses vara ett land med hög mänsklig utveckling (plats 72 av 187 länder). I bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (3) förtecknas Saint Kitts och Nevis i kategorin länder och territorier med högre medelinkomst i linje med den förteckning över mottagare av offentligt bistånd som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) den 1 januari 2013 (4). Med hänsyn till dess placering anses det inte nödvändigt att analysera Saint Kitts och Nevis ekonomiska och administrativa kapacitet. Utvecklingsnivån i Saint Kitts och Nevis kan nämligen inte anses vara en faktor som underminerar landets kapacitet att samarbeta med andra länder och genomföra tillsynsåtgärder, vilket visas i detta skäl.

| (38) | Vid sidan av analysen i skäl 37 kan man utifrån den information som samlades in under kommissionens besök i maj och juli 2014 dra slutsatsen att Saint Kitts och Nevis inte saknar ekonomiska resurser. Snarare saknas den rättsliga och administrativa miljö och de befogenheter som krävs för att garantera effektivt och ändamålsenligt fullgörande av skyldigheterna. |
| --- | --- |

(38)

Vid sidan av analysen i skäl 37 kan man utifrån den information som samlades in under kommissionens besök i maj och juli 2014 dra slutsatsen att Saint Kitts och Nevis inte saknar ekonomiska resurser. Snarare saknas den rättsliga och administrativa miljö och de befogenheter som krävs för att garantera effektivt och ändamålsenligt fullgörande av skyldigheterna.

| (39) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas, enligt artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen, att Saint Kitts och Nevis har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell lag i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder. |
| --- | --- |

(39)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som landet har lämnat, kan det fastställas, enligt artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen, att Saint Kitts och Nevis har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell lag i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3   Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

| (40) | Saint Kitts och Nevis har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FAO-avtalet. Saint Kitts och Nevis är samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC och fram till 2013 i WCPFC. |
| --- | --- |

(40)

Saint Kitts och Nevis har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FAO-avtalet. Saint Kitts och Nevis är samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC och fram till 2013 i WCPFC.

| (41) | Kommissionen har analyserat all information som den bedömer som relevant för Saint Kitts och Nevis status som samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC. |
| --- | --- |

(41)

Kommissionen har analyserat all information som den bedömer som relevant för Saint Kitts och Nevis status som samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC.

| (42) | Som samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC bör Saint Kitts och Nevis följa konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten (NEAFC-konventionen). NEAFC-konventionen och 2013 års deklaration om tolkning och genomförande av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten uttrycker, bland andra internationella texter, erkännande av de relevanta bestämmelserna i Förenta nationernas avtal om fiskbestånd (5). I detta avseende bör Saint Kitts och Nevis iaktta FN:s avtal om fiskbestånd. De fakta som beskrivs i skälen 17, 18, 23, 24, 29–36 och 43–44 visar emellertid att Saint Kitts och Nevis inte har uppfyllt sina skyldigheter med avseende på detta avtal. Kommissionen anser att dessa överväganden utgör tillräckliga underlag för att gå vidare med det här beslutet. |
| --- | --- |

(42)

Som samarbetande icke-avtalsslutande part i NEAFC bör Saint Kitts och Nevis följa konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten (NEAFC-konventionen). NEAFC-konventionen och 2013 års deklaration om tolkning och genomförande av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten uttrycker, bland andra internationella texter, erkännande av de relevanta bestämmelserna i Förenta nationernas avtal om fiskbestånd (5). I detta avseende bör Saint Kitts och Nevis iaktta FN:s avtal om fiskbestånd. De fakta som beskrivs i skälen 17, 18, 23, 24, 29–36 och 43–44 visar emellertid att Saint Kitts och Nevis inte har uppfyllt sina skyldigheter med avseende på detta avtal. Kommissionen anser att dessa överväganden utgör tillräckliga underlag för att gå vidare med det här beslutet.

| (43) | Kommissionen fastställde även på grundval av den information som samlades in under besöken 2014 och på informationen från berörda kuststater att Saint Kitts och Nevis flotta fiskar efter tonfisk och tonfiskliknande arter i vatten som står under de västafrikanska kuststaternas jurisdiktion. När det gäller sådant fiske bör flaggstaten, dvs. Saint Kitts och Nevis, samarbeta med den regionala fiskeriförvaltningsorganisation som i det området är behörig för den arten, i det här fallet Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat). Saint Kitts och Nevis är emellertid varken avtalsslutande part eller samarbetande icke-avtalsslutande part i Iccat. Som flaggstat uppfyller Saint Kitts och Nevis inte sina skyldigheter enligt artikel 64 i Unclos för andra stater, vars medborgare bedriver fiske i områden som står under kuststaternas jurisdiktion. |
| --- | --- |

(43)

Kommissionen fastställde även på grundval av den information som samlades in under besöken 2014 och på informationen från berörda kuststater att Saint Kitts och Nevis flotta fiskar efter tonfisk och tonfiskliknande arter i vatten som står under de västafrikanska kuststaternas jurisdiktion. När det gäller sådant fiske bör flaggstaten, dvs. Saint Kitts och Nevis, samarbeta med den regionala fiskeriförvaltningsorganisation som i det området är behörig för den arten, i det här fallet Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat). Saint Kitts och Nevis är emellertid varken avtalsslutande part eller samarbetande icke-avtalsslutande part i Iccat. Som flaggstat uppfyller Saint Kitts och Nevis inte sina skyldigheter enligt artikel 64 i Unclos för andra stater, vars medborgare bedriver fiske i områden som står under kuststaternas jurisdiktion.

| (44) | Saint Kitts och Nevis är inte heller vare sig avtalsslutande part eller samarbetande icke-avtalsslutande part i CCAMLR. I ”genomförandet av bevarandeåtgärd 10-05” (6) betonade CCAMLR:s sekretariat att Saint Kitts och Nevis den 24 september 2013 hade konstaterats möjligen ha varit involverat i fiske och/eller handel med dissostichus spp. under de senaste fem åren utan att samarbeta med CCAMLR genom att delta i fångstdokumentationsordningen. I detta avseende innebär Saint Kitts och Nevis underlåtelse att samarbeta med CCAMLR att landet åsidosätter sina flaggstatsskyldigheter enligt artikel 119.2 i Unclos. |
| --- | --- |

(44)

Saint Kitts och Nevis är inte heller vare sig avtalsslutande part eller samarbetande icke-avtalsslutande part i CCAMLR. I ”genomförandet av bevarandeåtgärd 10-05” (6) betonade CCAMLR:s sekretariat att Saint Kitts och Nevis den 24 september 2013 hade konstaterats möjligen ha varit involverat i fiske och/eller handel med dissostichus spp. under de senaste fem åren utan att samarbeta med CCAMLR genom att delta i fångstdokumentationsordningen. I detta avseende innebär Saint Kitts och Nevis underlåtelse att samarbeta med CCAMLR att landet åsidosätter sina flaggstatsskyldigheter enligt artikel 119.2 i Unclos.

| (45) | Vidare framkom det under kommissionens besök i Saint Kitts och Nevis att landet har ett internationellt fartygsregister med ansvar för fartygsregistrering utanför Saint Kitts och Nevis. Den låga nivån på kontrollen av registreringsprocessen från Saint Kitts och Nevis myndigheters sida och bristen på relevanta krav som t.ex. de som fastställs i punkt 14 i FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå gör att det inte kan säkerställas att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg har en direkt koppling till landet. Bristen på en sådan direkt koppling mellan staten och de fartyg som är registrerade i dess register är ett brott mot villkoren för fartygs nationalitet i artikel 91 i Unclos. |
| --- | --- |

(45)

Vidare framkom det under kommissionens besök i Saint Kitts och Nevis att landet har ett internationellt fartygsregister med ansvar för fartygsregistrering utanför Saint Kitts och Nevis. Den låga nivån på kontrollen av registreringsprocessen från Saint Kitts och Nevis myndigheters sida och bristen på relevanta krav som t.ex. de som fastställs i punkt 14 i FAO:s riktlinjer för flaggstatens prestationsnivå gör att det inte kan säkerställas att fartyg som för Saint Kitts och Nevis flagg har en direkt koppling till landet. Bristen på en sådan direkt koppling mellan staten och de fartyg som är registrerade i dess register är ett brott mot villkoren för fartygs nationalitet i artikel 91 i Unclos.

| (46) | I strid med rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i FAO:s internationella handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA IUU), slutligen, har Saint Kitts och Nevis inte tagit fram någon nationell handlingsplan mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(46)

I strid med rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i FAO:s internationella handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA IUU), slutligen, har Saint Kitts och Nevis inte tagit fram någon nationell handlingsplan mot IUU-fiske.

| (47) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(47)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Saint Kitts och Nevis har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Saint Kitts och Nevis inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4   Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

| (48) | Det erinras om att Saint Kitts och Nevis, enligt FN:s index för mänsklig utveckling (7), anses vara ett land med hög mänsklig utveckling. (Landet har plats nr 72 bland 187 länder.) Det erinras också om att Saint Kitts och Nevis, enligt förordning (EG) nr 1905/2006, klassificeras i kategorin länder och territorier med högre medelinkomst. |
| --- | --- |

(48)

Det erinras om att Saint Kitts och Nevis, enligt FN:s index för mänsklig utveckling (7), anses vara ett land med hög mänsklig utveckling. (Landet har plats nr 72 bland 187 länder.) Det erinras också om att Saint Kitts och Nevis, enligt förordning (EG) nr 1905/2006, klassificeras i kategorin länder och territorier med högre medelinkomst.

| (49) | Med hänsyn till den klassificeringen kan Saint Kitts och Nevis inte anses som ett land som har särskilda begränsningar på grund av sin utvecklingsnivå. Det finns inga bevis som styrker att Saint Kitts och Nevis har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter enligt internationell lag på grund av bristande utvecklingsnivå. Det finns inte heller några konkreta bevis för att de uppdagade bristerna i övervakning och kontroll av fisket skulle bero på brister i kapacitet och infrastruktur. I detta avseende måste det noteras att Saint Kitts och Nevis myndigheter inte har åberopat några argument om utvecklingsbegränsningar utan har hävdat att effektivitetsnivån inom deras förvaltning i allmänhet är god. |
| --- | --- |

(49)

Med hänsyn till den klassificeringen kan Saint Kitts och Nevis inte anses som ett land som har särskilda begränsningar på grund av sin utvecklingsnivå. Det finns inga bevis som styrker att Saint Kitts och Nevis har misslyckats med att uppfylla sina skyldigheter enligt internationell lag på grund av bristande utvecklingsnivå. Det finns inte heller några konkreta bevis för att de uppdagade bristerna i övervakning och kontroll av fisket skulle bero på brister i kapacitet och infrastruktur. I detta avseende måste det noteras att Saint Kitts och Nevis myndigheter inte har åberopat några argument om utvecklingsbegränsningar utan har hävdat att effektivitetsnivån inom deras förvaltning i allmänhet är god.

| (50) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in samt alla förklaringar som landet har lämnat kan det fastställas, enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen, att Saint Kitts och Nevis utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån. |
| --- | --- |

(50)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in samt alla förklaringar som landet har lämnat kan det fastställas, enligt artikel 31.7 i IUU-förordningen, att Saint Kitts och Nevis utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån.

4.   SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT TREDJELANDET IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE

| (51) | Mot bakgrund av slutsatserna att Saint Kitts och Nevis inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, meddelas möjligheten att landet av kommissionen kommer att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(51)

Mot bakgrund av slutsatserna att Saint Kitts och Nevis inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU-fiske bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, meddelas möjligheten att landet av kommissionen kommer att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

| (52) | I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Saint Kitts och Nevis möjligheten att landet kommer att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Saint Kitts och Nevis. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen. |
| --- | --- |

(52)

I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Saint Kitts och Nevis möjligheten att landet kommer att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som anges i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Saint Kitts och Nevis. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

| (53) | Meddelandet till Saint Kitts och Nevis om möjligheten att landet av kommissionen kommer att identifieras som ett icke-samarbetande land med avseende på vad som anges i detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem. |
| --- | --- |

(53)

Meddelandet till Saint Kitts och Nevis om möjligheten att landet av kommissionen kommer att identifieras som ett icke-samarbetande land med avseende på vad som anges i detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Saint Kitts och Nevis ska meddelas möjligheten att landet av kommissionen kommer att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 12 december 2014.

På kommissionens vägnar

Karmenu VELLA

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

1

(2)  Information finns på http://hdr.undp.org/en/statistics

2

(3)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (EUT L 378, 27.12.2006, s. 41).

3

(4)  OECD:s biståndskommittés förteckning över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd (http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm).

4

(5)  Se ingressen till förklaringen om tolkning och genomförande av konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten som finns på http://www.dgrm.min-agricultura.pt/xeo/attachfileu.jsp?look_parentBoui=248939&att_display=n&att_download=y

5

(6)  CCAMLR-XXXII/BG/08, av den 24 september 2013.

6

(7)  Se fotnot 2.

7

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/23 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/23

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 12 december 2014

om meddelande till ett tredjeland om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2014/C 447/11)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1.   INLEDNING

| (1) | Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske). |
| --- | --- |

(1)

Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallat IUU-fiske).

| (2) | I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om sådana länder, upprättande av en förteckning över sådana länder, avförande från förteckningen, offentliggörande av förteckningen och nödåtgärder. |
| --- | --- |

(2)

I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om sådana länder, upprättande av en förteckning över sådana länder, avförande från förteckningen, offentliggörande av förteckningen och nödåtgärder.

| (3) | Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer att de kan komma att identifieras som icke-samarbetande länder. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i den förordningen avseende de tredjeländer som meddelas. Kommissionen bör framför allt redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge länderna möjlighet att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall tillhandahålla en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer att de kan komma att identifieras som icke-samarbetande länder. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i den förordningen avseende de tredjeländer som meddelas. Kommissionen bör framför allt redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, ge länderna möjlighet att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall tillhandahålla en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen bör ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

| (4) | Enligt artikel 31 i IUU-förordningen måste kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland bör identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 31 i IUU-förordningen måste kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland bör identifieras som icke-samarbetande om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

| (5) | Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer bör grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(5)

Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer bör grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

| (6) | I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen måste rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder. |
| --- | --- |

(6)

I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen måste rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

| (7) | För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som de berörda tredjeländernas fiskefartyg måste följa. |
| --- | --- |

(7)

För att fångstintyg som godkänts av flaggstater som är tredjeländer ska accepteras måste dessa flaggstater, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som de berörda tredjeländernas fiskefartyg måste följa.

| (8) | Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen. |
| --- | --- |

(8)

Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2.   FÖRFARANDE AVSEENDE TUVALU

| (9) | Mellan den 18 och den 20 februari 2014 besökte kommissionen Tuvalu med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(9)

Mellan den 18 och den 20 februari 2014 besökte kommissionen Tuvalu med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån (nedan kallad kontrollbyrån) inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

| (10) | Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Tuvalus förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa och vilka åtgärder som Tuvalu har vidtagit för att genomföra sina åtaganden när det gäller bekämpning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(10)

Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Tuvalus förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa och vilka åtgärder som Tuvalu har vidtagit för att genomföra sina åtaganden när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

| (11) | Slutrapporten från besöket sändes till Tuvalu den 18 mars 2014. |
| --- | --- |

(11)

Slutrapporten från besöket sändes till Tuvalu den 18 mars 2014.

| (12) | Tuvalu besvarade slutrapporten den 16 oktober 2014. |
| --- | --- |

(12)

Tuvalu besvarade slutrapporten den 16 oktober 2014.

| (13) | Tuvalu är medlem i WCPFC (kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Tuvalu har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention
   (2) (nedan kallad FFA-konventionen) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3). |
| --- | --- |

(13)

Tuvalu är medlem i WCPFC (kommissionen för bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet). Tuvalu har ratificerat Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (Unclos) och 1995 års avtal om tillämpning av bestämmelserna i Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982 om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd (nedan kallat FN:s avtal om fiskbestånd). Landet är part i South Pacific Forum Fisheries Agency Convention
   (2) (nedan kallad FFA-konventionen) och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse (3).

| (14) | För att utvärdera hur Tuvalu fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat enligt de internationella avtal som avses i skäl 13 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i det skälet har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet. |
| --- | --- |

(14)

För att utvärdera hur Tuvalu fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat enligt de internationella avtal som avses i skäl 13 och de skyldigheter som fastställs av de relevanta regionala fiskeriorganisationer som nämns i det skälet har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg krävdes för ändamålet.

| (15) | Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i det här fallet WCPFC, samt offentligt tillgänglig information. |
| --- | --- |

(15)

Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i det här fallet WCPFC, samt offentligt tillgänglig information.

3.   MÖJLIGHETEN ATT TUVALU IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (16) | Kommissionen har analyserat Tuvalus skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning har kommissionen tagit hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen har analyserat Tuvalus skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I samband med denna undersökning har kommissionen tagit hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1   Återkommande IUU-fiske – upprepad förekomst av IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

| (17) | Beträffande Tuvalu-flaggade fartyg noteras att det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar inte förekommer några sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga bevis för att Tuvalu-flaggade fartyg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Tuvalus förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a i IUU-förordningen. |
| --- | --- |

(17)

Beträffande Tuvalu-flaggade fartyg noteras att det utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar inte förekommer några sådana fartyg varken i de preliminära eller i de slutliga IUU-förteckningarna, och det finns inga bevis för att Tuvalu-flaggade fartyg tidigare bedrivit IUU-fiske som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Tuvalus förfaringssätt i fråga om återkommande IUU-fiske i enlighet med artikel 31.4 a i IUU-förordningen.

| (18) | I brist på information och bevis enligt vad som förklaras i skäl 17 dras slutsatsen enligt artikel 31.3 och 31.4 a att det inte är nödvändigt att bedöma om Tuvalus agerande för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske innebär att landet fullgör sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivits eller fått stöd av fiskefartyg som för landets flagg eller av dess medborgare. |
| --- | --- |

(18)

I brist på information och bevis enligt vad som förklaras i skäl 17 dras slutsatsen enligt artikel 31.3 och 31.4 a att det inte är nödvändigt att bedöma om Tuvalus agerande för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske innebär att landet fullgör sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivits eller fått stöd av fiskefartyg som för landets flagg eller av dess medborgare.

3.2   Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

| (19) | Kommissionen har analyserat huruvida Tuvalus myndigheter har samarbetat effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet. |
| --- | --- |

(19)

Kommissionen har analyserat huruvida Tuvalus myndigheter har samarbetat effektivt med kommissionen genom att reagera på kommissionens uppmaningar att utreda, lämna synpunkter eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet.

| (20) | Man fann i detta avseende att Tuvalu var ovilligt att samarbeta med kommissionen för att åtgärda de brister i landets fiskeriförvaltningssystem som fastställdes under kommissionens besök. I det svar på slutrapporten som Tuvalu lämnade den 16 oktober 2014 lägger landet inte fram några avtalsmässiga åtaganden för att åtgärda de brister som kommissionen påtalat. Tuvalu erkänner att det finns problem och utmaningar och anser att landet skulle behöva tekniskt bistånd och tid för att förbättra situationen, men gör inga åtaganden och lägger inte fram någon konkret handlingsplan för att åtgärda de brister som fastställts. |
| --- | --- |

(20)

Man fann i detta avseende att Tuvalu var ovilligt att samarbeta med kommissionen för att åtgärda de brister i landets fiskeriförvaltningssystem som fastställdes under kommissionens besök. I det svar på slutrapporten som Tuvalu lämnade den 16 oktober 2014 lägger landet inte fram några avtalsmässiga åtaganden för att åtgärda de brister som kommissionen påtalat. Tuvalu erkänner att det finns problem och utmaningar och anser att landet skulle behöva tekniskt bistånd och tid för att förbättra situationen, men gör inga åtaganden och lägger inte fram någon konkret handlingsplan för att åtgärda de brister som fastställts.

| (21) | Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Tuvalu fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat har kommissionen också analyserat om Tuvalu samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske. |
| --- | --- |

(21)

Inom ramen för den övergripande bedömningen av hur väl Tuvalu fullgör sina skyldigheter som flaggstat, hamnstat och kuststat har kommissionen också analyserat om Tuvalu samarbetar med andra flaggstater i kampen mot IUU-fiske.

| (22) | Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Artiklarna 7 och 20 i FN:s avtal om fiskbestånd vidareutvecklar samarbetsskyldigheten till att omfatta krav på att fastställa åtgärder för bevarande och förvaltning och att garantera efterlevnad och verkställighet av sådana åtgärder. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod (4) att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar bilaterala avtal för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) (5), som fastställer detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till. |
| --- | --- |

(22)

Enligt artiklarna 63 och 64 i FN:s havsrättskonvention ska kust- och flaggstaterna samarbeta när det gäller gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd. Artiklarna 7 och 20 i FN:s avtal om fiskbestånd vidareutvecklar samarbetsskyldigheten till att omfatta krav på att fastställa åtgärder för bevarande och förvaltning och att garantera efterlevnad och verkställighet av sådana åtgärder. Dessutom rekommenderas i artikel 7.1.3 i FAO:s uppförandekod (4) att stater som deltar i utnyttjandet av gemensamma och gränsöverskridande fiskbestånd upprättar bilaterala avtal för att få till stånd ett samarbete som säkerställer ett effektivt bevarande och en effektiv förvaltning av resurserna. Detta specificeras i punkterna 28 och 51 i den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den internationella handlingsplanen mot IUU-fiske) (5), som fastställer detaljerade metoder för direkt samarbete mellan stater, däribland utbyte av data eller information som kuststater har tillgång till.

| (23) | I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (6) föreskrivs att varje ledamot ska underrätta den berörda flaggstaten om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet. |
| --- | --- |

(23)

I artikel 25.10 i WCPFC-konventionen (6) föreskrivs att varje ledamot ska underrätta den berörda flaggstaten om den har skälig anledning att tro att ett fartyg som för en annan stats flagg har bedrivit verksamhet som undergräver effekten av bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits för konventionsområdet.

| (24) | Vikten av effektiva samarbetsmekanismer måste bedömas mot bakgrund av den mycket stora förekomsten av utlandsflaggade fartyg i vatten under Tuvalus jurisdiktion. Enligt uppgifter från Tuvalus myndigheter under kommissionens besök i februari 2014 är sammanlagt 18 bilaterala privata licensavtal med tio länder för närvarande i kraft. Den flotta som har rätt att fiska i Tuvalus vatten består av 213 snörpvadsfartyg, 17 spöfiskefartyg och 7 långrevsfartyg, varav endast ett snörpvadsfartyg och två långrevsfartyg för Tuvalus flagg. Tuvalu erkände dock att man inte hade upprättat några samarbetskanaler med de berörda flaggstaterna för att fullgöra de skyldigheter att samarbeta med flaggstater som anges i skälen 22 och 23. |
| --- | --- |

(24)

Vikten av effektiva samarbetsmekanismer måste bedömas mot bakgrund av den mycket stora förekomsten av utlandsflaggade fartyg i vatten under Tuvalus jurisdiktion. Enligt uppgifter från Tuvalus myndigheter under kommissionens besök i februari 2014 är sammanlagt 18 bilaterala privata licensavtal med tio länder för närvarande i kraft. Den flotta som har rätt att fiska i Tuvalus vatten består av 213 snörpvadsfartyg, 17 spöfiskefartyg och 7 långrevsfartyg, varav endast ett snörpvadsfartyg och två långrevsfartyg för Tuvalus flagg. Tuvalu erkände dock att man inte hade upprättat några samarbetskanaler med de berörda flaggstaterna för att fullgöra de skyldigheter att samarbeta med flaggstater som anges i skälen 22 och 23.

| (25) | I fråga om effektiva tillsynsåtgärder fastställs i artikel 19.2 i FN:s avtal om fiskbestånd att de sanktioner som tillämpas vid överträdelser ska vara tillräckligt stränga för att effektivt garantera efterlevnad och avskräcka från överträdelser var dessa än uppträder samt beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. Som granskningen i skälen 26–29 visar har Tuvalu inte de rättsliga ramar eller den kontroll över sin flotta och sina vatten som krävs för att på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår lagöverträdelser. |
| --- | --- |

(25)

I fråga om effektiva tillsynsåtgärder fastställs i artikel 19.2 i FN:s avtal om fiskbestånd att de sanktioner som tillämpas vid överträdelser ska vara tillräckligt stränga för att effektivt garantera efterlevnad och avskräcka från överträdelser var dessa än uppträder samt beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. Som granskningen i skälen 26–29 visar har Tuvalu inte de rättsliga ramar eller den kontroll över sin flotta och sina vatten som krävs för att på ett verkningsfullt sätt straffa dem som begår lagöverträdelser.

| (26) | Sanktionssystemet upprättas i Tuvalus lag om marina resurser från 2006. Denna lag ändrades 2012, men man tog vid ändringen inte hänsyn till den senaste utvecklingen i internationell rätt i fråga om bekämpning av IUU-fiske. Den nuvarande rättsliga ramen saknar en uttrycklig definition av IUU-fiske och allvarliga överträdelser samt en uttömmande förteckning över allvarliga brott som straffas med stränga sanktioner. |
| --- | --- |

(26)

Sanktionssystemet upprättas i Tuvalus lag om marina resurser från 2006. Denna lag ändrades 2012, men man tog vid ändringen inte hänsyn till den senaste utvecklingen i internationell rätt i fråga om bekämpning av IUU-fiske. Den nuvarande rättsliga ramen saknar en uttrycklig definition av IUU-fiske och allvarliga överträdelser samt en uttömmande förteckning över allvarliga brott som straffas med stränga sanktioner.

| (27) | Dessutom innehåller Tuvalus lagstiftning inga administrativa kompletterande åtgärder som tillämpas systematiskt. De kompletterande åtgärderna begränsar sig till tillfälligt upphävande och återkallande av licenser och tillämpas endast i fall av ”allvarliga brott” – ett begrepp som inte definieras i Tuvalus lagstiftning. |
| --- | --- |

(27)

Dessutom innehåller Tuvalus lagstiftning inga administrativa kompletterande åtgärder som tillämpas systematiskt. De kompletterande åtgärderna begränsar sig till tillfälligt upphävande och återkallande av licenser och tillämpas endast i fall av ”allvarliga brott” – ett begrepp som inte definieras i Tuvalus lagstiftning.

| (28) | Begreppet ”allvarliga brott eller överträdelser” har inte harmoniserats i Tuvalus lagstiftning. Den nuvarande rättsliga ramen omfattar inga sanktioner som berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. |
| --- | --- |

(28)

Begreppet ”allvarliga brott eller överträdelser” har inte harmoniserats i Tuvalus lagstiftning. Den nuvarande rättsliga ramen omfattar inga sanktioner som berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet.

| (29) | I sin nuvarande form är sanktionerna sålunda varken tillräckligt omfattande eller stränga för att uppfylla sin avskräckande funktion. Behandlingen av allvarliga överträdelser är inte heller tillräcklig för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 19.2 i FN:s avtal om fiskbestånd och artikel 25.7 i WCPFC-konventionen. |
| --- | --- |

(29)

I sin nuvarande form är sanktionerna sålunda varken tillräckligt omfattande eller stränga för att uppfylla sin avskräckande funktion. Behandlingen av allvarliga överträdelser är inte heller tillräcklig för att säkra efterlevnad, avskräcka från överträdelser var de än uppträder och beröva lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet, i enlighet med kraven i artikel 19.2 i FN:s avtal om fiskbestånd och artikel 25.7 i WCPFC-konventionen.

| (30) | Den avsaknad av tydlighet och transparens som beskrivs i skälen 39–48 äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att avsaknaden av transparens i kombination med bristen på effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende. |
| --- | --- |

(30)

Den avsaknad av tydlighet och transparens som beskrivs i skälen 39–48 äventyrar även möjligheterna att bedöma aspekter som IUU-fiskets historiska bakgrund och art, omständigheterna kring det samt dess omfattning och allvar. Till följd av dessa brister är det omöjligt att på ett tillförlitligt sätt fastställa den IUU-fiskerelaterade verksamhetens potentiella omfattning. Det är emellertid ett känt faktum att avsaknaden av transparens i kombination med bristen på effektiva kontroller uppmuntrar olagligt beteende.

| (31) | Vad gäller Tuvalus nuvarande ekonomiska och administrativa kapacitet bör det noteras att landet inte finns med i FN:s index för mänsklig utveckling (7). I bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (8) återfinns Tuvalu i kategorin minst utvecklade länder, i linje med den förteckning över mottagare av offentligt bistånd som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) den 1 januari 2013 (9). I detta avseende kan Tuvalus ekonomiska och administrativa begränsningar anses vara en faktor som undergräver landets förmåga att fullgöra sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn. |
| --- | --- |

(31)

Vad gäller Tuvalus nuvarande ekonomiska och administrativa kapacitet bör det noteras att landet inte finns med i FN:s index för mänsklig utveckling (7). I bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 (8) återfinns Tuvalu i kategorin minst utvecklade länder, i linje med den förteckning över mottagare av offentligt bistånd som upprättats av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) den 1 januari 2013 (9). I detta avseende kan Tuvalus ekonomiska och administrativa begränsningar anses vara en faktor som undergräver landets förmåga att fullgöra sina skyldigheter i fråga om samarbete och tillsyn.

| (32) | Trots analysen i skäl 31 kan man utifrån de uppgifter som samlades in under kommissionens besök i februari 2014 inte anse att Tuvalus myndigheter saknar ekonomiska resurser. Snarare saknar Tuvalu den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att effektivt fullgöra sina skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- och marknadsstat. |
| --- | --- |

(32)

Trots analysen i skäl 31 kan man utifrån de uppgifter som samlades in under kommissionens besök i februari 2014 inte anse att Tuvalus myndigheter saknar ekonomiska resurser. Snarare saknar Tuvalu den rättsliga och administrativa miljö som krävs för att effektivt fullgöra sina skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- och marknadsstat.

| (33) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Tuvalu inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder. |
| --- | --- |

(33)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Tuvalu inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3   Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

| (34) | Tuvalu har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FN:s avtal om fiskbestånd. Tuvalu är medlem av WCPFC. Landet är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse. |
| --- | --- |

(34)

Tuvalu har ratificerat FN:s havsrättskonvention och FN:s avtal om fiskbestånd. Tuvalu är medlem av WCPFC. Landet är part i FFA-konventionen och i Nauruavtalet om samarbete i förvaltningen av fiske av allmänt intresse.

| (35) | Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Tuvalus status som medlem av WCPFC. |
| --- | --- |

(35)

Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant i samband med Tuvalus status som medlem av WCPFC.

| (36) | Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Tuvalu gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC. |
| --- | --- |

(36)

Kommissionen har också analyserat all information den bedömer som relevant i samband med att Tuvalu gått med på att tillämpa de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av WCPFC.

| (37) | Enligt de omfattande uppgifter som Tuvalu lämnat om situationen för tonfiskfiske i sitt vatten (10) uppgick fångsten av tonfisk i Tuvalus exklusiva ekonomiska zon (EEZ) under 2011 till 51 800 ton. Även om detta är en minskning jämfört med tidigare år (63 427 ton 2009 och 60 618 ton 2010) utgör tonfiskbeståndet i Tuvalus exklusiva ekonomiska zon fortfarande en avsevärd del av det totala tonfiskbeståndet i centrala och västra Stilla havet. |
| --- | --- |

(37)

Enligt de omfattande uppgifter som Tuvalu lämnat om situationen för tonfiskfiske i sitt vatten (10) uppgick fångsten av tonfisk i Tuvalus exklusiva ekonomiska zon (EEZ) under 2011 till 51 800 ton. Även om detta är en minskning jämfört med tidigare år (63 427 ton 2009 och 60 618 ton 2010) utgör tonfiskbeståndet i Tuvalus exklusiva ekonomiska zon fortfarande en avsevärd del av det totala tonfiskbeståndet i centrala och västra Stilla havet.

| (38) | Att döma av siffrorna i skäl 37 förvaltar Tuvalu betydande globala tonfiskresurser och har därmed, som kuststat, ansvaret att sörja för en ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61 till 64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar kuststatens utnyttjande av levande resurser och föreskriver att kuststater bör anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att sörja för långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande tillgångarna i dess exklusiva ekonomiska zon. Kuststater måste också se till att andra staters medborgare som fiskar i deras exklusiva ekonomiska zon följer bevarande- och förvaltningsåtgärderna och samarbetar med de stater och regionala organisationer som är verksamma inom det fisket. |
| --- | --- |

(38)

Att döma av siffrorna i skäl 37 förvaltar Tuvalu betydande globala tonfiskresurser och har därmed, som kuststat, ansvaret att sörja för en ansvarsfull och långsiktigt hållbar förvaltning av denna resurs. Artiklarna 61 till 64 i FN:s havsrättskonvention och artiklarna 7 och 8 i FN:s avtal om fiskbestånd reglerar kuststatens utnyttjande av levande resurser och föreskriver att kuststater bör anta åtgärder som är förenliga med dem som gäller i regionen och på det fria havet för att sörja för långsiktig hållbarhet för gränsöverskridande och långvandrande fiskbestånd och främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande tillgångarna i dess exklusiva ekonomiska zon. Kuststater måste också se till att andra staters medborgare som fiskar i deras exklusiva ekonomiska zon följer bevarande- och förvaltningsåtgärderna och samarbetar med de stater och regionala organisationer som är verksamma inom det fisket.

| (39) | Tuvalus lagstiftning innehåller inga tydliga och transparenta bevarande- och förvaltningsåtgärder som säkerställer en effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under dess jurisdiktion. I synnerhet saknas åtgärder för bevarande och förvaltning av kustnära fiske. Tuvalu erkände också att den nuvarande förvaltningsplanen för tonfisk är föråldrad och i behov av en omarbetning. En förvaltningsplan för haj i enlighet med WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärd (CMM) 2010-07 (11) har ännu inte antagits. |
| --- | --- |

(39)

Tuvalus lagstiftning innehåller inga tydliga och transparenta bevarande- och förvaltningsåtgärder som säkerställer en effektiv och ändamålsenlig förvaltning av fartyg som är verksamma i vatten under dess jurisdiktion. I synnerhet saknas åtgärder för bevarande och förvaltning av kustnära fiske. Tuvalu erkände också att den nuvarande förvaltningsplanen för tonfisk är föråldrad och i behov av en omarbetning. En förvaltningsplan för haj i enlighet med WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärd (CMM) 2010-07 (11) har ännu inte antagits.

| (40) | De bevarande- och förvaltningsåtgärder som avser vatten under nationell jurisdiktion, inklusive arkipelagvatten, är ofullständiga och grundar sig inte på vetenskapliga rön i motsats till vad FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC kräver. Tuvalus fiskelag från 2006 fastställer huvudprinciperna för en hållbar förvaltning av fisket och bemyndigar ministeriet för naturresurser att anta bevarande- och förvaltningsåtgärder, men det visade sig vid kommissionens besök att utvecklingen av denna typ av bestämmelser är mycket svag. Den viktigaste insatsen i detta avseende har varit att införliva bestämmelserna i Nauruavtalets tredje överenskommelse (12) i Tuvalus lagstiftning under 2009. |
| --- | --- |

(40)

De bevarande- och förvaltningsåtgärder som avser vatten under nationell jurisdiktion, inklusive arkipelagvatten, är ofullständiga och grundar sig inte på vetenskapliga rön i motsats till vad FN:s havsrättskonvention, FN:s avtal om fiskbestånd och WCPFC kräver. Tuvalus fiskelag från 2006 fastställer huvudprinciperna för en hållbar förvaltning av fisket och bemyndigar ministeriet för naturresurser att anta bevarande- och förvaltningsåtgärder, men det visade sig vid kommissionens besök att utvecklingen av denna typ av bestämmelser är mycket svag. Den viktigaste insatsen i detta avseende har varit att införliva bestämmelserna i Nauruavtalets tredje överenskommelse (12) i Tuvalus lagstiftning under 2009.

| (41) | Vattnen under Tuvalus jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vattnen under Tuvalus jurisdiktion. Trots detta undantar Tuvalu sitt territorial- och arkipelagvatten från tillämpningen av Vessels Day Scheme (VDS), ett system som begränsar snörpvadsfartygens fiske genom tilldelning av fiskedagar. Därför gäller de viktigaste rättsliga instrumenten för bevarande av fiskeresurserna i Tuvalus vatten inte för en avsevärd del av vattnen under landets jurisdiktion. När det gäller långrevsfartyg och spöfiskefartyg fastställs bevarande- och förvaltningsåtgärderna i de enskilda licenserna. Det finns dock inga offentligt tillgängliga uppgifter om den faktiska förvaltningen av fångst och fiskeansträngning i samband med något av dessa två typer av fiske, förutom den allmänna policyn att begränsa antalet fiskelicenser. |
| --- | --- |

(41)

Vattnen under Tuvalus jurisdiktion benämns territorialhav, arkipelagvatten och exklusiv ekonomisk zon. Enligt artikel 3 i WCPFC-konventionen omfattar WCPFC:s konventionsområde i princip alla vatten i Stilla havet, inbegripet vattnen under Tuvalus jurisdiktion. Trots detta undantar Tuvalu sitt territorial- och arkipelagvatten från tillämpningen av Vessels Day Scheme (VDS), ett system som begränsar snörpvadsfartygens fiske genom tilldelning av fiskedagar. Därför gäller de viktigaste rättsliga instrumenten för bevarande av fiskeresurserna i Tuvalus vatten inte för en avsevärd del av vattnen under landets jurisdiktion. När det gäller långrevsfartyg och spöfiskefartyg fastställs bevarande- och förvaltningsåtgärderna i de enskilda licenserna. Det finns dock inga offentligt tillgängliga uppgifter om den faktiska förvaltningen av fångst och fiskeansträngning i samband med något av dessa två typer av fiske, förutom den allmänna policyn att begränsa antalet fiskelicenser.

| (42) | Dessutom bekräftade Tuvalu under kommissionens besök att vissa av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder för närvarande inte tillämpas. Det rör sig om CMM 2007-1 om regionala observatörsprogram, som fastställer 5 % observatörstäckning på långrevsfartyg, och CMM 2010-07, enligt vilken vikten på landade fenor inte får överstiga 5 % av hajarnas vikt. Tuvalu hävdade att bristen på teknisk kapacitet och resurser hindrade landet från att uppfylla dessa bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(42)

Dessutom bekräftade Tuvalu under kommissionens besök att vissa av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder för närvarande inte tillämpas. Det rör sig om CMM 2007-1 om regionala observatörsprogram, som fastställer 5 % observatörstäckning på långrevsfartyg, och CMM 2010-07, enligt vilken vikten på landade fenor inte får överstiga 5 % av hajarnas vikt. Tuvalu hävdade att bristen på teknisk kapacitet och resurser hindrade landet från att uppfylla dessa bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (43) | På grund av de tydliga bristerna i fråga om tydlighet och transparens hos de tillämpliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser som beskrivs i skälen 39–42, däribland kontrollen av fiskeansträngningen enligt Vessels Day Scheme, i förening med det faktum att 18 olika privata licensavtal är i kraft (se skäl 24), kan bevarande- och förvaltningsåtgärderna inte genomföras på ett ändamålsenligt sätt, i strid med de skyldigheter som anges i artikel 61.2–61.5 samt artiklarna 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention rörande optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(43)

På grund av de tydliga bristerna i fråga om tydlighet och transparens hos de tillämpliga bevarande- och förvaltningsbestämmelser som beskrivs i skälen 39–42, däribland kontrollen av fiskeansträngningen enligt Vessels Day Scheme, i förening med det faktum att 18 olika privata licensavtal är i kraft (se skäl 24), kan bevarande- och förvaltningsåtgärderna inte genomföras på ett ändamålsenligt sätt, i strid med de skyldigheter som anges i artikel 61.2–61.5 samt artiklarna 62.1 och 64 i FN:s havsrättskonvention rörande optimalt utnyttjande av resurser genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (44) | Enligt artikel 61 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att fullgöra dessa skyldigheter. |
| --- | --- |

(44)

Enligt artikel 61 i FN:s havsrättskonvention, artiklarna 5 och 6 i FN:s avtal om fiskbestånd och artiklarna 5 och 6 i WCPFC-konventionen måste kuststater fastställa den tillåtna fångstmängden av de levande resurserna i sina exklusiva ekonomiska zoner, på grundval av bästa tillgängliga vetenskapliga uppgifter och på grundval av försiktighetsprincipen. Kuststater måste också genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att levande resurser och bestånd i den exklusiva ekonomiska zonen och andra vatten under deras jurisdiktion inte hotas av överexploatering. Även i FAO:s uppförandekod, särskilt punkterna 7.3, 7.4 och 7.5, rekommenderas god praxis för att fullgöra dessa skyldigheter.

| (45) | I rapporten till WCPFC:s nionde vetenskapliga kommitté erkände Tuvalu att det fanns utmaningar kvar i fråga om datainsamling, rapportering och efterlevnad (13). Dessa frågor tillskrivs kapacitetssvårigheterna inom ministeriet för fiske när det gäller övervakning av rapportering och datahantering. |
| --- | --- |

(45)

I rapporten till WCPFC:s nionde vetenskapliga kommitté erkände Tuvalu att det fanns utmaningar kvar i fråga om datainsamling, rapportering och efterlevnad (13). Dessa frågor tillskrivs kapacitetssvårigheterna inom ministeriet för fiske när det gäller övervakning av rapportering och datahantering.

| (46) | Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. Exempelvis konstaterade WCPFC:s vetenskapliga kommitté, i punkt 89 i rapporten från kommitténs 7:e möte 2011, vissa inkonsekvenser i rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i snörpvadsfartygens loggböcker. Eftersom det för vetenskapliga ändamål är viktigt med korrekta uppgifter om snörpvadsfartygens fångstsammansättning rekommenderade kommittén att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (14). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och de avtalsslutande parterna uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av snörpvadsfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (15) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (16). Man tog också upp det faktum att det saknas uppgifter eller inkommit bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Tuvalus nationella jurisdiktion. |
| --- | --- |

(46)

Rapporter från WCPFC:s vetenskapliga kommitté tar regelbundet upp frågan om luckor i data. Exempelvis konstaterade WCPFC:s vetenskapliga kommitté, i punkt 89 i rapporten från kommitténs 7:e möte 2011, vissa inkonsekvenser i rapporteringen av bonit, gulfenad tonfisk och storögd tonfisk i snörpvadsfartygens loggböcker. Eftersom det för vetenskapliga ändamål är viktigt med korrekta uppgifter om snörpvadsfartygens fångstsammansättning rekommenderade kommittén att detta problem skulle hänskjutas till teknik- och tillämpningskommittén (14). I punkt 37 i rapporten betonades osäkerheten i data om artsammansättning, och de avtalsslutande parterna uppmanades att fortsätta förbättra uppskattningarna av snörpvadsfartygens fångstsammansättning. Vid sitt åttonde möte tog WCPFC:s vetenskapliga kommitté på nytt upp frågor om luckor och inkonsekvenser i data (15) i samband med fångst och fångstsammansättning, kommenterade rapporteringskrav inom ramen för befraktningsavtal och utfärdade rekommendationer om förbättrad förvaltning (16). Man tog också upp det faktum att det saknas uppgifter eller inkommit bristfälliga uppgifter från vissa avtalsslutande parter, varav en del är verksamma i vatten under Tuvalus nationella jurisdiktion.

| (47) | Enligt den rådgivning som lades fram vid det sjunde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om nuvarande fiskemetoder för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (17). Vid kommissionens besök visade det sig emellertid att det inte finns någon verklig politik för vare sig flottan eller fisketillträdet, vilket framgår av den föråldrade och ofullständiga förvaltningsplanen för tonfisk. |
| --- | --- |

(47)

Enligt den rådgivning som lades fram vid det sjunde mötet inom WCPFC:s vetenskapliga kommitté kommer fångstnivåerna sannolikt att minska om nuvarande fiskemetoder för bonit fortsätter, och man rekommenderade minskade fångster eftersom beståndsnivåerna är nedfiskade till maximalt hållbart uttag. Därför bör ökningar av fiskeansträngningen övervakas (17). Vid kommissionens besök visade det sig emellertid att det inte finns någon verklig politik för vare sig flottan eller fisketillträdet, vilket framgår av den föråldrade och ofullständiga förvaltningsplanen för tonfisk.

| (48) | Tuvalu tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har bara infört ett begränsat antal förenliga åtgärder. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Tuvalus arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot alla bevarandeinsatser för tonfiskbestånden som helhet i Stillahavsregionen. Således säkerställer inte Tuvalu tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under dess jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering. |
| --- | --- |

(48)

Tuvalu tillämpar inte några av WCPFC:s bevarande- och förvaltningsåtgärder i sina arkipelagvatten och har bara infört ett begränsat antal förenliga åtgärder. Eftersom tonfiskresurserna är långvandrande och gränsöverskridande och tonfiskbestånden och fiskeverksamheten är betydande i Tuvalus arkipelagvatten, som är ett viktigt geografiskt lekområde för tonfiskarter, innebär denna situation ett hot mot alla bevarandeinsatser för tonfiskbestånden som helhet i Stillahavsregionen. Således säkerställer inte Tuvalu tillämpningen av bevarande- och förvaltningsåtgärder i alla vatten under dess jurisdiktion på ett sätt som är förenligt med WCPFC:s krav och i enlighet med skyldigheten att se till att arter under kuststatens jurisdiktion inte äventyras genom överexploatering.

| (49) | Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Tuvalu har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar, förordningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(49)

Kommissionen har också bedömt eventuella åtgärder som Tuvalu har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar, förordningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (50) | I detta avseende misslyckas, vilket Tuvalu erkänner, den föråldrade förvaltningsplanen för tonfisk med att fastställa tydliga mål för att begränsa antalet fiskelicenser och den totala tillåtna fångstmängden. Kommissionen anser därför att avsaknaden av bevarande- och förvaltningsåtgärder hindrar Tuvalu från att fullgöra sina internationella skyldigheter. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen. |
| --- | --- |

(50)

I detta avseende misslyckas, vilket Tuvalu erkänner, den föråldrade förvaltningsplanen för tonfisk med att fastställa tydliga mål för att begränsa antalet fiskelicenser och den totala tillåtna fångstmängden. Kommissionen anser därför att avsaknaden av bevarande- och förvaltningsåtgärder hindrar Tuvalu från att fullgöra sina internationella skyldigheter. Eftersom tonfisk är ett gränsöverskridande och långvandrande bestånd måste bevarande- och förvaltningsåtgärderna vara konsekventa och förenliga i hela vandringsområdet för att vara effektiva och hållbara, vilket också är det övergripande målet för WCPFC-konventionen.

| (51) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Tuvalu inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(51)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Tuvalu inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4   Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

| (52) | Med hänsyn till Tuvalus klassificering bland de minst utvecklade länderna (se skäl 31) har kommissionen analyserat om de uppgifter den har samlat in kan kopplas till Tuvalus särskilda begränsningar som utvecklingsland. |
| --- | --- |

(52)

Med hänsyn till Tuvalus klassificering bland de minst utvecklade länderna (se skäl 31) har kommissionen analyserat om de uppgifter den har samlat in kan kopplas till Tuvalus särskilda begränsningar som utvecklingsland.

| (53) | Trots att det rent allmänt kan förekomma särskilda kapacitetsbegränsningar i fråga om kontroll och övervakning rättfärdigar inte Tuvalus särskilda begränsningar till följd av utvecklingsnivån att det saknas särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen som hänvisar till internationella rättsliga instrument för att bekämpa, motverka och undanröja IUU-fiske. Begränsningarna rättfärdigar inte heller Tuvalus underlåtelse att inrätta ett sanktionssystem för överträdelser av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. |
| --- | --- |

(53)

Trots att det rent allmänt kan förekomma särskilda kapacitetsbegränsningar i fråga om kontroll och övervakning rättfärdigar inte Tuvalus särskilda begränsningar till följd av utvecklingsnivån att det saknas särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen som hänvisar till internationella rättsliga instrument för att bekämpa, motverka och undanröja IUU-fiske. Begränsningarna rättfärdigar inte heller Tuvalus underlåtelse att inrätta ett sanktionssystem för överträdelser av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

| (54) | Det ser dessutom ut som om bristerna i övervaknings- och kontrollsystemet är en följd av obalansen mellan Tuvalus bristfälliga förmåga att kontrollera fiskeverksamheten i landets exklusiva ekonomiska zon och det faktum att en stor utländsk flotta fått tillträde till dess farvatten. Trots att fisket inbringar en betydande del av Tuvalus allmänna inkomster är dessutom de medel som avsatts för fiskeriförvaltning betydligt lägre. Även om Tuvalu kan ha utvecklingsbegränsningar överensstämmer således inte landets politik för förvaltning av dess fiskeresurser med de resurser Tuvalu avsatt för fiskeriförvaltningen och med prioriteringarna för denna. |
| --- | --- |

(54)

Det ser dessutom ut som om bristerna i övervaknings- och kontrollsystemet är en följd av obalansen mellan Tuvalus bristfälliga förmåga att kontrollera fiskeverksamheten i landets exklusiva ekonomiska zon och det faktum att en stor utländsk flotta fått tillträde till dess farvatten. Trots att fisket inbringar en betydande del av Tuvalus allmänna inkomster är dessutom de medel som avsatts för fiskeriförvaltning betydligt lägre. Även om Tuvalu kan ha utvecklingsbegränsningar överensstämmer således inte landets politik för förvaltning av dess fiskeresurser med de resurser Tuvalu avsatt för fiskeriförvaltningen och med prioriteringarna för denna.

| (55) | Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Tuvalus fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med tanke på karaktären hos Tuvalus brister och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen kan dock inte utvecklingsnivån ursäkta eller rättfärdiga Tuvalus samlade uppträdande som flagg- eller kuststat i fråga om fiske och landets brist på agerande för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. |
| --- | --- |

(55)

Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt och på grundval av alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Tuvalu har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att utvecklingsstatusen för Tuvalus fiskeriförvaltning kan ha satts ned av landets utvecklingsnivå. Med tanke på karaktären hos Tuvalus brister och de åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen kan dock inte utvecklingsnivån ursäkta eller rättfärdiga Tuvalus samlade uppträdande som flagg- eller kuststat i fråga om fiske och landets brist på agerande för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

4.   SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

| (56) | Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Tuvalu inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske. |
| --- | --- |

(56)

Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Tuvalu inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör detta land, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, få ett meddelande av kommissionen om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

| (57) | I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Tuvalu att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Tuvalu. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen. |
| --- | --- |

(57)

I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Tuvalu att landet kan komma att identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Tuvalu. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

| (58) | Meddelandet till Tuvalu om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem. |
| --- | --- |

(58)

Meddelandet till Tuvalu om möjligheten att identifieras som ett icke-samarbetande land enligt detta beslut varken utesluter eller automatiskt medför att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Tuvalu ska meddelas möjligheten att av kommissionen identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 12 december 2014.

På kommissionens vägnar

Karmenu VELLA

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

1

(2)  http://www.ffa.int/

2

(3)  Nauruavtalet (http://www.ffa.int/node/93#attachments).

3

(4)  Uppförandekod för ansvarsfullt fiske, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 1995.

4

(5)  Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 2001.

5

(6)  Konventionen om bevarande och förvaltning av långvandrande fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet, utfärdad i Honolulu den 5 september 2000 (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

6

(7)  Informationen finns på http://hdr.undp.org/en/statistics

7

(8)  Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (EUT L 378, 27.12.2006, s. 41).

8

(9)  OECD:s biståndskommittés förteckning över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd (http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm).

9

(10)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, nionde reguljära mötet, WCPFC-SC9-AR/CCM-25.

10

(11)  http://www.wcpfc.int/system/files/CMM%202010-07%20%5BSharks%5D.pdf

11

(12)  Parterna i Nauruavtalet (PNA) tredje överenskommelsen, 2008.

12

(13)  WCPFC:s vetenskapliga kommitté, nionde reguljära mötet, WCPFC-SC9-AR/CCM-25.

13

(14)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, Pohnpei, Mikronesiska federationen, den 9–17 augusti 2011 (http://www.wcpfc.int/node/2896).

14

(15)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, 7–15 augusti 2012 (http://www.wcpfc.int/node/4587), avsnitt 3.1.

15

(16)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, åttonde reguljära mötet, punkterna 69–71.

16

(17)  Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommitté, sjunde reguljära mötet, punkterna 35 och 36.

17

---

UPPLYSNINGAR FRÅN MEDLEMSSTATERNA

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/30 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/30

---

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

(2014/C 447/12)

I enlighet med artikel 35.3 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (1), har ett beslut fattats om att stänga det fiske som anges i följande tabell:

| Datum och tidpunkt för stängning | 8.12.2014 |
| --- | --- |
| Varaktighet | 8.12.2014–31.12.2014 |
| Medlemsstat | Sverige |
| Bestånd eller grupp av bestånd | COD/03AS. |
| Art | Torsk (Gadus Morhua) |
| Område | Kattegatt |
| Typ av fiskefartyg | — |
| Referensnummer | 79/TQ43 |

Datum och tidpunkt för stängning

8.12.2014

Varaktighet

8.12.2014–31.12.2014

Medlemsstat

Sverige

Bestånd eller grupp av bestånd

COD/03AS.

Art

Torsk (Gadus Morhua)

Område

Kattegatt

Typ av fiskefartyg

—

Referensnummer

79/TQ43

---

(1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/30 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/30

---

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

(2014/C 447/13)

I enlighet med artikel 35.3 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (1), har ett beslut fattats om att stänga det fiske som anges i följande tabell:

| Datum och tidpunkt för stängning | 21.11.2014 |
| --- | --- |
| Varaktighet | 21.11.2014–31.12.2014 |
| Medlemsstat | Portugal |
| Bestånd eller grupp av bestånd | GHL/N3LMNO |
| Art | Liten hälleflundra (Reinhardtius hippoglossoides) |
| Område | Nafo 3 LMNO |
| Typ av fiskefartyg | — |
| Referensnummer | 77/TQ43 |

Datum och tidpunkt för stängning

21.11.2014

Varaktighet

21.11.2014–31.12.2014

Medlemsstat

Portugal

Bestånd eller grupp av bestånd

GHL/N3LMNO

Art

Liten hälleflundra (Reinhardtius hippoglossoides)

Område

Nafo 3 LMNO

Typ av fiskefartyg

—

Referensnummer

77/TQ43

---

(1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/31 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/31

---

Uppgifter från medlemsstaterna om stängning av fiske

(2014/C 447/14)

I enlighet med artikel 35.3 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (1), har ett beslut fattats om att stänga det fiske som anges i följande tabell:

| Datum och tidpunkt för stängning | 3.12.2014 |
| --- | --- |
| Varaktighet | 3.12.2014–31.12.2014 |
| Medlemsstat | Sverige |
| Bestånd eller grupp av bestånd | COD/03AN. |
| Art | Torsk (Gadus Morhua) |
| Område | Skagerrak |
| Typ av fiskefartyg | — |
| Referensnummer | 78/TQ43 |

Datum och tidpunkt för stängning

3.12.2014

Varaktighet

3.12.2014–31.12.2014

Medlemsstat

Sverige

Bestånd eller grupp av bestånd

COD/03AN.

Art

Torsk (Gadus Morhua)

Område

Skagerrak

Typ av fiskefartyg

—

Referensnummer

78/TQ43

---

(1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 1.

---

| 13.12.2014 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 447/32 |
| --- | --- | --- | --- |

13.12.2014

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 447/32

---

Uppdatering av de referensbelopp för passage av de yttre gränserna som avses i artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) (1)

(2014/C 447/15)

Offentliggörandet av de referensbelopp för passage av de yttre gränserna som avses i artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) grundar sig på de uppgifter som medlemsstaterna meddelat kommissionen i enlighet med artikel 34 i kodexen om Schengengränserna.

Utöver offentliggörandet i EUT görs en månatlig uppdatering av förteckningen på webbplatsen för generaldirektoratet för inrikes frågor.

BELGIEN

Uppgifterna ersätter den förteckning som offentliggjordes i EUT C 247, 13.10.2006

I den belgiska lagstiftningen föreskrivs att en person skall visa att han eller hon har tillräckliga medel för sitt uppehälle.

I praktiken går det till på följande sätt:

| a) | Utlänning som vistas hos privatperson
  En person i Belgien som tar emot en utländsk medborgare kan genom en skriftlig garanti intyga att det finns medel för uppehället. En sådan garanti måste attesteras av den kommunala förvaltningen på bosättningsorten.
  Garantin avser kostnaderna för kost och logi, läkararvoden samt för den utländska medborgarens återresa om denne inte själv kan bekosta resan. Med denna åtgärd vill man undvika att myndigheterna tvingas stå för kostnaderna. Det måste vara en solvent person som genom garantin tar på sig ansvaret, och om denne är utländsk medborgare måste han eller hon ha uppehållstillstånd eller bosättningstillstånd.
  Vid behov kan man begära att den utländska medborgaren intygar att han eller hon har egna tillgångar.
  Om den utländska medborgaren saknar tillgångar måste han eller hon ändå disponera cirka 45 euro per dag för uppehället. |
| --- | --- |

a)

Utlänning som vistas hos privatperson

En person i Belgien som tar emot en utländsk medborgare kan genom en skriftlig garanti intyga att det finns medel för uppehället. En sådan garanti måste attesteras av den kommunala förvaltningen på bosättningsorten.

Garantin avser kostnaderna för kost och logi, läkararvoden samt för den utländska medborgarens återresa om denne inte själv kan bekosta resan. Med denna åtgärd vill man undvika att myndigheterna tvingas stå för kostnaderna. Det måste vara en solvent person som genom garantin tar på sig ansvaret, och om denne är utländsk medborgare måste han eller hon ha uppehållstillstånd eller bosättningstillstånd.

Vid behov kan man begära att den utländska medborgaren intygar att han eller hon har egna tillgångar.

Om den utländska medborgaren saknar tillgångar måste han eller hon ändå disponera cirka 45 euro per dag för uppehället.

| b) | Utlänning boende på hotell
  Om den utländska medborgaren inte kan visa att han eller hon har några finansiella tillgångar, måste han eller hon ändå disponera cirka 95 euro per dag under hela vistelsen.
  I flertalet fall måste vederbörande dessutom uppvisa biljett (flygbiljett) för återresa till ursprungslandet eller bosättningslandet. |
| --- | --- |

b)

Utlänning boende på hotell

Om den utländska medborgaren inte kan visa att han eller hon har några finansiella tillgångar, måste han eller hon ändå disponera cirka 95 euro per dag under hela vistelsen.

I flertalet fall måste vederbörande dessutom uppvisa biljett (flygbiljett) för återresa till ursprungslandet eller bosättningslandet.

Förteckning över tidigare offentliggöranden

| | EUT C 247, 13.10.2006, s. 19. |
| --- | --- |

EUT C 247, 13.10.2006, s. 19.

| | EUT C 153, 6.7.2007, s. 22. |
| --- | --- |

EUT C 153, 6.7.2007, s. 22.

| | EUT C 182, 4.8.2007, s. 18. |
| --- | --- |

EUT C 182, 4.8.2007, s. 18.

| | EUT C 57, 1.3.2008, s. 38. |
| --- | --- |

EUT C 57, 1.3.2008, s. 38.

| | EUT C 134, 31.5.2008, s. 19. |
| --- | --- |

EUT C 134, 31.5.2008, s. 19.

| | EUT C 37, 14.2.2009, s. 8. |
| --- | --- |

EUT C 37, 14.2.2009, s. 8.

| | EUT C 35, 12.2.2010, s. 7. |
| --- | --- |

EUT C 35, 12.2.2010, s. 7.

| | EUT C 304, 10.11.2010, s. 5. |
| --- | --- |

EUT C 304, 10.11.2010, s. 5.

| | EUT C 24, 26.1.2011, s. 6. |
| --- | --- |

EUT C 24, 26.1.2011, s. 6.

| | EUT C 157, 27.5.2011, s. 8. |
| --- | --- |

EUT C 157, 27.5.2011, s. 8.

| | EUT C 203, 9.7.2011, s. 16. |
| --- | --- |

EUT C 203, 9.7.2011, s. 16.

| | EUT C 11, 13.1.2012, s. 13. |
| --- | --- |

EUT C 11, 13.1.2012, s. 13.

| | EUT C 72, 10.3.2012, s. 44. |
| --- | --- |

EUT C 72, 10.3.2012, s. 44.

| | EUT C 199, 7.7.2012, s. 8. |
| --- | --- |

EUT C 199, 7.7.2012, s. 8.

| | EUT C 298, 4.10.2012, s. 3. |
| --- | --- |

EUT C 298, 4.10.2012, s. 3.

| | EUT C 56, 26.2.2013, s. 13. |
| --- | --- |

EUT C 56, 26.2.2013, s. 13.

| | EUT C 98, 5.4.2013, s. 3. |
| --- | --- |

EUT C 98, 5.4.2013, s. 3.

| | EUT C 269, 18.9.2013, s. 2. |
| --- | --- |

EUT C 269, 18.9.2013, s. 2.

| | EUT C 57, 28.2.2014, s. 1. |
| --- | --- |

EUT C 57, 28.2.2014, s. 1.

| | EUT C 152, 20.5.2014, s. 25. |
| --- | --- |

EUT C 152, 20.5.2014, s. 25.

| | EUT C 224, 15.7.2014, s. 31. |
| --- | --- |

EUT C 224, 15.7.2014, s. 31.

| | EUT C 434, 4.12.2014, s. 3. |
| --- | --- |

EUT C 434, 4.12.2014, s. 3.

---

(1)  Se förteckning över tidigare offentliggöranden i slutet av denna uppdatering.

---