----

----

I Tiedonantoja

Neuvosto

----

Neuvoston 1 päivänä joulukuuta 2005 vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 1/2006

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o .../2006/EY tekemiseksi Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta sekä neuvoston päätöksen 96/391/EY ja päätöksen N:o 1229/2003/EY

(2006/C 80 E/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 156 artiklan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, (1)

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä, (2)

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kohde

Tässä päätöksessä määritellään Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevien suuntaviivojen vahvistamista koskevan yhteisön toiminnan luonne ja laajuus. Siinä vahvistetaan joukko suuntaviivoja, jotka käsittävät yhteisön toiminnan tavoitteet, ensisijaiset kohteet sekä päälinjat Euroopan laajuisten energiaverkostojen osalta. Näissä suuntaviivoissa määritetään Euroopan laajuisiin sähkö- ja kaasuverkostoihin kuuluvat yhteistä etua koskevat hankkeet, mukaan luettuina ensisijaiset hankkeet.

2 artikla

Soveltamisala

Tätä päätöstä sovelletaan

3 artikla

Tavoitteet

Yhteisö edistää Euroopan laajuisten energiaverkostojen yhteenliittämistä, yhteentoimivuutta ja kehittämistä sekä pääsyä näihin verkostoihin yhteisön voimassa olevan oikeuden mukaisesti, jotta voidaan

4 artikla

Toiminnan painopisteet

Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevan yhteisön toiminnan painopisteiden on oltava yhteensopivia kestävän kehityksen kanssa, ja ne ovat seuraavat:

5 artikla

Toimintalinjat

Euroopan laajuisia energiaverkostoja koskevan yhteisön toiminnan päälinjat ovat seuraavat:

6 artikla

Yhteistä etua koskevat hankkeet

1.   Yhteistä etua koskevien hankkeiden määrittämisestä, muutoksista, eritelmistä ja ajan tasalle saattamista koskevista pyynnöistä tehdään päätös soveltaen seuraavia yleisiä arviointiperusteita:

Taloudellisen toteuttamiskelpoisuuden arvioinnin on perustuttava kustannus-hyötyanalyysiin, jossa otetaan huomioon kaikki ne kustannukset ja hyödyt, myös keskipitkällä ja/tai pitkällä aikavälillä, jotka liittyvät ympäristönäkökohtiin, toimitusvarmuuteen sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen. Yhteistä etua koskeviin hankkeisiin, jotka koskevat jonkin jäsenvaltion aluetta, tarvitaan kyseisen jäsenvaltion hyväksyntä.

2.   Lisäarviointiperusteet yhteistä etua koskevien hankkeiden määrittämiseksi ovat liitteessä II. Muutoksista yhteistä etua koskevien hankkeiden määrittämisessä käytettäviin lisäarviointiperusteisiin, jotka ovat liitteessä II, päätetään perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen.

3.   Asetuksessa (EY) N:o 2236/95 säädettyä yhteisön rahoitustukea voidaan myöntää ainoastaan niihin liitteessä III lueteltuihin hankkeisiin, jotka täyttävät 1 kohdassa säädetyt ja liitteessä II olevat arviointiperusteet.

4.   Hankkeiden alustavat eritelmät, joihin sisältyy hankkeiden yksityiskohtainen kuvaus ja tarvittaessa maantieteellinen kuvaus, ovat liitteessä III. Nämä eritelmät saatetaan ajan tasalle 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Ajan tasalle saattamisen on oltava teknistä ja se on rajattava hankkeiden teknisiin muutoksiin, jonkin määritellyn linjauksen osan muuttamiseen tai hankkeen sijoituspaikan rajattuun mukauttamiseen.

5.   Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet yhteistä etua koskevien hankkeiden toteuttamisen helpottamiseksi ja nopeuttamiseksi sekä viivästymisten välttämiseksi ympäristöasioita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä ja kansainvälisiä yleissopimuksia noudattaen. Erityisesti tarvittavat lupamenettelyt on saatava nopeasti päätökseen.

6.   Jos yhteistä etua koskevat hankkeet sijaitsevat osittain kolmannen maan alueella, komissio voi tehdä yhteisymmärryksessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa ehdotuksia — milloin se on asianmukaista, yhteisön ja kyseisten kolmansien maiden välisten sopimusten hallinnoinnin yhteydessä sekä energiaperuskirjasta tehdyn sopimuksen ja muiden monenvälisten sopimusten sopimuspuolina olevien kolmansien maiden osalta kyseisen sopimuksen määräysten mukaisesti — jotta kyseiset kolmannet maat tunnustaisivat nämä hankkeet molemminpuolista etua koskeviksi hankkeiksi niiden toteuttamisen helpottamiseksi.

7 artikla

Ensisijaiset hankkeet

1.   Edellä 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut yhteistä etua koskevat hankkeet, jotka kuuluvat liitteessä I oleviin ensisijaisiin hankekokonaisuuksiin, ovat asetuksessa (EY) N:o 2236/95 säädettyä yhteisön rahoitustukea myönnettäessä ensisijaisia. Liitteen I muutoksista päätetään perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen.

3.   Ensisijaisten hankkeiden on oltava kestävän kehityksen periaatteiden mukaisia ja täytettävä seuraavat vaatimukset:

8 artikla

Suotuisampi ympäristö

1.   Suotuisamman ympäristön luomiseksi Euroopan laajuisten energiaverkkojen ja niiden yhteentoimivuuden kehittämiselle yhteisö ottaa huomioon jäsenvaltioiden tämän tavoitteen mukaisesti toteuttamat toimenpiteet ja kiinnittää erityistä huomiota seuraaviin toimenpiteisiin edistäen niitä siinä määrin kuin on tarpeen:

2.   Komissio tekee tiiviissä yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa kaikki tarpeelliset aloitteet 1 kohdassa mainittujen toimien yhteensovittamisen edistämiseksi.

3.   Komissio päättää 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittujen toimien toteuttamiseksi tarvittavista toimenpiteistä 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

9 artikla

Vaikutukset kilpailuun

Hankkeiden tarkastelussa on otettava huomioon niiden vaikutukset kilpailuun ja energian toimitusvarmuuteen. Yksityisen rahoituksen tai asianosaisten taloudellisten toimijoiden järjestämän rahoituksen on oltava pääasiallinen rahoituslähde ja sitä edistetään. Markkinatoimijoiden välisiä kilpailun vääristymiä on vältettävä perustamissopimuksen määräysten mukaisesti.

10 artikla

Rajoitukset

1.   Tällä päätöksellä ei ole vaikutusta minkään jäsenvaltion tai yhteisön tekemiin taloudellisiin sitoumuksiin.

2.   Tällä päätöksellä ei ole vaikutusta hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin tuloksiin eikä suunnitelmiin tai ohjelmiin, joissa määritellään kyseisiä hankkeita koskeva lupamenettely tulevaisuudessa. Ympäristövaikutusten arvioinnin tulokset — jos tällaista arviointia on pyydetty asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti — on otettava huomioon ennen kuin hankkeiden toteuttamisesta päätetään yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti.

11 artikla

Komiteamenettely

1.   Komissiota avustaa komitea.

2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

3.   Komitea hyväksyy työjärjestyksensä.

12 artikla

Kertomus

Komissio laatii joka toinen vuosi tämän päätöksen täytäntöönpanosta kertomuksen, jonka se toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle.

Kertomuksessa kiinnitetään huomiota liitteessä II olevassa 2, 4 ja 7 kohdassa mainittujen rajatylittäviä yhteyksiä koskevien ensisijaisten hankkeiden toteuttamiseen ja siinä saavutettuun edistymiseen sekä niiden rahoitusta koskeviin yksityiskohtiin erityisesti yhteisön rahoitustuen osalta.

13 artikla

Kumoaminen

Kumotaan päätös 96/391/EY ja päätös N:o 1229/2003/EY.

14 artikla

Voimaantulo

Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

15 artikla

Osoitus

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty ...

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

----

(1)EUVL C 241, 28.9.2004, s. 17.

(2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 7. kesäkuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3)EUVL L 176, 15.7.2003, s. 11.

(4)EUVL L 176, 15.7.2003, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 2004/85/EY (EUVL L 236, 7.7.2004, s. 10).

(5)EUVL L 176, 15.7.2003, s. 57.

(6)EYVL L 228, 23.9.1995, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2004 (EUVL L 143, 30.4.2004, s. 46).

(7)EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(8)EYVL L 161, 29.6.1996, s. 154.

----

LIITE I

EUROOPAN LAAJUISET ENERGIAVERKOSTOT

7 artiklassa määriteltyjen ensisijaisten hankkeiden linjaukset

Luettelossa ovat kuhunkin linjaukseen kuuluvat ensisijaiset hankkeet

SÄHKÖVERKOSTOT

KAASUVERKOSTOT

----

LIITE II

EUROOPAN LAAJUISET ENERGIAVERKOSTOT

Lisäperusteet 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen yhteistä etua koskevien hankkeiden määrittelyä varten

SÄHKÖVERKOSTOT

KAASUVERKOSTOT

----

LIITE III

EUROOPAN LAAJUISET ENERGIAVERKOSTOT

Liitteessä II esitettyjen perusteiden mukaisesti määritetyt yhteistä etua koskevat hankkeet ja niiden eritelmät

SÄHKÖVERKOSTOT

1.   Sähköverkostojen kehittäminen eristyksissä olevilla alueilla

2.   Jäsenvaltioiden välisten sähköverkostoyhteyksien kehittäminen

3.   Jäsenvaltioiden sisäisten sähköverkostoyhteyksien kehittäminen

4.   Sähköverkostoyhteyksien kehittäminen yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa

5.   Toimet, joilla parannetaan yhteenliitettyjen sähköverkostojen toimintaa sisämarkkinoilla

(Eritelmiä ei ole vielä määritelty)

KAASUVERKOT

6.   Maakaasun käyttöönotto uusilla alueilla

7.   Maakaasuyhteyksien kehittäminen, jotta täytettäisiin sisämarkkinoiden tarpeet tai parannettaisiin toimitusvarmuutta, erillisten maakaasuverkostojen liittäminen mukaan luettuna

8.   Nesteytetyn maakaasun vastaanottokapasiteetin ja maakaasun varastointikapasiteetin lisääminen

9.   Kaasunsiirtokapasiteetin (kaasunjakeluverkot) lisääminen

10.   Toimet, joilla parannetaan yhteenliitettyjen kaasuverkostojen toimintaa sisämarkkinoilla

(Ei vielä eritelmiä)

----

NEUVOSTON PERUSTELUT

I   JOHDANTO

Komissio esitti 10. joulukuuta 2003 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta ja päätösten N:o 96/391/EY ja 1229/2003/EY kumoamisesta (1).

Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa (2)2. kesäkuuta 2004. Alueiden komitea päätti olla antamatta lausuntoa.

Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa (3) ensimmäisessä käsittelyssä 7. kesäkuuta 2005.

Neuvosto vahvisti perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti yhteisen kantansa 1 päivänä joulukuuta 2005.

II   EHDOTUKSEN TAVOITE

Ehdotuksen pääasiallisena tarkoituksena on mukauttaa erityisesti uusien jäsenvaltioiden osalta Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevia suuntaviivoja, jotka annettiin kesäkuussa 2003 (4), ja mahdollistaa laajentuneen unionin yhteistä etua koskevien hankkeiden rahoittaminen (5). Suuntaviivojen tarkistukseen sisältyy hankkeita, joilla helpotetaan uusien jäsenvaltioiden liittämistä sähkön ja kaasun sisämarkkinoihin. Siinä käsitellään myös tarvetta sisällyttää hankkeita, joissa ”naapurimaat” ovat osallisina.

Niihin mekanismeihin, joita on esitetty ensisijaisten hankkeiden valmistelun ja toteuttamisen edistämiseksi, komissio ehdotti myös lisättäväksi kaksi uutta säännöstä, jotka koskevat mahdollisuutta

Komission ehdotuksessa päätöksen soveltamisalaan kuuluvat myös ”olefiinikaasut”; asetuksen (EY) N:o 2236/95 mukaan olefiinikaasuihin liittyvät hankkeet eivät kuitenkaan voisi saada yhteisön rahoitusta.

III   YHTEISEN KANNAN ERITTELY

1.   Yleiset huomautukset ja tärkeimmät neuvoston tekemät muutokset

Yleisesti ottaen neuvosto pyrki yksinkertaistamaan päätöksen rakennetta (painopisteiden tasojen ja liitteiden määrän osalta) ja noudattamaan mahdollisimman tarkoin päätöstä N:o 1229/2003/EY.

Neuvosto kannattaa komission ehdotuksen päätavoitetta, joka on Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen mukauttaminen siten, että niissä otetaan huomioon unionin äskeisen laajentumisen vaikutukset. Neuvosto ei kuitenkaan hyväksynyt komission tässä ehdotuksessa esittämiä uusia osia (päätökseen N:o 1229/2003/EY verrattuna), eli uuden, Euroopan etua koskevat hankkeet -luokan luomista (8 artikla) yhdessä tällaisten hankkeiden toteuttamista (9 artikla) ja eurooppalaista koordinaattoria (10 artikla) koskevien säännösten kanssa.

On väitetty, että neuvosto on hyväksynyt kyseiset uudet säännökset Euroopan laajuisten liikenneverkkojen osalta. Kaksi merkittävää seikkaa erottaa kuitenkin Euroopan laajuiset energiaverkot Euroopan laajuisista liikenneverkoista: Euroopan laajuisiin energiaverkkoihin käytettävissä oleva hyvin rajallinen budjetti sekä se, että energiainfrastruktuurihankkeet ovat yleensä yksityisten sijoittajien toteuttamia. Siten uuden Euroopan etua koskevat hankkeet -luokan luominen voisi käytännössä aiheuttaa sen, että ns. tavallinen ensisijainen hanke, jota yksityinen sijoittaja olisi valmis harkitsemaan, jäisi tosiasiallisesti kokonaan TEN-rahoituksen ulkopuolelle. Mahdollista eurooppalaista koordinaattoria koskevien säännösten osalta neuvosto katsoo, että huomattavasti vähemmän byrokraattisilla säännöksillä voitaisiin saavuttaa sama tarkoitus, kuten Euroopan parlamentti itse totesi tarkistuksessaan 21.

Neuvosto panee tässä suhteessa merkille 8 artiklan 2 kohdassa olevan valtuutussäännöksen laajan soveltamisalan. Ottaen huomioon edellä mainitut kaksi eroa ja sen kielteisen vaikutuksen, joka erikoisluokan luomisella voisi olla muihin toteuttamiskelpoisiin hankkeisiin, neuvosto tuli johtopäätökseen, että lisääntyneet kustannukset ja hallinnolliset rasitteet, joita jäsenvaltioille aiheutuisi komission ehdotuksen 8–10 artiklojen säännöksistä, ovat epäsuhteessa niiden mahdolliseen hyötyyn.

Yhteisen kannan valmistelun aikana käydyssä kolmen osapuolen välisessä epävirallisessa vuoropuhelussa Euroopan parlamentin kanssa saatiin aikaan välitysratkaisut kysymyksissä, jotka koskivat asianmukaisia viittauksia olefiinikaasuihin sekä uusiutuvia energialähteitä. Kyseiset välitysratkaisut on sisällytetty yhteiseen kantaan.

2.   Euroopan parlamentin tarkistukset

Euroopan parlamentin hyväksymistä 30 tarkistuksesta neuvosto hyväksyi seuraavat 20 tarkistusta:

Neuvosto hylkäsi seuraavat 10 tarkistusta: 3, 9, 10, 13, 14, 15, 18, 19, 38, 21.

3.   Muut neuvoston tekemät muutokset

Neuvosto teki komission ehdotukseen useita muutoksia, jotka esitetään jäljempänä.

IV   YHTEENVETO

Neuvosto kannattaa komission ehdotuksen päätavoitetta, joka on Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen mukauttaminen siten, että niissä otetaan huomioon unionin äskeisen laajentumisen vaikutukset. Neuvosto hyväksyi kolmen osapuolen epävirallisen vuoropuhelun yhteydessä välitysratkaisun usean eri kysymyksen kohdalla. Ottaen huomioon merkityksen, joka Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen mukauttamisella on koko unionille ja erityisesti uusille jäsenvaltioille, neuvosto kannattaa sitä, että tehdään nopeasti päätös, joka on helppo panna täytäntöön.

----

(1)  Asiak. 6218/04 ENER 49 RELEX 62 CODEC 198, ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(2)EUVL C 241, 28.9.2004, s. 17.

(3)  Asiak. 9835/05 CODEC 471 ENER 92 RELEX 295, ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(4)  26 päivänä kesäkuuta 2003 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1229/2003/EY Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien suuntaviivojen vahvistamisesta ja päätöksen N:o 1254/96/EY kumoamisesta (EUVL L 176, 15.7.2003, s. 11).

(5)  Yhteisön rahoitusavun myöntämisestä Euroopan laajuisten verkkojen alalla säädetään asetuksella (EY) N:o 2236/95, sellaisena kuin se on muutettuna 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla asetuksella (EY) N:o 807/2004.

(6)

Huom. Liitteitä koskevissa tarkistuksissa 24–29 neuvosto ei hyväksynyt viittauksia ”Euroopan etua koskeviin hankkeisiin” eikä liitteessä I olevaan kohtaan Sähköverkot, EL.7, tehtyjä muutoksia.

----

----

Neuvoston 8 päivänä joulukuuta 2005 vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 2/2006

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o .../2006 antamiseksi vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin

(2006/C 80 E/02)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

AIHE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Aihe ja soveltamisala

1.   Tällä asetuksella yhdenmukaistetaan vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämistä elintarvikkeisiin koskevat jäsenvaltioiden lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan ja samalla korkeatasoisen kuluttajansuojan varmistamiseksi.

2.   Vitamiineja ja kivennäisaineita koskevia tämän asetuksen säännöksiä ei sovelleta direktiivin 2002/46/EY soveltamisalaan kuuluviin ravintolisiin.

3.   Asetuksen soveltaminen ei rajoita sellaisten yhteisön lainsäädäntöön sisältyvien erityissäännösten soveltamista, jotka koskevat

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan ’viranomaisella’ elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002 perustettua Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista (8).

II LUKU

VITAMIINIEN JA KIVENNÄISAINEIDEN LISÄÄMINEN

3 artikla

Vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskevat vaatimukset

1.   Elintarvikkeisiin saa lisätä vain liitteessä I lueteltuja vitamiineja ja/tai kivennäisaineita liitteessä II luetelluissa muodoissa tämän asetuksen sääntöjä noudattaen.

2.   Vitamiineja ja kivennäisaineita saa lisätä elintarvikkeisiin riippumatta siitä, sisältävätkö ne niitä yleensä, kun kyseessä on

3.   Muutokset tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin tehdään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ottaen huomioon viranomaisen lausunto.

4 artikla

Vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskevat rajoitukset

Vitamiineja ja kivennäisaineita ei saa lisätä

Lisää sellaisia elintarvikkeita tai elintarvikeryhmiä, joihin ei saa lisätä vitamiineja eikä kivennäisaineita, voidaan määritellä tieteellisen näytön perusteella 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja niiden ravintosisältö huomioon ottaen.

5 artikla

Puhtausvaatimukset

1.   Liitteessä II lueteltujen vitamiini- ja kivennäisainevalmisteiden puhtausvaatimukset vahvistetaan 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen lukuun ottamatta vaatimuksia, joita sovelletaan tämän artiklan 2 kohdan nojalla.

2.   Liitteessä II lueteltuihin vitamiini- ja kivennäisainevalmisteisiin sovelletaan puhtausvaatimuksia, jotka on määritelty yhteisön lainsäädännössä, joka koskee niiden käyttöä muiden kuin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tarkoituksiin tuotettujen elintarvikkeiden tuotannossa.

3.   Niiden liitteessä II lueteltujen vitamiini- ja kivennäisainevalmisteiden osalta, joiden puhtausvaatimuksia ei ole määritelty yhteisön lainsäädännössä, sovelletaan kansainvälisten elinten suosittamia yleisesti hyväksyttäviä puhtausvaatimuksia ja voidaan pitää voimassa kansalliset säännöt, joissa määrätään tiukemmista puhtausvaatimuksista, siihen saakka kunnes yhteisön lainsäädännössä on annettu tällaiset vaatimukset.

6 artikla

Vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskevat ehdot

1.   Kun elintarvikkeeseen lisätään vitamiinia tai kivennäisainetta, myytävässä elintarvikkeessa olevan vitamiinin tai kivennäisaineen kokonaismäärä, olipa tarkoitus mikä tahansa, ei saa ylittää 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti vahvistettavia enimmäismääriä. Tiivistettyjen ja kuivattujen tuotteiden osalta vahvistettava enimmäismäärä on se määrä, joka on valmistajan ohjeiden mukaan kulutettavaksi valmistetussa elintarvikkeessa.

2.   Tietyn vitamiinin tai kivennäisaineen elintarvikkeeseen tai elintarvikeryhmään lisäämistä rajoittavat tai lisäämisen kieltävät ehdot hyväksytään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

3.   Seuraavat seikat on otettava huomioon 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä ja 2 kohdassa tarkoitettuja ehtoja vahvistettaessa:

4.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä ja 2 kohdassa tarkoitettuja ehtoja vahvistettaessa on lisäksi otettava asianmukaisesti huomioon vitamiinien ja kivennäisaineiden saannin vertailuarvot väestön keskuudessa.

5.   Kun 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä ja 2 kohdassa tarkoitettuja ehtoja vahvistetaan niille vitamiineille ja kivennäisaineille, joiden osalta saannin vertailuarvot ovat lähellä suurimpia turvallisia saantiarvoja, myös seuraavat seikat on tarvittaessa otettava huomioon:

6.   Vitamiinin tai kivennäisaineen lisäämisen elintarvikkeeseen pitää vaikuttaa kyseisen vitamiinin tai kivennäisaineen esiintymiseen elintarvikkeessa vähintään merkitsevänä määränä, jos sellainen on määritetty direktiivin 90/496/ETY liitteen mukaisesti. Vähimmäismäärät, myös mahdolliset alhaisemmat määrät, poikkeuksena edellä mainituista merkitsevistä määristä, hyväksytään tiettyjen elintarvikkeiden tai elintarvikeryhmien osalta 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

7 artikla

Pakkausmerkinnät, esillepano ja mainonta

1.   Lisättyjä vitamiineja ja kivennäisaineita sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin, esillepanoon tai mainontaan ei saa sisältyä sellaista mainintaa tai viittausta, jonka mukaan tasapainoisesta ja monipuolisesta ruokavaliosta ei saisi riittävästi ravintoaineita. Tarvittaessa voidaan hyväksyä tiettyä ravintoainetta koskeva poikkeus 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

2.   Lisättyjä vitamiineja ja kivennäisaineita sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkinnät, esillepano tai mainonta eivät saa olla harhaanjohtavia tai antaa kuluttajalle väärää käsitystä elintarvikkeen ravitsemuksellisista ominaisuuksista, joita saattaa seurata asianomaisten ravintoaineiden lisäämisestä.

3.   Ravintoarvoja koskevat merkinnät ovat pakollisia tuotteissa, joihin on lisätty vitamiineja ja kivennäisaineita ja jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan. Tietoja, jotka on mainittava, ovat direktiivin 90/496/ETY 4 artiklan 1 kohdan ryhmän 2 tiedot sekä elintarvikkeen sisältämien, siihen lisättyjen vitamiinien ja kivennäisaineiden kokonaismäärät.

4.   Niiden tuotteiden pakkausmerkinnöissä, joihin on lisätty vitamiineja ja kivennäisaineita, voi olla ravintoaineiden lisäämistä koskeva ilmoitus elintarvikkeiden ravitsemus- ja terveysväitteistä annetussa asetuksessa (EY) N:o .../2006 (10) säädettyjen edellytysten mukaisesti.

5.   Tämän artiklan soveltaminen ei rajoita muiden tiettyihin elintarvikeryhmiin sovellettavien elintarvikelainsäädännön säännösten soveltamista.

6.   Tämän artiklan täytäntöönpanosta voidaan antaa yksityiskohtaiset säännöt 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

III LUKU

ERÄIDEN MUIDEN AINEIDEN LISÄÄMINEN

8 artikla

Kielletyt aineet, joihin sovelletaan rajoituksia ja yhteisön valvonnan alaiset aineet

1.   Jos muuta ainetta kuin vitamiineja tai kivennäisaineita tai muuta ainetta kuin vitamiineja ja kivennäisaineita sisältävää ainesosaa lisätään elintarvikkeisiin tai käytetään elintarvikkeiden valmistuksessa siten, että tätä ainetta nautittaisiin merkittävästi suurempia määriä kuin mitä voitaisiin kohtuudella olettaa nautittavan noudatettaessa tasapainoista ja monipuolista ruokavaliota tavanomaisissa olosuhteissa ja/tai siten, että se muutoin muodostaisi kuluttajalle mahdollisen riskin, on noudatettava tässä artiklassa säädettyä menettelyä.

2.   Komissio voi tehdä omasta aloitteestaan tai jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätöksen sisällyttää tarvittaessa aine tai ainesosa liitteeseen III; päätös voidaan kussakin tapauksessa tehdä vasta sen jälkeen kun viranomainen on suorittanut käytettävissä olevien tietojen arvioinnin. Erityisesti

3.   Tähän asetukseen sisältyvien rajoitusten lisäksi tiettyihin elintarvikkeisiin sovellettavissa yhteisön säännöksissä voidaan rajoittaa eräiden aineiden käyttöä tai kieltää se.

4.   Elintarvikealan toimijat tai muut asianomaiset tahot voivat milloin tahansa esittää viranomaiselle arvioitavaksi sellaisia tieteellisiä tietoja sisältävän asiakirjan, joilla osoitetaan liitteessä III olevassa C osassa mainitun aineen turvallisuus silloin, kun sitä käytetään elintarvikkeessa tai elintarvikeryhmässä sen käyttöä koskevien ehtojen mukaisesti, ja joilla selvitetään kyseisen käytön tarkoitus. Viranomainen ilmoittaa asiakirjan toimittamisesta viipymättä jäsenvaltioille ja komissiolle ja asettaa asiakirjan näiden käyttöön.

5.   Neljän vuoden kuluessa päivästä, jolloin aine on merkitty liitteessä III olevaan C osaan, on 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja ottaen huomioon viranomaisen lausunto sille arvioitavaksi toimitetuista tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista tiedoista tehtävä päätös sallia yleensä liitteessä III olevassa C osassa mainitun aineen käyttö tai siirtää aine liitteessä III olevaan A tai B osaan.

6.   Komissio laatii 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tämän artiklan soveltamista koskevat täytäntöönpanosäännökset, tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettua ilmoittamista koskevat säännökset mukaan luettuina.

IV LUKU

YLEISET MÄÄRÄYKSET JA LOPPUMÄÄRÄYKSET

9 artikla

Yhteisön rekisteri

1.   Komissio luo yhteisön rekisterin vitamiinien ja kivennäisaineiden sekä tiettyjen muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin (jäljempänä ’rekisteri’) ja ylläpitää sitä.

2.   Rekisterin sisältö on seuraava:

3.   Rekisteri saatetaan yleisön saataville.

10 artikla

Tavaroiden vapaa liikkuvuus

Jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa tai kieltää sellaisten elintarvikkeiden kauppaa, jotka ovat tämän asetuksen ja tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi annettujen yhteisön säädösten mukaisia, soveltamalla vitamiinien ja kivennäisaineiden elintarvikkeisiin lisäämiseen sellaisia kansallisia säännöksiä, jotka eivät ole yhdenmukaisia yhteisön säännöstön kanssa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan soveltamista.

11 artikla

Kansalliset säännökset

1.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle voimassa olevista vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämisvelvollisuutta koskevista kansallisista säännöksistä ja tuotteista, joita koskee 4 artiklan b alakohdassa tarkoitettu poikkeus viimeistään ... (11).

2.   Jos jäsenvaltio siinä tapauksessa, että yhteisön säännöksiä ei ole, pitää tarpeellisena antaa uutta lainsäädäntöä

sen on ilmoitettava asiasta komissiolle 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.

12 artikla

Ilmoitusmenettely

1.   Jos jäsenvaltio pitää tarpeellisena antaa uutta lainsäädäntöä, sen on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille suunnitelluista toimenpiteistä ja perusteltava ne.

2.   Komissio kuulee 14 artiklassa tarkoitettua komiteaa, jos se pitää kuulemista hyödyllisenä tai jos jokin jäsenvaltio sitä pyytää, ja antaa lausunnon suunnitelluista toimenpiteistä.

3.   Kyseinen jäsenvaltio saa toteuttaa suunnitellut toimenpiteet aikaisintaan kuuden kuukauden kuluttua 1 kohdassa tarkoitetusta tiedoksi antamisesta ja sillä edellytyksellä, että komission lausunto ei ole kielteinen.

Jos komission lausunto on kielteinen, sen on 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja ennen tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ajan päättymistä määriteltävä, voidaanko aiotut toimenpiteet toteuttaa. Komissio voi vaatia aiotun toimenpiteen muuttamista.

13 artikla

Suojatoimenpiteet

1.   Jos jäsenvaltiolla on vakavia perusteita katsoa, että tuote siitä huolimatta, että se on tämän asetuksen mukainen, vaarantaa ihmisten terveyden, se voi väliaikaisesti keskeyttää kyseisten säännösten soveltamisen tai rajoittaa niiden soveltamista alueellaan.

Sen on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille ja komissiolle viipymättä sekä perusteltava päätöksensä.

2.   Asiasta päätetään 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, tarvittaessa viranomaisen lausunnon saamisen jälkeen.

Komissio voi käynnistää tämän menettelyn omasta aloitteestaan.

3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio voi pitää keskeytyksen tai rajoituksen voimassa siihen saakka, kunnes 2 kohdassa tarkoitettu päätös on annettu sille tiedoksi.

14 artikla

Komiteamenettely

1.   Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohdalla perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.

2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

3.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

15 artikla

Valvonta

Sellaisten elintarvikkeiden, joihin on lisätty vitamiineja ja kivennäisaineita, sekä liitteessä III olevissa B ja C osassa lueteltuja aineita sisältävien elintarvikkeiden tehokkaan valvonnan helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat vaatia, että valmistaja tai tällaisia elintarvikkeita niiden alueella markkinoille saattava taho antaa markkinoille saattamisesta tiedon toimivaltaiselle viranomaiselle antamalla kyseistä tuotetta varten käytettävän pakkausmerkinnän mallin. Tällaisessa tapauksessa voidaan edellyttää myös tuotteen markkinoilta poistamista koskevia tietoja.

16 artikla

Arviointi

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään ... (12) kertomuksen tämän asetuksen täytäntöönpanon vaikutuksista, erityisesti elintarvikkeiden, joihin on lisätty vitamiineja ja kivennäisaineita, markkinoiden kehityksestä, näiden elintarvikkeiden kulutuksesta, väestön ravintoaineiden saannista ja ruokailutottumusten muutoksista, tiettyjen muiden aineiden lisäämisestä, sekä mahdolliset ehdotukset komission tarpeellisiksi katsomiksi muutoksiksi tähän asetukseen. Jäsenvaltioiden on toimitettava tarvittavat tiedot komissiolle viimeistään ... (13). Säännökset tämän artiklan täytäntöön panemiseksi laaditaan 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

17 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1.   Poiketen 3 artiklan 1 kohdan säännöksistä ja ... (14) saakka jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan sellaisten vitamiinien ja kivennäisaineiden käytön, joita ei ole mainittu liitteessä I tai jotka eivät ole liitteessä II mainitussa muodossa, edellyttäen, että

2.   ... (14) saakka jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen määräysten mukaisesti edelleen soveltaa kansallisia rajoituksia tai kieltoja elintarvikkeisiin, joihin on lisätty vitamiineja ja kivennäisaineita, joita ei ole mainittu liitteessä I tai jotka eivät ole liitteessä II mainitussa muodossa.

3.   Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen määräysten mukaisesti soveltaa edelleen nykyisiä kansallisia säännöksiä liitteessä lueteltujen elintarvikkeisiin lisättävien vitamiinien ja kivennäisaineiden enimmäis- ja vähimmäismääristä ja tähän lisäämiseen sovellettavista ehdoista, kunnes vastaavat yhteisön toimenpiteet toteutetaan 6 artiklan mukaisesti tai muiden yhteisön erityissäännösten nojalla.

18 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan ... (17) alkaen.

Elintarvikkeita, jotka on saatettu markkinoille tai merkitty ennen ... (17) ja jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia, voidaan pitää markkinoilla ... (18)saakka.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty ...

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

----

(1)EUVL C 112, 30.4.2004, s. 44.

(2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 26. toukokuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 8. joulukuuta 2005, ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ..... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3)EYVL L 183, 12.7.2002, s. 51.

(4)EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/89/EY (EUVL L 308, 25.11.2003, s. 15).

(5)  Yhteinen kanta (EY) N:o 3/2006 (ks. tämän virallisen lehden s. ...).

(6)EYVL L 276, 6.10.1990, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(7)EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(8)EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1642/2003 (EUVL L 245, 29.9.2003, s. 4).

(9)EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1795/2003 (EUVL L 262, 14.10.2003, s. 13).

(10)  Asetus johdanto-osan kappaleesta 18.

(11)  Kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.

(12)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäinen päivä + 6 vuotta.

(13)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäinen päivä + 5 vuotta.

(14)  Seitsemän vuotta tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

(15)  Tämän asetuksen voimaantulopäivänä.

(16)  Kolme vuotta tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

(17)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäinen päivä.

(18)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kahdennenkymmenennenyhdeksännen kuukauden viimeinen päivä.

----

LIITE I

VITAMIINIT JA KIVENNÄISAINEET, JOITA ELINTARVIKKEISIIN VOIDAAN LISÄTÄ

1.   Vitamiinit

A-vitamiini

D-vitamiini

E-vitamiini

K-vitamiini

B1-vitamiini

B2-vitamiini

Niasiini

Pantoteenihappo

B6-vitamiini

Foolihappo

B12-vitamiini

Biotiini

C-vitamiini

2.   Kivennäisaineet

Kalsium

Magnesium

Rauta

Kupari

Jodi

Sinkki

Mangaani

Natrium

Kalium

Seleeni

Kromi

Molybdeeni

Fluoridi

Kloridi

Fosfori

----

LIITE II

VITAMIINI- JA KIVENNÄISAINEVALMISTEET, JOITA ELINTARVIKKEISIIN VOIDAAN LISÄTÄ

1.   Vitamiinivalmisteet

A-VITAMIINI

retinoli

retinyyliasetaatti

retinyylipalmitaatti

beetakaroteeni

D-VITAMIINI

kolekalsiferoli

ergokalsiferoli

E-VITAMIINI

D-alfa-tokoferoli

DL-alfa-tokoferoli

D-alfa-tokoferyyliasetaatti

DL-alfa-tokoferyyliasetaatti

D-alfa-tokoferyylihapon sukkinaatti

K-VITAMIINI

fyllokinoni (fytomenadioni)

B1-VITAMIINI

tiamiinihydrokloridi

tiamiinimononitraatti

B2-VITAMIINI

riboflaviini

natriumriboflaviini-5'-fosfaatti

NIASIINI

nikotiinihappo

nikotiiniamidi

PANTOTEENIHAPPO

kalsium-D-pantotenaatti

natrium-D-pantotenaatti

dekspantenoli

B6-VITAMIINI

pyridoksiinihydrokloridi

pyridoksiini-5'-fosfaatti

pyridoksiinidipalmitaatti

FOOLIHAPPO

pteroyylimonoglutamiinihappo

B12-VITAMIINI

syanokobalamiini

hydroksikobalamiini

BIOTIINI

D-biotiini

C-VITAMIINI

L-askorbiinihappo

natrium-L-askorbaatti

kalsium-L-askorbaatti

kalium-L-askorbaatti

L-askorbyyli-6-palmitaatti

2.   Kivennäisainevalmisteet

kalsiumkarbonaatti

kalsiumkloridi

sitruunahapon kalsiumsuolat

kalsiumglukonaatti

kalsiumglyserofosfaatti

kalsiumlaktaatti

ortofosforihapon kalsiumsuolat

kalsiumhydroksidi

kalsiumoksidi

kalsiumsulfaatti

magnesiumasetaatti

magnesiumkarbonaatti

magnesiumkloridi

sitruunahapon magnesiumsuolat

magnesiumglukonaatti

magnesiumglyserofosfaatti

ortofosforihapon magnesiumsuolat

magnesiumlaktaatti

magnesiumhydroksidi

magnesiumoksidi

magnesiumsulfaatti

ferrokarbonaatti

ferrositraatti

ferriammoniumsitraatti

ferroglukonaatti

ferrofumaraatti

ferrinatriumdifosfaatti

ferrolaktaatti

ferrosulfaatti

ferridifosfaatti (ferripyrofosfaatti)

ferrisakkaraatti

alkuainemuotoinen rauta (karbonyylillä, elektrolyyttisesti sekä vedyllä pelkistetty)

kuparikarbonaatti

kuparisitraatti

kupariglukonaatti

kuparisulfaatti

kupari-lysiinikompleksi

natriumjodidi

natriumjodaatti

kaliumjodidi

kaliumjodaatti

sinkkiasetaatti

sinkkikloridi

sinkkisitraatti

sinkkiglukonaatti

sinkkilaktaatti

sinkkioksidi

sinkkikarbonaatti

sinkkisulfaatti

mangaanikarbonaatti

mangaanikloridi

mangaanisitraatti

mangaaniglukonaatti

mangaaniglyserofosfaatti

mangaanisulfaatti

natriumbikarbonaatti

natriumkarbonaatti

natriumsitraatti

natriumglukonaatti

natriumlaktaatti

natriumhydroksidi

ortofosforihapon natriumsuolat

natriumselenaatti

natriumvetyseleniitti

natriumseleniitti

natriumfluoridi

kaliumfluoridi

kaliumbikarbonaatti

kaliumkarbonaatti

kaliumkloridi

kaliumsitraatti

kaliumglukonaatti

kaliumglyserofosfaatti

kaliumlaktaatti

kaliumhydroksidi

ortofosforihapon kaliumsuolat

kromi-(III)-kloridi ja sen heksahydraatti

kromi-(III)-sulfaatti ja sen heksahydraatti

ammoniummolybdaatti (molybdeeni (VI))

natriummolybdaatti (molybdeeni (VI))

----

LIITE III

AINEET, JOIDEN KÄYTTÖ ELINTARVIKKEISSA ON KIELLETTYÄ TAI YHTEISÖN VALVONNAN ALAISTA

A osa — Kielletyt aineet

B osa — Aineet, joihin sovelletaan rajoituksia

C osa — Yhteisön valvonnan alaiset aineet

----

NEUVOSTON PERUSTELUT

I   JOHDANTO

II   TAVOITE

Asetuksen tavoitteena on yhdenmukaistaa vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä elintarvikkeisiin koskevat säännöt. Pyrkimyksenä on kyseisten tuotteiden vapaan liikkumisen helpottaminen yhteisön alueella, sillä näiden aineiden lisäämistä koskevat olemassa olevat kansalliset säännöt ovat tällä hetkellä hyvin erilaisia, mistä aiheutuu usein esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle.

Sääntöjen yhdenmukaistamisella voidaan myös taata kuluttajansuojan korkea taso koko yhteisön alueella ja varmistaa, ettei kyseisistä tuotteista ole vaaraa kansanterveydelle.

Asetusehdotuksessa

III   YHTEISEN KANNAN TARKASTELU

1.   Yleiset huomautukset

Neuvoston yhteinen kanta on komission ehdotuksen tavoitteiden mukainen, mutta kantaan sisältyy muutamia muutoksia, kuten esimerkiksi

Komissio on hyväksynyt neuvoston vahvistaman yhteisen kannan.

2.   Euroopan parlamentin tarkistukset

Euroopan parlamentti hyväksyi ehdotukseen täysistunnossaan 26. toukokuuta 2005 pidetyssä äänestyksessä 46 tarkistusta (tarkistus 8 liittyy kieliasuun eikä koske englanninkielistä toisintoa).

Neuvosto

Tarkistusten 21, 26 ja 30 osalta neuvosto kuitenkin panee merkille, että komissio aikoo

Tarkistuksesta 36, jossa esitetään uusi 11 a artikla muiden aineiden pakkausmerkinnöistä, esillepanosta ja mainonnasta, olisi huomattava, että komissio voi tarkastella pakkausmerkintäsääntöjä 8 artiklan 6 kohdan yhteydessä, joka koskee 8 artiklan soveltamista koskevien täytäntöönpanosääntöjen hyväksymistä.

Tarkistusten 11, 12, 22, 28, 40 ja 42 osalta, jotka komissio hyväksyi osittain mutta jotka eivät ole mukana yhteisessä kannassa:

Tarkistus 11 (3 artiklan 2 kohdan johdantokappale): voidaan mainita, että tarkistuksen, joka koskee tarvetta lisätä vitamiineja ja kivennäisaineita ihmiselimistön hyödynnettävässä muodossa, periaate on jo esitetty johdanto-osan 11 kappaleen ensimmäisessä virkkeessä.

Tarkistus 12 (3 artiklan 2 a kohta (uusi)) ja tarkistus 28 (8 artiklan 2 kohta): näiden tarkistusten sisältö säilyy 7 artiklan 2 kohdassa, sillä nimenomaan pakkausmerkinnät (myös ainesosien luettelo), esillepano tai mainonta voivat olla harhaanjohtavia tai antaa kuluttajalle väärää käsitystä.

Tarkistus 22 (7 artiklan 2 kohdan b alakohta): ravintolisien katsotaan kuuluvan implisiittisesti kyseisen kohdan piiriin; kohdan mukaan ”muut ravintolähteet” olisi otettava huomioon silloin kun vahvistetaan enimmäismääriä ja ehtoja vitamiinien tai kivennäisaineiden lisäämiselle elintarvikkeeseen.

Tarkistus 40 (14 artiklan 3 kohta) voidaan löytää osittain ja implisiittisesti 12 artiklan 3 kohdan toisesta luetelmakohdasta, sillä komitean kuulemisesta tulee pakollista aina kun komission lausunto suunnitellusta toimenpiteestä on kielteinen.

Tarkistus 42 (17 artikla): neuvosto katsoo, että toimivaltaisten viranomaisten suorittamien tehtävien valvomiseksi velvoite ilmoittaa komissiolle vitamiineja ja kivennäisaineita sisältävien elintarvikkeiden markkinoille saattamisesta ei olisi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukainen.

3.   Muut neuvoston tekemät uudistukset

Muita yhteisen kannan uudistuksia ovat seuraavat:

IV   JOHTOPÄÄTÖS

Neuvosto katsoo, että tässä yhteisessä kannassa, johon on sisällytetty III.2.a kohdassa mainitut tarkistukset, on otettu selkeästi huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä antama lausunto, ja se on tasapainoinen ratkaisu, jolla varmistetaan, että asetuksen tavoitteet saavutetaan.

----

(1)  Asiak. 9200/05.

(2)EUVL C 112, 30.4.2004, s. 44.

----

----

Neuvoston 8 päivänä joulukuuta 2005 vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 3/2006

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o .../2006 antamiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä

(2006/C 80 E/03)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, (1)

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, (2)

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1.   Tällä asetuksella lähennetään jäsenvaltioissa annettuja ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotta voidaan varmistaa sisämarkkinoiden tehokas toiminta ja kuluttajansuojan korkea taso.

2.   Tätä asetusta sovelletaan kaupallisessa viestinnässä lopulliselle kuluttajalle tarkoitettujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä, esillepanossa tai mainonnassa esitettäviin ravitsemus- ja terveysväitteisiin, pakkaamattomina markkinoille saatettavat tai irtotavarana toimitettavat elintarvikkeet mukaan luettuina.

Asetusta sovelletaan myös ravintoloihin, sairaaloihin, kouluihin, ruokaloihin ja muihin vastaaviin suurtalouksiin toimitettaviin elintarvikkeisiin.

3.   Elintarvikkeen pakkausmerkinnöissä, esillepanossa tai mainonnassa esiintyvää tavaramerkkiä, tuotenimeä tai kuvitteellista nimeä, jota voidaan pitää ravitsemus- tai terveysväitteenä, voidaan käyttää ilman tämän asetuksen mukaisia hyväksymismenettelyjä edellyttäen, että kyseiseen tavaramerkkiin tai nimeen on liitetty näissä pakkausmerkinnöissä tai tässä esillepanossa tai mainonnassa käytetty tämän asetuksen säännöksiä vastaava ravitsemus- tai terveysväite.

4.   Tällä asetuksella ei rajoiteta seuraavien yhteisön säännösten soveltamista:

2 artikla

Määritelmät

1.   Tässä asetuksessa sovelletaan

2.   Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:

II LUKU

YLEISET PERIAATTEET

3 artikla

Väitteitä koskevat yleiset periaatteet

Ravitsemus- ja terveysväitteitä voidaan käyttää yhteisön markkinoille saatettujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä, esillepanossa ja mainonnassa vain, jos ne ovat tämän asetuksen säännösten mukaisia.

Ravitsemus- ja terveysväitteet eivät saa

4 artikla

Ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön edellytykset

1.   Komissio vahvistaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen viimeistään...päivänä....kuuta... (15) ravintosisältöprofiilit ja elintarvikkeita ja/tai elintarvikeryhmiä koskevien ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön edellytykset, poikkeukset mukaan luettuina.

Nämä elintarvikkeiden ja/tai eräiden elintarvikeryhmien ravintosisältöprofiilit ja ravintosisältöprofiileihin perustuvien ja niitä koskevien ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön edellytykset vahvistetaan ottaen huomioon erityisesti

Ravintosisältöprofiilien on perustuttava tieteelliseen tietoon ruokavaliosta ja ravitsemuksesta ja niiden yhteydestä terveyteen.

Määritellessään ravintosisältöprofiileja komissio pyytää viranomaista antamaan 12 kuukauden kuluessa asianmukaiset tieteelliset lausunnot erityisesti seuraavista asioista:

Määritellessään ravintosisältöprofiileja komissio kuulee sidosryhmiä, erityisesti elintarvikealan toimijoita ja kuluttajajärjestöjä.

Ravintosisältöprofiilit ja niiden käytön edellytykset ajantasaistetaan tieteellisen kehityksen huomioon ottamiseksi 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, rasvan, tyydyttyneiden rasvahappojen, transrasvahappojen, sokereiden ja suolan/natriumin vähentämiseen viittaavat ravitsemusväitteet ilman viittausta väitteen kohteena olevan ravintoaineen ravintosisältöprofiiliin ovat sallittuja edellyttäen, että ne ovat tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisia.

3.   Juomiin, jotka sisältävät yli 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia, ei saa liittää

4.   Jos ei ole annettu yhteisön säännöksiä ravitsemusväitteistä, joissa viitataan alkoholin tai energian määrän vähentämiseen tai puuttumiseen juomista, jotka tavallisesti sisältävät alkoholia, voidaan soveltaa asiaa koskevia kansallisia säännöksiä perustamissopimuksen määräysten mukaisesti.

5.   Muista kuin 3 kohdassa tarkoitetuista elintarvikkeista tai elintarvikeryhmistä, joiden osalta ravitsemus- tai terveysväitteitä rajoitetaan tai joiden osalta väitteet kielletään, voidaan päättää 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja tieteellisen näytön perusteella.

5 artikla

Yleiset edellytykset

1.   Ravitsemus- ja terveysväitteiden käyttö on sallittua ainoastaan, mikäli seuraavat edellytykset täyttyvät:

2.   Ravitsemus- ja terveysväitteet ovat sallittuja vain, mikäli keskivertokuluttajan voidaan olettaa ymmärtävän väitteessä esitetyt hyödyt.

3.   Ravitsemus- ja terveysväitteillä viitataan elintarvikkeisiin, jotka ovat valmiita nautittavaksi valmistajan ohjeiden mukaisesti.

6 artikla

Väitteitä koskeva tieteellinen näyttö

1.   Ravitsemus- ja terveysväitteiden on perustuttava yleisesti hyväksyttyyn tieteelliseen näyttöön, jolla ne on osoitettu oikeiksi.

2.   Elintarvikealan toimijan, joka esittää ravitsemus- tai terveysväitteen, on perusteltava väitteen käyttö.

3.   Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää elintarvikealan toimijaa tai henkilöä, joka saattaa tuotteen markkinoille, esittämään kaikki asiaankuuluvat seikat ja tiedot, jotka osoittavat, että tätä asetusta noudatetaan.

7 artikla

Ravintosisältöä koskevat tiedot

Ravitsemusväitteen esittämiseen liittyvää, direktiivin 90/496/ETY mukaista tiedonantovelvollisuutta siihen liittyvine menettelyineen sovelletaan tarvittavin muutoksin, kun esitetään terveysväite, lukuun ottamatta yleisluonteista mainontaa. Tietojen on kuitenkin sisällettävä direktiivin 90/496/ETY 4 artiklan 1 kohdassa määritellyssä ryhmässä 2 mainitut tiedot.

Jos ravitsemus- tai terveysväite koskee ainetta, jota ei ole mainittu ravintoarvomerkinnässä, sen määrä on ilmoitettava samassa kentässä ravintosisältöä koskevien tietojen kanssa direktiivin 90/496/ETY 6 artiklan mukaisesti.

Jos kyseessä on ravintolisä, tiedot on ilmoitettava direktiivin 2002/46/EY 8 artiklan mukaisesti.

III LUKU

RAVITSEMUSVÄITTEET

8 artikla

Erityiset edellytykset

1.   Ravitsemusväitteet ovat sallittuja vain, jos ne on lueteltu liitteessä ja ne ovat tässä asetuksessa esitettyjen edellytysten mukaisia.

2.   Liitteeseen tehtävät muutokset on hyväksyttävä 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja tarvittaessa viranomaisen kuulemisen jälkeen.

9 artikla

Vertailevat väitteet

1.   Vertailu on sallittua ainoastaan samaan ryhmään kuuluvien elintarvikkeiden välillä siten, että otetaan huomioon useita kyseiseen ryhmään kuuluvia elintarvikkeita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 84/450/ETY soveltamista. Ravintoaineen määrän ja/tai energiasisällön ero on ilmoitettava, ja vertailun on liityttävä samaan elintarvikemäärään.

2.   Vertailevissa ravitsemusväitteissä on vertailtava kyseisen elintarvikkeen koostumusta useisiin samaan ryhmään kuuluviin elintarvikkeisiin, joista ei niiden koostumuksen vuoksi voida esittää väitettä, muiden valmistajien tuottamat elintarvikkeet mukaan luettuina.

IV LUKU

TERVEYSVÄITTEET

10 artikla

Erityiset edellytykset

1.   Terveysväitteet ovat kiellettyjä, jolleivät ne täytä II luvun yleisiä edellytyksiä ja tämän luvun erityisiä edellytyksiä, jolleivät ne ole saaneet tämän asetuksen mukaista hyväksyntää ja jolleivät ne sisälly 13 ja 14 artiklassa tarkoitettuihin hyväksyttyjen väitteiden luetteloihin.

2.   Terveysväitteet ovat sallittuja vain, mikäli pakkausmerkintöihin tai niiden puuttuessa esillepanoon tai mainostamiseen sisältyy seuraavat tiedot:

3.   Viittaus ravintoaineesta tai elintarvikkeesta saatavaan yleisluontoiseen, täsmentämättömään hyötyyn yleisen terveyden tai terveyteen liittyvän hyvinvoinnin kannalta on sallittu ainoastaan, jos siihen liittyy 13 tai 14 artiklassa tarkoitettuihin luetteloihin sisältyvä yksittäinen terveysväite.

4.   Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat hyväksytään tarvittaessa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja kuullen tarvittaessa sidosryhmiä, erityisesti elintarvikealan toimijoita ja kuluttajajärjestöjä.

11 artikla

Kansalliset lääketieteelliset järjestöt ja terveysalan yleishyödylliset järjestöt

Kansallisten lääketieteellisten järjestöjen ja terveysalan yleishyödyllisten järjestöjen antamia suosituksia tai puoltavia lausuntoja koskevien erityisten yhteisön sääntöjen puuttuessa voidaan soveltaa asiaankuuluvia kansallisia sääntöjä perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen.

12 artikla

Tiettyjen terveysväitteiden käyttämistä koskevat rajoitukset

Seuraavat terveysväitteet ovat kiellettyjä:

13 artikla

Muut kuin sairauden riskin vähentämiseen viittaavat terveysväitteet

1.   Terveysväitteet, jotka kuvaavat

tai joissa viitataan niihin, ja jotka sisältyvät 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, voidaan esittää ilman 15–18 artiklassa säädettyä hyväksymismenettelyä, mikäli

2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään ...päivänä....kuuta.... (16) luettelot 1 kohdassa tarkoitetuista väitteistä sekä niihin sovellettavista edellytyksistä ja viittaukset asiaan liittyviin tieteellisiin perusteluihin.

3.   Kuultuaan viranomaista komissio hyväksyy 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yhteisön luettelon 1 kohdassa tarkoitetuista sallituista väitteistä ja kaikki tarpeelliset näiden väitteiden käyttöä koskevat edellytykset viimeistään ...päivänä...kuuta... (17).

4.   Kaikki yleisesti hyväksyttyyn tieteelliseen näyttöön perustuvat muutokset 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon tehdään viranomaisen kuulemisen jälkeen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen komission omasta aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä.

5.   Kaikki 3 kohdassa tarkoitettuun luetteloon tehtävät lisäykset, jotka perustuvat uuteen tieteelliseen näyttöön ja/tai joihin sisältyy pyyntö teollisoikeuden alaisten tietojen suojaamisesta, hyväksytään 15–18 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

14 artikla

Sairauden riskin vähentämistä koskevat väitteet

1.   Sen estämättä, mitä direktiivin 2000/13/EY 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, sairauden riskin vähentämistä koskevia väitteitä voidaan esittää, mikäli ne on hyväksytty tämän asetuksen 15–18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti sisällytettäviksi yhteisön tällaisten sallittujen väitteiden luetteloon kaikkine tarpeellisine näiden väitteiden käyttöä koskevine edellytyksineen.

2.   Tässä asetuksessa säädettyjen yleisten edellytysten ja 1 kohdan erityisten edellytysten lisäksi on sairauden riskin vähentämistä koskevien väitteiden osalta pakkausmerkinnöissä tai niiden puuttuessa esillepanossa tai mainonnassa ilmoitettava, että väitteessä tarkoitettuun sairauteen liittyy useita riskitekijöitä eikä yhden tekijän muuttumisesta välttämättä ole hyötyä.

15 artikla

Hyväksyntää koskeva hakemus

1.   Jos viitataan tähän artiklaan, hyväksyntää koskeva hakemus on toimitettava seuraavien kohtien mukaisesti.

2.   Hakemus on lähetettävä jäsenvaltion kansalliselle toimivaltaiselle viranomaiselle.

3.   Hakemukseen on sisällyttävä

4.   Kuultuaan viranomaista komissio vahvistaa 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tämän artiklan soveltamissäännöt, hakemuksen laadintaa ja esittämistä koskevat säännöt mukaan luettuina.

5.   Viranomainen julkaisee ennen ...päivää...kuuta... (18) yksityiskohtaiset ohjeet hakemuksen laadintaa ja esittämistä varten.

16 artikla

Viranomaisen lausunto

1.   Antaessaan lausuntoaan viranomaisen on pyrittävä noudattamaan kuuden kuukauden määräaikaa asianmukaisen hakemuksen vastaanottamisesta lukien. Tätä määräaikaa pidennetään, mikäli viranomainen pyytää hakijalta lisäselvitystä 2 kohdassa säädetyn mukaisesti.

2.   Viranomainen tai kansallinen toimivaltainen viranomainen viranomaisen välityksellä voi tarvittaessa pyytää hakijaa täydentämään hakemuksessa ilmoitettuja yksityiskohtaisia tietoja asetetussa määräajassa.

3.   Lausuntonsa laatimiseksi viranomainen

4.   Mikäli lausunnossa puolletaan terveysväitteen hyväksymistä, lausunnon on sisällettävä seuraavat yksityiskohtaiset tiedot:

5.   Viranomainen toimittaa komissiolle, jäsenvaltioille ja hakijalle lausuntonsa, johon sisältyy selvitys terveysväitettä koskevasta viranomaisen arvioinnista ja lausunnon perusteluista sekä tiedoista, joihin lausunto perustuu.

6.   Viranomainen julkistaa lausuntonsa asetuksen (EY) N:o 178/2002 38 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Hakija tai yleisö voi esittää lausunnosta kannanottoja komissiolle 30 päivän kuluessa lausunnon julkistamisesta.

17 artikla

Yhteisön hyväksyntä

1.   Kolmen kuukauden kuluessa viranomaisen lausunnon vastaanottamisesta komissio toimittaa 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle komitealle sallittujen terveysväitteiden luetteloita koskevan päätösluonnoksen, jossa otetaan huomioon viranomaisen lausunto, yhteisön lainsäädäntö ja muut tarkasteltavana olevan asian kannalta perustellut tekijät. Mikäli päätösluonnos poikkeaa viranomaisen lausunnosta, komissio antaa selityksen eroavaisuuksista.

2.   Mikäli päätösluonnoksessa esitetään sallittujen terveysväitteiden luetteloiden muuttamista, siihen sisällytetään 16 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaiset tiedot.

3.   Lopullinen päätös hyväksynnästä tehdään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

4.   Komissio ilmoittaa päätöksestä hakijalle viipymättä ja julkaisee päätöksen yksityiskohdat Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

5.   Kaikki elintarvikealan toimijat voivat käyttää 13 ja 14 artiklassa tarkoitettuihin luetteloihin sisältyviä terveysväitteitä niihin sovellettavien edellytysten mukaisesti, jollei niiden käyttöä ole rajoitettu 20 artiklan säännösten mukaisesti.

6.   Hyväksynnän myöntäminen ei vähennä elintarvikealan toimijan siviili- tai rikosoikeudellista vastuuta kyseisen elintarvikkeen osalta.

18 artikla

Hyväksynnän muuttaminen, sen voimassaolon keskeyttäminen ja sen peruuttaminen

1.   Hakija tai johonkin 13 ja 14 artiklassa tarkoitettuun luetteloon sisältyvän väitteen käyttäjä voi hakea asianomaisen luettelon muuttamista. Tällöin noudatetaan 15–17 artiklassa säädettyä menettelyä tarvittavin muutoksin.

2.   Viranomainen antaa omasta aloitteestaan taikka jäsenvaltion tai komission pyynnöstä lausunnon siitä, onko 13 ja 14 artiklassa tarkoitettuihin luetteloihin sisältyvä terveysväite edelleen tämän asetuksen mukainen.

Viranomainen toimittaa lausuntonsa välittömästi komissiolle, jäsenvaltioille ja tarvittaessa kyseisen väitteen alkuperäiselle hakijalle. Viranomainen julkistaa lausuntonsa asetuksen (EY) N:o 178/2002 38 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Hakija, väitteen käyttäjä tai yleisö voi esittää lausunnosta kannanottoja komissiolle 30 päivän kuluessa lausunnon julkistamisesta.

Komissio tutkii viranomaisen lausunnon ja kaikki vastaanottamansa kannanotot mahdollisimman nopeasti. Tarvittaessa hyväksyntää muutetaan tai sen voimassaolo keskeytetään taikka se peruutetaan 17 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

V LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

19 artikla

Yhteisön rekisteri

1.   Komissio perustaa yhteisön rekisterin elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä, jäljempänä ’rekisteri’, ja ylläpitää sitä.

2.   Rekisteri sisältää

Ne terveysväitteet, jotka on hyväksytty teollisoikeuden alaisten tietojen perusteella, kirjataan rekisterin erilliseen liitteeseen yhdessä seuraavien tietojen kanssa:

3.   Rekisteri on julkinen.

20 artikla

Tietosuoja

1.   Tieteellisiä tutkimustietoja ja muita 15 artiklan 2 kohdan mukaan hakemukseen liitettäviä tietoja ei saa käyttää myöhemmän hakijan hyödyksi seitsemän vuoden aikana hyväksymispäivästä lukien, paitsi jos kyseinen hakija on sopinut aiemman hakijan kanssa tällaisen tiedon käytöstä, silloin kun

2.   Ennen 1 kohdassa mainitun seitsemän vuoden määräajan päättymistä myöhemmällä hakijalla ei ole oikeutta käyttää viittauksia tietoihin, jotka on merkitty aiemman hakijan teollisoikeuksien alaisiksi, ellei komissio erikseen päätä, että terveysväite voitaisiin tai olisi voitu sisällyttää 14 artiklassa tai tapauksen mukaan 13 artiklassa tarkoitettuun luetteloon ilman, että aiemman hakijan tarvitsee tai olisi tarvinnut esittää tätä teollisoikeuden alaista tietoa.

21 artikla

Kansalliset säännökset

Rajoittamatta perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28 ja 30 artiklan soveltamista, jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa tai kieltää tämän asetuksen mukaisten elintarvikkeiden kauppaa tai mainontaa soveltamalla tiettyjä elintarvikkeita tai elintarvikkeita yleensä koskevia väitteitä käsitteleviä kansallisia säännöksiä, joita ei ole yhdenmukaistettu.

22 artikla

Ilmoitusmenettely

1.   Mikäli jäsenvaltio katsoo tarpeelliseksi antaa uusia säädöksiä, sen on annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi suunnitellut toimenpiteet ja niiden perustelut.

2.   Komissio kuulee asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklan 1 kohdalla perustettua elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevää pysyvää komiteaa, jäljempänä ’komitea’, jos se pitää kuulemista hyödyllisenä tai jos jokin jäsenvaltio sitä pyytää, ja antaa lausunnon suunnitelluista toimenpiteistä.

3.   Kyseinen jäsenvaltio saa toteuttaa suunnitellut toimenpiteet aikaisintaan kuuden kuukauden kuluttua 1 kohdassa tarkoitetusta tiedoksi antamisesta, edellyttäen että komission lausunto ei ole kielteinen.

Mikäli komission lausunto on kielteinen, komissio määrittää 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ennen tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainitun määräajan päättymistä, voidaanko suunnitellut toimenpiteet panna täytäntöön. Komissio voi vaatia suunniteltuihin toimenpiteisiin tiettyjä muutoksia.

23 artikla

Turvaamistoimenpiteet

1.   Mikäli jäsenvaltio vakavin perustein epäilee, että väite ei ole tämän asetuksen mukainen tai että 6 artiklassa tarkoitettu tieteellinen näyttö on riittämätöntä, kyseinen jäsenvaltio voi väliaikaisesti keskeyttää väitteen käytön alueellaan.

Jäsenvaltion on ilmoitettava keskeyttämisestä muille jäsenvaltioille ja komissiolle sekä perusteltava keskeyttäminen.

2.   Päätös tehdään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittaessa viranomaisen lausunnon saamisen jälkeen.

Komissio voi panna menettelyn vireille omasta aloitteestaan.

3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio voi pitää keskeyttämisen voimassa siihen asti, kunnes 2 kohdassa tarkoitettu päätös on annettu sille tiedoksi.

24 artikla

Komiteamenettely

1.   Komissiota avustaa komitea.

2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.

3.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

25 artikla

Valvonta

Sellaisten elintarvikkeiden, joista on esitetty ravitsemus- tai terveysväite, tehokkaan valvonnan helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat vaatia, että valmistaja tai tällaisia elintarvikkeita niiden alueella markkinoille saattava taho antaa markkinoille saattamisesta tiedon toimivaltaiselle viranomaiselle toimittamalla sille kyseistä tuotetta varten käytettävän pakkausmerkinnän mallin.

26 artikla

Arviointi

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään ...päivänä...kuuta... (19) kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta, erityisesti ravitsemus- tai terveysväitteellä varustettujen elintarvikkeiden markkinoiden kehityksestä ja siitä, miten kuluttajat ymmärtävät väitteet, sekä tekee tarvittaessa muutosehdotuksia.

27 artikla

Siirtymätoimenpiteet

1.   Ennen tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivää markkinoille saatettuja tai merkittyjä elintarvikkeita, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia, voidaan kuitenkin pitää kaupan niiden viimeiseen sallittuun myyntipäivään asti, mutta ei enää ...päivän...kuuta... (20) jälkeen. Mitä tulee 4 artiklan 1 kohdan säännöksiin, elintarvikkeita voidaan pitää kaupan 12 kuukauden ajan asianomaisten ravintosisältöprofiilien ja niiden käytön edellytysten hyväksymisen jälkeen.

2.   Tuotteita, joihin liittyy ennen 1 päivää tammikuuta 2005 olemassa olevia tavaramerkkejä tai tuotenimiä, jotka eivät ole tämän asetuksen mukaisia, voidaan markkinoida ...päivään...kuuta... (21) saakka, minkä jälkeen sovelletaan tämän asetuksen säännöksiä.

3.   Ravitsemusväitteitä, joita jäsenvaltiossa on käytetty niihin sovellettavien kansallisten säännösten mukaisesti ennen 1 päivää tammikuuta 2005 ja jotka eivät sisälly liitteeseen, voidaan esittää enintään ...päivään....kuuta.... (22) saakka elintarvikealan toimijoiden vastuulla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklassa tarkoitettujen turvaamistoimenpiteiden hyväksymistä.

4.   Graafisten sekä kuvia tai symboleita sisältävien esitysten muodossa oleviin ja tämän asetuksen yleisiä periaatteita noudattaviin ravitsemusväitteisiin, jotka eivät sisälly liitteeseen ja joita käytetään kansallisissa säännöksissä tai säännöissä määriteltyjen erityisedellytysten ja perusteiden mukaisesti, sovelletaan seuraavia säännöksiä:

Ravitsemusväitteitä, joita ei hyväksytä tämän menettelyn mukaisesti, voidaan käyttää 12 kuukauden ajan päätöksen tekemisestä.

5.   Edellä 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja terveysväitteitä voidaan esittää tämän asetuksen voimaantulopäivän ja 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun luettelon hyväksymisen välisenä aikana elintarvikealan toimijoiden vastuulla, mikäli väitteet ovat tämän asetuksen ja niihin sovellettavien kansallisten säännösten mukaisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklassa tarkoitettujen turvaamistoimenpiteiden hyväksymistä.

6.   Muihin kuin 13 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 14 artiklassa tarkoitettuihin terveysväitteisiin, joita on kansallisten säännösten mukaisesti käytetty ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää, sovelletaan seuraavia säännöksiä:

28 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan ...päivästä...kuuta... (24) .

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty ...

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

----

(1)EUVL C 110, 30.4.2004, s. 18.

(2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 26. toukokuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 8. joulukuuta 2005, ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu.... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3)EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/89/EY (EUVL L 308, 25.11.2003, s. 15).

(4)EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(5)EYVL L 316, 9.12.1994, s. 2.

(6)EYVL L 183, 12.7.2002, s. 51.

(7)EYVL L 250, 19.9.1984, s. 17, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/29/EY (EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22).

(8)EYVL L 276, 6.10.1990, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2003/120/EY (EUVL L 333, 20.12.2003, s. 51).

(9)EYVL L 186, 30.6.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(10)EYVL L 55, 6.3.1996, s. 22.

(11)EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

(12)EYVL L 229, 30.8.1980, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003.

(13)EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003.

(14)EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1642/2003 (EUVL L 245, 29.9.2003, s. 4).

(15)  24 kuukautta tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

(16)  Tämän asetuksen voimaantulokuukauden viimeinen päivä + 1 vuosi.

(17)  Tämän asetuksen voimaantulokuukauden viimeinen päivä + 3 vuotta.

(18)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kuudennen kuukauden ensimmäinen päivä.

(19)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan viidennen kuukauden viimeinen päivä + 6 vuotta.

(20)  Tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavan kahdeksannentoista kuukauden viimeinen päivä.

(21)  Tämän asetuksen voimaantulopäivä + 10 vuotta.

(22)  Kaksi vuotta tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

(23)  Sen kuukauden viimeinen päivä, jona tämä asetus tulee voimaan + yksi vuosi.

(24)  12 kuukautta tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

----

LIITE

RAVITSEMUSVÄITTEET JA NIIHIN SOVELLETTAVAT EDELLYTYKSET

VÄHÄENERGIAINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike on vähäenergiainen, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää energiaa enintään 40 kcal (170 kJ)/100 g kiinteiden tai enintään 20 kcal (80 kJ)/100 ml nestemäisten elintarvikkeiden osalta. Pöytäkäyttöön tarkoitettuihin makeutusaineisiin sovelletaan raja-arvoa 4 kcal (17 kJ)/annos, joka vastaa makeuttamisominaisuuksiltaan 6 g sakkaroosia (noin 1 tl sakkaroosia).

ENERGIAPITOISUUTTA VÄHENNETTY

Väite, jonka mukaan elintarvikkeen energiapitoisuutta on vähennetty, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuotteen energiapitoisuutta on vähennetty vähintään 30 prosenttia. Lisäksi on ilmoitettava se tekijä tai ne tekijät, jonka tai joiden vuoksi elintarvikkeen kokonaisenergiasisältö on vähentynyt.

ENERGIATON

Väite, jonka mukaan elintarvike on energiaton, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää energiaa enintään 4 kcal (17 kJ)/100 ml. Pöytäkäyttöön tarkoitettuihin makeutusaineisiin sovelletaan raja-arvoa 0,4 kcal (1,7 kJ)/annos, joka vastaa makeuttamisominaisuuksiltaan 6 g sakkaroosia (noin 1 tl sakkaroosia).

VÄHÄRASVAINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike on vähärasvainen, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää rasvaa enintään 3 g/100 g kiinteiden tai 1,5 g/100 ml nestemäisten elintarvikkeiden (1,8 g/100 ml kevytmaidon) osalta.

RASVATON

Väite, jonka mukaan elintarvike on rasvaton, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää rasvaa enintään 0,5 g/100 g tai 0,5 g/100 ml. Väitteet, jotka on esitetty ”X-prosenttisesti rasvatonta” -muodossa, ovat kuitenkin kiellettyjä.

VÄHÄN TYYDYTTYNEITÄ RASVOJA

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää vähän tyydyttyneitä rasvoja, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuotteen sisältämien tyydyttyneiden rasvahappojen ja transrasvahappojen yhteismäärä on enintään 1,5 g/100 g kiinteiden ja 0,75 g/100 ml nestemäisten elintarvikkeiden osalta niin, että kummassakin tapauksessa tyydyttyneiden rasvahappojen ja transrasvahappojen yhteismäärän osuus energiasisällöstä on enintään 10 prosenttia.

EI TYYDYTTYNYTTÄ RASVAA

Väite, jonka mukaan elintarvike ei sisällä tyydyttynyttä rasvaa, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tyydyttyneiden rasvahappojen ja transrasvahappojen yhteismäärä on enintään 0,1 g/100 g tai 0,1 g/100 ml.

VÄHÄSOKERINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike on vähäsokerinen, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää sokeria enintään 5 g /100 g kiinteiden tai 2,5 g/100 ml nestemäisten elintarvikkeiden osalta.

SOKERITON

Väite, jonka mukaan elintarvike on sokeriton, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää sokeria enintään 0,5 g/100 g tai 0,5 g/100 ml.

EI LISÄTTYJÄ SOKEREITA

Väite, jonka mukaan elintarvikkeeseen ei ole lisätty sokereita, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuotteeseen ei ole lisätty mono- tai disakkarideja tai muita elintarvikkeita, joita käytetään niiden makeuttavan vaikutuksen vuoksi. Jos sokeria on elintarvikkeessa luontaisesti, pakkauksessa olisi oltava myös seuraava merkintä: ”SISÄLTÄÄ LUONTAISESTI SOKEREITA”.

VÄHÄN NATRIUMIA SISÄLTÄVÄ TAI VÄHÄSUOLAINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää vähän natriumia/suolaa, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää natriumia enintään 0,12 g/100 g tai 0,12 g/100 ml tai vastaavan määrän suolaa. Lukuun ottamatta luontaisia kivennäisvesiä, jotka kuuluvat direktiivin 80/777/ETY soveltamisalaan, vesissä saisi olla natriumia enintään 2 mg/100 ml.

ERITTÄIN VÄHÄN NATRIUMIA SISÄLTÄVÄ TAI ERITTÄIN VÄHÄSUOLAINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää erittäin vähän natriumia/suolaa, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää natriumia enintään 0,04 g/100 g tai 0,04 g/100 ml tai vastaavan määrän suolaa. Tätä väitettä ei saa käyttää luontaisista kivennäisvesistä ja muista vesistä.

EI NATRIUMIA SISÄLTÄVÄ TAI SUOLATON

Väite, jonka mukaan elintarvike ei sisällä natriumia eikä suolaa, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää natriumia enintään 0,005 g/100 g tai vastaavan määrän suolaa.

KUIDUN LÄHDE

Väite, jonka mukaan elintarvike on kuidun lähde, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää ravintokuituja vähintään 3 g/100 g tai 1,5 g/100 kcal.

RUNSASKUITUINEN

Väite, jonka mukaan elintarvike on runsaskuituinen, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää ravintokuituja vähintään 6 g/100 g tai 3 g/100 kcal.

PROTEIININ LÄHDE

Väite, jonka mukaan elintarvike on proteiinin lähde, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli vähintään 12 prosenttia elintarvikkeen energiasisällöstä muodostuu proteiinista.

RUNSAASTI PROTEIINIA SISÄLTÄVÄ

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää runsaasti proteiinia, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli vähintään 20 prosenttia elintarvikkeen energiasisällöstä muodostuu proteiinista.

[VITAMIININ NIMI] JA/TAI [KIVENNÄISAINEEN NIMI] LÄHDE

Väite, jonka mukaan elintarvike on vitamiinien ja/tai kivennäisaineiden lähde, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää niitä vähintään direktiivin 90/496/ETY liitteessä määritellyn merkitsevän määrän tai vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin ... päivänä ...kuuta ... annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o .../2006 (1) 7 artiklan mukaisesti myönnettyjen poikkeusten perusteella määräytyvän määrän.

SISÄLTÄÄ RUNSAASTI [VITAMIININ NIMI] JA/TAI [KIVENNÄISAINEEN NIMI]

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää runsaasti vitamiineja ja/tai kivennäisaineita, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote sisältää vähintään kaksi kertaa enemmän vitamiineja ja/tai kivennäisaineita kuin väitteen ”[VITAMIININ NIMI] ja/tai [KIVENNÄISAINEEN NIMI] lähde” osalta edellytetään.

SISÄLTÄÄ [RAVINTOAINEEN TAI MUUN AINEEN NIMI]

Väite, jonka mukaan elintarvike sisältää ravintoainetta tai muuta ainetta, jonka osalta tässä asetuksessa ei ole säädetty erityisiä edellytyksiä, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote on tämän asetuksen kaikkien soveltuvien säännösten ja erityisesti sen 5 artiklan mukainen. Vitamiinien ja kivennäisaineiden osalta sovelletaan väitteelle ”... lähde” asetettuja edellytyksiä.

LISÄTTY [RAVINTOAINEEN NIMI]

Väite, jonka mukaan yhden tai useamman muun ravintoaineen kuin vitamiinin tai kivennäisaineen määrää on lisätty, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli tuote täyttää väitteelle ”... lähde” asetetut edellytykset ja lisäys on vähintään 30 prosenttia vastaavaan muuhun tuotteeseen verrattuna.

[RAVINTOAINEEN NIMI] VÄHENNETTY

Väite, jonka mukaan yhden tai useamman ravintoaineen määrää on vähennetty, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain, mikäli määrää on vähennetty vähintään 30 prosenttia vastaavaan muuhun tuotteeseen verrattuna. Tästä ovat poikkeuksena mikroravintoaineet, joiden osalta hyväksytään 10 prosentin muutos vertailuarvoissa neuvoston direktiivin 90/496/ETY mukaisesti, sekä natrium tai vastaava suolamäärä, joiden osalta hyväksytään 25 prosentin muutos.

KEVYT

Väite, jonka mukaan tuote on ”kevyt”, ja mikä tahansa muu väite, jolla on kuluttajalle oletettavasti sama merkitys, voidaan esittää vain samoilla edellytyksillä kuin väite ”vähennetty”. Väitteeseen on myös liitettävä ilmoitus siitä tekijästä tai niistä tekijöistä, jonka tai joiden vuoksi elintarvike on ”kevyt”.

LUONTAISESTI/LUONTAINEN

Mikäli elintarvike täyttää luontaisesti ravitsemusväitteen käytölle tässä liitteessä asetetut edellytykset, väitteeseen voidaan liittää määre ”luontaisesti/luontainen”.

----

(1)  EUVL L ...

----

NEUVOSTON PERUSTELUT

I   JOHDANTO

II   TAVOITTEET

Ehdotettu asetus koskee elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä, esillepanossa ja mainonnassa esitettäviä ravitsemus- ja terveysväitteitä, ja sen tarkoituksena on asettaa ehtoja tällaisten väitteiden käytölle.

Ehdotuksen päätavoitteena on

III   YHTEISEN KANNAN ANALYYSI

1.   Yleiset huomautukset

Neuvoston yhteinen kanta on komission ehdotuksen tavoitteiden mukainen, mutta siihen on tehty joitakin muutoksia, joista mainittakoon

Komissio on hyväksynyt neuvoston vahvistaman yhteisen kannan.

2.   Euroopan parlamentin tarkistukset

Euroopan parlamentti äänesti 26. toukokuuta 2005 pidetyssä täysistunnossaan 75 tarkistusta ehdotukseen (tarkistukset 22 ja 23 ovat kielellisiä eivätkä koske englanninkielistä toisintoa).

Neuvosto

3.   Muut neuvoston tekemät uudistukset

Muita yhteiseen kantaan tehtyjä uudistuksia ovat seuraavat:

Liite

Asetuksen liitteessä mainittujen ravitsemusväitteiden käyttöä koskevia edellytyksiä on muutettu erityisesti alan tekniikan ja tieteen viimeaikaisen kehityksen huomioon ottamiseksi.

----

(1)  Asiak. KOM/2003/0424 lopull. – COD 2003/0165.

(2)  Asiak. 9200/05.

(3)EUVL C 112, 30.4.2004, s. 44.

----