----

----

II Förberedande rättsakter

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

424:e plenarsession den 14–15 februari 2006

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av ett gemenskapsprogram för hälso- och konsumentskyddsåtgärder 2007–2013”

KOM(2005) 115 slutlig – 2005/0042 (COD)

(2006/C 88/01)

Den 2 juni 2005 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 152 och 153 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 januari 2006. Föredragande var Jorge Pegado Liz.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 130 röster för, 2 röster emot och 1 nedlagd röst.

1.   Sammanfattning

2.   Inledning: Sammanfattning av kommissionens förslag till beslut

3.   Analys av kommissionens förslag till beslut

3.1   Allmänna synpunkter på det gemensamma programmet

3.2   Särskilda kommentarer

3.2.2   Konsumenter

3.2.3   Folkhälsa

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Detta påpekade även GD SANCO:s generaldirektör Robert Madelin i inledningsanförandet till ”Open Health Forum 2005” (7–8 november 2005 i Bryssel) samt Europaparlamentets ledamöter Miroslav Mikolasik, PPE, och Dorette Corbey, PSE, i sina inlägg under den parallella session I vid detta forum.

(2)  Jfr redogörelserna av t.ex. Vandersenden, Dubois, Latham, Van den Abeele, Capouet, Van Ackere-Pietry, Gérard och Ayral i Comentaire Mègret, vol. VII, 2:a uppl., 1996, s. 16 och följande samt s. 41 och följande. Situationen har blivit ännu tydligare i texten till utkastet till konstitution (EUT C 169, 18.7.2003). Jämför bestämmelserna om konsumentpolitiken i artikel III-132 om konsumentskydd, som ligger under kapitel III i avdelning III om ”politik på andra särskilda områden” och står i fullständig överensstämmelse med socialpolitik, jordbrukspolitik och miljöpolitik, med artikel III-179 om folkhälsa i kapitel V om områden där EU endast ”får besluta om att genomföra samordnande, kompletterande eller stödjande åtgärder” i förhållande till medlemsstaternas åtgärder, vid sidan av kulturpolitik, ungdoms- och idrottsfrågor och räddningstjänst.

(3)  Man kan för övrigt finna gemensamma nämnare mellan konsument- och folkhälsopolitiken och andra områden som miljö, turism, konkurrens, inre marknaden eller rättsliga frågor, vilket teoretiskt sett också skulle kunna motivera ett gemensamt synsätt.

(4)  Att bara hänvisa till innehållet i budgetplanen 2007–2013 (KOM(2004) 487 slutlig), 14.7.2005, punkt 3.3, s. 24, i den rådande situationen med dödläge i förhandlingarna är inte ett avgörande argument, utan visar endast på kommissionens konsekventa hantering av förslaget. Detta är inte detsamma som att rättfärdiga eller bevisa att lösningen är den rätta. Detta är raka motsatsen till vad som kom fram under ”Open Health Forum 2005”, där man slog fast behovet av att främja en autonom och oberoende folkhälsopolitik på EU-nivå.

(5)  Detta bekräftas också av kommissionens formulering ”The proposed strategy and programme aim to implement articles 152 and 153 of the Treaty as regards Community action on health and consumer protection, by complementing national action with value-added measures which cannot be taken at national level” (Legislative Financial Statement, s.41).

(6)  Förordning EG 2006/2004 (EUT L 364, 9.12.2004).

(7)  Punkt 4.4 i ”Impact Assessment” s. 32 kan faktiskt tolkas som följer: Ur en strikt finansiell synvinkel är fördelarna med att öka budgetanslagen till de två programmen vart för sig eller till ett enda sammanslaget program praktiskt taget identiska.

(8)  Typiskt för denna inriktning är direktivet om otillbörliga affärsmetoder liksom det ursprungliga förslaget om konsumentkrediter, som lyckligtvis omarbetades radikalt och ersattes av ett bättre förslag, samt direktivet om garanti vid försäljning av varor.

(9)  Kommissionen erkänner detta själv när den skriver att ”indeed there will be no major changes in these objectives compared to the Consumer Policy Strategy 2002-2006” (Legislative Financial Statement, s. 58).

(10)  Vi kan inte låta bli att nämna två särskilt viktiga händelser i detta sammanhang: en som är positiv nämligen, att man äntligen har offentliggjort det nya förslaget till direktiv om konsumentkredit (KOM(2005) 483 slutlig av den 7.10.2005), och en som är negativ, nämligen att man beslutat att dra tillbaka förslaget till förordning om säljfrämjande åtgärder (KOM(2005) 462 slutlig av den 27.9. 2005.)

(11)EUT C 95, 23.4.2003.

(12)EUT C 221, 8.9.2005.

(13)  Denna fråga är som bekant föremål för ett intressant utkast till betänkande från Europaparlamentet, föredragande: Henrik Dam Kristensen (2004/2157 (INI) av den 31.5.2005).

(14)  Genomförd den 15 september 2003 (SEK (2003) 1387, 27.11.2003).

(15)  Detta framgår tydligt av de beslut som kommissionen har fattat och offentliggjort i detta sammanhang (beslut C(2005)/3704/EG och 3705 av den 6 oktober, 4068 av den 13 oktober, 3877 och 3920 av den 17 oktober, 4135 och 4163 av den 19 oktober, 4176 av den 20 oktober, 4197 och 4199 av den 21 oktober; i respektive EUT L 263, 8.10.2005, L 269, 14.10.2005, L 274, 20.10.2005, L 276, 21.10.2005 och L 279, 22.10.2005).

(16)  Faktum är att en jämförelse mellan programmet för 2007-2013 och för 2001-2006 visar att innehållet i punkterna 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 5.4, 5.6, 5.7 och 6 i det aktuella programmet återfinns i förra programmet, men i andra punkter. Punkt 1.5 innehåller vissa nyheter, liksom till en del punkt 2, fastän frågan om åtgärder för akuta hot mot hälsan redan ingick i förra programmet. Nya aspekter finns också i punkterna 3.5, 3.6 och 3.7, i hela punkt 4 – som bara antyddes vagt i kommissionens meddelande som ligger till grund för förra programmet – samt i punkterna 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 och 5.8. Däremot saknar det aktuella programmet hänvisning till åtgärder för samarbete med kandidatländer och tredjeländer, förutom ett omnämnande i punkt 2.2. i det meddelandet som ligger till grund för programmet.

(17)EGT C 116, 20.4.2001, EUT C 157, 28.6.2005.

(18)  Detta är ytterst förvånande eftersom kommissionen nyligen har offentliggjort en utmärkt grönbok om psykisk hälsa i Europeiska unionen (KOM(2005) 484 slutlig av den 14 oktober 2005) som uppföljning till en hel rad aktiviteter som genomförts på detta område sedan 1997 och som redovisas i professor Ville Lehtinens rapport från december 2004. Detta visar att kommissionen på egen hand kan genomföra betydelsefulla satsningar inom viktiga folkhälsoområden, utan någon som helst koppling till konsumentpolitiken.

(19)  Att detta är nödvändigt betonades av doktor Yves Charpak från WHO under ”Open Health Forum 2005”.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om att ändra rådets förordning (EG) nr 1348/2000 av den 29 maj 2000 om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur”

KOM(2005) 305 slutlig – 2005/0126 (COD)

(2006/C 88/02)

Den 1 september 2005 beslutade rådet att i enlighet med artikel 95 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 januari 2006. Föredragande var María Candelas Sánchez Miguel.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 134 röster för och 2 nedlagda röster.

1.   Slutsatser

2.   Inledning

3.   Ändringens innebörd

4.   Kommentarer till förslaget till ändring

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)EGT C 160, 30.6.2000.

(2)EGT C 368, 20.12.1999 (punkt 3.2).

(3)EUT C 24, 31.1.2006.

(4)  Europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område, EGT C 139, 11.5.2001.

(5)  Rapport om tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 1348/2000 av den 1 oktober 2004 – KOM(2004) 603 slutlig.

(6)  Det nya förslaget till artikel 8 som avser rätten att vägra att ta emot handlingen om den inte är avfattad på den berörda medlemsstatens officiella språk motsvarar EG-domstolens rättspraxis i mål C-443/03 av den 8 april 2005.

(7)EGT C 368, 20.12.1999.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Järnvägsstationernas roll i tätortsområden och städer i ett utvidgat EU”

(2006/C 88/03)

Den 10 februari 2005 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Järnvägsstationernas roll i tätortsområden och städer i ett utvidgat EU”.

Sektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 31 januari 2006. Föredragande var János Tóth.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 139 röster för, 2 röster emot och 4 nedlagda röster:

1.   Rekommendationer

2.   Inledning

3.   Lagstiftningsmiljön

4.   Järnvägsstationer och intermodalitet

4.1   Järnvägsstationen som intermodal knutpunkt

4.2   Alleuropeiska normer för intermodalitet

5.   Utvecklingsmodeller

6.   Utvecklingstrender inom EU

7.   Utvecklingsperspektiv för järnvägsstationerna

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Första järnvägspaketet: direktiv 2001/12/EG, EGT L 75, 15.3.2001, s. 1 (EESK:s yttrande i EGT C 209, 22.7.1999, s. 22); direktiv 2001/13/EG, EGT L 75, 15.3.2001, s. 26 (EESK:s yttrande i EGT C 209, 22.7.1999, s. 22); direktiv 14/2001/EG, EGT L 75, 15.3.2001, s. 29 (EESK:s yttrande i EUT C 209, 22.7.1999, s. 22).

Andra järnvägspaketet: direktiv 51/2004/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 164 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131); direktiv 49/2004/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 44 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131); förordning (EG) nr 881/2004, EUT L 164, 30.4.2004, s. 1 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131); direktiv 2004/50/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 114 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

Tredje järnvägspaketet: KOM(2004) 139 slutlig, KOM(2004) 142 slutlig, KOM(2004) 143 slutlig, KOM(2004) 144 slutlig, KOM(2004) 140 slutlig samt SEK(2004) 236.

(2)  Förordning (EG) 881/2004, EUT L 164, 30.4.2004, s. 1 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

(3)  Direktiv 49/2004/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 44 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

(4)  Förordning (EG) nr 881/2004, EUT L 164, 30.4.2004, s. 1 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

(5)  Direktiv 2001/12/EG, EGT L 75, 15.3.2001, s. 1 (EESK:s yttrande 209/2004, EUT C 209, 22.7.1999, s. 22) och direktiv 2004/51/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 164 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

(6)  Direktiv 50/2004/EG, EUT L 164, 30.4.2004, s. 114 (EESK:s yttrande i EUT C 61, 14.3.2003, s. 131).

(7)  KOM (2004) 139 slutlig om ändring av direktiv 91/440/EEG.

(8)  CESE 130/2005, CESE 131/2005, CESE 119/2005, CESE 120/2005, CESE 257/2005, CESE 1426/2005 CESE 225/2005 och CESE 968/2004.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om djurhälsokrav för djur och produkter från vattenbruk och om förebyggande och bekämpning av vissa sjukdomar hos vattenlevande djur” och ”Förslag till rådets beslut om ändring av beslut 90/424/EEG om utgifter inom veterinärområdet”

KOM(2005) 362 slutlig – 2005/0153 + 0154 (CNS)

(2006/C 88/04)

Den 15 september 2005 beslutade rådet att i enlighet med artikel 37 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 januari 2006. Föredragande var Chrístos Fákas.

Vid sin 424:e plenarsession 2006 den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 145 röster för och 1 nedlagd röst:

1.   Slutsats

2.   Motivering

3.   Allmän bakgrund

4.   Allmänna kommentarer

5.   Särskilda kommentarer

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av Europeiska flyktingfonden för perioden 2008–2013 som en del av det allmänna programmet ’Solidaritet och hantering av migrationsströmmar’”,

”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av Europeiska fonden för de yttre gränserna för perioden 2007–2013 som en del av det allmänna programmet ’Solidaritet och hantering av migrationsströmmar’”,

”Förslag till rådets beslut om inrättande av Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare under perioden 2007-2013 som en del av det allmänna programmet ’Solidaritet och hantering av migrationsströmmar’”,

”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av Europeiska återvändandefonden för perioden 2008–2013 som en del av det allmänna programmet ’Solidaritet och hantering av migrationsströmmar’”

(KOM(2005) 123 slutlig – 2005/0046 COD – 2005/0047 COD – 2005/0048 CNS – 2005/0049 COD)

(2006/C 88/05)

Den 20 juli 2005 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 januari Föredragande var An Le Nouail-Marlière.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 125 röster för, 2 röster emot och 11 nedlagda röster.

1.   Kommissionens förslag och meddelandets syfte

2.   Allmänna kommentarer

3.   Särskilda kommentarer

4.   Förslagets förenlighet

När det gäller de målsättningar som föreslås i meddelandet ställer sig kommittén frågande till om medlemsstaternas skyldigheter enligt internationell rätt, graden av harmonisering av den europeiska lagstiftningen och det ramprogram som föreslås är förenliga med varandra.

Det finns vissa sammanblandningar som gör förslagen till meddelande och ramprogram bräckliga.

4.1   Om meddelandet

5.   Slutsatser

Ett verkligen demokratiskt europeiskt projekt i medborgarnas händer, förenligt med institutionernas och EU:s budgetförfaranden och grundat på rättigheter:

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  KOM(2005) 122 slutlig, KOM(2005) 124 slutlig.

(2)  KOM(2004) 487 av den 14.7.2004 (har ännu inte antagits av rådet).

(3)  KOM(2004) 101 av den 10.02.2004.

(4)  EESK:s yttrande av den 15 september 2004 om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Bygga en gemensam framtid - Politiska utmaningar och budgetmedel i ett utvidgat EU 2007-2013” (KOM(2004) 101 slutlig) (EUT C 74, 2005).

(5)  Rådets beslut av den 28 november 2002.

(6)  SEK(2005) 435, 06.04.2005.

(7)  Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Tammerfors den 15–16 oktober 1999.

(8)  EESK:s yttrande av den 15 december 2005: ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Haagprogrammet: Tio prioriteringar för de kommande fem åren – Partnerskapet för förnyelse i EU när det gäller frihet, säkerhet och rättvisa” (CESE 1504/2005; föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños).

(9)  EESK:s yttrande av den 20 mars 2002 om ”Förslag till rådets förordning om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat”. Föredragande: Sukhdev Sharma (EGT C 125, 27.5.2002).

(10)  EESK:s yttrande av den 15 december 2004 om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om styrd inresa i EU för personer i behov av internationellt skydd och förbättrad skyddskapacitet i ursprungsregionerna– Förbättrad tillgång till långsiktiga lösningar”. Föredragande: An Le Nouail Marlière (EUT C 157, 28.06.2005).

(11)  Se not 8.

(12)  EESK:s yttrande av den 9 juni 2005 om ”Grönbok om en gemensam syn på ekonomisk migration i EU” (KOM(2004) 811 slutlig), föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños (EUT C 286, 17.11.2005).

(13)  EESK:s initiativyttrande av den 30 juni 2004 om ”Internationella konventionen om migrerande arbetstagare”, föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños (EUT C 302, 7.12.2004).

(14)  Punkt 3.2.20 i EESK:s yttrande av den 15 december 2005: ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Haagprogrammet: Tio prioriteringar för de kommande fem åren – Partnerskapet för förnyelse i EU när det gäller frihet, säkerhet och rättvisa” (CESE 1504/2005) (föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños).

(15)  Denna rättsliga ram omfattar bland annat artiklarna 13 och 14 i det internationella regelverket för mänskliga rättigheter (den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna), de internationella konventionerna och deras regionala protokoll om medborgerliga och politiska rättigheter från 1966 och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, också från 1966, som är den sekundärrättsliga formen av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, artikel 6.1 och 6.2 i EU-fördraget (den konsoliderade versionen av Nicefördraget: artikel 6.1: ”Unionen bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för medlemsstaterna”), artikel 13 i Cotonouavtalet samt Genèvekonventionen angående flyktingars rättsliga ställning från 1951.

(16)  EESK:s yttrande av den 18 september 2002 om ”Grönboken om en gemenskapspolitik för återvändande av personer som vistas olagligt” (föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños – EUT C 61, 14.3.2003) och EESK:s yttrande av den 11 december 2002 om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om en gemenskapspolitik för återvändande av personer som vistas olagligt” (föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños) EUT C 85, 8.4.2003).

(17)  Genèvekonventionen är tydlig på denna punkt: (”Enligt den nuvarande konventionen skall flyktingstatus beviljas den som ... i anledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiska åskådning befinner sig utanför det land, vari han är medborgare, samt är ur stånd att eller på grund av sådan fruktan, som nyss sagts, icke önskar att begagna sig avsagda lands skydd eller den som, utan att vara medborgare i något land, till följd av händelser som förut sagts befinner sig utanför det land, vari han tidigare haft sin vanliga vistelseort, samt är ur stånd att eller på grund av sådan fruktan, som nyss sagts, icke önskar att återvända dit.”), liksom även rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets rekommendation om gränsöverskridande rörlighet inom gemenskapen i utbildningssyfte: Europeiska kvalitetsstadgan för rörlighet”

KOM(2005) 450 slutlig – 2005/0179 (COD)

(2006/C 88/06)

Den 10 oktober 2005 beslutade rådet i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget att rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 januari 2006. Föredragande var Tomasz Czajkowski.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 144 röster för och 3 nedlagda röster.

1.   Rekommendationer

2.   Allmänna kommentarer

3.   Särskilda kommentarer

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  KOM (2005) 450 slutlig, 23.9.2005.

(2)  Europaparlamentets betänkande om utbildning som en hörnsten i Lissabonprocessen (2004/2272(INI)), föredragande: Guy Bono, 19.7.2005.

Rådets och företrädarna för medlemsstaternas regeringars resolution av den 14 december 2000 från mötet i rådet om en handlingsplan för rörlighet, Europeiska rådets sammanträde i Nice, 7–9 december 2000.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om genomförande, resultat och övergripande utvärdering av Europeiska handikappåret 2003”

KOM(2005) 486 slutlig

(2006/C 88/07)

Den 27 oktober 2005 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 januari 2006. Föredragande var Gunta Anca.

Vid sin 424 plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 147 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster:

1.   Slutsatser och rekommendationer

2.   Inledning

3.   Kommentarer och förslag avseende kommissionens meddelande

4.   Lärdomar inför kommande Europeiska år

5.   Översikt över EESK:s verksamhet under Europeiska handikappåret 2003

6.   Uppföljning av Europeiska handikappåret på EU-nivå

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Rådets beslut 2001/903/EG.

(2)  Rådets resolution av den 15 juli 2003 om främjande av sysselsättning och social integrering för personer med funktionshinder (2003/C 175/01).

Rådets resolution av den 6 maj 2003 om tillgång till kulturell infrastruktur och kulturell verksamhet för personer med funktionshinder (2003/C 134/05).

Rådets resolution av den 5 maj 2003 om lika möjligheter till utbildning för elever och studenter med funktionshinder (2003/C 134/04).

Rådets resolution av den 6 februari 2003 om e-tillgänglighet – förbättrad tillgång till kunskapssamhället för människor med funktionshinder (2003/C 39/03).

(3)  2010 – A Europe accessible for All, rapport utarbetad av oberoende expertgruppen för tillgänglighet (finns inte på svenska)

http://europa.eu.int/comm/employment_social/index/7002_en.html

(4)  EESK:s yttrande av den 17 oktober 2001 om ”Förslag till rådets beslut om Europeiska handikappåret 2003” (KOM(2001) 271 slutlig – 2001/0116 (CNS)) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, EGT C 36, 8.2.2002).

(5)  EESK:s yttrande av den 26 mars 2003 om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – På väg mot en rättsligt bindande FN-konvention för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet” (KOM(2003) 16 slutlig) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, EUT C 133, 6.6.2003).

EESK:s yttrande av den 17 oktober 2001 om ”Förslag till rådets beslut om Europeiska handikappåret 2003” (KOM(2001) 271 slutlig – 2001/0116 (CNS)) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, EGT C 36, 8.2.2002).

EESK:s yttrande av den 25 februari 2004 om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Lika möjligheter för personer med funktionshinder – En europeisk handlingsplan” (KOM(2003) 650 slutlig) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, (EUT C 24, 31.1.2006).

(6)  Se fotnot 5 och EESK:s initiativyttrande av den 17 juli 2002 om ”Integration av funktionshindrade i samhället” (föredragande: Miguel Cabra de Luna) (EGT C 241, 7.10.2002).

EESK:s yttrande av den 28 september 2005 om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om funktionshindrade personers rättigheter i samband med flygresor” (KOM(2005) 47 slutlig – 07/2005 (COD) (föredragande: Miguel Cabra de Luna. EUT C 110, 30.4.2004

Det gemensamma arbetsdokumentet om situationen för personer med funktionshinder i Turkiet, 19:e sammanträdet i gemensamma rådgivande kommittén EU–Turkiet, föredragande: Daniel Le Scornet, ledamot av EESK, Süleyman Çelebi, medordförande i gemensamma rådgivande kommittén EU-Turkiet (REX/194).

(7)  EESK:s initiativyttrande av den 17 juli 2002 om ”Integration av funktionshindrade i samhället” (föredragande: Miguel Cabra de Luna) (EGT C 241, 7.10.2002).

(8)  EESK:s yttrande av den 28 september 2005 om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om funktionshindrade personers rättigheter i samband med flygresor” (KOM(2005) 47 slutlig – 07/2005 (COD) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, EUT C 24, 31.1.2006)

Det gemensamma arbetsdokumentet om situationen för personer med funktionshinder i Turkiet, 19:e sammanträdet i gemensamma rådgivande kommittén EU–Turkiet, föredragande: Daniel Le Scornet, ledamot av EESK, Süleyman Çelebi, medordförande i gemensamma rådgivande kommittén EU–Turkiet (REX/194).

EESK:s yttrande av den 1 juli 2004 om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Moderniserade sociala trygghetssystem för fler och bättre arbeten – en heltäckande strategi för att göra det lönsamt att arbeta” (KOM(2003) 842 slutlig) (föredragande: Donna St Hill, EUT C 302, 7.12.2004).

EESK:s initiativyttrande av den 29 oktober 2003 om ”För en turism som är tillgänglig för alla och socialt hållbar” (föredragande: Juan Mendoza Castro) (EUT C 32, 5.2.2004).

EESK:s yttrande av den 26 mars 2003 om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Den europeiska sysselsättningsstrategin i framtiden – En strategi för full sysselsättning och bättre arbetstillfällen åt alla” (KOM(2003) 6 slutlig) (föredragande: Christóforos Koryfidis, EUT C 133, 6.6.2003).

EESK:s yttrande av den 18 juli 2002 om ”Utkast till kommissionens förordning om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt sysselsättningsstöd” (EGT C 88/2, 12.4.2002) (föredragande: Gustav Zöhrer, EGT C 241, 7.10.2002).

(9)  EESK:s yttrande av den 25 februari 2004 om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Lika möjligheter för personer med funktionshinder – En europeisk handlingsplan” (KOM(2003) 650 slutlig) (föredragande: Miguel Cabra de Luna, EUT C 110, 30.4.2004).

(10)  Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Funktionshindrade personers situation i den utvidgade Europeiska unionen: den europeiska handlingsplanen 2006–2007 (KOM(2005) 604 slutlig, 28.11.2005).

(11)  Integrering av handikapperspektivet i den europeiska sysselsättningsstrategin, den europeiska sysselsättningskommittén. EMCO/11/290605.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – Inledning av en debatt om en gemenskapsmodell för miljömärkningsprogram för fiskeriprodukter”

KOM(2005) 275 slutlig

(2006/C 88/08)

Den 29 juni 2005 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 januari 2006. Föredragande var Gabriel Sarró Iparraguirre.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 100 röster för, 1 röst emot och 3 nedlagda röster:

1.   Slutsatser och rekommendationer

2.   Motivering

2.2   Bakgrund

3.   Allmänna kommentarer

3.1   Skilda situationer

3.2   Olika situationer när det gäller miljömärkningen av fiskeriprodukter

4.   Särskilda kommentarer

4.1   Genomförande, certifiering, tilldelning, övervakning och sanktioner

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Jfr. KOM(2004) 764 slutlig av den 29 november 2004 som innehåller kommissionens förslag till rådet och det ändringsförslag som Europaparlamentet antog och där det uttryckligen anges att ”(9a) Mot bakgrund av den provisoriska tillämpning som anges i föregående skäl är märkningen tonfisk utan risk för delfinerna, som föreskrivs i AIDCP, den enda märkning som hittills erkänts av gemenskapen” (dokument A6-0157/2005 av den 26 maj 2005).

(2)EUT C 28, 23 februari 2006.

(3)  Se FAO:s dokument TC:EMF/2004/3 från augusti 2004.

(4)  Se exempelvis COM/ENV/TD(2003)30/FINAL av den 25 februari 2004 om utvecklingsländernas tillgång till de utvecklade ländernas marknader inom ramen för utvalda miljömärkningsprogram. Dokumentet finns på www.oecd.org.

(5)  För information kan man konsultera den förteckning över logotyper som finns på Europeiska unionens webbplats för miljömärkning: ( http://europa.eu.int/comm/environment/ecolabel/other/int_ecolabel_en.htm).

(6)EGT L 99, 11.4.1992, s. 1.

(7)  Rådets och Europaparlamentets förordning (EG) 1980/2000 av den 17 juli, EGT L 237, 21.9.2000, s. 1.

(8)EGT L 242, 19.9.2002, s. 1.

(9)  KOM(2002)186 slutlig av den 28.5.2002.

(10)  Se direktiven 94/62/EG och 2004/12/EG.

(11)  Se http://www.pro-e.org.

(12)  Fullständig information om WTO:s ståndpunkt när det gäller handel och miljö finns på

engelska på http://www.wto.org/english/tratop_e/envir_e/envir_e.htm

och på franska på http://www.wto.org/french/tratop_f/envir_f/envir_f.htm.

(13)  Se dokument TD/B/COM.1/EM.15/2. Även om det främst avser jordbruk behandlar de alla typer av resursutvinning, såsom fiske (http://www.unctad.org/en/docs/c1em15d2.en.pdf).

(14)  Exempelvis C. Deeres rapport för FAO och IUCN ”Eco-labelling and sustainable fisheries”, s. 9, eller Ever-rapporten (http://europa.eu.int/comm/environment/emas/pdf/everinterimreport_en.pdf).

(15)  Bestämmelserna avseende avtalet finns på http://www.iattc.org/PICDDocumentsSPN.htm.

(16)  Se även Förslag till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ingående av avtalet om det internationella programmet för bevarande av delfiner (KOM(2004) 764 slutlig).

(17)  PE 357.789v01-00 av den 2.5.2005, föredragande: Duarte Freitas: Förslag till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ingående av avtalet om det internationella programmet för bevarande av delfiner.

(18)  EP(05)115-CP(05)86S1 av den 24 augusti 2005.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Kvinnors representation i EU:s arbetsmarknadsparters beslutsfattande organ”

(2006/C 88/09)

Den 11 mars 2003 beslutade Europaparlamentet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Kvinnors representation i EU:s arbetsmarknadsparters beslutsomfattande organ.”

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 24 januari 2006. Föredragande var Thomas Etty.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 88 röster för, 13 röster emot och 11 nedlagda röster:

1.   Slutsatser och rekommendationer

2.   Kommentarer

2.1   Bakgrund

2.2   Allmänna kommentarer

2.3   Särskilda kommentarer (med utgångspunkt i undersökningsresultaten)

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  I efterföljande kontakter klargjordes att begreppet arbetsmarknadens parter innefattar inte bara arbetsgivarorganisationer och fackföreningar, utan också andra sociala och ekonomiska intressegrupper som företräds av EESK.

(2)  Se: ”Report on balanced decision making in the EESC” (J. Oldersma, N. Lepeshko, A. Woodward), VUB Bryssel/Universitetet i Leiden, september 2004 på facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarnas hemsida (endast tillgänglig på engelska) http://www.esc.eu.int/sections/soc/docs/balanced_decisionmaking_eesc.pdf.

(3)  Om två eller fler personer från samma organisation fyllde i frågeformuläret räknades detta som ett svar.

(4)  Efter utvidgningen (i maj 2004) har denna siffra ökat något, till 26 %.

(5)  Unice har för övrigt vid två tillfällen 2002 försett Europaparlamentet med mer uppgifter än vad som slutligen togs med i dessa dokument.

(6)  Exempel: Mellan början av 1990-talet och början av 2000-talet steg andelen kvinnliga representanter vid EFS-kongresserna från 10–12 % till 30 %. I styrelsen är andelen nu 25 % och i styrkommittén 32 %. Förbunden visar också positiva siffror; de flesta av dem har till exempel kvinnoenheter numera.

(7)  Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor har forskat kring europeiska företagsråd (”European Works Councils in Practice”, 2004). Denna studie innehåller ett antal fallstudier. Undersökningen visade att representationen av kvinnor så när som på ett antal smärre undantag inte var någon bra indikator på personalens sammansättning. Detta kan förmodligen förklaras med företagsrådens sammansättning i berörda företag på nationell nivå.

(8)  PE 315.516, A5-0279/2002.

----

BILAGA

till Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande text i sektionens yttrande avslogs (men fick en fjärdedel av rösterna) till förmån för ändringsförslag som antogs av församlingen:

Punkt 1.7

Ändra enligt följande:

”Många experter förespråkar kvotering: därmed dock inte sagt att kvotering är att rekommendera inom ekonomiska och sociala organisationer.Man bör dock rekommendera att detta instrument,När det gäller kvoteringssystemsom har visat sig verksammat i politikenoch inom samhällsorganisationeri vissa länder,bör dockde berörda organisationerna och av kommissionennoggrant undersökagranskas ytterligareavhur och i vilken utsträckning de fungerar. Många experter förespråkar kvotering: därmed dock inte sagt att kvotering är att rekommendera inom ekonomiska och sociala organisationer. Man bör dock rekommendera att detta instrument, som har visat sig verksamt i politiken i vissa länder, granskas ytterligare av de berörda organisationerna och av kommissionen.”

Motivering

Formuleringen i punkt 1.7 ger uttryck för ett starkt tvivel på kvoteringssystem. Det finns dock ingen grund för det om man ser till den praktiska erfarenheten inom de organisationer och fackföreningar som har infört sådana system.

Omröstningsresultat

Antal röster för: 42

Antal röster emot: 55

Antal nedlagda röster: 8

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning om inrättande av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter – Förslag till rådets beslut om att ge Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter rätt att bedriva verksamhet på de områden som avses i avdelning VI av fördraget om Europeiska unionen”

KOM(2005) 280 slutlig – 2005/0124-0125 (CNS)

(2006/C 88/10)

Den 22 september 2005 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 januari 2006. Föredragande var Sukhdev Sharma och medföredragande An Le Nouail-Marlière.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog kommittén följande yttrande med 94 röster för, inga motröster och 4 nedlagda röster:

1.   Sammanfattning av kommissionens meddelande

2.   Allmänna synpunkter

3.   Särskilda kommentarer

3.1   Rättslig grund för inrättandet av EU:s byrå för grundläggande rättigheter:

3.2   Byråns uppgifter (artikel 4):

3.3   Verksamhetsområden (artikel 5):

3.4   Styrelse (Artikel 11):

3.4.1   Sammansättning:

Kommittén anser att byrån bör medge ett brett deltagande och samla alla aktörer. Detta bör också avspeglas i styrelsens sammansättning (3). Kommittén ser emellertid med oro på att förslaget till förordning inte främjar eller stöder en bred representation från det organiserade civila samhället i styrelsen.

I vitboken om EU:s styrelseformer framhålls att ”Ekonomiska och sociala kommittén bör delta i arbetet med att skapa nya relationer, grundade på ömsesidigt ansvar, mellan EU-institutionerna och det civila samhället, i enlighet med de ändringar av artikel 257 i EG-fördraget som man kom överens om i Nice” (4). I enlighet med detta rekommenderar vi att Europeiska ekonomiska och sociala kommittén skall utse en företrädare i styrelsen.

3.4.2   Ledning:

Kommittén hyser farhågor för byråns självständighet, inte bara i förhållande till EU-institutionerna utan också till medlemsstaterna. Tidigare erfarenheter från EUMC visar att medlemsstaterna ”ibland störs av centrumets arbete och därför försöker öka sitt inflytande över dess ledning” (5). Med tanke på att det ofta är medlemsstaterna som – genom sitt enskilda eller kollektiva agerande i rådet – bryter mot grundläggande mänskliga rättigheter när de tillämpar EU:s lagstiftning, bör den nya byrån skyddas från politiska ingripanden från medlemsstaterna. Sådana garantier bör inkludera utnämningen av oberoende styrelsemedlemmar.

Ledningsarbetet i byrån måste tåla offentlig granskning. I vitboken om EU:s styrelseformer utvecklas fem principer för gott styresskick, nämligen öppenhet, delaktighet, tydlig ansvarsfördelning, effektivitet och konsekvens. Kommittén rekommenderar att styrelsen utses genom ett öppet förfarande präglat av möjligheter till insyn. Kommissionen bör förse medlemsstaterna med arbetsbeskrivningar för styrelseuppdragen. Rekryteringsprocessen bör präglas av öppenhet genom att man sprider information om rekryteringen genom offentlig annonsering i medlemsstaterna och redan befintliga nationella och europeiska nätverk.

Kommissionen skall också godkänna den nya byråns budget (artikel 19.3) och arbetsplanering (artikel 5.1). För att säkerställa byråns oberoende ställning måste mekanismer inrättas för att så långt som möjligt garantera respekten för FN:s Parisprinciper för nationella institutioner för mänskliga rättigheter.

3.4.3   Antalet sammanträden inom styrelsen:

Kommittén rekommenderar att byråns styrelse sammanträder mer än en gång per år för att säkerställa styrelsemedlemmarnas ansvarighet och delaktighet.

3.5   Direktionen (Artikel 12):

Enligt förslaget skall direktionen bestå av styrelsens ordförande och vice ordförande samt två företrädare för kommissionen. Vi anser att kommissionens andel av direktionen därmed är för stor och att detta kan ses som ett hot mot byråns oberoende. Därför rekommenderar vi att antalet styrelseledamöter ökas från två till fem.

Vi vill än en gång framhålla att det vore önskvärt med solidare samordning och samarbete mellan byrån och Europarådet (som påpekades i punkt 2.3), och vi ser som vårt främsta mål att skapa en kultur för mänskliga rättigheter inom Europeiska unionen. Kommittén föreslås därför att en av styrelsemedlemmarna i direktionen skall komma från Europarådet. Den lösningen skulle säkerställa samverkan och komplementaritet mellan byrån och Europarådet.

3.6   Forum för grundläggande rättigheter (artikel 14):

3.7   Oberoende och allmänhetens intresse (artikel 15):

3.8   Finansiella bestämmelser (kapitel 5), artikel 19 (Upprättande av budgeten):

Kommittén vill åter hänvisa till Parisprinciperna om tillräcklig finansiering för att byrån skall kunna fullgöra sina uppgifter och sin verksamhet. Finansieringen bör syfta till att säkerställa att byrån har tillräcklig personal, tillräckliga lokaler och tillräckliga programresurser. Utan garantier för tillräcklig finansiering kommer byrån att bli känslig för politisk påverkan från EU-institutionerna och medlemsstaterna.

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  EESK:s yttrande om ”Haagprogrammet – frihet, säkerhet och rättvisa” (föredragande: Luis Miguel Pariza Castaños) – EUT C 65, 17.3.2006. 15.12.2005.

(2)  KOM(2001) 428 slutlig, s. 14–15.

(3)  EESK:s yttrande om ”Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet” (föredragande: Sukhdev Sharma) CESE 1615/2003, punkt 3.3.3 (EUT C 80, 30.3.2004).

(4)  EG-fördraget i dess lydelse efter Nicefördraget, art 257, punkt 15.

(5)  EESK:s yttrande om ”Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet” (föredragande: Sukhdev Sharma) CESE 1615/2003, punkt 3.3.4 (EUT C 80, 30.3.2004).

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Representativiteten för de europeiska organisationerna i det civila samhället inom ramen för den civila dialogen”

(2006/C 88/11)

Den 25 september 2003 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Representativiteten för de europeiska organisationerna i det civila samhället inom ramen för den civila dialogen”

och att i enlighet med arbetsordningens artikel 19.1 inrätta en underkommitté för att bereda ärendet.

Underkommittén antog sitt utkast till yttrande den 12 januari 2006 (föredragande: Jan Olsson).

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för, 1 röst emot och 6 nedlagda röster:

1.   Introduktion

2.   Den civila dialogens aktörer på EU-nivå (7)

3.   Representativitetskravet

4.   EESK och de europeiska organisationerna i det civila samhället: ett pragmatiskt och öppet tillvägagångssätt

5.   En procedur i tre dimensioner för att bedöma representativiteten

6.   Stadgarna och deras tillämpning

7.   Organisationens förankring i medlemsstaterna

8.   Kvalitetskriterier

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  I punkt 38 i slutsatserna (dokument SN 100/00) framhåller Europeiska rådet att

”unionen, medlemsstaterna, de regionala och lokala nivåerna samt arbetsmarknadens parter och det civila samhället kommer att delta aktivt genom olika former av partnerskap”.

(2)  I punkt 6 i slutsatserna (dokument SN 7619/05) understryker Europeiska rådet följande:

”Vid sidan av regeringarna bör alla andra berörda aktörer – parlament, regionala och lokala instanser, arbetsmarknadens parter, det civila samhället – tillägna sig strategin och aktivt medverka till att förverkliga dess mål”.

(3)  KOM(2001) 428 slutlig av den 25 juli 2001 – EGT C 287, 12.10.2001.

(4)  I punkt 2 i artikel I–47 understryks att ”unionens institutioner skall föra en öppen, tydlig och regelbunden dialog med de representativa sammanslutningarna och det civila samhället”, och i punkt 1 fastställs att institutionerna på lämpligt sätt skall ge ”de representativa sammanslutningarna” möjlighet att ge uttryck för och offentligt diskutera sina åsikter på alla unionens åtgärdsområden.

(5)  Se exempelvis dokumenten i anslutning till den första kongressen för det organiserade civila samhället den 15–16 oktober 1999 (CES-2000-012-FR) samt följande yttranden: ”Det organiserade medborgarsamhällets roll och bidrag vid byggandet av Europa” av den 23 september 1999 (CES 851/1999 – EGT C 329, 17.11.1999), ”Kommissionen och de enskilda organisationerna – För ett stärkt samarbete” av den 13 juli 2000 (CES 811/2000 – EGT C 268, 19.9. 2000), ”Det organiserade civila samhället och styrelseformerna i EU – ett bidrag från kommittén till utarbetandet av vitboken” av den 26 april 2001 (CES 535/2001 – EGT C 193, 10.7.2001) och ”Styrelseformerna i EU (vitbok)” av den 21 mars 2002 (CES 357/2002 – EGT C 125, 27.5.2002).

(6)  EESK har också anordnat två andra konferenser på detta tema, den första den 8–9 november 2001 om ”Det organiserade civila samhället och styrelseformerna i EU” och den andra den 8–9 mars 2004 om ”Deltagardemokrati: Nuläget och de framtidsutsikter som erbjuds i och med den europeiska konstitutionen”.

(7)  För Europeiska ekonomiska och sociala kommittén antar den civila dialogen tre olika former:

(8)  Se artiklarna 137 och 138 i fördraget.

(9)  I den förteckning över icke vinstdrivande civila samhällsorganisationer på europeisk nivå som Europeiska kommissionen utarbetat på frivilligbasis (databasen Coneccs), ingår närmare 800 organisationer, varav ett antal tillhör kategorin branschorganisationer.

(10)  Se fotnot på s. 5. Punkt 4.2.4 i yttrandet (CES 357/2002).

(11)  Se bland annat kommitténs yttrande av den 26 april 2001 om ”Det organiserade civila samhället och nya styrelseformer i EU – ett bidrag från kommittén till utarbetandet av vitboken” (CES 535/2001 – EGT C 193, 10.7.2001 – punkt 3.4).

(12)  KOM(2002) 704 slutlig.

(13)  Representativiteten utgör dock i detta sammanhang fortfarande en mycket viktig fråga när det gäller att ge organisationerna i det civila samhället verkliga rättigheter – inte enbart att rådfrågas, utan också att delta i utformningen av unionens sektorsspecifika politik och i förberedelsen av beslut i anslutning till denna, liksom i genomförandet och uppföljningen av besluten. Den väcker dock frågor som till sin omfattning och natur i många hänseenden skiljer sig från de frågor som behandlats i föreliggande yttrande, varför den vid lämpligt tillfälle bör utgöra föremål för en särskild granskning.

(14)  Inom EESK finns tre grupper som representerar arbetsgivare (grupp I), arbetstagare (grupp II) samt övriga ekonomiska och sociala grupperingar i det organiserade civila samhället (grupp III).

(15)  Inom EESK finns sex facksektioner som behandlar alla de verksamhetsområden inom unionen där kommittén utövar sin rådgivande roll.

(16)  I enlighet med förklaringen från Europeiska rådets möte i Laeken den 15 december 2001 hade konventet till uppgift att inleda en dialog med det civila samhället.. För denna uppgift svarade Jean-Luc Dehaene, konventets vice ordförande. I samarbete med konventet anordnade kommittén åtta informationsmöten för dialog med europeiska organisationer och nätverk i det civila samhället. I mötena deltog medlemmar av konventet och dess presidium. Mötenas framgång befästes av ett givande samarbete mellan Europaparlamentet och EESK i anslutning till det förberedelsearbete och de hearingar med organisationerna och nätverken som ägde rum innan Europaparlamentets utskott för konstitutionella frågor antog betänkandet om det konstitutionella fördraget i november 2004. Till en början hade EESK tillsammans med förste vice ordföranden i utskottet för konstitutionella frågor och Europaparlamentets två fördragande anordnat en hearing med företrädarna för samtliga berörda organisationer. Därefter uppmanades talesmännen för de representativa nätverken att framföra sina synpunkter inför parlamentsutskottet.

(17)  Det har visat sig att några av de större europeiska nätverken har stadgar. Detta gäller till exempel Social Plattform, en plattform för icke-statliga organisationer inom den sociala sektorn och CONCORD, ett nätverk för icke-statliga organisationer som är aktiva på utvecklingsområdet. Andra däremot saknar egentliga stadgar. Detta gäller i varje fall Green 9, som består av icke-statliga organisationer med verksamhet på miljöområdet och nätverket för mänskliga rättigheter, som består av icke-statliga organisationer som arbetar för de mänskliga rättigheterna.

(18)  Se punkt 3.1.2 ovan.

(19)  Den belgiska lagstiftningen föreskriver till exempel stadgar för icke vinstdrivande internationella sammanslutningar (AISBL).

(20)  KOM(91) 273/1 och 2.

(21)  Yttrandet CES 642/92 av den 26 maj 1992 – EGT C 223, 31.8.1992.

(22)EUT L 297, 15.11.2003.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Inrättande av en gemensam konsoliderad företagsskattebas i EU”

(2006/C 88/12)

I en skrivelse av den 13 maj 2005 från kommissionsledamot László Kovács ombads Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om ”Inrättande av en gemensam konsoliderad företagsskattebas i EU”.

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 27 januari 2006. Föredragande var Lars Nyberg.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 94 röster för, 6 emot och 4 nedlagda röster.

Slutsatser och rekommendationer

Redan 1992 i Ruding-rapporten slogs det fast att det behövs gemensamma regler för definitionen av skattebasen. Man ville dessutom vidga förslaget till minimi- och maximinivåer för skattesatserna.

När nu en arbetsgrupp under kommissionens ledning skall arbeta fram förslag till en gemensam konsoliderad skattebas för bolagsskatten så ser EESK det som att det äntligen tas ett steg i den riktningen. Att arbetet skall ta tre år får anses nödvändigt med tanke på frågans komplexitet. Gruppen arbetar också med stor öppenhet. Alla dokument läggs direkt ut på Internet så att alla som vill kan följa diskussionerna. Det som därefter måste undvikas är att ovilja att ändra i sedan länge uppbyggda nationella system får fördröja införandet av den gemensamma skattebasen. Medlemsstaterna måste visa att medlemskapet i EU har ett värde eftersom en gemensam konsoliderad bolagsskattebas endast kan skapas genom EU. Likaså måste frågan om skattesatserna för tillfället ställas åt sidan för att minska svårigheterna att komma till beslut om skattebasen.

Skattesystemen skall i grunden fastställas politiskt. Att via ministerrådet och Europaparlamentet arbeta fram gemensamma regler för bolagsskattebasen är nödvändigt för att undvika att regleringen för det området i stället successivt fastställs genom EG-domstolens juridiskt grundade domar. Likaså är det viktigt att diskussionerna sker i samarbete med arbetsmarknadens parter och det civila samhället i övrigt.

Frågan om en gemensam bolagsskattebas är av karaktären att ”ingenting är klart förrän allting är klart”. Då risken för fördröjningar är stor bör man dock hela tiden överväga om delar som man är överens om kan införas successivt genom deldirektiv.

De överväganden som måste göras är dels juridiska, skattetekniska, dels ekonomiska. Vi vill uppmana kommissionen och medlemsstaterna att, trots det stora antalet tekniska detaljer och de stora skillnaderna mellan länderna, ändå ledas av de ekonomiska fördelar som kan uppnås med en gemensam konsoliderad bolagsskattebas.

De diskussioner som vi har haft kan sammanfattas med de förslag till principer för en gemensam konsoliderad bolagsskattebas som vi anger i det avslutande avsnittet. Vi vill samtidigt uppmana kommissionen att hela tiden ha de principer som vi anger som ledstjärna för arbetet med de tekniska detaljerna. Vi har valt att koncentrera oss på principiella resonemang då vi tror att med acceptans för dessa principer blir valen mellan olika tekniska lösningar lättare.

1.   Bakgrund

2.   Tidigare EESK-yttranden om bolagsskattebasen

3.   Några fakta om bolagsskatten

4.   Gemensamma beslut hittills om bolagsskatten

5.   Diskussionen om tekniska detaljer

6.   Principer för en gemensam konsoliderad bolagsskattebas (16)

6.1   Breda baser

Målet med skatter är att finansiera den offentliga välfärden. Basen för skatteuttaget bör därför vara så bred som möjligt. Breda baser bidrar också till minsta möjliga snedvridande effekt på ekonomins funktionssätt eftersom det ger möjligheter att hålla nere själva skattesatsen.

6.2   Neutralitet

En gemensam bas för bolagsskatten skall vara neutral mellan olika investeringsalternativ och skall inte snedvrida konkurrensen mellan branscher. Realekonomiska överväganden skall avgöra var företagen placerar sin verksamhet och var skattebasen skattetekniskt placeras. En neutral skattebas bidrar till att skapa en fri och rättvis konkurrens mellan företagen.

6.3   Enkelhet

De gemensamma reglerna måste samtidigt kännetecknas av enkelhet, tydlighet och transparens. I kravet på enkelhet ligger att, där det är lämpligt ur skattesynpunkt, ha en anknytning till de internationella bokföringsreglerna, vilka redan används av många företag. Även samma regler för när och hur betalningen skall ske skapar enklare system.

6.4   Effektivitet

Skatteuttaget måste vara effektivt även i den meningen att det är lätt att kontrollera så att skattefel förhindras och skattefusk bekämpas.

6.5   Stabilitet

Det är viktigt att skattesystemen är stabila. Företagens investeringar måste vara långsiktigt motiverade och eftersom skattesystemen ingår som en del i investeringsavgörandena, kan inte dessa vara utsatta för alltför många förändringar.

6.6   Legitimitet

Utformningen måste vara accepterad av dem som berörs direkt, arbetsmarknadens parter, och av befolkningen i sin helhet då den innebär en finansiering av den gemensamma sektorn.

6.7   Rättvisa

Fördelningen mellan medlemsstaterna av de vinstmedel som räknats fram genom en gemensam bolagsskattebas blir grunden för rättvisa. En rättvis fördelning bidrar till medlemsstaternas frihet att själva bestämma nivån på skattesatsen.

6.8   Internationell konkurrens

Vid utformningen av skattebasen bör man även beakta hur den förhåller sig till bolagsskattesystem utanför EU.

6.9   Obligatoriskt

För att undvika att nya skillnader i skattebehandling skapas inom medlemsländerna måste reglerna för skattebasen i ett optimalt system bli obligatoriska både för bolag med verksamhet över gränserna och för bolag med verksamhet i bara ett land. Om ett gemensamt system följer övriga principer och blir tillräckligt enkelt och konkurrenskraftigt för företagen blir motsättningen mellan ett obligatoriskt eller frivilligt system snarast hypotetisk. Om ett obligatoriskt system ifrågasätts blir alltså beroende av hur systemet ser ut.

6.10   Interimistiskt/övergångsregler

Dock kan ett fritt val för företagen vara ett acceptabelt interimistiskt system. En så stor förändring som en gemensam bolagsskattebas kan också leda till behov av övergångsregler. Ett interimistiskt system alternativt möjlighet till övergångsregler gör införlivandet av ett gemensamt system mer flexibelt.

6.11   Smidiga beslutsregler

Trots behovet av ett långsiktigt stabilt beskattningssystem för bolagen så måste det finnas möjlighet till förändringar, på grund av förändringar i vår omvärld eller för att rätta till ”hål” i systemet. Det kan t.ex. vara fråga om att systemet skapar icke avsedda effekter. Beslutet om ett gemensamt system behöver därför innehålla regler för hur man på ett smidigt sätt kan genomföra justeringar.

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  EESK:s yttrande om Skattepolitiken i Europeiska unionen - Prioriteringar för de kommande åren, EGT C 48/18, 21.2.2002, s. 73.

(2)  EESK:s yttrande om Beskattningen inom EU: gemensamma riktlinjer, enhetligare skatteregler och möjlighet till beslut med kvalificerad majoritet, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(3)  EESK:s yttrande om Skattekonkurrensen och dess effekter på företagens konkurrenskraft, EGT C 149/16, 21.6.2002, s. 73.

(4)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s.75.

(5)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s.75.

(6)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s.75.

(7)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s.75.

(8)  EESK:s yttrande om En inre marknad utan företagsskattemässiga hinder - uppnådda resultat, pågående initiativ och uppgiftersom återstår att lösa, EUT C 117/10, 30.4.2004, s.41.

(9)  Under 2003 och 2004 avgjordes 25 domar om direkta skatter i EG-domstolen.

(10)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s.75.

(11)  EESK:s yttrande om Beskattningen inom EU: gemensamma riktlinjer, enhetligare skatteregler och möjlighet till beslut med kvalificerad majoritet, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(12)  EESK:s yttrande om Direktbeskattning av företag, EGT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(13)  EESK:s yttrande om Beskattningen inom EU: gemensamma riktlinjer, enhetligare skatteregler och möjlighet till beslut med kvalificerad majoritet, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(14)  Economic effects of tax cooperation in an enlarged European Union, Copenhagen Economics 2004 (Copenhagen Economics (2005) s. 36).

(15)  Structures of the taxation systems in the European Union, 2005 års utgåva av Copenhagen Economics.

(16)  Den ordning i vilken principerna presenteras innebär ingen rangordning dem emellan.

----

----

Yttrande från europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”energieffektivitet”

(2006/C 88/13)

I ett brev av den 7 juni 2005 uppmanade kommissionen i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett yttrande om ”Energieffektivitet”.

Facksektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 31 januari 2006. Föredragande var Stéphane Buffetaut.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari 2006) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 78 röster för, 2 röster emot och 1 nedlagd röst:

1.   Slutsats: Främjande av energieffektivitet

2.   Inledning

År 2000 hade kommissionen framhållit det trängande behovet av att mer aktivt främja energieffektiviteten, på både EU-nivå och medlemsstatsnivå. Detta behov var motiverat av såväl målen i Kyotoavtalen som kravet på att lansera en mer hållbar energipolitik för en kontinent med ett stort resursbehov och kravet på att stärka försörjningstryggheten.

Följaktligen offentliggjordes en handlingsplan för att öka energieffektiviteten i gemenskapen. Planen innehöll följande mål:

2.1   Hur ser situationen ut fem år senare?

Målet om 1 % har ännu inte uppnåtts, men ett visst antal rättsliga instrument har inrättats, avtal om mål har tecknats med vissa ekonomiska sektorer, breda diskussioner har lanserats av kommissionen eller på rådets begäran, Kyotoavtalen har trätt ikraft och mål om utveckling av förnybar energi har fastställts. Det är för övrigt troligt att målet om minskad energiintensitet inte kommer att uppnås över hela linjen, utan kommer att förverkligas gradvis sektor för sektor.

2.1.1   De rättsliga instrumenten

Vissa är antagna, andra är under antagande, vissa är specifika, andra har en bredare inriktning: förordning om ett program för energieffektivitetsmärkning av kontorsutrustning (1), direktiv om byggnaders energiprestanda (2), direktiv om främjande av kraftvärme (3), förslag till direktiv om effektiv slutanvändning av energi och om energitjänster (4).

Dessutom fastställs miniminormerna för effektivitet i avtal som förhandlats fram med vissa ekonomiska sektorer. Dessa frivilliga avtal utgör ett alternativ till ny lagstiftning.

Man bör dock se till att detta inte innebär att det uppstår ett virrvarr med alltför många och sinsemellan överlappande bestämmelser, något som skulle leda till ännu fler svåröverskådliga byråkratiska regler och i slutändan därmed till handelshinder. Detta skulle således även vara till nackdel för det önskade målet om stärkt effektivitet inom energisektorn.

2.1.2   En bredare diskussion

Samtidigt har EU lanserat en bredare diskussion, bland annat i form av ett antal strategier, exempelvis strategin för hållbar utveckling som antogs av Europeiska rådet i Göteborg 2001 och som skulle förnyas före slutet av 2005, vilket dock tyvärr ännu inte har skett. Här kan också nämnas temainriktade strategier för återvinning, hållbart utnyttjande av naturresurser och stadsutveckling som innehåller energiaspekter.

2.1.3   Kyoto

Kyotoprotokollet trädde i kraft sedan det ratificerats av Ryska federationen. USA, som trots allt anslår ansenliga belopp till forskning om hur koldioxidutsläppen kan minskas, står utanför.

Mot denna bakgrund har kommissionen offentliggjort ett meddelande med titeln ”Seger i kampen mot den globala klimatförändringen”, och vid Europeiska rådets vårmöte bekräftades viljan att blåsa nytt liv i de internationella förhandlingarna.

2.1.4   Utveckling av förnybar energi

Politiken och målen rörande utveckling av förnybar energi har lagts fast, framför allt vad gäller vindkraft men också miljöteknik i allmänhet.

Efterfrågan på energi fortsätter att öka och EU:s energiberoende är fortfarande stort och skulle kunna få allvarliga konsekvenser för de redan otillräckliga ekonomiska resultaten eftersom den globala efterfrågan stiger kraftigt, främst på grund av tillväxten i framväxande ekonomier som Kina, Indien och Brasilien.

Debatten om införandet av en europeisk politik för energieffektivitet är alltså ingen onödig lyx utan är ett krav sett ur följande tre aspekter:

Debatten inom EESK kommer att röra sig kring energieffektivitet, kravet på hållbar utveckling, konkurrenskraft och ekonomiskt oberoende – frågor som sammanfaller med de viktigaste frågorna i grönboken.

3.   Grönboken om effektivare energiutnyttjande

4.   Energieffektivitet: ett krav med avseende på hållbar utveckling, konkurrenskraft och ekonomiskt oberoende

5.   Frågorna i grönboken

5.1   Fråga 1: Hur kan man mer effektivt stimulera europeiska investeringar i energieffektiv teknik?

EESK anser att man effektivt kan stimulera investeringar genom skatteincitament, men även energieffektiva tjänster kan vid permanent drift öka anläggningarnas energieffektivitet.

EESK anser dock att det finns andra åtgärder av frivilligt slag som inte är skatterelaterade men kan visa sig vara effektiva, t.ex. olika utmärkelser för energisparande, spridning av ”bästa tillgängliga teknik”, företagsinterna kampanjer för att utveckla enkla vardagsrutiner (t.ex. att belysningen släcks automatiskt och att elektriska och elektroniska installationer försätts i vänteläge) och kampanjer som vänder sig till den breda allmänheten, som kan visa sig vara effektiva. I samma anda kan de företag som levererar energi stimulera en mer ansvarsfull konsumtion bland sina konsumenter och kunder, t.ex. användning av energisnåla glödlampor. Här är det också fråga om ett personligt och ett kollektivt ansvar. Enligt ett träffande indiskt ordspråk lever vi i en värld som vi skall lämna i arv till våra barn. Det vore moraliskt oacceptabelt att inta en ansvarslös hållning gentemot kommande generationer.

När det gäller användningen av forskningsmedel kan denna förmodligen få en multiplikatoreffekt i samband med partnerskapet mellan offentliga och privata forskningscentrum.

5.2   Fråga 2: Vilken betydelse har mekanismen för utsläppskvoter för energieffektiviteten?

Denna strategi skulle eventuellt kunna användas för att starta inhemska projekt inom boendesektorn och transportföretagen, som man vet är mycket energikrävande. Vissa länder har för övrigt redan infört certifikat för energieffektivisering (vita certifikat), vilket innebär att producenterna har vissa skyldigheter i fråga om energibesparingar och, indirekt även, koldioxidutsläpp. Om de inte vidtar konkreta åtgärder beskattas de (i Frankrike med 2 eurocent per kWh), och detta pressar fram initiativ för att få de egna kunderna att spara energi.

Detta kan medföra en ökning av energikostnaderna, och man bör se till denna inte får snedvridande effekter på samhällsekonomin (utlokaliseringar). Detta måste dock ses mot bakgrund av risken för en större energikris i framtiden. En kostnad i dag kan innebära en vinst i framtiden.

På samma sätt måste de olika mekanismerna för utsläppsrätter och energisparande också ses mot bakgrund av hur de påverkar incitamenten att investera i ren och energisnål teknik.

När det gäller fördelningsplanerna för utsläppsrätterna för koldioxid är det beklagligt att de anläggningar där man ansträngt sig för att investera i renare och mer energisnål teknik inte ges en mer förmånlig behandling än de där sådana ansträngningar inte gjorts. Dessutom bör kraftvärmen, som EU säger sig vilja stimulera, få en bättre plats i fördelningsplanerna.

5.3   Fråga 3: Vad är nyttan av årliga program för energieffektivitet i alla medlemsstater och att man jämför dessa planer?

Om man inför sådana planer bör de överensstämma med investeringscyklerna. I praktiken skrivs investeringarna inte av på ett år. När man fastställer eventuella planer bör man därför ta hänsyn till hur lång tid det tar att genomföra och skriva av dem.

Dessa planer kan endast innehålla målsättningar. En jämförelse av dem kan ändå vara ett bra sätt att sprida framgångsrika och effektiva metoder.

5.4   Fråga 4: Vad är nyttan med skatteinstrument?

Skatteinstrument kan visa sig vara effektiva, förutsatt att de är väl valda och välfokuserade. Det är dock helt tydligt att införandet av skatteinstrument är en känslig fråga och att det framför allt ankommer på medlemsstaterna att göra detta och att man bör respektera subsidiaritetsprincipen och principen om administrativ frihet för de lokala myndigheterna. När det gäller mervärdesskattesatserna krävs det enhällighet i rådet för att ändra dem.

Systematisk miljömärkning är däremot enklare och kan visa sig vara effektiv.

5.5   Fråga 5: Att utveckla ett mer miljövänligt system för statliga stöd genom att främja ekologisk innovation och produktivitetsförbättringar

I denna fråga bör man fokusera på de mest energikrävande sektorerna: boende och transporter. Man bör dock se till att eventuella statliga stöd inte snedvrider konkurrensen.

5.6   Fråga 6: De offentliga myndigheterna som gott exempel

EESK anser att man bör stimulera att energieffektivitetskriterier tas med i anbudsinfordringar i samband med offentliga upphandlingar samt att energieffektiviteten i offentliga byggnader ses över. Kanske bör ”den ur energisynpunkt bästa anbudsgivaren” utvecklas som begrepp?

För att man skall kunna bedöma sambandet kostnad/effektivitet skulle det i vilket fall som helst behövas en utvärdering av de experiment som gjorts med offentliga byggnader.

5.7   Fråga 7: Vilken betydelse har energieffektivitetsfonderna?

Energieffektivitetsfonderna skulle kunna vara viktiga instrument för att uppnå effektivare energianvändning och större energibesparingar. Med hjälp av fonderna skulle privata investeringar underlättas och energibolagen skulle kunna ge sina kunder alternativ som innebär lägre energianvändning.

De skulle kunna påskynda utvecklingen av energieffektiva tjänster och stimulera forskning och utveckling och utsläppande av energieffektiva produkter på marknaden vid rätt tidpunkt. De är ett användbart komplement till handeln med utsläppsrättigheter.

Däremot bör man se till att mer konsekvent beakta energieffektiviteten inom ramen för sammanhållnings- och regionalutvecklingsfonderna. Mest angeläget är det förmodligen att öka anslagen till forskning och utveckling, i likhet med USA, som anslår betydande budgetmedel på energiteknikens område.

5.8   Fråga 8: Energieffektiviteten hos byggnader

Denna sektor är strategisk och vinsterna i form av ökad energieffektivitet kan vara betydande. Man bör dock se till att man inte tvingar på ägarna till bostäderna, vare sig i egenskap av hyresvärd eller boende, kostnader som är oproportionerliga i förhållande till deras möjligheter eller alltför tunga och invecklade administrativa kostnader. I samband med detta bör man se upp så att inte medlemsstaterna tar fram texter som är så invecklade att det blir mycket svårt att övervaka tillämpningen av dem eller texter som skulle tillämpas av vissa företag men inte av andra, med en snedvridning av konkurrensen som följd. När det gäller byggnader är energiprestanda en allmän fråga, men de statliga myndigheterna ingriper i enskilda fall. Det behövs alltså ett strukturerat tillvägagångssätt. I praktiken läggs ansvaret för att energinormerna genomförs på arkitekten, som får hjälp av en konsultbyrå. Det är därför det krävs enkla och tydliga texter i den komplicerade verklighet där genomförandet skall ske.

Eventuella utvidgningar av direktivets räckvidd bör inte ske förrän efter en utvärdering av 2001 års direktiv. Detta gäller framför allt frågan om en eventuell sänkning av den tröskel som i dag är fastställd till 1000 kvadratmeter. Man kan understryka att en översyn av bestämmelserna om värmeprestanda vart femte år i praktiken är en mycket kort genomförandeperiod för en sektor där företagen ofta är små. En period på sju år vore förmodligen mer realistisk för att företagen verkligen skall få tid att genomföra dessa bestämmelser utan att vara tvungna att tillämpa nya bestämmelser innan de tidigare knappt trätt i kraft.

En utvärdering av de åtgärder som vidtagits i medlemsstaterna och ett utbyte av bästa praxis skulle kunna vara till nytta.

5.9   Fråga 9: Hur kan fastighetsägare stimuleras till energieffektivitet?

Det finns skäl att prioritera skattemässiga incitament, exempelvis en minskning av fastighetsskatten som står i relation till ägarens investeringar i energieffektivitet. Det är hursomhelst på nationell nivå som åtgärder även fortsättningsvis bör vidtas.

Det skulle vara till stor nytta om en marknad för tjänster på energiområdet av den typ som redan finns i vissa medlemsländer, till exempel i Skandinavien och Frankrike, kunde utvecklas.

5.10   Fråga 10: Hur kan man förbättra energiförbrukande hushållsprodukters prestanda?

Man bör utnyttja de erfarenheter som redan finns när det gäller integrerad produktpolitik:

EU:s energimärkning är obligatorisk för viss hushållsutrustning (kylskåp, frysar, tvättmaskiner, diskmaskiner, elektriska glödlampor). Man skulle kunna utvidga märkningen så att den omfattade fler artiklar (till exempel ugnar och mikrovågsugnar). Den skulle också kunna användas för energikrävande utrustning på andra områden, exempelvis uppvärmning och luftkonditionering (gaspannor, cirkulationspumpar, delade klimatapparater osv.).

5.11   Fråga 11: Förbättra energieffektiviteten för fordon

Man bör invänta resultaten av ACEA:s frivilliga åtaganden gentemot kommissionen.

Innovationer i fråga om energieffektiviteten för fordon, framsteg på bilområdet och en minskning av konsumtionen sker kontinuerligt och successivt inom bilindustrin.

Frågan om den äldsta delen av bilparken kvarstår, och här finns ibland sociala aspekter som måste beaktas. Av både energieffektivitets- och säkerhetsskäl skulle det vara lämpligt att stimulera en förnyelse av bilparken. Eventuellt kan man vidta särskilda åtgärder på kreditområdet för att inte låginkomsttagare skall missgynnas.

Slutligen är beskattningen av olika transportmedel fortfarande mycket ojämlik och missgynnar vissa transportmedel, något som EESK underströk i sin rapport om hållbara transporter.

5.12   Fråga 12: Informationskampanjer riktade till allmänheten

Nationella eller regionala kampanjer är mer effektiva än kampanjer på EU-nivå när det gäller hushållen. Särskilda medvetandehöjande kampanjer riktade till barn vore lämpliga för att få dessa att tidigt skaffa goda vanor när det gäller energibesparing (som att t.ex. helt enkelt släcka ljuset när man lämnar ett rum).

Det vore också lämpligt att informera konsumenterna i tillräcklig utsträckning så att de kan välja varor med passande energiförbrukning. Nationella kampanjer har redan genomförts och man skulle kunna utbyta erfarenheter.

5.13   Fråga 13: Effektivitet i fråga om elöverföring och eldistribution, främjande av kraftvärme

I elproduktionen uppstår förluster i samband med transformation (ca 30 %) och distribution (ca 10 %). Dessa transportförluster kan minskas genom kortare transportvägar.

Besparingar kan också göras genom bättre hantering av efterfrågan, särskilt när det gäller stora energianvändare. Överenskommelser bör alltså tas fram mellan dessa och producenterna så att efterfrågan kan hanteras på ett bättre sätt.

Ett öppnande av marknaden borde också möjliggöra bättre effektivitet tack vare konkurrensen mellan distributörer, men det är för tidigt att göra en utvärdering.

När det gäller kraftvärme finns det skäl att fastställa vilken status kraftvärme-el skall ha eftersom de parametrar som fastställdes i direktivet om kraftvärme tycks svåra att uppnå och dessutom kan tolkas på olika sätt i olika medlemsstater.

5.14   Fråga 14 och 15: Energileverantörernas roll i samband med tillhandahållande av energitjänster samt införandet av vita certifikat

Man kan fråga sig om det ligger i energiproducenternas och -leverantörernas intresse att främja minskad konsumtion. Därför har också vissa medlemsstater infört för energieffektivisering.

Hela kedjan av aktörer måste beaktas om man skall lyckas uppnå minskad energikonsumtion. En frivillig uppförandekod vore till nytta.

Först skulle man behöva fastställa på ett tydligare sätt vad som menas med energieffektivitet och avtal om energiprestanda.

När det gäller de vita certifikaten vore det lämpligt att utvärdera resultaten i de stater där de införts innan detta arbetssätt sprids på gemenskapsnivå.

5.15   Fråga 16: Uppmuntra näringslivet att använda energieffektivare teknik

Effektiviteten i de befintliga åtgärderna (kol, frivilliga åtaganden).

Frivilliga åtaganden måste prioriteras framför tvångsåtgärder. Åtgärder har redan vidtagits i många europeiska länder om de har varit försvarbara med avseende på finansiering och lönsamhet. Eventuella insatser bör alltså koncentreras på sådana åtgärder som kräver incitament eller stöd för att inte riskera negativa effekter.

5.16   Fråga 17: Balans mellan transportsätten och ökning av transporterna på järnväg och vattenvägar

Järnvägssektorn saknar ofta flexibilitet och ett rikt utbud av alternativ. Det inre vattenvägsnätet är ännu inte tillräckligt utvecklat och det finns alltför många flaskhalsar. Man bör investera mer i driftskompatibiliteten mellan olika transportsätt, integrera de externa kostnaderna och främja transportsätt som möjliggör en bättre energieffektivitet. En mer reglerad konkurrens står i bättre överensstämmelse med sektorns särart än en ”rå” konkurrens, och skulle kunna öka dynamiken i sektorn.

5.17   Fråga 18: Finansieringen av det transeuropeiska transportnätet (6)

Vissa stora transeuropeiska nät är planerade sedan länge. Krisen i de offentliga finanserna överallt i Europa har ofta försenat genomförandet. EESK rekommenderar att EU:s resurser i första hand riktas till utvecklingen av transportsätt som har visat sig vara särskilt energieffektiva.

Förhoppningarna står till offentlig-privata partnerskap, som också bör uppmuntras.

5.18   Fråga 19: Normer eller regleringsåtgärder på transportområdet

Man bör prioritera tekniska innovationer och normer som fastställs gemensamt av näringsliv och offentliga myndigheter.

5.19   Fråga 20: Skall krav införas på offentliga myndigheter att köpa energisnåla fordon?

Ett sådant krav står i motsättning till principen om det lokala självstyret. Ett antal offentliga myndigheter köper emellertid redan energisnåla fordon. Bestämmelser för offentlig upphandling kan stimulera detta ytterligare.

Tills vidare är avsikten med förslaget till direktiv om främjande av rena vägtransportfordon (KOM(2005) 634 slutlig) att utveckla förfarandet genom att införa en kvot för ”rena” fordon i de offentliga myndigheternas anbudsförfaranden.

5.20   Fråga 21: Fördelning av kostnader för transportinfrastruktur samt externa kostnader (föroreningar, olyckor osv.)

EESK har flera gånger förespråkat att hänsyn skall tas till de externa kostnaderna och uppmanat kommissionen att lägga fram ett sådant förslag. Kommittén rekommenderar därför en utvärdering av de åtgärder som hittills vidtagits i vissa länder för att noggrannare kunna bedöma deras effektivitet.

5.21   Fråga 22: Finansieringsprogram för energieffektivitetsprojekt som genomförs av företag inom energieffektivitetsområdet

Om ett initiativ är framgångsrikt bör man främja spridning av och stöd till det inom EU.

5.22   Fråga 23: Energieffektivitet i förbindelserna med tredje land

De ökade energikostnaderna har medfört att frågan om energieffektivitet har blivit känsligare. De internationella finansiella institutionerna bör ta hänsyn till detta problem när de ger tekniskt och ekonomiskt stöd.

5.23   Fråga 24: Användning av europeiskt kunnande i utvecklingsländerna

Befintliga åtgärder (t.ex. CDM, JI) bör förenklas och effektiviseras (7).

5.24   Fråga 25: Möjligheten att inom WTO förhandla om tullsatsrelaterade fördelar för energieffektiva produkter

Det verkar inte troligt att EU skulle kunna få igenom sådana åtgärder inom WTO eftersom det skulle kunna betraktas som hinder för utvecklingsländernas produktion.

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Förordning (EG) nr 2422/2001, EGT L 332, 15.12.2001.

(2)  Direktiv 2002/91/EG, EGT L 1, 4.1.2003.

(3)  Direktiv 2004/8/EG, EUT L 52, 21.2.2004.

(4)  KOM(2003) 739.

(5)  Direktiv 2003/96/EG, EUT L 283, 31.10.2003, Gemenskapsram för beskattning av energiprodukter och elektricitet.

(6)  Se EUT C 108, 30.4.2004. ”Framtida transportinfrastruktur”.

(7)  CDM = ”Clean Development Mechanism”, mekanismen för ren utveckling, JI = ”Joint implementation”, gemensamt genomförande.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande”

KOM(2005) 87 slutlig – 2005/0020 (COD)

(2006/C 88/14)

Den 4 april 2005 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 januari 2006. Föredragande var Jorge Pegado Liz.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 14 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1.   Sammanfattning, slutsatser och rekommendationer

2.   Inledning och förslagets syfte

3.   Tidigare och parallella initiativ

4.   Rättsliga instrument och rättslig grund

5.   Allmänna kommentarer

6.   Särskilda kommentarer

6.1   Artikel 2 – Tillämpningsområde

6.2   Artikel 3 – Inledning av förfarandet

6.3   Artikel 4 – Förfarandets vidare gång

6.4   Artikel 5 – Förfarandets avslutning

6.5   Artikel 6 – Förhandling

6.6   Artikel 7 – Bevisupptagning

6.7   Artikel 8 – Ombud

6.8   Artikel 9 – Domstolens befogenheter

6.9   Artikel 10 – Dom

6.10   Artikel 11 – Delgivning av handlingar

6.11   Artikel 12 – Tidsfrister

6.12   Artikel 13 – Verkställighet av domen

6.13   Artikel 14 – Kostnader

6.14   Artikel 16 – Omprövning av domen

6.15   Formulär i bilagorna

Bryssel den 14 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  KOM(2005) 87 slutlig, 15.3.2005.

(2)EGT C 19, 23.1.1999.

(3)  Se bilaga SEK(2005) 352, 15.3.2005.

(4)  Se bilaga SEK(2005) 351, 15.3.2005.

(5)  KOM(2002) 746 slutlig, 20.12.2002 och EESK:s yttrande härom, föredragande: Jörg Frank von Fürstenwerth (EUT C 220, 16.9.2003).

(6)  KOM(2004) 173 slutlig, 19.3.2005.

(7)EUT C 221, 8.9.2005.

(8)  Se EP:s resolutioner A2–152/86, 13.3.1987, A3–0212/94, 22.4.1994 och A–0355/96, 14.11.1996.

(9)  Yttranden om grönboken om konsumenters tillgång till domstolsprövning (föredragande: Manuel Ataíde Ferreira, EGT C 295, 22.10.1994) och om den inre marknaden och konsumentskyddet: möjligheter och svårigheter på den inre marknaden (föredragande: Francisco Ceballo Herrero, EGT C 39, 12.2.1996).

(10)  Se t.ex. följande:

(11)  Följande tio punkter behandlas: tröskelvärde för belopp som blir föremål för tvister, typen av tvister, huruvida förfarandet skall vara frivilligt eller obligatoriskt, användningen av formulär, hur parterna skall företrädas och vilket bistånd de skall ges, alternativ tvistlösning, bevisupptagning, innehåll i och tidsfrister för domen samt kostnader och möjlighet att överklaga.

(12)  Här skall särskilt framhållas:

(13)  KOM(2002) 159 slutlig, EGT C 203, 27.8.2002. Yttrande, Guido Ravoet, EUT C 85, 8.4.2003.

(14)  Eftersom antalet tvister om mindre värden (småmål) med uteslutande gränsöverskridande karaktär även i framtiden kommer att vara relativt litet, vilket konsekvensanalysen tydligt visar.

(15)  I enlighet med artikel 1 i protokollet om Danmarks ställning, som utgör bilaga till Amsterdamfördraget, deltar Danmark inte i de av rådet antagna åtgärderna rörande rättsliga och inrikes frågor för att tillämpa avdelning IV i fördraget.

(16)  I likhet med vad som hände i frågan om erkännande och genomförande av domar på privaträttens område (rådets beslut av den 20 september 2005, EUT L 299, 16.11.2005).

(17)  Detta är redan fallet i kommissionens förslag om ändring av förordningen om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur.

(18)  Så är det redan i flera medlemsstater. I Portugal är exempelvis den allmänna regeln att man inte kan överklaga i mål rörande belopp som är lägre än 3 750 euro.

(19)EUT L 26, s. 41, 31.1.2003.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Förstärkning av ekonomiska styresformer – Reformen av stabilitets- och tillväxtpakten

(2006/C 88/15)

Den 10 februari 2005 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om ”Förstärkning av ekonomiska styresformer – Reformen av stabilitets- och tillväxtpakten”.

Facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 27 januari 2006. Föredragande var Susanna Florio och medföredragande var Umberto Burani.

Vid sin 424:e plenarsession den 15 februari 2006 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 88 röster för, 7 röster emot och 5 nedlagda röster:

1.   Sammanfattning

2.   Från Maastrichtfördraget till stabilitets- och tillväxtpakten

3.   Utvärdering av paktens första sex år

4.   EMU: konflikten mellan stabilitet och tillväxt

5.   Reformen av pakten: från kommissionens förslag (10) till det förslag som lanserats av Europeiska rådet (11)

6.   Det första utvärderingarna av reformen av stabilitets- och tillväxtpakten

7.   EESK:s förslag när det gäller att stärka EU:s ekonomiska styresformer

Bryssel den 15 februari 2006

Ordföranden

i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Det formella antagandet av pakten skedde 1997 (i syfte att stärka budgetdisciplinen i Ekonomiska och monetära unionen i enlighet med artiklarna 99 och 104 i EG-fördraget), men tillämpningen inleddes i huvudsak med införandet av euron den 1 januari 1999.

(2)  Europeiska rådets resolution av den 17 juni 1997 om stabilitets- och tillväxtpakten.

(3)  Förfarandet vid alltför stora underskott tillämpas inte i särskilda fall då i) det inträffat en undantagsmässig händelse oberoende av den berörda medlemsstatens vilja, ii) lågkonjunktur råder med en reell BNP-nedgång på minst två procentenheter. Hittills har förfarandet inletts 26 gånger varav 10 har gällt länder i eurozonen. Följande länder har berörts: År 2002: Tyskland och Portugal, 2003: Frankrike, 2004: Grekland, Ungern, Tjeckien, Cypern, Malta, Polen, Slovakien, Nederländerna, Frankrike, Tyskland, Storbritannien; 2005: Ungern, Grekland, Nederländerna och slutligen Italien.

(4)  Internationaliseringen av en valuta är en process som i huvudsak styrs av marknadskrafterna och således av den tilltro som de ekonomiska aktörerna sätter till valutans stabilitet.

(5)  ”Huvudmålet för ECBS skall vara att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål skall ECBS stödja den allmänna ekonomiska politiken inom gemenskapen i syfte att bidra till att förverkliga gemenskapens mål enligt artikel 2”. (EG-fördraget, artikel 105.1) Unionen skall (enligt artikel 2 i EU-fördraget) ha som mål att främja en hög sysselsättningsnivå och hållbar och icke-inflatorisk tillväxt.

(6)  Paul De Grauwe, 2003.

(7)  J.P. Fitoussi, 2004.

(8)  J.P. Fitoussi, 2004.

(9)  För att understryka betydelsen av den debatt som inleddes 2004 om reformen av stabilitets- och tillväxtpakten hänvisas till slutsatserna i en nyligen publicerad artikel av Jean Pisani-Ferry: Betydelsen av den debatt som kommer att äga rum under de kommande månaderna bör inte underskattas. Det framstår klart att den viktigaste frågan är huruvida det ekonomiska styresskicket i eurozonen skall baseras på rättsligt bindande fasta regler eller kollektiva beslut på grundval av ekonomiska principer. Den första modellen har prövats – fram till dess att politikerna krävde att få tillbaka sina rättigheter. Den andra har ännu inte prövats – men mycket tyder på att den inte kan lyckas om den inte har någon teknisk, ekonomisk och politisk legitimitet. Om man inte kommer överens eller om den andra modellen misslyckas kommer man inom eurozonen troligtvis att tillämpa en omarbetad version av Sinatra-doktrinen, vilket förvisso inte är det bästa sättet att förvalta en valutaunion. Sinatra-doktrinen, som fått sitt namn efter Frank Sinatras sång ”My Way”, var det namn som Michail Gorbatjov använde för att beskriva sin politik att låta grannländerna i Warszawapakten själva fatta beslut i inre angelägenheter. Vad som hände därefter är välkänt. Pisani-Ferry, J. (2005).

(10)  KOM(2004) 581 slutlig

(11)  KOM(2005) 154 och 155 slutlig.

(12)  Denna faktor infördes efter krav från den tyska regeringen i syfte att beakta kostnaderna för Tysklands återförening. Man kan dock inte utesluta att detta undantag i framtiden skulle kunna åberopas även av andra stater som är nettobidragsgivare till EU och som behöver lätta på budgetbalanskraven (J Bouzon, G. Durand, 2005).

(13)  Deutsche Bundesbank, Monthly Report April 2005.

(14)  I ett pressmeddelande förklarar ECB att banken är mycket oroad över förslaget till förändring av stabilitets- och tillväxtpakten och att alla berörda parter borde ta sitt ansvar. ECB, 2005.

(15)  Detta framfördes också i förslaget från Paul De Grauwe, 2003, som nämndes i föregående punkt.

(16)  Europeiska kommissionen: 1995, 1997, 2003.

(17)  Dessa åtaganden skulle kunna sträcka sig långt utöver pensionsinbetalningarna i sig. Enligt OECD ingår i vissa medlemsländer endast de åtaganden som är förknippade med pensionssystemet för (avtalsreglerade) offentliganställda i definitionen av statsskulden. Detta tycks vara det tillvägagångssätt som stöds i rapporten från Ekofin. (J. Bouzon, G. Durand, 2005).

(18)  J. Bouzon och G. Durand, 2005.

(19)  J.P. Fitoussi, 2004.

(20)  Habermas, J., 2005, Soltanto un sogno può salvare l'Europa (Endast en dröm kan rädda Europa), la Repubblica 9.6.2005.

(21)  ”Beskattningen inom EU: gemensamma riktlinjer, enhetligare skatteregler och möjlighet till beslut med kvalificerad majoritet”, EUT C 80, 30.3.2004, s. 139. Europeiska gemenskapens kommission, 1993, White Paper on growth, competitiveness, and employment: The challenges and ways forward into the 21st century, KOM(93) 700 slutlig, Bryssel den 5 december 1993.

(22)  Europeiska gemenskapens kommission, 1993, White Paper on growth, competitiveness, and employment: The challenges and ways forward into the 21st century, KOM(93) 700 slutlig, Bryssel den 5 december 1993.

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2005-2008)”

(2006/C 88/16)

Den 10 februari 2005 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2005-2008)”.

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning som svarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 27 januari 2006. Föredragande var Arno Metzler.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 15 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 79 röster för, 18 röster emot och 9 nedlagda röster:

Slutsatser och rekommendationer

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har tagit initiativ till detta yttrande inför vårtoppmötet 2006 för att kunna förse aktörerna inom EU:s ekonomiska politik med förslag från det civila samhällets olika intressenter inför det fortsatta arbetet.

Mot bakgrund av den svaga tillväxten i euroområdet och EU och framför allt utmaningarna från globaliseringen och den demografiska utvecklingen framhåller kommittén i sitt initiativyttrande om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2005-2008 att en samordnad makroekonomisk politik som aktivt främjar tillväxten och sysselsättningen – inom ramen för Lissabonstrategin – är absolut nödvändig för att övervinna de nuvarande konjunktur- och sysselsättningsproblemen i EU. Och den förtroendekris som brett ut sig i euroområdets stora ekonomier kan bara övervinnas genom en inriktning som utgår från de grundläggande principerna för finans- och socialpolitisk hållbarhet. Kommittén delar därför kommissionens uppfattning att medlemsstaterna måste föra en budgetpolitik i överensstämmelse med sina åtaganden.

Kommittén stöder kommissionens krav att de sociala trygghetssystemen skall moderniseras på ett hållbart sätt. För att minska arbetslösheten måste utöver detta också arbetsmarknadernas anpassningsförmåga ökas. Det gäller att bevara det sociala skyddsnät som människorna i Europa med rätta litar till. Samtidigt gäller det att mobilisera den arbetskraftpotential som finns. På detta område behövs insatser av arbetsmarknadens parter och medlemsstaternas regeringar för att skapa en innovationsvänlig balans mellan flexibilitet och trygghet.

Vid sidan av en lämplig makroekonomisk politik för att stimulera tillväxt och sysselsättning anser kommittén att det även krävs mikroekonomiska reformer för att stärka tillväxtpotentialen. Förutom åtgärder för att stärka konkurrensen och minska byråkratin behövs också en fortsatt utveckling av inre marknaden. Kommittén anser dock att det vore vilseledande att alltid likställa den maximala integrationsgraden med marknadernas optimala integrationsgrad.

I samband med kunskapssamhället är det enligt kommittén av central betydelse att ha rätt inriktning inom områdena livslångt lärande, lika möjligheter, stöd till familjerna, utbildning samt forskning och innovation. Ramvillkoren och stimulansmekanismerna för att skapa en innovationsvänlig miljö måste förbättras ytterligare. Kommittén vill också hävda generellt att stöd till företagande förtjänar speciell uppmärksamhet.

1.   Inledande kommentarer

2.   Problem

Utgångspunkt: Den aktuella ekonomiska utvecklingen

Ytterligare utmaningar: Globaliseringen och de demografiska förändringarna

Lissabonstrategin

Övervinnande av förtroendekrisen

3.   Makroekonomisk politik för tillväxt och sysselsättning

Budgetpolitik

Hållbarheten i de sociala systemen

Minskning av arbetslösheten, mobilisering av arbetskraft

4.   Mikroekonomiska reformer för att stärka tillväxtpotentialen

EU:s inre marknad

Konkurrens och avbyråkratisering

Lärande och utbildning

Forskning och innovation

Små och medelstora företag

Bryssel den 15 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Se kommitténs yttrande om ”Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (enligt artikel 128 i EG-fördraget)”EUT C 286, 17.11.2005, s. 38.

(2)  Se EESK:s yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2003-2005)”, EUT C 80, 30.3.2004, s. 120. Föreliggande yttrande skall ses som en vidareutveckling av det yttrandet.

(3)  Höstprognos från kommissionen 2005.

(4)  Se kommitténs yttrande ”Den ekonomiska tillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen i Europeiska unionen” (EGT C 48, 21.2.2002, s. 89)

(5)  Se kommitténs yttrande ”De europeiska företagens konkurrenskraft”EUT C 120, 20.5.2005, s. 89) punkterna 5.4.6.3 och 5.4.6.4 samt kommitténs yttrande EESK ”Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden”EUT C 157, 28.6.2005, s. 120, punkt 4.3.5.4.

(6)  Se EESK:s yttrande ”Förbättra genomförandet av Lissabonstrategin” (EUT C 120, 20.5.2005, s. 79).

(7)  ”Facing the challenge, the Lisbon Strategy for Growth and Employment”, rapport från högnivågruppen under ledning av Wim Kok, november 2004.

(8)  Europeiska rådet, ordförandeskapets slutsatser (19255/2005, 18.6.2005), särskilt punkterna 9–11, meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet ”Gemensamma insatser för tillväxt och sysselsättning: gemenskapens Lissabonprogram” (KOM(2005) 330 slutlig, 20.7.2005).

(9)  Se EESK:s yttrande ”Förbättra genomförandet av Lissabonstrategin” (EUT C 120, 20.5.2005, s. 79).

(10)  Se även utkastet till yttrande från EESK:s facksektion för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning ”Strengthening economic governance – The reform of the Stability and Growth Pact” (ECO/160 – 780/2005 fin., 31.1.2006).

(11)  Detta har EESK framfört flera gånger tidigare, senaste bl.a. i yttrandet om ”Sysselsättningspolitik: EESK:s roll efter utvidgningen och inom ramen för Lissabonprocessen” (EUT C 221, 8.9.2005, s. 94).

(12)  Se även EESK:s yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2003–2005)” (EUT C 80, 30.3.2004, s. 120, punkt 1.4).

(13)  Se EESK:s yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2003–2005)” (EUT C 80, 30.3.2004, s. 120, punkt 1.5.3).

(14)  Se EESK:s yttrande ”Förslag till rådets beslut om Riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (i enlighet med artikel 128 i EG-fördraget)” (EUT C 286, 17.11.2005, s. 38,). Där står det bl.a. (punkt 3.2.3) att EESK på nytt uppmanar medlemsstaterna att snarast driva på arbetet som syftar till att förbättra förenligheten mellan yrkesliv och familjeliv och att det handlar om en uppgift för hela samhället.

(15)  Se kommitténs yttrande ”Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden” (EUT C 157, 28.6.2005, s. 120) punkterna 6.3.2 och 4.4.4.

(16)  ”Globaliseringens sociala dimension – EU:s politiska bidrag för att få fördelarna att gynna alla”, KOM(2004) 383 slutlig, 18.5.2004.

(17)  Se OECD:s internationella undersökning om läs- och skrivkunnighet hos vuxna, International Adult Literacy Survey – IALS, samt kommitténs yttranden om ”Äldre arbetstagare” (EGT C 14, 16.1.2001) och ”Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden” (EUT C 157, 28.6.2005, s. 120, punkt 4.3.5)

(18)  Se EESK:s yttranden ”Forskare inom det europeiska området för forskningsverksamhet: ett yrke med många karriärmöjligheter” (EUT C 110, 30.4.2004, s. 3), ”Att förstärka grunden för det europeiska området för forskningsverksamhet” (EUT C 32, 5.2.2004, s. 81), ”Europeiska området för forskningsverksamhet - ökad satsning på projektet: Utvidgning – nya inriktningar av verksamheten – nya framtidsmöjligheter” (EUT C 95, 23.4.2003, s.48) ”Främja sammanhållning och konkurrenskraft genom forskning, teknisk utveckling och innovation” (EGT C 40, 15.2.1999, s. 12).

(19)  Därför har Europeiska ekonomiska och sociala kommittén redan tidigare förordat inrättandet av ett enkelt statligt regelverk och skattesystem. Se Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2003-2005)” (EUT C 80, 30.3.2004, s. 120, punkt 4.4.2.4.).

(20)  Se kommitténs yttrande om ”Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (enligt artikel 128 i EG-fördraget)” (EUT C 286, s. 38, 17.11.2005).

(21)  EESK:s yttrande om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om att inrätta ett integrerat handlingsprogram inom livslångt lärande”, 10.2.2005 (EUT C 221, 8.9.2005, s. 134).

(22)  EESK har redan tidigare påpekat ”vikten av insyn och bättre överensstämmelse mellan kvalifikationerna i hela Europa och i världen.” Se kommitténs yttrande om ”Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (enligt artikel 128 i EG-fördraget)” (EUT C 286, 17.11.2005, s. 38, punkt 3.8.1).

(23)  I EU går för närvarande endast cirka 2 % av BNP till FoU enligt kommissionens rekommendation till de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning (2005–2008) KOM (2005) 141 slutlig, punkt B.2. Denna procentsats är knappast högre än vid inledningen av Lissabonstrategin och långt under det mål på 3 % av BNP som sattes upp för investering i FoU. Kommittén vill påminna om att två tredjedelar bör komma från det privata näringslivet.

(24)  Se Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Meddelande från kommissionen till rådet - Att uppmuntra företagandet i Europa: Prioriteringar för framtiden” (EUT C 235, 27.7.1998) samt yttrandet om ”Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (enligt artikel 128 i EG-fördraget)” (EUT C 286, 17.11.2005, s. 38).

(25)  Därför har Europeiska ekonomiska och sociala kommittén redan tidigare förordat främjandet av entreprenörskap och nyföretagande. Se Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken (2003–2005)” (EUT C 80, 30.3.2004, s. 120, punkt 4.4.2.4.)

----

BILAGA 1

till Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Ändringsförslag som avslogs

Följande ändringsförslag fick minst en fjärdedel av rösterna men avslogs under debatten:

Punkt 2.5.1

Stryk denna punkt.

Motivering

I EU:s medlemsstater finns 23 miljoner olika ekonomiska aktörer, och cheferna, i huvudsak löntagare, är många gånger fler. De arbetar i en mycket stressig miljö och bär ansvar för praktiskt taget allt som sker i bolaget och allt som arbetstagarna gör. Många är de chefer som avgår från sina tjänster eller försäkrar sig mot risken.

I alla EU-stater finns det rättssystem (t.ex. civilrätt, handelsrätt och straffrätt) genom vilka företagsledningarnas ansvar regleras.

Under punkt 2.5.1 uppmanas dock medlemsstaterna och EU att uppmärksamma brister i fråga om kompetens och integritet hos företagsledningarna och dessutom att effektivt bekämpa sådana brister.

I detta sammanhang finns det ett antal frågor som vi måste ställa oss om vi vill att EESK:s yttranden skall tas på allvar:

Resultat av omröstningen

Röster för: 37

Röster emot: 53

Nedlagda röster: 9

----

----

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”

(2006/C 88/17)

Den 1 juli 2004 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”.

Facksektionen för yttre förbindelser, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 26 januari 2006. Föredragande var José Isaías Rodríguez García Caro.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 15 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för, 4 röster emot och 6 nedlagda röster:

1.   Inledning

2.   Mexiko: politiska, ekonomiska och sociala förhållanden och framtidsutsikter

2.1   Politiska förhållanden

2.2   Ekonomiska förhållanden

2.3   Sociala förhållanden

3.   Bakgrund och utvärdering av det övergripande avtalet mellan EU och Mexiko

3.1   Utveckling (16)

3.2   Utvärdering

Nu när det har gått drygt fem år sedan avtalet om ekonomiskt partnerskap, politisk samordning och samarbete mellan Mexiko och EU (det övergripande avtalet) trädde i kraft anser kommittén att det är ett instrument med stora möjligheter och att dess framstegsvänliga karaktär kan ge båda parterna fördelar på de tre områden som avtalet omfattar (politisk dialog, handelsutveckling och samarbete). Enligt kommitténs uppfattning är resultatet på det stora hela positivt, när det gäller både handels- och investeringsbeloppen och fördjupningen av den institutionella dialogen. EESK anser dock att det övergripande avtalets hela potential inte har utnyttjats, och yttrandet innehåller några reflexioner över detta.

3.2.1   Den politiska aspekten

3.2.2   Den ekonomiska aspekten

3.2.3   Samarbetsaspekten

3.2.4   EU-utvidgningens effekter på förbindelserna med Mexiko

4.   Det övergripande avtalet mellan EU och Mexiko och det nordamerikanska frihandelsavtalet (Nafta)

5.   Institutionalisering av dialogen med det organiserade civila samhället

6.   Slutsatser och rekommendationer

Bryssel den 15 februari 2006

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Anne-Marie SIGMUND

----

(1)  Punkt 5.5 i yttrandet om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”, antaget den 21 december 1995 (EGT C 82, 19.3.1996, s. 68).

(2)  Punkt III i sammanfattningen och punkterna 33, 34 och 35 i slutdeklarationen från det tredje mötet för det organiserade civila samhället i EU, Latinamerika och Västindien. Mexiko, 13–15 april 2004. I detta dokument redovisas de framsteg som gjorts när det gäller erkännande av kulturell och etnisk mångfald samt ursprungsbefolkningarnas rättigheter.

(3)  Rapport om Mexiko från Internationella valutafonden (FMI), nr 04/418, 23 december 2004.

(4)  General Agreement on Tariffs and Trade (Allmänna tull- och handelsavtalet).

(5)  Enligt Consejo Nacional de la Industria Maquiladora de Exportación (www.cnime.org.mx) är benämningen ”sammansättningsfabrik” (maquila) förknippad med den industriella eller servicebaserade process som syftar till bearbetning, produktion eller reparation av varor av utländskt ursprung som tillfälligt har importerats och därefter återexporteras, där arbetet sköts av monteringsföretag eller av företag som delvis bedriver export i enlighet med dekretet om försörjning och verksamhet inom exporterande monteringsföretag och dess reformer. Mexikos industri består av gruvdrift, tillverkningsindustri, byggnadsindustri samt el-, gas- och vattensektorerna. Det minskade investeringsflödet till tillverkningssektorn mellan 2001 och 2003 förde främst med sig en nedgång inom tillverkningsindustrin och byggnadssektorn. Under denna period var nedgången störst i de industrisektorer som drabbades hårdast av exportminskningen, i synnerhet metallindustrin (bilar, elprodukter, elektroniska produkter, verktygs- och maskinutrustning), textil- och beklädnadsindustrin och kemisk industri (olja, läkemedel, gummi, plast). De industrisektorer som drabbades av störst reellt produktionsbortfall var de sektorer där monteringsarbeten svarar för mer än 50 %, det vill säga över hälften av deras export består av monteringsarbeten (maquiladoras) som textilier och kläder (62 %), verktygs- och maskinutrustning (60 %) samt träprodukter (56 %).

(6)  Enligt mexikanska ekonomiministeriets industri- och handelsavdelning ökade arbetslösheten mellan 2001 och 2003 i alla sektorer inom tillverkningsindustrin. Jämfört med perioden 1995–2000 ökade den med 17,8 % inom sektorn för sammansättningsfabriker och 13,8 % i övriga sektorer. Den återhämtning som inleddes 2004 har inte påverkat sysselsättningstalen som fortfarande minskar.

(7)  Konkurrenstrycket från Kina och landets export till textil- och beklädnadsmarknaderna i USA och EU kräver att andra länder som exporterar till dessa marknader genomgår en anpassningsprocess, vilket får särskilt allvarliga konsekvenser för Mexiko. Dessutom utgör Kinas utvecklingspotential ett allvarligt hot mot Mexikos nuvarande position, i synnerhet för arbetskraftsintensiva produkter i och med de mexikanska lönenivåerna.

(8)Análisis de la Competitividad en México; Instituto Mexicano para la Competitividad (IMCO), september 2003.

(9)  Ministeriet för social utveckling: Medición del desarrollo. México 2000–2002; 23 juni 2003.

(10)  UN Bulletin nr 03/042, 17 juni 2003, om de grundläggande fri- och rättigheterna för ursprungsbefolkningarna i Mexiko.

(11)  OECD Policy Brief, oktober 2002, Territorial reviews: Mexico City.

(12)  Världsbanken: La pobreza en México: una evaluación de las condiciones, las tendencias y la estrategia del Gobierno. 2004.

(13)  OECD, Employment Outlook, 2005.

(14)  Arbetsmarknadsobservatoriet inrättades av den mexikanska regeringen med målet att förbättra arbetsmarknadens funktion. Observatoriet lanserades av Mexikos president den 2 mars 2005 i presidentpalatset Los Pinos. En EESK-delegation var inbjuden att delta i evenemanget.

(15)  Instituto Nacional de Estadística Geografía e Informática, Mexiko City, 8 mars 2004.

(16)  ”Relaciones UE-Mexico”, Spaniens ständiga representation vid EU.

(17)  Ett ramavtal som reglerade förhandlingar på handelsområdet, med en möjlighet till snabba förhandlingar (fast track) som gjorde det möjligt att inleda handelsförhandlingar genom det gemensamma råd som inrättas genom det övergripande avtalet.

(18)  Punkt 15 i kommunikén från Gemensamma kommitténs möte i Luxemburg den 26 maj 2005.

(19)  Från det att avtalets handelsdel trädde i kraft 2000 fram till juni 2004 ökade den totala handeln mellan EU och Mexiko med 31 %, vilket motsvarar 111 000 miljoner dollar. ”Europa en México, 2004”, EU:s delegation i Mexiko, 2004.

(20)  Alla uppgifter om utländska direktinvesteringar grundar sig på innehållet i ”Europa en México, 2004”, EU:s delegation i Mexiko, 2004.

(21)  Inbegripet Bulgarien och Rumänien.

(22)  Mexikos befolkning uppgick 2003 till 102 miljoner invånare (OECD, Fact Book, 2005).

(23)  Den gemensamma deklarationen från det nordamerikanska frihandelsavtalets frihandelskommission, av den 16 juli 2004.

(24)  ”Informe sobre México”, rapport om Mexiko från banken Caja Madrids studieenhet, maj 2002, och ”Lessons From NAFTA for Latin America and the Caribbean Countries: A Summary of Research Findings”, Världsbanken, D. Lederman, W.F. Maloney och L. Serven, 2003.

(25)  Världsbanken, World Development Indicators Online.

(26)  John Audley, ibidem, s. 49.

(27)  Pressmeddelande 71/04 från den mexikanska premiärministerns kansli av den 17 december 2004.

(28)  Den mexikanska importörs- och exportörsorganisationen ANIERM, med uppgifter från finansdepartementet.

(29)  Man bör dock ta hänsyn till att av dessa 90 % utgörs 10 % av olja och 50 % av produktionen vid de s.k. monteringsfabrikerna (maquiladoras).

(30)  Genom artikel 10 i associeringsavtalet mellan EU och Chile som är i kraft sedan den 1 mars 2005 (EGT L 352, 30.12 2002) inrättas en gemensam rådgivande kommitté med upgift att bistå associeringsrådet genom att främja dialog och samarbete mellan olika ekonomiska och sociala organisationer inom det scivila samhället i EU och i Chile.

(31)  Artikel 1 i lagförslaget.

(32)  För mer information, se http://www.stps.gob.mx/consejo_dialogo/cpdsp/frameset.htm.

----