----

----

II Forberedende retsakter

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om oprettelse af et EF-handlingsprogram for sundhed og forbrugerbeskyttelse (2007-2013)

KOM(2005) 115 endelig — 2005/0042 (COD)

(2006/C 88/01)

Rådet besluttede den 2. juni 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 152 og 153 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Jorge Pegado Liz til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 23. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 130 stemmer for, 2 imod og 1 hverken for eller imod:

1.   Resumé

2.   Indledning: Resumé af Kommissionens meddelelse og forslag til afgørelse

3.   Vurdering af Kommissionens meddelelse og forslag

3.1   Generelt: programmet i sin helhed

3.2   Særlige bemærkninger

3.2.2   Forbrugerområdet

3.2.3   Sundhedsområdet

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Dette blev påpeget af såvel generaldirektøren for GD for Sundhed og Forbrugerbeskyttelse ved åbningen af »Open Health Forum 2005« (7.-8. november 2005 i Bruxelles) som to medlemmer af Europa-Parlamentet, Miroslav Mikolasik fra PPE og Dorette Corbey fra Socialistgruppen i deres indlæg på det parallelle møde I i det samme forum.

(2)  Se f.eks. Vandersenden, Dubois, Latham, Van den Abeele, Capouet, Van Ackere-Pietry, Gérard og Ayral i »Comentaire Mègret«, Bind VIII, 2. udg., 1996 s. 16 ff. og 41 ff.; situationen er endnu klarere beskrevet i udkastet til forfatningstraktat (EUT C 169 af 18. juli 2003), hvis man sammenligner bestemmelserne i artikel III–132 om forbrugerbeskyttelse, som står i kapitel III »Politikker på andre specifikke områder« på fuldstændig lige linie med social- og arbejdsmarkedspolitikken, landbrugspolitikken eller miljøpolitikken, med artikel III-179 om folkesundhed, der står i kapitel V, som omhandler områder, hvor Unionen »kan beslutte at gennemføre koordinerende, supplerende eller understøttende tiltag«, ligesom det gælder for politikken på områderne kultur, ungdom og sport eller civilbeskyttelse.

(3)  Forbruger- og sundhedspolitikken har træk til fælles med andre områder såsom miljø, turisme, konkurrence, indre marked eller retlige anliggender, som teoretisk set også kunne berettige til en fælles behandling.

(4)  Den blotte henvisning til bemærkningen i de finansielle overslag for 2007-2013 KOM(2004) 487 endelig af 14.7.2005, punkt 3.3, s. 24) er i den nuværende fastlåste forhandlingssituation ikke i sig selv et afgørende argument, men viser blot, at Kommissionen er konsekvent i sit forslag, hvilket ikke er det samme som at retfærdiggøre eller bevise, at det er en god løsning. Tværtimod konkluderedes det på »Open Health Forum 2005«, at der er behov for at fremme en selvstændig og uafhængig folkesundhedspolitik på europæisk plan.

(5)  Som Kommissionen udtrykkeligt indrømmer, når den erklærer, at »The proposed strategy and programme aim to implement articles 152 and 153 of the Treaty .... by complementing national action with value-added measures which cannot be taken at national level« (Legislative Financial Statement, s. 41).

(6)  Forordning 2006/2004, EUT L 364 af 9.12.2004.

(7)  I punkt 4.4 i konsekvensanalysen (s. 32) siges det, at ud fra et rent finansieringsmæssigt synspunkt er fordelene ved de forhøjede bevillinger til de to programmer – hver for sig eller samlet i ét enkelt program – praktisk taget de samme.

(8)  Symptomatisk for denne kurs er direktivet om illoyal handelspraksis, og det gjaldt også direktivforslaget om forbrugerkredit, som i tide blev gennemgribende ændret og erstattet med et bedre forslag, og - i en vis udstrækning – direktivet om garanti i forbindelse med varesalg.

(9)  Hvilket Kommissionen selv erkender, når den erklærer: »Indeed, there will be no major changes in these objectives compared to the Consumer Policy Strategy 2002-2006« (Legislative Financial Statement, s. 58).

(10)  I denne forbindelse skal der henvises til to særligt vigtige aspekter, hvoraf det ene er positivt, nemlig offentliggørelsen (nu langt om længe) af et nyt direktivforslag om forbrugerkredit (KOM(2005) 483 endelig af 7.10.2005), og det andet negativt, nemlig beslutningen om at trække forordningsforslaget om salgsfremstød tilbage (KOM(2005) 462 endelig af 27.9.2005).

(11)EUT C 95 af 23.4.2003.

(12)EUT C 221 af 8.9.2005.

(13)  Dette er som bekendt emnet for et interessant forslag til betænkning fra EP, som Henrik Dam Kristensen er ordfører for (dok. 2004/2157(INI) af 31.5.2005).

(14)  Denne revision blev offentliggjort den 15. september 2003 (SEK(2003) 1387 af 27.11.2003).

(15)  Det fremgår klart af alle de beslutninger, som Kommissionen har truffet på dette område (beslutningerne C 2005/3704 og 3705 af 6. oktober, 4068 af 13. oktober, 3877 og 3920 af 17. oktober, 4135 og 4163 af 19. oktober og 4176 af 20. oktober, 4197 og 4199 af 21. oktober i henholdsvis EUT L 263 af 8. oktober, 269 af 14. oktober, 274 af 20. oktober, 276 af 21. oktober og 279 af 22. oktober).

(16)  Faktisk viser det sig, når man sammenligner de to programmer for henholdsvis 2007-2013 og 2001-2006, at indholdet af punkt 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 5.4, 5.6, 5.7 og 6 i det foreliggende forslag er identiske med punkter i det foregående program – blot med en anden nummerering; punkt 1.5 indeholder noget nyt; det detaljerede punkt 2, skønt emnet reaktion på sundhedstrusler allerede var med i det foregående program; punkt 3.5, 3.6 og 3.7; hele punkt 4, som kun blev nævnt i løse vendinger i den kommissionsmeddelelse, der introducerede det foregående program; Punkt 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 og 5.8. Derimod er der i det nuværende program ikke nogen henvisning til samarbejdet med kandidatlande og tredjelande bortset fra punkt 2.2 i den introducerende meddelelse fra Kommissionen.

(17)EFT C 116 af 20.4.2001, EUT C 157 af 28.6.2005.

(18)  Så meget mere overraskende som Kommissionen selv netop har offentliggjort en fremragende grønbog om Forbedring af befolkningens mentale sundhed. På vej mod en strategi for mental sundhed i Den Europæiske Union (KOM(2005) 484 endelig af 14. oktober 2005) i øvrigt i forlængelse af en række aktiviteter, som siden 1997 er blevet gennemført på dette område. Dette fremgår af en rapport udarbejdet af prof. Ville Lehtinen fra december 2004, som et klart bevis på, at Kommissionen har mulighed for selv at tage skridt af stor interesse på vigtige sundhedspolitiske områder helt uden for det forbrugerpolitiske område.

(19)  Behovet herfor blev netop påpeget af dr. Yves Charpak fra WHO på »Open Health Forum 2005«.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager

KOM(2005) 305 endelig — 2005/0126 (COD)

(2006/C 88/02)

Rådet besluttede den 1. september 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 95 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede María Sánchez Miguel til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 23. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 134 stemmer for og 2 hverken for eller imod:

1.   Konklusioner

2.   Indledning

3.   Indholdet af forslaget til ændring

4.   Bemærkninger til forslaget om ændring

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)EFT L 160 af 30.6.2000.

(2)EFT C 368 af 20.12.1999 (pkt. 3.2).

(3)EUT C 24 af 31.1.2006.

(4)  Det Europæiske Netværk for Civil- og Handelssager. EFT C 139 af 11.5.2001.

(5)  Rapport om gennemførelsen af forordning (EF) nr. 1348/2000 af 1. oktober 2004, KOM(2004) 603 endelig.

(6)  Den nye formulering af artikel 8 om muligheden for at nægte at modtage et dokument, hvis det ikke er affattet på et officielt sprog i modtagerstaten, er i overensstemmelse med EF-Domstolens retspraksis (jf. den nylige dom i retssagen C-443/03 af 8. april 2005).

(7)EFT C 368 af 20.12.1999.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Banegårdenes betydning i storbyer og byer i den udvidede Europæiske Union«

(2006/C 88/03)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 10. februar 2005 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at afgive en udtalelse om: »Banegårdenes betydning i storbyer og byer i den udvidede Europæiske Union«.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Janos Tóth til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 31. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling af 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 139 stemmer for, 2 imod og 4 hverken for eller imod:

1.   Henstillinger

2.   Indledning

3.   Lovgivningsmæssige rammer

4.   Banegårde og intermodalitet

4.1   Banegårde som intermodale trafikknudepunkter

4.2   Gennemførelse af europæiske standarder for intermodalitet

5.   Udviklingsmodeller

6.   EU's udviklingsmuligheder

7.   Kommentarer til udviklingen af banegårde

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Første jernbanepakke: Direktiv 2001/12/EF – EUT L 75 af 15.3.2001, s. 1 (EØSU's udtalelse – EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22). Direktiv 2001/13/EF – EFT L 75 af 15.3.2001, s. 26 (EØSU's udtalelse – EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22). Direktiv 2001/14/EF – EFT L 75 af 15.3.2001, s. 29 (EØSU's udtalelse – EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22).

Anden jernbanepakke: Direktiv 2004/51/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 164 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131). Direktiv 2004/49/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131). Forordning (EF) 881/2004 – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 1 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131). Direktiv 2004/50/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 114 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

Tredje jernbanepakke: KOM(2004) 139 endelig, KOM(2004) 142 endelig, KOM(2004) 143 endelig, KOM(2004) 144 endelig, KOM(2004) 140 endelig og SEK(2004) 236.

(2)  Forordning (EF) 881/2004 – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 1 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

(3)  Direktiv 2004/49/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 44 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

(4)  Forordning (EF) 881/2004 – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 1 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

(5)  Direktiv 2001/12/EF – EFT L 75 af 15.3.2001, s. 1 (EØSU's udtalelse – EFT C 209 af 22.7.1999, s. 22) og Direktiv 2004/51/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 164 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

(6)  Direktiv 2004/50/EF – EUT L 164 af 30.4.2004, s. 114 (EØSU's udtalelse – EUT C 61 af 14.3.2003, s. 131).

(7)  KOM(2004) 139 endelig om ændring af Rådets direktiv 91/440/EØF.

(8)  CESE 130/2005, CESE 131/2005, CESE 119/2005, CESE 120/2005, CESE 257/2005, CESE 1426/2004, CESE 225/2005, CESE 968/2004.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Rådets direktiv om dyresundhedsbestemmelser for akvakulturdyr og produkter deraf og om forebyggelse og bekæmpelse af visse sygdomme hos vanddyr og Forslag til Rådets beslutning om ændring af beslutning 90/424/EØF om visse udgifter på veterinærområdet

KOM(2005) 362 endelig — 2005/0153 + 0154 CNS

(2006/C 88/04)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 15. september 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 37 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, som udpegede Christos Fakas til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling af 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 145 stemmer for og 1 hverken for eller imod:

1.   Konklusion

2.   Begrundelse

3.   Baggrund

4.   Generelle bemærkninger

5.   Særlige bemærkninger

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om

»Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om oprettelse af Den Europæiske Flygtningefond for perioden 2008-2013 som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme«

»Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om oprettelse af Fonden for De Ydre Grænser for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme«

»Forslag til Rådets beslutning om oprettelse af Den Europæiske Fond for Integration af Tredjelandsstatsborgere for perioden 2007-2013 som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme«

»Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om oprettelse af Den Europæiske Tilbagesendelsesfond for perioden 2008-2013 som en del af det generelle program om solidaritet og forvaltning af migrationsstrømme«

(KOM(2005) 123 endelig — 2005/0046 (COD) — 2005/0047 (COD) — 2005/0048 (CNS) — 2005/0049 (COD))

(2006/C 88/05)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 20. juli 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede An Le Nouail-Marlière til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14. og 15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 125 stemmer for, 2 imod og 11 hverken for eller imod:

1.   Kommissionens forslag og sigtet med meddelelsen

2.   Generelle bemærkninger

3.   Særlige bemærkninger

4.   Forslagets konsekvens

Angående målsætningerne foreslået af Kommissionen opkaster udvalget spørgsmålet om sammenhængen mellem medlemsstaternes forpligtelser ifølge international ret, graden af harmonisering i EU-lovgivningen og det foreslåede rammeprogram.

Visse sammenblandinger i teksten svækker meddelelsen og rammeprogrammet.

4.1   Vedrørende meddelelsen

5.   Konklusion

Et ægte demokratisk europæisk projekt overdraget borgerne i overensstemmelse med EU-institutionernes budgetprocedurer og baseret på rettigheder:

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  KOM(2005) 122, KOM(2005) 124.

(2)  KOM(2004) 487 af 14.7.2004 (som Rådet i øvrigt ikke har vedtaget).

(3)  KOM(2004) 101 af 10.2.2004.

(4)  Udtalelse fra EØSU af 15.9.2004 om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet-Fremtiden skaber vi i fællesskab: Politikudfordringer og budgetmidler i det udvidede EU 2007-2013« (KOM(2004) 101 endelig), (EUT C 74/2005).

(5)  Rådet den 28. november 2002.

(6)  SEK 2005 435 af 6.4.2005.

(7)  Formandskabets konklusioner – Det Europæiske Råd i Tammerfors 15.-16. oktober 1999.

(8)  EØSU-udtalelse af 15.12.2005»Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet: Haag-programmet: Ti prioriteter for de næste fem år - Partnerskabet for fornyelse i EU inden for frihed, sikkerhed og retfærdighed« (CESE 1504/2005) (Ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños).

(9)  EØSU-udtalelse af 20.3.2002»Forslag til Rådets forordning om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne«. Ordfører: Sukhdev Sharma (EFT C 125 af 27.5.2002).

(10)  EØSU-udtalelse af 15.12.2004»Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om styret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse, og styrkelse af beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne - bedre adgang til holdbare løsninger«. Ordfører: An Le Nouail-Marlière (EUT C 157 af 28.6.2005).

(11)  Se fodnote 8.

(12)  EØSU-udtalelse af 9.6.2005»Grønbog om en EU-metode til at styre økonomisk migration« (KOM (2004) 811 endelig). Ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños (EUT C 286 af 17.11.2005).

(13)  Initiativudtalelse fra EØSU af 30.6.2004 om »Den internationale konvention om vandrende arbejdstagere«, ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños (EUT C 302 af 7.12.2004).

(14)  Punkt 3.2.20 i EØSU,s udtalelse af 15.12.2005»Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet: Haag-programmet: Ti prioriteter for de næste fem år - Partnerskabet for fornyelse i EU inden for frihed, sikkerhed og retfærdighed« (CESE 1504/2005), ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños.

(15)  Den juridiske ramme indbefatter navnlig det internationale menneskerettighedscharter (Den universelle menneskerettighedserklæring) artikel 13 og 14, de internationale konventioner og deres regionale protokoller om borgerlige og politiske rettigheder af 1966, og om de økonomiske og sociale og kulturelle rettigheder af 1966, som er en omsætning i sekundærretten af den universelle menneskerettighedserklæring, EU-traktatens artikel 6.1 og 6.2 (den konsoliderede udgave af Nice-traktaten, artikel 6.1 »Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet, der alle er principper, som medlemsstaterne har til fælles«), Cotonou-aftalerne, artkel 13, og Genève-konventionen for så vidt angår asylret.

(16)  EØSU-udtalelse af 18.9.2002 om »Grønbog om en fællesskabspolitik for tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold«, ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños – EFT C 61 af 14.3.2003 og EØSU-udtalelse af 11.12.2002 om »Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om en fællesskabspolitik for tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold«, ordfører Luis Miguel Pariza Castaños – EUT C 85 af 8.4.2003.

(17)  Genève-konventionen har en klar bestemmelse herom: For denne konventions formål finder udtrykket »flygtning« anvendelse på enhver, »der som følge af velbegrundet frygt for forfølgelse på grund af sin race, religion, nationalitet, sit tilhørsforhold til en særlig social gruppe eller sine politiske anskuelser befinder sig udenfor det land, i hvilket han har statsborgerret, og som ikke er i stand til – eller på grund af sådan frygt, ikke ønsker – at søge dette lands beskyttelse; eller som ikke har nogen statsborgerret, og på grund af sådanne begivenheder befinder sig udenfor det land, hvor han tidligere havde fast bopæl, og ikke er i stand til – eller på grund af sådan frygt ikke ønsker – at vende tilbage dertil«. Der findes også klare bestemmelser i Rådets direktiv 2004/83/EØF af 29. april 2004 vedrørende forslag til Rådets direktiv om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere og statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse; desuden beskrives indholdet i denne status.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets henstilling om tværnational mobilitet i Det Europæiske Fællesskab i uddannelsesøjemed: Det europæiske kvalitetscharter for mobilitet

KOM(2005) 450 endelig — 2005/0179 (COD)

(2006/C 88/06)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 10. oktober 2005 under henvisning til EF-traktatens 262 artikel at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Sektionen for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Tomasz Czajkowski til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 144 stemmer for og 3 hverken for eller imod:

1.   Henstillinger

2.   Generelle bemærkninger

3.   Særlige bemærkninger

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  KOM(2005) 450 endelig, 23.9.2005.

(2)  Europa-Parlamentets betænkning om »Uddannelse som hjørnesten i Lissabon-processen« (2004/2272(INI), ordfører: Guy Bono, 19.7.2005.

Beslutning vedtaget af Rådet og medlemsstaternes regeringsrepræsentanter den 14. december 2000 om en handlingsplan til fremme af mobilitet; Det Europæiske Råd i Nice, 7., 8. og 9. december 2000.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om gennemførelse, resultater og samlet evaluering af det europæiske handicapår 2003

KOM(2005) 486 endelig

(2006/C 88/07)

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber besluttede den 27. oktober 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Gunta Anca til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14 februar, følgende udtalelse med 147 stemmer for, 1 imod og 2 hverken for eller imod:

1.   Konklusioner og henstillinger

2.   Indledning

3.   Bemærkninger og forslag til Kommissionens meddelelse

4.   Nyttige erfaringer for kommende Europæiske År

5.   Evaluering af EØSU's aktiviteter under Det Europæiske Handicapår 2003

6.   Opfølgning på Det Europæiske Handicapår på EU-plan

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Rådets beslutning 2001/903/EF.

(2)  Rådets resolution af 15. juli 2003 om fremme af handicappedes beskæftigelse og sociale integration (2003/C 175/01).

Rådets resolution af 6. maj 2003 om handicappedes adgang til kulturinfrastrukturer og kulturaktiviteter (2003/C 134/05).

Rådets resolution af 5. maj 2003 om lige uddannelsesmuligheder for handicappede elever og studerende (2003/C 134/04).

Rådets resolution af 6. februar 2003 om »e-adgang« — forbedring af handicappedes adgang til videnssamfundet (2003/C 39/03).

(3)  2010 – Et Europa, der er tilgængeligt for alle, Gruppen af uafhængige eksperter om adgangsforhold

http://europa.eu.int/comm/employment_social/index/7002_en.html

(4)  EØSU's udtalelse af 17.10.2001 om Forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Handicapår 2003 (KOM(2001) 271 endelig – 2001/0116 (CNS)) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EFT C 36 af 8.2.2002).

(5)  EØSU's udtalelse af 26.3.2003 om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet - Mod et juridisk bindende FN-instrument til fremme og beskyttelse af handicappedes rettigheder og værdighed (KOM(2003) 16 endelig) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EUT C 133 af 6.6.2003).

EØSU's udtalelse af 17.10.2001 om Forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Handicapår 2003 (KOM(2001) 271 endelig – 2001/0116 (CNS)) (Ordfører: Miguel Cabra de Luna, EFT C 36 af 8.2.2002).

EØSU's udtalelse af 25.2.2004 om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Lige muligheder for handicappede: En europæisk handlingsplan (KOM(2003) 650 endelig) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EUT C 110 af 30.4.2004).

(6)  Jf. fodnote 5 samt EØSU's initiativudtalelse af 17.7.2002 om »Handicappedes integrering i samfundet« (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EFT C 241 af 7.10.2002).

EØSU's udtalelse af 28.9.2005 om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om bevægelseshæmmede personers rettigheder, når de rejser med fly (KOM(2005) 47 endelig - 2005/0007 (COD)) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EUT C 24 af 31.1.2006).

Fælles arbejdspapir om handicappedes situation i Tyrkiet, 19. møde i Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Tyrkiet (Ordførere: Daniel Le Scornet, medlem af EØSU, og Süleyman Çelebi, medformand for Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Tyrkiet (REX/194 – foreligger d.d. ikke på dansk) .

(7)  EØSU's initiativudtalelse af 17.7.2002 om »Handicappedes integrering i samfundet« (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EFT C 241 af 7.10.2002).

(8)  EØSU's udtalelse af 28.9.2005 om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om bevægelseshæmmede personers rettigheder, når de rejser med fly (KOM(2005) 47 endelig - 2005/0007 (COD)) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EUT C 24 af 31.1.2006).

Fælles arbejdspapir om handicappedes situation i Tyrkiet, 19. møde i Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Tyrkiet (Ordførere: Daniel Le Scornet, medlem af EØSU, og Süleyman Çelebi, medformand for Det Blandede Rådgivende Udvalg EU/Tyrkiet (REX/194 – foreligger d.d. ikke på dansk) .

EØSU's udtalelse af 1.7.2004 om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Modernisering af den sociale beskyttelse med henblik på flere og bedre job – en helhedsstrategi, der skal bidrage til virkeliggørelse af målsætningen om, at arbejde skal kunne betale sig (KOM(2003) 842 endelig) (Ordfører: Donna St Hill, EUT C 302 af 7.12.2004).

EØSU's udtalelse af 29.10.2003 om En socialt bæredygtig turisme for alle (Ordfører: Juan Mendoza Castro, EUT C 32 af 5.2.2004).

EØSU's udtalelse af 26.3.2003 om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Den fremtidige europæiske beskæftigelsesstrategi (EBS) - »En strategi for fuld beskæftigelse og bedre job til alle« (KOM(2003) 6 endelig) (Ordfører: Christoforos Koryfidis, EUT C 133 af 6.6.2003).

EØSU's udtalelse af 18.7.2002 om Udkast til Kommissionens forordning om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til beskæftigelse (EFT C 88/2 af 12.4.2002) (Ordfører: Gustav Zöhrer, EFT C 241 af 7.10.2002).

(9)  EØSU's udtalelse af 25.2.2004 om Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget - Lige muligheder for handicappede: En europæisk handlingsplan (KOM(2003) 650 endelig) (Ordfører: Miguel Angel Cabra de Luna, EUT C 110 af 30.4.2004).

(10)  Meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget: Handicappedes situation i det udvidede EU-handlingsplan 2006-2007 (KOM(2005) 604 endelig af 28.11.2005).

(11)  »Disability Mainstreaming in the European Employment Strategy« af EU's beskæftigelsesudvalg (foreligger d.d. ikke på dansk). EMCO/11/290605.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg — Oplæg til debat om en fællesskabstilgang til miljømærkeordninger for fiskevarer

KOM(2005) 275 endelig

(2006/C 88/08)

Kommissionen besluttede den 29. juni 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Landbrug, Udvikling af Landdistrikterne og Miljø, der udpegede Gabriel Sarró Iparraguirre til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 25. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006 (mødet den 14. februar 2006) følgende udtalelse med 100 stemmer for, 1 imod og 3 hverken for eller imod.:

1.   Konklusioner og anbefalinger

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

2.   Begrundelse

2.2   Baggrund

3.   Generelle bemærkninger

3.1   Forskellige tilgange

3.2   Forskellige situationer mht. miljømærkning af fiskevarer

4.   Særlige bemærkninger

4.1   Gennemførelse, certificering, tildeling, overvågning og sanktioner

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Jf.: KOM(2004) 764 endelig af 29.11.2004, som indeholder Kommissionens forslag til Rådet og det ændringsforslag, Europa-Parlamentet vedtog, hvori det udtrykkeligt påpeges, at AIDCP-certificeringen »Dolphin Safe« til dato er den eneste certificering, som Fællesskabet anerkender. (dokument A6-0157/2005 af 26. maj 2005).

(2)EUT C 28 af 3.2.2006.

(3)  Jf. FAO-dokument TC:EMF/2004/3 fra august 2004.

(4)  Jf. eksempelvis COM/ENV/TD(2003)30/FINAL af 25. februar 2004 om udviklingslandenes adgang til de udvikledes landes markeder inden for rammerne af udvalgte miljømærkningsprogrammer. Tilgængelig på www.oecd.org

(5)  Illustrative eksempler kan ses i listen over logoer på EU's egen webside om miljømærkning: ( http://europa.eu.int/comm/environment/ecolabel/other/int_ecolabel_en.htm).

(6)EFT L 99 af 11.4.1992, s. 1.

(7)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) 1980/2000 af 17. juli. EFT L 237 af 21.9.2000, s. 1.

(8)EFT L 242 af 19.9 2002, s. 1.

(9)  KOM(2002) 186 endelig af 28.5.2002.

(10)  Konkret er der tale om direktiv 94/62/EØF og 2004/12/EF.

(11)  Jf.: http://www.pro-e.org.

(12)  Udtømmende information om WTO's holdning til handel og miljø kan findes på: http://www.wto.org/spanish/tratop_s/envir_s/envir_s.htm

http://www.wto.org/english/tratop_s/envir_s/envir_s.htm

http://www.wto.org/french/tratop_f/envir_f/envir_f.htm

(13)  Se TD/B/COM.1/EM.15/2. Selv om det grundlæggende handler om landbrug, er det relevant for al udvindingsindustri såsom fiskeri. (http://www.unctad.org/en/docs/c1em15d2.en.pdf).

(14)  Jf. eksempelvis rapporten Deeres, Carolyns rapport for FAO og IUCN »Eco-labelling and sustainable fisheries«, s. 9 eller EVER- rapporten (http://europa.eu.int/comm/environment/emas/pdf/everinterimreport_en.pdf).

(15)  Aftalens bestemmelser kan ses på http://www.iattc.org/PICDDocumentsSPN.htm

(16)  Se endvidere forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner (KOM(2004) 764 endelig).

(17)  PE 357.789v01-00 af 2.5.2005, ordfører: Duarte Freitas: Forslag til rapport om forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af aftalen om det internationale program for bevarelse af delfiner.

(18)  EP(05)115-CP(05)86S1 af 24. august. 2005.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kvinders repræsentation i besluttende organer i de socioøkonomiske interesseorganisationer i EU«

(2006/C 88/09)

Europa-Parlamentet besluttede den 11. marts 2003 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Kvinders repræsentation i besluttende organer i de socioøkonomiske interesseorganisationer i EU«.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Thomas Etty til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 88 stemmer for, 13 imod og 11 hverken for eller imod:

1.   Konklusioner og henstillinger

2.   Bemærkninger

2.1   Baggrund

2.2   Generelle bemærkninger

2.3.   Særlige bemærkninger (på baggrund af undersøgelsens resultater)

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Senere er det blevet klart, at begrebet »arbejdsmarkedets parter« ikke alene dækkede arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne, men også andre socioøkonomiske interesseorganisationer, som er repræsenteret i EØSU.

(2)  Se »Report on balanced decision making in the EESC« ved J. Oldersma, N. Lepeshko og A. Woodward (VUB Bruxelles/Universitetet i Leiden, september 2004), som findes på EØSU's Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder's hjemmeside (foreligger kun på engelsk): http://www.esc.eu.int/sections/soc/docs/balanced_decisionmaking_eesc.pdf

(3)  I tilfælde, hvor spørgeskemaet er besvaret af to eller flere personer fra samme organisation, betragtes disse svar som et svar.

(4)  Efter udvidelsen i maj 2004 er procenten øget lidt, nemlig til 26 %.

(5)  UNICE har i øvrigt ved to lejligheder i 2002 givet Parlamentet flere oplysninger end dem, der forekommer i de to dokumenter.

(6)  Fra først i 1990'erne til først i det nye årtusind steg antallet af kvinder på EFS's kongresser fra 10-12 % til 30 %, antallet i bestyrelsen (Executive Committee) til 25 % og antallet i forretningsudvalget (Steering Committee) til 32 %. Også i medlemsorganisationerne er der sket ændringer til det bedre; f. eks. har de fleste nu kvindeafdelinger.

(7)  Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene har foretaget en undersøgelse af de europæiske samarbejdsudvalg (»European Works Councils in Practice«, 2004). Undersøgelsen omfatter en række enkeltanalyser. Den viste, at kvindernes repræsentation, med få undtagelser, ikke afspejler personalets sammensætning tilfredsstillende. Det kan sandsynligvis føres tilbage til de nationale samarbejdsudvalgs sammensætning i de berørte virksomheder.

(8)  PE 315.516, A5-0279/2002.

----

BILAG

til Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse

Følgende tekst fra sektionens udtalelse blev forkastet på baggrund af forsamlingens vedtagelse af ændringsforslag; teksten opnåede dog mindst en fjerdedel af de afgivne stemmer:

Punkt 1.8

Mange sagkyndige er tilhængere af kvoter. Men det er ikke sikkert, at kvoter er anbefalelsesværdige i socioøkonomiske organisationer. Dog må det anbefales, at de berørte organisationer og Kommissionen nærmere studerer dette instrument, der i nogle lande har vist sig effektivt i den politiske verden.

Afstemningsresultat

Stemmer for: 42

Stemmer imod: 55

Stemmer hverken for eller imod: 8.

----

----

Udtalelse om Forslag til Rådets forordning om oprettelse af Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder — Forslag til Rådets afgørelse om bemyndigelse af Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder til at udføre opgaver på de områder, der er nævnt i Afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union

KOM(2005) 280 endelig — 2005/0124-0125 (CNS)

(2006/C 88/10)

Rådet for Den Europæiske Union besluttede den 22. september 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som udpegede Sukhdev Sharma til ordfører og An Le Nouail Marlière til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 24. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14. og 15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 94 stemmer for, ingen imod og 4 hverken for eller imod:

1.   Resumé af Kommissionens forslag

2.   Generelle bemærkninger

3.   Særlige bemærkninger

3.1   Retsgrundlag for oprettelse af Den Europæiske Unions Agentur for Grundlæggende Rettigheder.

3.2   Agenturets opgaver (artikel 4)

3.3   Arbejdsområder (artikel 5)

3.4   Bestyrelsen (artikel 11)

3.4.1   Sammensætning

EØSU går ind for et agentur, der favner bredt og forener alle interessenter, og er af den opfattelse, at dette bør afspejles i bestyrelsens sammensætning (3). EØSU er imidlertid bekymret for, at den foreslåede forordning ikke fremmer eller støtter en bred repræsentation af civilsamfundet i bestyrelsen.

I hvidbogen om nye styreformer i EU hedder det, at »Det Økonomiske og Sociale Udvalg skal medvirke til at udvikle et nyt forhold mellem institutionerne og civilsamfundet baseret på gensidigt ansvar i overensstemmelse med EF-traktatens nye artikel 257, der blev vedtaget i Nice« (4). På baggrund af denne erklæring anbefaler vi, at der kommer til at sidde en person i bestyrelsen, som EØSU har udpeget.

3.4.2   Ledelsesstruktur

EØSU har betænkeligheder med hensyn til agenturets uafhængighed i forhold til ikke blot EU-institutionerne, men også medlemsstaterne. Tidligere erfaringer fra Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad viser, at medlemsstaterne i irritation over observatoriets arbejde undertiden har forsøgt at opnå større indflydelse på ledelsen af det (5). Da det i mange tilfælde sandsynligvis er medlemsstater, som handler hver for sig eller kollektivt i Rådet, der vil komme til at overtræde grundlæggende menneskerettigheder i forbindelse med gennemførelse af EU-lovgivning, bør det nye agentur være beskyttet mod politisk indgriben fra medlemsstaternes side. Beskyttelsesforanstaltninger bør omfatte udpegelse af uafhængige bestyrelsesmedlemmer.

Styringen af agenturet skal kunne tåle offentlig indsigt. Hvidbogen om nye styreformer i EU fastlægger fem principper for gode styreformer, nemlig: åbenhed, deltagelse, ansvarlighed, effektivitet og sammenhæng. EØSU anbefaler, at bestyrelsen udpeges i en åben og gennemsigtig proces. Kommissionen bør udstyre medlemsstaterne med jobprofiler for bestyrelsens medlemmer. Rekrutteringsprocessen bør gøres mere gennemsigtig ved at udbrede information om rekrutteringen gennem offentlig annoncering i medlemsstaterne og derudover via eksisterende nationale og europæiske netværk.

Kommissionen opfordres også til at godkende budgettet (artikel 19, stk. 3) og arbejdsplanen for det nye agentur (artikel 5, stk. 1). For at sikre agenturets uafhængighed må der fastlægges mekanismer, som kan sikre, at FN's Paris-principper om nationale menneskerettighedsinstitutioner så vidt muligt overholdes.

3.4.3   Antallet af bestyrelsesmøder

For at sikre større ansvarlighed og bestyrelsesmedlemmernes deltagelse anbefaler EØSU, at agenturets bestyrelse mødes mere end én gang om året.

3.5   Forretningsudvalget (artikel 12)

Det foreslåede forretningsudvalg skal bestå af en formand, en næstformand og to repræsentanter for Kommissionen. Efter udvalgets mening er andelen af medlemmer fra Kommissionen forholdsmæssig stor, og det kan være kompromitterende for agenturets uafhængighed. Udvalget anbefaler derfor, at antallet af bestyrelsesmedlemmer i forretningsudvalget øges fra to til fem.

EØSU påpeger igen det ønskelige i mere indgående koordinering og samarbejde mellem agenturet og Europarådet som fremført i punkt 2.3, og vi ser skabelse af en kultur omkring menneskerettigheder i Den Europæiske Union som vores primære mål. Udvalget henstiller derfor, at et af medlemmerne i bestyrelsens forretningsudvalg kommer fra Europarådet. Det vil sikre synergi i agenturet og komplementaritet mellem agenturet og Europarådet.

3.6   Forum for grundlæggende rettigheder (artikel 14)

3.7   Uafhængighed og hensyn til almenvellet (artikel 15)

3.8   Finansielle bestemmelser (Kapitel 5), artikel 19 (Opstilling af budget)

EØSU fremhæver på ny Paris-principperne om passende finansiering med henblik på at sikre, at agenturet bevilges de nødvendige ressourcer til at varetage sine opgaver og aktiviteter. Disse midler skal gøre det muligt for agenturet at råde over det fornødne personale, lokaler og programmidler. Uden sikkerhed for passende midler kan agenturet være i en udsat position hvad angår politisk indblanding fra EU-institutionernes og medlemsstaternes side.

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  EØSU's udtalelse om »Haag-programmet – Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed« (Ordfører: Luis Miguel Pariza Castaños) – EUT C 65 af 17.3.2006.

(2)  KOM(2001) 428 endelig, side 14-15.

(3)  EØSU's udtalelse om »Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad« (ordfører: Sukhdev Sharma), CESE 1615/2003, punkt 3.3.3 (EUT C 80 af 30.3.2004).

(4)  Nice-traktaten, artikel 257, side 15.

(5)  EØSU's udtalelse om »Det Europæiske Observatorium for Racisme og Fremmedhad« (ordfører: Sukhdev Sharma), CESE 1615/2003, punkt 3.3.4 (EUT C 80 af 30.3.2004).

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »De europæiske civilsamfundsorganisationers repræsentativitet i den civile dialog«

(2006/C 88/11)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 25. september 2003 under henvisning til forretningsordenens artikel 29 at afgive udtalelse om: »De europæiske civilsamfundsorganisationers repræsentativitet i den civile dialog«

samt i henhold til forretningsordenens artikel 19, stk. 1, at nedsætte et underudvalg til forberedelse af dette arbejde.

Underudvalget vedtog sit forslag til udtalelse den 12. januar 2006 med Jan Olsson som ordfører.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 103 stemmer for, 1 imod og 6 hverken for eller imod:

1.   Baggrund

2.   Aktørerne i den civile dialog på EU-plan (7)

3.   Kravet om repræsentativitet

4.   EØSU og de europæiske civilsamfundsorganisationer: en pragmatisk og åben fremgangsmåde

5.   En treleddet procedure for vurdering af repræsentativitet

6.   Vedtægterne og deres anvendelse

7.   Organisationens forankring i medlemsstaterne

8.   Kvalitative kriterier

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  I konklusionerne fra det Det Europæiske Råd (SN 100/00), punkt 38, udtales følgende:

»EU, medlemsstaterne, de regionale og lokale niveauer samt arbejdsmarkedets parter og civilsamfundet deltager aktivt ved hjælp af forskellige former for partnerskab.«

(2)  Det Europæiske Råd understreger i sine konklusioner (SN 7619/05), punkt 6, følgende:

»Foruden regeringerne bør alle andre berørte aktører – parlamenter, regionale og lokale instanser, arbejdsmarkedets parter, civilsamfundet – tage strategien til sig og deltage aktivt i at virkeliggøre dens mål«.

(3)  KOM(2001) 428 endelig af 25. juli 2001, EFT C 287 af 12. oktober 2001.

(4)  Det fremgår af artiklens stk. 2, at »EU-institutionerne fører en åben, gennemsigtig og regelmæssig dialog med de repræsentative sammenslutninger og civilsamfundet«, mens stk. 1 anmoder EU-institutionerne om på passende måder at give »de repræsentative sammenslutninger« mulighed for at give udtryk for deres opfattelser angående alle Unionens arbejdsområder og for at diskutere dem offentligt.

(5)  Jævnfør dokumentationen i forbindelse med »Den første konference for det organiserede civilsamfund på europæisk plan« den 15.-16. oktober 1999 (CES-2000-012-FR/EN) og følgende udtalelser: »Det organiserede civilsamfunds opgaver og bidrag i det europæiske samarbejde« af 23. september 1999 (CES 851/1999, EFT C 329 af 17. november 1999), »Kommissionen og de ikke-statslige organisationer - Styrkelse af partnerskabet« af 13. juli 2000 (CES 811/2000, EFT C 268 af 19. september 2000), »Det organiserede civilsamfund og nye styreformer i EU – ØSU's bidrag til udarbejdelse af hvidbogen« af 26. april 2001 (CES 535/2001, EFT C 193 af 10. juli 2001), »Nye styreformer i EU – En hvidbog« af 21. marts 2002 (CES 357/2002, EFT C 125 af 27. maj 2002).

(6)  EØSU har desuden organiseret to andre konferencer om denne problematik, den første den 8.-9. november 2001 om »Det organiserede civilsamfunds rolle i EU's beslutningsproces« og den anden den 8.-9. marts 2004 om »Deltagelsesdemokrati: status og nye perspektiver i lyset af forfatningstraktaten«.

(7)  Som EØSU ser det, er der tre former for civil dialog:

(8)  Jf. EF-traktatens artikel 137 og 138.

(9)  Kommissionen har på frivillig basis etableret en oversigt (CONECCS-databasen) over nonprofitorganisationer i civilsamfundet, der har konstitueret sig på EU-plan, omkring 800 organisationer, hvoraf en del dog er erhvervs- og fagorganisationer.

(10)  Punkt 4.2.5 i udtalelsen CES 357/2002.

(11)  Se især ØSU's udtalelse af 26. april 2001 om »Det organiserede civilsamfund og nye styreformer i EU - ØSU's bidrag til udarbejdelse af hvidbogen« (CES 535/2001, EFT C 193 af 10.7.2001, punkt 3.4).

(12)  KOM(2002) 704 endelig.

(13)  Repræsentativitetsproblematikken er ikke desto mindre i denne sammenhæng et meget vigtigt spørgsmål, når det gælder om at give civilsamfundets organisationer en reel ret – ikke blot til at blive hørt, men også til at deltage i udformningen af EU's sektorpolitikker og i forberedelsen af beslutninger desangående, samt i gennemførelsen og opfølgningen af disse beslutninger. Denne problematik rejser imidlertid spørgsmål, der i mange henseender er af en anden art og rækkevidde end dem, der behandles i denne udtalelse, og den bør derfor undersøges særskilt på et passende tidspunkt.

(14)  EØSU rummer tre grupper, der repræsenterer henholdsvis arbejdsgiverne (Gruppe I), lønmodtagerne (Gruppe II) og de øvrige økonomiske og sociale interesser i det organiserede civilsamfund (Gruppe III).

(15)  EØSU har seks faglige sektioner, som beskæftiger sig med alle de EU-indsatsområder, som EØSU skal høres om.

(16)  I henhold til erklæringen fra Det Europæiske Råds møde i Laeken den 15. december 2001 havde EU-Konventet bl.a. mandat til at gå i dialog med civilsamfundet. Denne opgave blev varetaget af Jean-Luc Dehaene, konventets næstformand, sammen med hvem EØSU har organiseret 8 informations- og dialogmøder med europæiske civilsamfundsorganisationer og –netværk, uden at udelukke nogen; i møderne deltog også medlemmer af konventet og især fra dets præsidium. Mødernes succes blev bekræftet af det frugtbare samarbejde mellem Europa-Parlamentet og EØSU om forberedelse og afholdelse af de høringer af organisationer og netværk, som fandt sted, før Europa-Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender vedtog sin parlamentsrapport om forfatningstraktaten i november 2004. EØSU havde i første omgang tilrettelagt en høring af repræsentanter for alle de berørte organisationer med deltagelse af første næstformand for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og de to ordførere for Europa-Parlamentet. I anden omgang var talsmændene for de repræsentative netværk blevet indbudt til at udtrykke sig direkte over for parlamentsudvalget.

(17)  Visse store europæiske netværk har egne vedtægter. Det gælder f.eks. platformen for socialsektorens europæiske ngo'er og CONCORD, som omfatter ngo'er på udviklingsområdet. Andre har ikke egne vedtægter, f.eks. »Green 9« (gruppe af miljø-ngo'er) og menneskerettighedsnetværket, som omfatter ngo'er, der er aktive på menneskerettighedsområdet.

(18)  Se punkt 3.1.2.

(19)  Belgisk lovgivning indeholder f.eks. en statut for en international nonprofitsammenslutning (AISBL).

(20)  KOM(91) 273 endelig /1 og 2.

(21)  EØSU's udtalelse CES 642/92 af 26. maj 1992, EFT C 223 af 31.8.1992.

(22)EUT L 297 af 15.11.2003.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU

(2006/C 88/12)

I et brev af 13. maj 2005 fra kommissionsmedlem László Kovács blev Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg i henhold til EF-traktatens artikel 262 anmodet om at udarbejde en udtalelse om: Indførelse af et fælles konsolideret grundlag for selskabsbeskatning i EU.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Lars Nyberg til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 27. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar, følgende udtalelse med 94 stemmer for, 6 stemmer imod og 4 hverken for eller imod:

Konklusioner og henstillinger

Allerede i 1992 blev det fastslået i Ruding-rapporten, at der er brug for fælles regler for definitionen af skattegrundlaget. Man ville desuden udvide forslaget til at omfatte minimum- og maksimumniveauer for skattesatserne.

EØSU anser det for et skridt i den rigtige retning, at en arbejdsgruppe under Kommissionens ledelse nu langt om længe skal udarbejde forslag til et fælles konsolideret beskatningsgrundlag for selskabsskatten. At arbejdet skal vare tre år, må betragtes som nødvendigt med tanke på spørgsmålets kompleksitet. Gruppen arbejder også med stor åbenhed. Alle dokumenter lægges direkte ud på internettet, så alle interesserede kan følge med i diskussionerne. Det, som derefter må undgås, er, at en uvilje mod at ændre i for længst etablerede nationale systemer, kommer til at forsinke indførelsen af det fælles skattegrundlag. Medlemsstaterne er nødt til at demonstrere, at medlemskab af EU har en værdi, eftersom et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag kun kan skabes gennem EU. Samtidig må spørgsmålet om skattesatserne midlertidigt udskydes for at gøre det mindre vanskeligt at nå til en aftale om skattegrundlaget.

Skattesystemerne skal grundlæggende fastlægges politisk. Det er nødvendigt, at udviklingen af fælles regler for selskabsskattegrundlaget sker via Ministerrådet og Europa-Parlamentet, så man undgår, at reglerne for dette område i stedet gradvist fastlægges gennem EF-domstolens juridisk begrundede domme. På samme måde er det vigtigt, at diskussionerne føres med arbejdsmarkedets parter og det øvrige civilsamfund.

Spørgsmålet om et fælles selskabsskattegrundlag er præget af, at »intet er klart, før alt ligger klart«. Da der er en stor risiko for forsinkelser, bør man dog hele tiden overveje, om de dele, man er enig om, kan indføres gradvist gennem deldirektiver.

De overvejelser, som må gøres, er dels af juridisk og skatteteknisk, dels af økonomisk art. Vi opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til — trods det store antal tekniske detaljer og de store forskelle landene imellem — at lade sig vejlede af de økonomiske fordele, der kan opnås med et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag.

De diskussioner, vi har haft, kan opsummeres med de forslag til principper for et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag, vi fremlægger i det sidste afsnit. Samtidig opfordres Kommissionen til hele tiden at følge de principper, vi angiver som ledestjerne for arbejdet med de tekniske detaljer. Vi har valgt at koncentrere os om de principielle argumenter, da vi tror, at valget mellem forskellige tekniske løsninger bliver lettere, hvis man tager udgangspunk i disse principper.

1.   Grundlag

2.   Tidligere EØSU-udtalelser om selskabsskattegrundlaget

3.   Nogle fakta om selskabsskatten

4.   Hidtidige fælles beslutninger om selskabsbeskatningen

5.   Diskussionen om de tekniske detaljer

6.   Principperne for et fælles konsolideret selskabsskattegrundlag (16)

6.1   Et bredt grundlag

Formålet med skatter er at finansiere den offentlige velfærd. Grundlaget for beskatningen bør derfor være så bredt som muligt. Et bredt grundlag er også med til at sikre en så begrænset skævvridende effekt på økonomiens funktionsmåde som muligt, eftersom det gør det muligt at holde selve skattesatsen nede.

6.2   Neutralitet

Et fælles grundlag for selskabsskatten skal være neutralt i forhold til de forskellige investeringsalternativer og må ikke skævvride konkurrencen mellem forskellige brancher. Realøkonomiske overvejelser skal afgøre, hvor virksomhederne placerer deres aktiviteter og hvor skattegrundlaget skatteteknisk skal placeres. Et neutralt skattegrundlag er med til at skabe en fri og fair konkurrence mellem virksomhederne.

6.3   Enkelthed

De fælles regler må samtidig være kendetegnet af enkelthed, klarhed og gennemsigtighed. Af hensyn til enkeltheden skal der, hvor det er skattepolitisk hensigtsmæssigt, være en sammenkobling med de internationale regnskabsregler, som allerede anvendes af mange virksomheder. Man skaber også mere enkle systemer ved at anvende de samme regler for, hvornår og hvordan betalingen finder sted.

6.4   Effektivitet

Skatteopkrævningen skal være effektiv, også i den forstand at den skal være let at kontrollere, så skattefejl undgås og skattefusk bekæmpes.

6.5   Stabilitet

Det er vigtigt med stabile skattesystemer. Virksomhedernes investeringer skal være motiverede på lang sigt og eftersom skattesystemerne indgår i investeringsbeslutningerne, må disse ikke udsættes for alt for mange forandringer.

6.6   Legitimitet

Udformningen skal være accepteret af dem, som berøres direkte, nemlig arbejdsmarkedets parter, og af befolkningen i sin helhed, da det skal bruges til at finansiere den offentlige sektor.

6.7   Retfærdighed

Fordelingen mellem medlemsstaterne af den fortjeneste, som er beregnet under et fælles selskabsskattegrundlag, udgør grundlaget for et retfærdigt system. En retfærdig fordeling bidrager til medlemsstaternes frihed til selv at fastlægge skattesatsen.

6.8   International konkurrence

Ved udformningen af skattegrundlaget bør man også tage hensyn til, hvordan det forholder sig til selskabsbeskatningen uden for EU.

6.9   Obligatorisk

For at undgå, at der opstår nye forskelle i skattebehandlingen inden for medlemsstaterne, er reglerne for skattegrundlaget i et optimalt system nødt til at være obligatoriske for både virksomheder med grænseoverskridende aktiviteter og for virksomheder, som kun har aktiviteter i ét land. Hvis et fælles system følger de øvrige principper og bliver tilstrækkelig enkelt og konkurrencedygtigt for virksomhederne, bliver modsætningen mellem et obligatorisk eller frivilligt system snarest hypotetisk. Det er udformningen af systemet, som afgør, om der rejses spørgsmål ved et obligatorisk system.

6.10   Foreløbige/overgangsregler

At give virksomhederne valgfrihed kan imidlertid være et acceptabelt foreløbigt system. En så stor ændring som et fælles selskabsskattegrundlag kan også gøre det nødvendigt med overgangsregler. Et foreløbigt system eller muligheden for overgangsregler gør realiseringen af et fælles system mere fleksibelt.

6.11   Smidige beslutningsprocedurer

Selv om der er brug for et langsigtet stabilt beskatningssystem for virksomheder, må der være mulighed for ændringer på grund af forandringer i den omgivende verden eller for at lappe »huller« i systemet. Der kan f.eks. være tale om, at systemet skaber ikke-tilsigtede effekter. Beslutningen om et fælles system må derfor indeholde regler om, hvordan man på en smidig måde kan gennemføre justeringer.

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  EØSU's udtalelse om »Skattepolitik i EU – Prioriteringer for de kommende år«, EFT C 48/19, 21.2.2002, s. 73.

(2)  EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(3)  EØSU's udtalelse om »Skattekonkurrencen og dens konsekvenser for virksomhedernes konkurrenceevne«, EFT C 149/16, 21.6.2002, s. 73.

(4)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(5)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(6)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(7)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(8)  EØSU's udtalelse om »Et indre marked uden selskabsskattemæssige hindringer - hidtidige resultater, igangværende initiativer og tilbageværende udfordringer«, EUT C 117/10, 30.4.2004, s. 41.

(9)  I 2003 og 2004 blev der afsagt 25 domme om direkte skatter i EU-domstolen.

(10)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(11)  EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(12)  EØSU's udtalelse om »Direkte erhvervsbeskatning«, EFT C 241/14, 7.10.2002, s. 75.

(13)  EØSU's udtalelse om »Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80/33, 30.3.2004, s. 139.

(14)  Economic effects of tax cooperation in an enlarged European Union, Copenhagen Economics 2004 (Copenhagen Economics (2005) s. 36.)

(15)  Structures of the taxation systems in the European Union, 2005 edition of Copenhagen Economics.

(16)  Princippernes rækkefølge indebærer ingen indbyrdes prioritering.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Energieffektivitet«

(2006/C 88/13)

Kommissionen besluttede ved brev af 7. juni 2005 under henvisning til EF traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om: »Energieffektivitet«.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Transport, Energi, Infrastruktur og Informationssamfundet, som udpegede Stéphane Buffetaut til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 31. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse med 78 stemmer for, 2 imod og 1 hverken for eller imod:

1.   Konklusion: Fremme af energieffektivitet

2.   Introduktion

I 2000 understregede Kommissionen det presserende behov for mere aktivt at fremme energieffektiviteten både på EU-plan og i de enkelte medlemsstater. Behovet skulle ses i lyset af vedtagelsen af Kyoto-protokollen og det nødvendige i at indføre en mere bæredygtig energipolitik på et kontinent, der i vid udstrækning er afhængig af ressourcer, samt styrke forsyningssikkerheden.

For at øge energieffektiviteten i Det Europæiske Fællesskab blev der derfor offentliggjort en handlingsplan, der indeholdt følgende målsætninger:

2.1   Situationen fem år efter

Målet om 1 % er endnu ikke nået, men en række retsinstrumenter er blevet iværksat, forpligtende aftaler er indgået med visse økonomiske sektorer, en større debat er blevet indledt af Kommissionen eller på anmodning af Rådet, Kyoto-aftalen er trådt i kraft og målsætninger for udviklingen af vedvarende energi er fastsat. Det er sandsynligt, at målet om en reduktion i energiintensiteten ikke vil være lineær, men at der sektor for sektor vil være tale om en gradvis reduktion.

2.1.1   Retsinstrumenter

Nogle retsinstrumenter er vedtaget, mens andre er under vedtagelse. Nogle er målrettede, mens andre er mere generelle, såsom forordning om energieffektivitetsmærkning af kontorudstyr (1), direktiv om bygningers energimæssige ydeevne (2), direktiv om fremme af kraftvarmeproduktion (3) og forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om energieffektivitet i slutanvendelserne og om energitjenester (4).

Herudover er der indgået aftaler med visse økonomiske sektorer om minimale effektivitetsstandarder. Disse frivillige aftaler udgør et alternativ til udarbejdelsen af ny lovgivning.

Imidlertid bør der drages omsorg for, at der i den forbindelse ikke opstår et virvar af for mange indbyrdes overlappende retsforskrifter, hvilket yderligere ville øge antallet af vanskeligt overskuelige regler, og som derfor som helhed ville blive en økonomisk hæmsko og dermed også ville skade det ønskede mål om større effektivitet inden for energisektoren.

2.1.2   En bredere debat

Den Europæiske Union har samtidig rejst en bredere debat, navnlig i form af en række strategier, såsom strategien for bæredygtig udvikling, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Göteborg i 2001, og som skulle være fornyet inden udgangen af 2005, hvilket desværre ikke er sket. Tematiske strategier for genanvendelse, bæredygtig udnyttelse af naturlige ressourcer eller byudvikling, der indeholder energimæssige aspekter, kan også nævnes i denne forbindelse.

2.1.3   Kyoto

Kyoto-protokollen trådte i kraft efter Den Russiske Føderations ratificering heraf, men uden opbakning fra Amerikas Forenede Stater, der ellers anvender betydelige beløb på forskning i, hvordan CO2-udslippet kan nedbringes.

Kommissionen har i den forbindelse offentliggjort en meddelelse om »At vinde kampen mod den globale klimaændring«, og Det Europæiske Råd har på sit forårsmøde bekræftet, at det er fast besluttet på at skabe et nyt afsæt for de internationale forhandlinger.

2.1.4   Udvikling af vedvarende energi

Der er fastlagt politikker og målsætninger for udviklingen af vedvarende energi, navnlig inden for vindmølleenergi, men også på samtlige miljøteknologiske områder.

Energiefterspørgslen stiger til stadighed og EU's energiafhængighed er fortsat høj, hvilket kan få alvorlige konsekvenser for de i forvejen utilfredsstillende økonomiske resultater, eftersom efterspørgslen på verdensplan stiger kraftigt, navnlig som følge af udviklingen i vækstøkonomier som Kina, Indien og Brasilien.

Debatten og gennemførelsen af en europæisk energieffektivitetspolitik er således ikke ren og skær luksus, men en nødvendighed af hensyn til:

EØSU's debat vil derfor behandle energieffektivitet og behovet for bæredygtig udvikling, konkurrenceevne og økonomisk uafhængighed, hvilket afspejler indholdet i grønbogen.

3.   Grønbogen om energieffektivitet

4.   Energieffektivitet og behovet for bæredygtig udvikling, konkurrenceevne og økonomisk uafhængighed

5.   Grønbogens spørgsmål

5.1   Spørgsmål 1: Hvordan kan de europæiske investeringer i energieffektiv teknologi fremmes?

EØSU mener, at skatteincitamenter effektivt kan fremme investeringerne, og at energieffektive tjenester, der fortsat udvikles, herudover kan øge energieffektiviteten i industrielle anlæg.

Ifølge EØSU findes der dog andre frivillige og ikke-skattemæssige foranstaltninger, der kan være effektive, såsom priser for energibesparelse, udbredelsen af den bedst mulige teknologi, interne kampagner i virksomhederne for at udvikle simple og daglige rutiner (automatisk slukning af lys, elektrisk og elektronisk udstyr på vågeblus m.m.) samt kampagner rettet mod den brede offentlighed. På samme vis kan energiforsyningsvirksomheder tilskynde forbrugerne og kunderne til at blive ansvarlige forbrugere ved for eksempel at udbrede brugen af energibesparende pærer. Det handler også om individuelt og kollektivt ansvar. Ifølge et indisk ordsprog hedder det med rette, at »vi lever i en verden, som vi skal give videre til vores børn«. Det ville ikke være moralsk forsvarligt at indtage en uansvarlig holdning over for de kommende generationer.

Anvendelsen af fonde til forskning vil helt sikkert kunne have en multiplikatoreffekt som led i et samarbejde mellem offentlige og private forskningscentre.

5.2   Spørgsmål 2: Emissionskvotemekanismens relevans set i forhold til energieffektivitet

Denne politik kunne eventuelt benyttes til at opstille projekter i bolig- og transportsektoren, der som bekendt er en stor energiforbruger. Nogle lande har i øvrigt allerede indført energispareattester, som lægger forpligtelser på producenterne, på energispareområdet, og som indirekte påvirker CO2-emissioner. I mangel af en konkret indsats beskattes disse (i Frankrig med 2 eurocents pr. KWH, hvilket foranlediger dem til at lancere initiativer over for deres kunder for at kunne opnå energibesparelser.

Man bør sørge for, at den stigning i energiudgifterne, som kan blive en følge heraf, ikke medfører uheldige socioøkonomiske virkninger (udflytninger), men der bør dog foretages en vurdering af risikoen for større energikriser i fremtiden. Ved at afholde udgifter i dag kan der opnås en vis garanti for gevinster i fremtiden. Ligeledes skal de forskellige mekanismer vedrørende emissionscertifikater og energibesparelser anskues ud fra den tilskyndende virkning, som de kan have for investeringer i rene energispareteknologier.

Med hensyn til planerne om tildeling af CO2-emissionscertifikater, er det beklageligt, at de anlæg, hvor der allerede er investeret i renere og mere energivenlige teknologier, ikke behandles gunstigere end dem, hvor der ikke er gjort en sådan indsats.

Den kraftvarmeproduktion, som EU ønsker at tilskynde til, bør integreres bedre i tildelingsplanerne.

5.3   Spørgsmål 3: Det betimelige i årlige energieffektivitetsprogrammer i de enkelte medlemsstater og sammenligning af disse programmer

Hvis der indføres sådanne planer, bør de være konsekvente med investeringscyklusserne. I praksis afskrives investeringerne ikke over et enkelt år; derfor bør eventuelle planer tage højde for de frister, som er nødvendige for iværksættelse og afskrivning.

Disse planer er ikke afgørende for fastlæggelsen af målsætninger, men en sammenligning kan være til gavn, da den vil være et værktøj til formidling af effektiv praksis.

5.4   Spørgsmål 4: Det betimelige i at udvikle skattepolitiske instrumenter

Skattepolitiske instrumenter kan være effektive, forudsat de udvælges fornuftigt og er målrettede. Dog er det klart, at gennemførelsen af skattepolitiske instrumenter er et ømtåleligt anliggende og hovedsagelig henhører under nationale beføjelser, ligesom man bør overholde subsidiaritetsprincippet og princippet om de lokale myndigheders frie forvaltningsret. Med hensyn til momssatser kræves der enstemmighed i Rådet for at kunne ændre dem.

Til gengæld er systematisk anvendelse af økomærkning lettere og kan være effektiv.

5.5   Spørgsmål 5: Udarbejdelse af en statsstøtteordning, som tager større hensyn til miljøet ved at fremme miljøinnovation og produktivitetsgevinster

På dette område bør opmærksomheden rettes mod energiforbrugende sektorer: boliger og transport. Dog bør man påse, at eventuel statsstøtte ikke forvrider konkurrencen.

5.6   Spørgsmål 6: De offentlige myndigheder som forbillede

EØSU vurderer, at indføjelse af energieffektivitetskriterier i forbindelse med offentlige indkøb bør fremmes, ligesom energieffektivitetsopgørelser i offentlige bygninger bør fremmes. Måske burde man yderligere udvikle begrebet energieffektivitet i forbindelse med udbud.

I alle tilfælde er en evaluering af forsøg, som er gennemført i offentlige bygninger, nødvendige for at kunne vurdere cost/benefit-forholdet.

5.7   Spørgsmål 7: Energieffektivitetsfondes relevans

Energieffektivitetsfonde kan udgøre vigtige instrumenter til mere effektiv energianvendelse og større energibesparelser. Ved hjælp af energieffektivitetsfonde kan der lettere foretages private investeringer og man kan hjælpe energiselskaberne med at give deres kunder alternativer med henblik på lavere energianvendelse; de ville også fremskynde udviklingen af energieffektivitetstjenester og stimulere F&U og hurtig markedsintroduktion af energieffektive produkter. De udgør derfor et nyttigt supplement til indførelsen af emissionshandel.

Imidlertid bør det overvejes at tage mere konsekvent hensyn til energieffektiviteten i forbindelse med samhørighedsfonden og regionaludviklingsfonden.

Man bør snarest øge bevillingerne til forskning og udvikling i stil med USA, som lægger store budgetmæssige bestræbelser for dagen på det energiteknologiske område.

5.8   Spørgsmål 8: Bygningers energieffektivitet

Sektoren har strategisk betydning og energieffektivitetsgevinsterne kan være betydelige; dog må man passe på ikke at pålægge ejere, som lejer deres ejendom ud, og ejere, som selv bebor deres ejendom, byrder, som ligger uden for deres muligheder, og ej heller pålægge alt for tunge eller komplekse administrative byrder. Her bør der sørges for, at medlemsstaterne ikke udformer bestemmelser, hvis overholdelse er vanskelig at kontrollere, fordi de er for indviklede, og som ikke overholdes af visse virksomheder, mens andre bestræber sig på at efterleve dem, da dette ville skabe konkurrenceforvridninger. Med hensyn til bygninger er energieffektiviteten et overordnet anliggende, men statslige organer intervenerer på individuelt grundlag. En struktureret tilgang er derfor påkrævet. I praksis er det arkitekten, bistået af et rådgivende firma, der står for iværksættelsen af energistandarder, hvorfor der er behov for klare og enkle bestemmelser af hensyn til overholdelsen.

Enhver udvidelse af direktivets anvendelsesområde må eventuelt først overvejes, når der er gjort status over 2001-direktivet, herunder en eventuel nedsættelse af den nugældende tærskel på 1 000 m2. Det skal understreges, at revision af termiske regelsæt hvert femte år kun giver kort tid til gennemførelsen i en sektor, hvor virksomhederne ofte er små. En frist på syv år ville nok være mere realistisk, så de reelt får tid til at gennemføre reglerne, uden at være tvunget til at anvende nye regler, selv om de foregående næsten kun lige er trådt i kraft.

En statusopgørelse over medlemsstaternes foranstaltninger og udveksling af god praksis ville være en god ide.

5.9   Spørgsmål 9: Bygningsejeres incitamenter til at forbedre energieffektiviteten

Der bør nok satses på skattepolitiske incitamenter, f.eks. nedsættelse af ejeres ejendomsskat alt efter hvor meget de investerer i energieffektivitet. I alle tilfælde bør tiltag være et nationalt anliggende.

Under alle omstændigheder ville det være en stor fordel, om der blev udviklet et marked for energitjenester, sådan som det allerede findes i nogle EU-lande, bl.a. de nordiske lande og Frankrig.

5.10   Spørgsmål 10: Forbedring af energiforbrugende husholdningsapparaters ydelse

Der bør tages afsæt i erfaringerne fra den integrerede produktpolitik:

Energimærket er obligatorisk for visse husholdningsapparater (køleskabe, frysere, vaskemaskiner, opvaskemaskiner, el-pærer). Det kunne udvides til at omfatte flere apparater (f.eks. el-ovne og mikrobølgeovne til husholdningsbrug). Det kunne ligeledes omfatte udstyr på andre områder med et stort energiforbrug som f.eks. opvarmning og klimaanlæg (f.eks. gaskedler, cirkulationspumper og split klimaanlæg til husholdningsbrug).

5.11   Spørgsmål 11: Forbedring af bilers energieffektivitet

Man bør afvente resultaterne af bilindustriens frivillige aftaler med Kommissionen.

I alle tilfælde indfører bilindustrien løbende og gradvist nyskabelser med hensyn til bilers energieffektivitet, motorudvikling og brændstofforbrug.

Tilbage står spørgsmålet om den ældre bilpark, som undertiden rummer et socialt aspekt. Både af hensyn til energieffektivitet og sikkerhed bør der dog tilskyndes til udskiftning af bilparken. Måske bør der overvejes særlige tiltag for billån for ikke at ramme personer med små indtægter.

Endelig er beskatningen af transportmidler meget ulige og går derfor ud over visse transportformer, hvilket EØSU har understreget i sin rapport om bæredygtig transport.

5.12   Spørgsmål 12: Folkeoplysningskampagner

Af effektivitetshensyn bør der foretrækkes nationale eller regionale kampagner frem for EU-kampagner rettet mod husholdninger. Særlige bevidstgørelseskampagner for børn kan være gavnlige, så de tidligt indpodes gode energisparevaner (f.eks. blot at slukke lyset, når et rum forlades). Passende forbrugeroplysning vil også være meget gavnlig, så forbrugerne vælger at købe det mest energivenlige udstyr.

Da der allerede er gennemført nationale kampagner, kunne der foretages en erfaringsudveksling.

5.13   Spørgsmål 13: Effektiviteten ved eltransmission og –distribution, fremme af kraftvarme

Elproduktionen rammes af tab ved omdannelsen (ca. 30 %) og transporten (ca. 10 %). Transporttabene kan reduceres ved at gøre transporten kortere.

Der kan også opnås besparelser ved at styre efterspørgslen bedre, især for store energiforbrugere. Det er derfor ønskeligt at udforme aftaler mellem disse og producenterne af hensyn til bedre efterspørgselsstyring.

Markedsåbningen skulle muliggøre en større effektivitet takket være konkurrence mellem distributørerne, men det er for tidligt at gøre status.

Med hensyn til kraftvarme bør man nøje fastlægge reglerne for elektricitet stammende fra kraftvarmeproduktion; endvidere forekommer parametrene i kraftvarmedirektivet at være vanskelige at nå, bl.a. fordi de udlægges forskelligt i de forskellige lande.

5.14   Spørgsmål 14 og 15: Energileverandørernes rolle i forbindelse med levering af energitjenester og indførelse af hvide attester

Man kan stille det spørgsmål, om det nu også er i energiproducentens/leverandørens interesse at reducere forbruget? Det er årsagen til, at nogle medlemsstater har indført energispareattester.

Hele kæden af aktører bør inddrages, når energiforbruget skal sænkes. En frivillig adfærdskodeks ville være en fordel.

Det bør nok defineres bedre, hvad der skal forstås ved energieffektivitetstjeneste og energiydeevnekontrakt.

Med hensyn til hvide attester bør der gøres status over deres anvendelse i de lande, hvor de benyttes, inden de udvides til hele EU.

5.15   Spørgsmål 16: Tilskynde industrien til at anvende en mere energieffektiv teknologi

De eksisterende foranstaltningers effektivitet (kul, frivillige forpligtelser).

Frivillige forpligtelser frem for tvang er at foretrække. I alle tilfælde er der allerede i mange europæiske lande truffet foranstaltninger, hvor sådanne er økonomisk og finansielt rentable. En eventuel indsats bør derfor koncentreres om foranstaltninger, som har behov for incitamenter eller støtte, i modsat fald bliver der tale om tilfældigheder.

5.16   Spørgsmål 17: Ligevægt mellem de forskellige transportformer og mere bane-, sø- og flodtransport

Jernbanesektoren er ofte ufleksibel og mangler alternativer og vandvejsnettet er endnu ikke tilstrækkelig udviklet og har for mange flaskehalse. Der bør investeres i interoperabilitet mellem de forskellige transportformer, de eksterne omkostninger bør indregnes og man bør opvurdere de former, som muliggør en bedre energieffektivitet. Indførelse af muligheden for reguleret konkurrence snarere end ren og hård konkurrence svarer bedre til sektorens karakteristika og vil kunne puste nyt liv i den.

5.17   Spørgsmål 18: Finansiering af infrastrukturer i det transeuropæiske transportnet (6)

Visse store transeuropæiske net lader længe vente på sig. Krisen i de offentlige finanser overalt i Europa har ofte sinket deres gennemførelse. EØSU henstiller, at EU især sætter penge i udbygningen af de trafikmidler, som har vist sig at være særligt energieffektive.

Forhåbentlig vil der også blive tilskyndet til offentlig-private partnerskaber.

5.18   Spørgsmål 19: Standarder og lovforskrifter i transportsektoren

Hovedvægten bør lægges på teknologiske nyskabelser og udformning af standarder i samarbejde mellem industrien og de offentlige myndigheder.

5.19   Spørgsmål 20: Bør myndighederne forpligtes til at indkøbe miljørene biler?

Princippet om de lokale myndigheders frie forvaltningsret og subsidiaritetsprincippet taler imod en sådan forpligtelse. Dog indkøber mange offentlige myndigheder allerede i dag rene biler. Reglerne om offentlige indkøb kan fremme denne praksis.

Herudover sigter direktivforslaget om fremme af renere vejtransportkøretøjer (KOM(2005) 634) mod at udbrede denne praksis ved at indføre en kvote for »rene« biler i de offentlige myndigheders udbud.

5.20   Spørgsmål 21: Betaling for transportinfrastrukturudgifter og eksterne omkostninger (forurening, ulykker m.v.)

EØSU har flere gange henstillet, at der tages hensyn til de eksterne omkostninger og har anmodet Kommissionen om at komme med et oplæg hertil. Man bør derfor gøre status over de hidtidige tiltag i visse lande, så effektiviteten kan måles nøjagtigt.

5.21   Spørgsmål 22: Program for energieffektivitetsforetagenders finansiering af energieffektivitetsprojekter

Hvis initiativerne har været vellykkede, bør deres udbredelse og opbakningen herom fremmes i EU.

5.22   Spørgsmål 23: Energieffektivitet og forbindelserne med tredjelande

Energiudgiften gør spørgsmålet om energieffektivitet mere følsomt end tidligere. De internationale finansieringsinstitutioner bør medtænke denne problemstilling i deres tekniske og finansielle bistand.

5.23   Spørgsmål 24: Udnyttelse af EU's knowhow i udviklingslandene

De eksisterende foranstaltninger (Clean Development Mecanism, Joint Implementation) bør forenkles og gøres mere effektive.

5.24   Spørgsmål 25: Muligheden for at forhandle toldmæssige fordele for energieffektive produkter i WTO

Det forekommer lidet sandsynligt, at EU vil kunne få accepteret sådanne foranstaltninger i WTO, fordi de ville kunne opfattes som værende til skade for udviklingslandenes produktion.

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Forordning (EF) nr. 2422/2001, EFT L 332 af 15.12.2001.

(2)  Direktiv 2002/91/EF, EFT L 1 af 4.1.2003.

(3)  Direktiv 2004/8/EF, EUT L 52 af 21.2.2004.

(4)  KOM(2003) 739.

(5)  Direktiv 2003/96/EF, EFT L 283 af 31.10.2003, omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet.

(6)  Se EUT C 108 af 30.4.2004»Fremtidige transportinfrastrukturer«.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en europæisk småkravsprocedure

KOM(2005) 87 endelig — 2005/0020 (COD)

(2006/C 88/14)

Rådet besluttede den 4. april 2005 under henvisning til EF-traktatens artikel 262 at anmode om Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om det ovennævnte emne.

Det forberedende arbejde henvistes til EØSU's Faglige Sektion for Det Indre Marked, Produktion og Forbrug, som udpegede Jorge Pegado Liz til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 23. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling af 14. og 15. februar 2006, mødet den 14. februar 2006, følgende udtalelse enstemmigt:

1.   Sammenfatning, konklusioner og anbefalinger

2.   Indledning. Forslagets mål

3.   Tidligere og parallelle initiativer

4.   Juridisk instrument og retsgrundlag

5.   Generelle bemærkninger

6.   Særlige bemærkninger

6.1   Artikel 2 — Anvendelsesområde

6.2   Artikel 3 — Indledning af proceduren

6.3   Artikel 4 — Procedurens videre forløb

6.4   Artikel 5 — Afslutning af proceduren

6.5   Artikel 6 — Retsmøde

6.6   Artikel 7 — Bevisoptagelse

6.7   Artikel 8 — Repræsentation af parterne

6.8   Artikel 9 — Rettens eller domstolens opgaver

6.9   Artikel 10 — Dommen

6.10   Artikel 11 — Forkyndelse af dokumenter

6.11   Artikel 12 — Tidsfrister

6.12   Artikel 13 — Dommens eksigibilitet

6.13   Artikel 14 — Omkostninger

6.14   Artikel 16 — Prøvelse af dommen

6.15   Bilag: standardformularer

Bruxelles, den 14. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  KOM(2005) 87 endelig af 15.3.2005.

(2)  Jf. EFT C 19 af 23.1.1999.

(3)  Se Bilag SEK(2005) 352 af 15. marts 2005.

(4)  Se Bilag SEK(2005) 351 af 15. marts 2005.

(5)  KOM(2002) 746 endelig af 20.12.2002, som er behandlet i EØSU's udtalelse med Frank von Fürstenwerth som ordfører (EUT C 220 af 16.9.2003).

(6)  KOM(2004) 173 endelig af 19.3.2005.

(7)EUT C 221 af 8.9.2005.

(8)  Se EP's beslutninger A2-152/86 af 13.3.1987, A3-0212/94 af 22.4.1994 og A-0355/96 af 14.11.1996.

(9)  Udtalelser om Grønbogen om forbrugernes klagemuligheder, ordfører: Manuel Ataíde Ferreira (EFT C 295 af 22.10.1994) og om Forbrugerbeskyttelse i det indre marked: Muligheder og hindringer, ordfører: Francisco Ceballo Herrero (EFT C 39 af 12.2.1996).

(10)  Se i denne forbindelse følgende dokumenter:

(11)  Nærmere bestemt er der tale om følgende ti spørgsmål: beløbsgrænse for søgsmål, kravtyper, procedurens frivillige eller obligatoriske karakter, anvendelse af standardformularer, parternes repræsentation og bistand til parterne, alternativ tvistbilæggelse, bevisoptagelse, dommens indhold og tidsfrist for afsigelse, sagsomkostninger og appelmulighed.

(12)  Hvoraf skal fremhæves:

(13)  KOM(2002) 159 endelig, EFT C 203 af 27.8.2002. Udtalelse, Guido Ravoet, i EUT C 85 af 8.4.2003.

(14)  Da antallet af grænseoverskridende tvister om småkrav også i en overskuelig fremtid vil være relativt lille, som konsekvensanalysen klart viser.

(15)  O.a.: Dette gælder især udtrykket »em especial« (PT) – »in particular« (EN) – »insbesondere« (DE), som er udeladt i den danske version af kommissionsforslaget.

(16)  I henhold til artikel 1 i »Protokol om Danmarks stilling«, der er vedlagt Amsterdam-traktaten, deltager Danmark ikke i Rådets vedtagelse af foranstaltninger (vedrørende retlige og indre anliggender), der foreslås i henhold til afsnit IV i traktaten.

(17)  Ligesom det er sket i forbindelse med anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (Rådets afgørelse af 20.9.2005 i EUT L 299 af 16.11.2005).

(18)  I lighed med Kommissionens forslag om ændring af forordningen om forkyndelse af retslige dokumenter.

(19)  Sådan er det allerede i flere medlemsstater; f.eks. gælder der i Portugal den generelle regel, at der i sager om krav af en værdi under 3 750 EUR ikke kan appelleres.

(20)EFT L 26/41 af 31.1.2003.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Styrkelse af den økonomiske forvaltning — Reform af pagten om stabilitet og vækst

(2006/C 88/15)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 10. februar 2005 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at afgive udtalelse om: Styrkelse af den økonomiske forvaltning — Reform af pagten om stabilitet og vækst.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed, som udpegede Susanna Florio til ordfører og Umberto Burani til medordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 27. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 15. februar 2006 følgende udtalelse med 88 stemmer for, 7 stemmer imod og 5 stemmer hverken for eller imod:

1.   Resumé

2.   Fra Maastricht-traktaten til stabilitets- og vækstpagten

3.   Vurdering af pagtens første seks leveår

4.   ØMU'en: konflikten mellem stabilitet og vækst

5.   Reformen af pagten: fra Kommissionens forslag (10) til forslaget fra Det Europæiske Råd (11)

6.   Indledende vurderinger af reformen af stabilitets- og vækstpagten

7.   EØSU forslag til en genlancering af økonomisk forvaltning i EU

Bruxelles, den 15. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Pagten blev formelt vedtaget i 1997 (med det formål at styrke den budgetmæssige disciplin inden for den økonomiske og monetære union, som er fastlagt i artikel 99 og 104 i EF-traktaten), men den blev først gennemført for alvor med indførelsen af euroen den 1. januar 1999.

(2)  Det Europæiske Råds resolution om stabilitets- og vækstpagten, Amsterdam, 17. juni 1997.

(3)  Proceduren for uforholdsmæssigt store budgetunderskud anvendes ikke i exceptionelle tilfælde, hvori der sker en ekstraordinær hændelse, som det pågældende medlemsland ikke har indflydelse på; ii) der er økonomisk tilbagegang, med et fald i BNP i faste priser på mindst to procent. Det er værd at minde om, at der til dato er blevet indledt ikke færre end 25 procedurer i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, og at hele 10 af disse har vedrørt lande inden for euroområdet. Procedurerne har vedrørt følgende lande: i 2002 Tyskland og Portugal; i 2003 Frankrig; i 2004 Grækenland, Ungarn, Tjekkiet, Cypern, Malta, Polen, Slovakiet, Holland, Frankrig, Tyskland og Storbritannien; i 2005 Ungarn, GrInternationaliseringen af en valuta styres primært af markedskræfterne og dermed af den grad af tillid, de økonomiske aktører har til den pågældende valutas stabilitet.

(4)  ækenland, Holland og endelig Italien.

(5)  Den overordnede målsætning for ESCB (Det Europæiske System af Centralbanker) er at fastholde prisstabilitet. Uden at tilsidesætte målsætningen om prisstabilitet skal ESCB desuden fremme EU's overordnede økonomisk politik med henblik på at bidrage til at nå de målsætninger for EU, der er fastlagt i artikel 2 (Traktatens artikel 105, stk. 1). Målsætningen for Den Europæiske Union (Artikel 2 i Traktaten om Den Europæiske Union) er et højt beskæftigelsesniveau og en bæredygtig og ikke-inflationær vækst.

(6)  Paul De Grauwe, 2003.

(7)  J.P. Fitoussi, 2004.

(8)  J.P. Fitoussi, 2004.

(9)  Det er værd at citere konklusionerne fra en nylig artikel af Jean Pisani-Ferri for at understrege vigtigheden af den debat, der blev indledt i 2004 om reformen af stabilitets- og vækstpagten: The Significance of the debate that will take place in the coming months should not be underestimated. The key issue that clearly emerges is whether economic governance in the Eurozone should be based on legally binding fixed rules or on collective decisions underpinned by economic principles. The first model has been tried - until politics reclaimed its rights. The second has not yet been tried - but the evidence is that it cannot be made successful in the absence of technical, economic and political legitimacy. If no agreement is reached, or if the second model fails, the Eurozone is likely to adopt some kind of revamped version of Sinatra doctrine - which is certainly not the best way to manage a currency union. The Sinatra doctrine, named after the Frank Sinatra song »My Way«, was the name that Mikhail Gorbachev used to describe the policy of allowing neighbouring Warsaw Pact nations to determine their own internal affairs. What followed is known. Pisani-Ferry, J. (2005).

(10)  KOM(2004) 581 endelig.

(11)  KOM(2005) 154 og 155 endelig.

(12)  Dette forhold er blevet tilføjet efter pres fra den tyske regering for at tage højde for udgifterne til samlingen af Tyskland. Det er imidlertid ikke udelukket, at denne undtagelse i fremtiden også kan påberåbes af lande, som ønsker større forståelse for deres budgetunderskud, fordi de er nettobidragsydere til EU-budgettet (J Bouzon, G. Durand, 2005).

(13)  Deutsche Bundesbank, månedsrapporten for april 2005.

(14)  I en pressemeddelelse har Den Europæiske Centralbank udtalt, at den var: »seriously concerned about the proposed changes to the SGP (...) all parties concerned to fulfil their respective responsibilities«, ECB, 2005.

(15)  Som det korrekt blev påpeget i det tidligere omtalte forslag fra 2003 fra Paul De Grauwe.

(16)  Kommissionen: 1995, 1997, 2003.

(17)...Potentially, the boundaries of these liabilities could extend far beyond the simple pension. According to the OECD document, in some member countries, only the liabilities associated with the pension system of public employees, (for which there is contractual relation), are included in the definition of public debt. This seems to be the approach supported by the Ecofin report. (J. Bouzon, G. Durand, 2005).

(18)  J. Bouzon, G. Durand, 2005.

(19)  J.P. Fitoussi, 2004.

(20)  Habermas, J., 2005, Soltanto un sogno può salvare l'Europa (Kun en drøm kan redde Europa), la Repubblica 9/06/2005.

(21)»Beskatningen i EU: fælles retningslinjer, mere ensartede skatteregler og muligheden for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal«, EUT C 80 af 30.03.2004, s. 139.

(22)  Kommissionens hvidbog fra 1993 om »Vækst, konkurrenceevne og beskæftigelse - udfordringer og veje ind i det 21. århundrede«- KOM(93) 700 endelig af 5.12.1993, Bruxelles.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Overordnede retningslinjer for den økonomiske politik (2005-2008)

(2006/C 88/16)

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 10. februar 2005 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at afgive udtalelse om: »Overordnede retningslinjer for den økonomiske politik (2005 — 2008)«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Beskæftigelse, Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Spørgsmål og Borgerrettigheder, som vedtog sin udtalelse den 27. januar 2006 med Arno Metzler som ordfører.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling den 14.-15 februar 2006 (mødet den 15. februar 2006) følgende udtalelse med 79 stemmer for, 18 imod og 9 hverken for eller imod:

Konklusioner og henstillinger

EØSU har forud for forårstopmødet i 2006 besluttet at udarbejde en initiativudtalelse for at kunne forelægge aktørerne i EU's økonomiske politik en række forslag fra civilsamfundets forskellige elementer med henblik på vejen fremad.

På baggrund af den vedvarende svage vækst i euroområdet og EU samt udfordringerne som følge af globaliseringen og de demografiske ændringer påpeger udvalget i sin initiativudtalelse om de »Overordnede retningslinjer for den økonomiske politik (2005–2008)«, at der er behov for en koordineret makropolitik — integreret i Lissabon-strategien — der kan sætte skub i vækst og beskæftigelse, hvis det skal lykkes at overvinde de nuværende økonomiske og beskæftigelsesmæssige problemer i EU. Og den tillidskrise, der præger euroområdets store økonomier, kan kun overvindes, hvis man lader sig lede af de grundlæggende principper om finans- og socialpolitisk bæredygtighed. Udvalget er derfor enigt med Kommissionen i, at en budgetpolitik i EU-landene, der lever op til de indgåede forpligtelser, er en nødvendighed.

Udvalget støtter Kommissionens krav om bæredygtig modernisering af socialsikringssystemerne. For at nedbringe arbejdsløsheden er det tillige nødvendigt at øge arbejdsmarkedernes tilpasningsevne. Men den sociale sikkerhed, som mange mennesker med rette sætter deres lid til, skal bevares. Samtidig er det vigtigt at mobilisere arbejdskraftpotentialet. Det tilkommer i denne forbindelse arbejdsmarkedets parter og medlemsstaternes regeringer at skabe en innovationsvenlig balance mellem fleksibilitet og sikkerhed.

Udvalget mener, at der ud over en vækst- og beskæftigelsesstimulerende makroøkonomisk politik også er behov for mikroøkonomiske reformer for at styrke vækstpotentialet. Det gælder ikke blot om at styrke konkurrenceevnen og sørge for afbureaukratisering, men også om at fortsætte med at videreudvikle det indre marked. Men efter udvalgets opfattelse ville det være forkert under alle omstændigheder at sætte maksimal markedsintegration lig med optimal markedsintegration.

Udvalget mener tillige, at rigtige beslutninger om livslang læring, lige muligheder, støtte til familier, uddannelse, forskning og innovation spiller en vigtig rolle i forbindelse med vidensamfundet. Rammevilkårene for og incitamenterne til at skabe et innovationsvenligt miljø må forbedres yderligere. Generelt fremhæver udvalget endvidere, at fremme af iværksætterkultur fortjener særlig opmærksomhed.

1.   Indledende bemærkninger

2.   Problemstillingen

Udgangssituationen: Den aktuelle økonomiske udvikling

Nye udfordringer: Globalisering og demografiske ændringer

Lissabon-strategien

Overvindelse af tillidskrisen

3.   Makroøkonomisk politik med henblik på vækst og beskæftigelse

Budgetpolitik

Socialsikringssystemernes bæredygtighed

Nedbringelse af arbejdsløsheden, mobilisering af arbejdskraft

4.   Mikroøkonomiske reformer til styrkelse af vækstpotentialet

EU's indre marked

Konkurrence og afbureaukratisering

Uddannelse

Forskning og innovation

Små og mellemstore virksomheder

Bruxelles, den 15. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Se EØSU's udtalelse om »Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (ifølge traktatens artikel 128)« (EUT C 286 af 17.11.2005, s. 38).

(2)  Se EØSU's udtalelse om »Overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2003-2005« (EUT C 80 af 30.3.2004, s. 120). Den foreliggende udtalelse er at betragte som en videreudvikling af denne udtalelse.

(3)  Kommissionens efterårsprognose 2005.

(4)  Se EØSU's udtalelse »Økonomisk vækst, beskatning og bæredygtighed i EU's pensionssystemer« (EFT C 48 af 21.2.2002, s. 89).

(5)  Jf. EØSU's udtalelser »Virksomhedernes konkurrenceevne« (EUT C 120 af 20.5.2005, s. 89), punkt 5.4.6.3 og 5.4.6.4 og »Flere ældre i arbejde – senere udtræden af arbejdsmarkedet« (EUT C 157 af 28.6.2005, s. 120), punkt 4.3.5.4.

(6)  Se EØSU's udtalelse »Bedre gennemførelse af Lissabon-strategien« (EUT C 120 af 20.5.2005, s. 79).

(7)  »Facing the Challenge: The Lisbon strategy for Growth and Employment«, Rapport fra højniveaugruppen af sagkyndige under ledelse af Wim Kok, november 2004.

(8)  Rådet for Den Europæiske Union, Formandskabets konklusioner (19255/2005 af 18.6.2005), særlig pkt. 9-11, og Meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet »En fælles indsats for vækst og beskæftigelse: Fællesskabets Lissabon-program« (KOM(2005) 330 endelig af 20.7.2005).

(9)  Se EØSU's udtalelse »Bedre gennemførelse af Lissabon-strategien« (EUT C 120 af 20.5.2005, s. 79).

(10)  Se udtalelse fra EØSU's Faglige Sektion for Den Økonomiske og Monetære Union og Økonomisk og Social Samhørighed om»Styrkelse af den økonomiske forvaltning – reform af stabilitets- og vækstpagten« (ECO/160 – CESE 780/2005 fin af 31.1.2006).

(11)  Dette er gentagne gange blevet krævet af EØSU, senest bl.a. i udtalelsen om emnet »Beskæftigelsespolitikken: EØSU's rolle efter udvidelsen og i lyset af Lissabon-processen« (EUT C 221 af 8.9.2005, s. 94).

(12)  Se også EØSU's udtalelse om»Overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2003-2005« (EUT C 80 af 30.3.2004, s. 120, pkt. 1.4).

(13)  Se EØSU's udtalelse om »Overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2003-2005« (EUT C 80 af 30.3.2004, s. 120, pkt. 1.5.3).

(14)  Se EØSU's udtalelse om »Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (ifølge traktatens artikel 128)« (EUT C 286 af 17.11.2005, s. 38). Deri hedder det bl.a. (pkt. 3.2.3): »EØSU opfordrer fortsat medlemsstaterne til yderligere at forbedre mulighederne for at forene familieliv og erhvervsaktivitet. Det er en samfundsopgave.«

(15)  Jf. EØSU's udtalelse »Flere ældre i arbejde – senere udtræden af arbejdsmarkedet« (EUT C 157 af 28.6.2005, s. 120), punkt 6.3.2 og 4.4.4.

(16)»Den sociale dimension af globaliseringen – EU's politiske bidrag til at sprede fordelene til alle borgerne«, KOM(2004) 383 endelig af 18.5.2004.

(17)  Jf. OECD's »International Adult Literacy Survey-IALS« samt EØSU's udtalelser »Ældre arbejdstagere« (EFT C 14 af 16.1.2001) og »Flere ældre i arbejde — senere udtræden af arbejdsmarkedet« (EUT C 157 af 28.6.2005, s. 120), punkt 4.3.5.

(18)  Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om »Forskere i det europæiske forskningsrum: et fag, mange muligheder« (EUT C 110 af 30.4.2004, s. 3), »Integration og styrkelse af det europæiske forskningsrum« (EUT C 32 af 5.2.2004, s. 81), »Det europæiske forskningsrum: Et nyt afsæt - Styrke, omlægge, åbne nye perspektiver« (EUT C 95 af 23.4.2003, s. 48), »Samhørighed, konkurrenceevne og FTU- og innovationspolitik« (EFT C 40 af 15.2.1999, s. 12).

(19)  EØSU har tidligere efterlyst indførelse af et enkelt statsligt regelværk og skattesystem. Se EØSU's udtalelse om »Overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2003-2005« (EUT C 80 af 30.3.2004, s. 120, pkt. 4.4.2.4).

(20)  EØSU's udtalelse om »Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (ifølge traktatens artikel 128)« (EUT C 286 af 17.11.2005, s. 38).

(21)  EØSU's udtalelse af 10.2.2005 om »Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om etablering af et integreret handlingsprogram inden for livslang læring« (EUT C 221 af 8.9.2005, s. 134).

(22)  EØSU har tidligere understreget vigtigheden af at sørge for »gennemsigtighed og harmonisering af kvalifikationerne i hele Europa og på internationalt plan«. Se udtalelsen om »Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (ifølge traktatens artikel 128)« (EUT C 286 af 17.11.2005, s. 38, pkt. 3.8.1).

(23)  EU bruger for øjeblikket kun omkring 2 % af BNP på F&U, jf. henstilling fra Kommissionen om de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik (KOM(2005) 141 endelig, afsnit B.2). Denne procentsats er ikke meget højere, end da Lissabon-strategien blev lanceret, og den ligger meget langt fra EU's mål om at øge forskningsinvesteringerne til 3 % af BNP. EØSU minder om, at to tredjedele skal komme fra den private sektor.

(24)  EØSU's udtalelser om »Fremme af iværksætterånden i EU: Prioriterede områder for det fremtidige arbejde« (EFT C 235 af 27. 7.1998) og om »Forslag til Rådets beslutning om retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitikker (ifølge traktatens artikel 128)« (EUT C 286 af 17.11.2005, s. 38).

(25)  EØSU har tidligere udtalt sig i den retning og samtidig slået til lyd for støtte til iværksætterånd og virksomhedsetablering. Se EØSU's udtalelse om »Overordnede retningslinjer for de økonomiske politikker 2003-2005« (EUT C 80 af 30.3.2004, s. 120, pkt. 4.4.2.4).

----

BILAG 1

Til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

Forkastede ændringsforslag

Følgende ændringsforslag blev forkastet under debatten, men opnåede mere end en fjerdedel af de afgivne stemmer.

Punkt 2.5.1

Udgår.

Begrundelse

I EU-medlemsstaterne findes der 23 millioner økonomiske enheder og mange gange flere ledere, hvoraf hovedparten er lønmodtagere. De arbejder under særdeles stressede forhold og har ansvaret for stort set alt hvad der foregår i virksomhederne og som skyldes fejl eller handlinger begået af en hvilken som helst medarbejder. Mange ledere træder tilbage eller tegner forsikring mod risiciene.

I alle EU-lande findes der lovbestemte systemer, såsom civillovgivning, handelslovgivning eller strafferet, som indeholder regler om det ansvar, som tilkommer ledere af økonomiske enheder.

I punkt 2.5.1 opfordres medlemsstaterne og EU imidlertid til at være opmærksomme på ledernes kvalifikationer og integritet samt til at gøre mere for at rette op på mangler på dette område.

Der melder sig en række spørgsmål i denne forbindelse og disse spørgsmål bør tages op, hvis EØSU's udtalelse skal tages alvorligt. Spørgsmålene er som følger:

Resultatet af afstemningen:

Stemte for: 37

Stemte imod: 53

Stemte hverken for eller imod: 9.

----

----

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs udtalelse om Forbindelserne mellem EU og Mexico

(2006/C 88/17)

Det Økonomiske og Sociale Udvalg besluttede den 1. juli 2004 under henvisning til forretningsordenens artikel 29, stk. 2, at afgive udtalelse om: »Forbindelserne mellem EU og Mexico«.

Det forberedende arbejde henvistes til Den Faglige Sektion for Eksterne Forbindelser, som udpegede José Isaías Rodríguez García-Caro til ordfører. Sektionen vedtog sin udtalelse den 26. januar 2006.

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg vedtog på sin 424. plenarforsamling af 14.-15. februar 2006, mødet den 15. februar, følgende udtalelse med 107 stemmer for, 4 imod og 6 hverken for eller imod:

1.   Indledning

2.   Situation og fremtidsudsigter for Mexico: politisk, økonomisk og socialt

2.1   Politisk situation

2.2   Økonomisk situation

2.3   Social situation

3.   Den globale aftale EU-Mexico — Udvikling og evaluering

3.1   Udvikling (16)

3.2   Evaluering

Aftalen om økonomisk partnerskab, politisk samordning og samarbejde mellem EU og Mexico (global aftale), som har været i kraft i over fem år, er efter EØSU's mening et instrument med et stort potentiale, som i kraft af sin progressive karakter vil være til gavn for begge parter inden for de tre søjler (politisk dialog, handelsmæssig udvikling og samarbejde), som aftalen bygger på. EØSU mener, at resultaterne generelt har været positive, hvad angår såvel udviklingen i handelen og investeringerne som intensiveringen af den institutionelle dialog. Dog har man efter EØSU's mening endnu ikke udnyttet alle de muligheder, der ligger i den globale aftale. Det er dette spørgsmål, der tages op i nærværende udtalelse.

3.2.1   Politisk aspekt

3.2.2   Økonomisk aspekt

3.2.3   Samarbejdsaspekt

3.2.4   Indvirkningen af EU's udvidelse på forbindelserne med EU

4.   Den globale aftale EU-Mexico og den nordamerikanske frihandelsaftale (NAFTA)

5.   Institutionalisering af dialogen med det organiserede civilsamfund

6.   Konklusioner og anbefalinger

Bruxelles, den 15. februar 2006

Anne-Marie SIGMUND

Formand for

Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg

----

(1)  Punkt 5.5 i udtalelsen om »Forbindelserne mellem Den Europæiske Union og Mexico« vedtaget den 21. december 1995 (EFT C 82 af 19.3.1996, s. 68).

(2)  Punkt III i resuméet og punkt 33, 34 og 35 i sluterklæringen fra det tredje møde mellem civilsamfundsorganisationer i EU, Latinamerika og Caribien. Mexico, 13., 14. og 15. april 2004. I dette dokument nævnes fremskridtene mht. anerkendelse af kulturel og etnisk diversitet og de oprindelige folks rettigheder.

(3)  Rapport om Mexico fra Den Internationale Valutafond (IMF) nr. 04/418 af 23. december 2004.

(4)  Den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (General Agreement on Tariffs and Trade).

(5)  Begrebet »maquiladora« er ifølge det nationale råd for maquiladora-eksportindustrien (www.cnime.org.mx) en industri- eller tjenesteydelsesproduktion, som er baseret på forarbejdning, fremstilling eller reparation af varer af udenlandsk oprindelse, som importeres midlertidigt med henblik på senere eksport. Denne form for produktion foregår i maquiladora-virksomheder eller i virksomheder, der delvist producerer til eksport som defineret i lovdekretet om fremme af maquiladora-eksportindustrien og dens aktiviteter og ændringerne heraf. Mexicos industri består af minedrift, forarbejdningsindustri, byggebranchen samt el-, gas- og vandforsyning. De faldende investeringer i forarbejdningsindustrien mellem 2001 og 2003 medførte en produktionsnedgang, som især ramte denne sektor og byggebranchen. Eksportnedgangen i denne periode gik mest ud over de forarbejdningssektorer, som havde oplevet den største investeringsnedgang, dvs. først og fremmest metalvirksomheder (bilfabrikker, el-/elektroniksektoren, maskiner og anlæg), tekstil-, beklædnings- og læderbranchen samt den kemiske industri (olie, farmaceutiske produkter, kautsjuk og plastik). De sektorer, som måtte foretage de største produktionsnedskæringer, består for over 50 % vedkommende af »maquiladoras«, dvs. at over halvdelen af deres eksport stammer fra »maquiladoras«. Det gælder f.eks. tekstil- og beklædningsindustrien (62 %), maskiner og anlæg (60 %) samt træindustrien (56 %).

(6)  Ifølge Mexicos departement for industri- og handel steg arbejdsløsheden i alle sektorer i forarbejdningsindustrien i perioden 2001-2003 set i forhold til 1995-2000. Således steg den for »maquiladoras«-virksomhedernes vedkommende med 17,8 % og i resten af sektoren med 13,8 %. Opsvinget i 2004 har ikke haft indvirkning på beskæftigelsesindikatorerne, som stadig udviser negative vækstrater.

(7)  Konkurrencepresset fra Kina og dets indtræden på tekstil- og beklædningsmarkedet i USA og EU kræver tilpasninger i de lande, der eksporterer til dette marked, hvilket har haft særligt alvorlige følger for Mexico. Kinas udviklingspotentiale er en stor udfordring for Mexicos nuværende position, især hvad angår arbejdskraftintensive produkter i kraft af de lave lønomkostninger.

(8)  Analyse af Mexicos konkurrenceevne. Instituto Mexicano para la Competitividad (IMCO), september 2003.

(9)  Ministeriet for social udvikling. Medición del desarrollo (Evaluering af udviklingen). México 2000-2002. 23. juni 2003.

(10)  FN's bulletin nr. 03/042 af 17. juni 2003 om situationen mht. de oprindelige folks grundlæggende rettigheder og friheder.

(11)  Policy brief OECD, oktober 2002. Territorial reviews: México City.

(12)  Undersøgelse foretaget af Verdensbanken (2004): Fattigdom I Mexico: en evaluering af vilkår, tendenser og regeringens strategi.

(13)  OECD, Employment Outlook, 2005.

(14)  Arbejdsmarkedsobservatoriet er oprettet af den mexicanske regering for at forbedre arbejdsmarkedet. Det blev indviet den 2. marts 2005 af Mexicos præsident i dennes officielle residens »Los Pinos« under overværelse af en delegation fra EØSU.

(15)  Kilde: Instituto Nacional de Estadística, Geografía e Informática. México D.F., 8. marts 2004.

(16)  »Forbindelserne EU-Mexico«, Spaniens Faste Repræsentation ved EU.

(17)  Rammeaftalen om fastlæggelse af regler for handelsforhandlinger er en form for hasteprocedure (fast track), som har gjort det muligt at indlede handelsforhandlinger i Det Fælles Råd, der er nedsat i henhold til den globale aftale.

(18)  Punkt 15 i konklusionerne fra mødet i det fælles råd EU-Mexico, der blev afholdt i Luxembourg den 26. maj 2005.

(19)  I de første fire år efter aftalens ikrafttræden i år 2000 og juni 2004 steg handelen med 31 % svarende til omkring 111 milliarder US dollars. »Europa en México, 2004« (Europa i Mexico, 2004). EU's delegation i Mexico, 2004.

(20)  Alle data over DUI stammer fra brochuren »Europa en México, 2004«, EU's delegation i Mexico, 2004.

(21)  Inklusiv Bulgarien og Rumænien.

(22)  I 2003 var befolkningstallet i Mexico på 102 millioner indbyggere (OECD, Fact Book 2005).

(23)  Fælles erklæring fra NAFTA's kommissionen for frihandel, 16. juli 2004.

(24)  »Informe sobre México«, forskningsafdelingen under Madrids Sparekasse, maj 2002. Verdensbanken »Lecciones del TLCAN para los países de Latinoamérica y el Caribe«, D. Lederman, W.F. Maloney y L. Serven, 2003.

(25)  Verdensbanken, World Development Indicators Online.

(26)  John Audley, ibidem, s. 49.

(27)  Pressekommuniké fra de mexicanske regeringsmyndigheder af 17.12.2004 (17.12.2004 (Comunicado de prensa 71/04 de la Secretaría de Gobernación de México).

(28)  Kilde: Foreningen af mexicanske importører og eksportører (ANIERM) på grundlag af tal fra det mexicanske økonomiministerium.

(29)  Det skal dog tages i betragtning, at af disse 90 % tegner olieeksporten sig for 10 % og »maquiladoras«-produktionen for 50 %.

(30)  Artikel 10 i associeringsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Chile (i kraft siden 1. marts 2005; EFT L 352 af 30.12.2002) fastsætter, at »Der nedsættes et blandet rådgivende udvalg, der har til opgave at bistå associeringsrådet med at fremme dialogen og samarbejdet mellem de forskellige erhvervs- og samfundsorganisationer i civilsamfundet i Den Europæiske Union og Chile«.

(31)  Artikel 1 i lovforslaget.

(32)  Nærmere oplysninger kan findes på webstedet: http://www.stps.gob.mx/consejo_dialogo/cpdsp/frameset.htm.

----