# Den Europæiske Unions C 260/18.

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 260 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 59. årgang18. juli 2016 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 260

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

59. årgang18. juli 2016

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | IV   Oplysninger |
| | OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER |
| | Den Europæiske Unions Domstol |
| 2016/C 260/01 | Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

IV   Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

2016/C 260/01

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

Den Europæiske Unions Tidende

1

---

| | V   Øvrige meddelelser |
| --- | --- |
| | RETSLIGE PROCEDURER |
| | Domstolen |
| 2016/C 260/02 | Forenede sager C-260/14 og C-261/14: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. maj 2016 – Județul Neamț (sag C-260/14) og Judeţul Bacău (sag C-261/14) mod Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bacău – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) — forordning (EF) nr. 1083/2006 — tildelingen af en kontrakt til gennemførelse af den aktion, der er ydet støtte til, foretaget af modtageren af støtten, der handler som ordregivende myndighed — begrebet uregelmæssighed — kriterium vedrørende overtrædelse af EU-retten — udbudsprocedurer, der er i strid med national lovgivning — arten af de finansielle korrektioner, som medlemsstaterne har vedtaget — administrative foranstaltninger eller sanktioner) | 2 |
| 2016/C 260/03 | Sag C-396/14: Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2016 – MT Højgaard A/S og Züblin A/S mod Banedanmark (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Klagenævnet for Udbud – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 267 TEUF — Domstolens kompetence — det forelæggende organs karakter af en ret — offentligt udbud inden for jernbaneinfrastruktursektoren — udbud med forhandling — direktiv 2004/17/EF — artikel 10 — artikel 51, stk. 3 — princippet om ligebehandling af tilbudsgiverne — en sammenslutning, der er sammensat af to selskaber og er blevet godkendt som tilbudsgiver — tilbud afgivet af det ene af de to selskaber i dets eget navn, idet det andet selskab er blevet erklæret konkurs — selskab, der anses for egnet til at blive selvstændigt godkendt som tilbudsgiver — tildeling af kontrakten til dette selskab) | 3 |
| 2016/C 260/04 | Sag C-550/14: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Envirotec Denmark ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — omvendt betalingspligt — artikel 198, stk. 2 — guld som råmetal eller som halvforarbejdede produkter — begreb — artikel 199, stk. 1, litra d), og bilag VI — brugt materiale, affald og skrot — barrer, der er skabt ved sammensmeltning af forskellige genstande og skrot med henblik på at udvinde guldindholdet, og som har en lødighed på 325‰ eller derover) | 4 |
| 2016/C 260/05 | Sag C-559/14: Domstolens dom (Første Afdeling) af 25. maj 2016 – Rūdolfs Meroni mod Recoletos Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EF) nr. 44/2001 — anerkendelse og fuldbyrdelse af foreløbige, sikrende retsmidler — begrebet grundlæggende retsprincipper) | 4 |
| 2016/C 260/06 | Sag C-607/14: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Bookit, Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — fritagelse — artikel 135, stk. 1, litra d) — transaktioner vedrørende betalinger og overførsler — begreb — køb af biografbilletter over telefonen eller internet — betaling med debet- eller kreditkort — såkaldte ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner) | 5 |
| 2016/C 260/07 | Sag C-48/15: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – État belge, SPF Finances mod NN (L) International SA, tidligere ING International SA, indtrådt i ING (L) Dynamic SA’s rettigheder og forpligtelser (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — direkte beskatning — frie kapitalbevægelser — fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 69/335/EØF — artikel 2, 4, 10 og 11 — direktiv 85/611/EØF — artikel 10 og 293 EF — årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter — dobbeltbeskatning — sanktion, som gælder for udenlandske investeringsinstitutter) | 6 |
| 2016/C 260/08 | Sag C-130/15: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod National Exhibition Centre Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Det Forenede Kongerige) Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — sjette direktiv 77/388/EØF — fritagelse — artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3 — transaktioner vedrørende betalinger og overførsler — begreb — køb af biletter til forestillinger og andre begivenheder — betaling med debet- eller kreditkort — såkaldte ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner | 7 |
| 2016/C 260/09 | Sag C-198/15: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Invamed Group Ltd m.fl. mod Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — den fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — afdeling XVII — transportmateriel — kapitel 87 — køretøjer (undtagen til jernbaner og sporveje) samt dele dertil — pos. 8703 og 8713 — batteridrevet elektrisk motorkøretøj — begrebet handicappede) | 7 |
| 2016/C 260/10 | Sag C-224/15 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. maj 2016 – Rose Vision, SL mod Europa-Kommissionen (Appel — projekter finansieret af Den Europæiske Union på området for forskning — revisioner, der konstaterer uregelmæssigheder i gennemførelsen af visse projekter — Kommissionens afgørelser om suspension af betalingen af beløb, der skal betales i forbindelse med visse projekter — erstatningssøgsmål — afslag — begrundelse) | 8 |
| 2016/C 260/11 | Sag C-244/15: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik (Traktatbrud — skatter og afgifter — frie kapitalbevægelser — artikel 63 TEUF — EØS-aftalens artikel 40 — arveafgift — en medlemsstats lovgivning, der fastsætter en fritagelse for arveafgift af den primære bolig, forudsat at arvingen har fast bopæl i denne medlemsstat — restriktion — begrundelse) | 9 |
| 2016/C 260/12 | Sag C-262/15: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. maj 2016 – GD European Land Systems – Steyr GmbH mod Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — fælles toldtarif — tarifering af varer — forordning (EØF) nr. 2658/87 — kombineret nomenklatur — pos. 8710 og underposition 9305 91 00 — bestemmelse 3 til afsnit XVII og bestemmelse 1, litra c), til kapitel 93 — tanks og andre pansrede kampvogne — våben til militær brug — tarifering af et tårnsystem) | 9 |
| 2016/C 260/13 | Sag C-273/15: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. maj 2016 – ZS Ezernieki mod Lauku atbalsta dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — landbrug — Den Europæiske udviklings- og Garantifond for Landbruget — forordning (EF) nr. 1257/1999 og nr. 817/2004 — støtte til udvikling af landdistrikterne — tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb — forøgelse af det anmeldte areal ud over den foreskrevne tærskel i løbet af den femårige forpligtelsesperiode — udskiftning af den oprindelige forpligtelse med en ny forpligtelse — støttemodtagerens manglende overholdelse af pligten til at indgive årlig anmodning om betaling — national lovgivning, som pålægger tilbagebetaling af hele den støtte, der er udbetalt for flere år — proportionalitetsprincippet — artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) | 10 |
| 2016/C 260/14 | Sag C-286/15: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Valsts ieņēmumu dienests mod SIA Latvijas propāna gāze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — pos. 2711 — jordoliegas og andre gasformige carbonhydrider — materiale, der er karaktergivende — jordoliegas i flydende tilstand) | 11 |
| 2016/C 260/15 | Sag C-300/15: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser mod Directeur de l'administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif – Luxembourg) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 21 TEUF og 45 TEUF — fri bevægelighed og ophold for personer og arbejdstagere — indkomstskat — alderspension — pensionistskattefradrag — betingelser for tildeling — besiddelse af et kildeskattekort udstedt af en national myndighed) | 12 |
| 2016/C 260/16 | Sag C-108/16 PPU: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. maj 2016 – fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre udstedt mod Paweł Dworzecki (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — præjudiciel hasteprocedure — politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager — rammeafgørelse 2002/584/RIA — den europæiske arrestordre — artikel 4a, stk. 1 — procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne — betingelser for fuldbyrdelse — fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse — undtagelser — obligatorisk fuldbyrdelse — straffedom, som er afsagt in absentia — begreberne personlig indkaldelse til en retssag og officiel forkyndelse på anden måde — selvstændige EU-retlige begreber) | 13 |
| 2016/C 260/17 | Sag C-319/15: Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 23. marts 2016 – Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited mod Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Paris – Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — ufornødent at træffe afgørelse) | 13 |
| 2016/C 260/18 | Sag C-520/15: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. februar 2016 – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) mod Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse — Domstolens procesreglement — artikel 53, stk. 2 — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 47, stk. 2, og artikel 54 — den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — artikel 6, stk. 1 — ekstraordinær rekurs til præsidenten for Den Italienske Republik — indsigelse mod rekurs rejst af en af tvistens parter — nævnte ekstraordinære rekurs ændret til en adgang til domstolsprøvelse — gennemførelse af EU-retten — foreligger ikke — Domstolen åbenbart inkompetent) | 14 |
| 2016/C 260/19 | Sag C-63/16 P: Appel iværksat den 4. februar 2016 af Actega Terra GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. november 2015 i sag T-766/14 – Actega Terra GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret | 15 |
| 2016/C 260/20 | Sag C-124/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 29. februar 2016 – straffesag mod Ianos Tranca | 15 |
| 2016/C 260/21 | Sag C-188/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München I (Tyskland) den 4. april 2016 – straffesag mod Ionel Opria | 16 |
| 2016/C 260/22 | Sag C-195/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kehl (Tyskland) den 7. april 2016 – I | 17 |
| 2016/C 260/23 | Sag C-201/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichthof (Østrig) den 12. april 2016 – Majid (også Madzhdi) Shiri | 18 |
| 2016/C 260/24 | Sag C-210/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 14. april 2016 – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein mod Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH | 18 |
| 2016/C 260/25 | Sag C-213/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 18. april 2016 – straffesag mod Tanja Reiter | 20 |
| 2016/C 260/26 | Sag C-230/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. april 2016 – Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH | 21 |
| 2016/C 260/27 | Sag C-233/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Generalitat de Catalunya | 21 |
| 2016/C 260/28 | Sag C-234/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias | 22 |
| 2016/C 260/29 | Sag C-235/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejo de Gobierno del Principado de Asturias | 23 |
| 2016/C 260/30 | Sag C-236/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón | 24 |
| 2016/C 260/31 | Sag C-237/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón | 25 |
| 2016/C 260/32 | Sag C-244/16 P: Appel iværksat den 27. april 2016 af Industrias Químicas del Vallés, S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés mod Kommissionen | 25 |
| 2016/C 260/33 | Sag C-246/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa (Italien) den 28. april 2016 – Enzo Di Maura mod Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa | 26 |
| 2016/C 260/34 | Sag C-248/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 2. maj 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG mod Bundeskartellanwalt | 27 |
| 2016/C 260/35 | Sag C-253/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Bruxelles (Belgien) den 3. maj 2016 – Flibtravel International SA og Leonard Travel International SA mod AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL og Saratax SCS m.fl. | 28 |
| 2016/C 260/36 | Sag C-256/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 9. maj 2016 – Deichmann SE mod Hauptzollamt Duisburg. | 29 |
| 2016/C 260/37 | Sag C-258/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 9. maj 2016 – Finnair Oyj mod Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia | 29 |
| 2016/C 260/38 | Sag C-262/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 12. maj 2016 – Shields & Sons Partnership mod Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs | 30 |
| 2016/C 260/39 | Sag C-266/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Western Sahara Campaign UK mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs | 31 |
| 2016/C 260/40 | Sag C-267/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson og Darren Sheriff mod The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice | 32 |
| 2016/C 260/41 | Sag C-280/16 P: Appel iværksat den 17. maj 2016 af Società cooperativa Amrita arl m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. marts 2016 i sag T-439/15, Amrita m.fl. mod Kommissionen | 33 |
| 2016/C 260/42 | Sag C-288/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 23. maj 2016 – IK L.Č. mod Valsts ieņēmumu dienests | 35 |
| 2016/C 260/43 | Sag C-300/16 P: Appel iværksat den 26. maj 2016 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 i sag T-103/14, Frucona Košice a.s. mod Europa-Kommissionen | 35 |
| 2016/C 260/44 | Sag C-545/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 16. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Republikken Polen | 36 |
| 2016/C 260/45 | Sag C-546/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland | 37 |
| 2016/C 260/46 | Sag C-565/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17. marts 2016 – Hans-Peter Ofenböck mod Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig) | 37 |
| | Retten |
| 2016/C 260/47 | Forenede sager T-426/10 – T-429/10 og T-438/12 – T-441/12: Rettens dom af 2. juni 2016 – Moreda-Riviere Trefilerías m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det europæiske marked for forspændingsstål — fastsættelse af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger — afgørelse, der fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF — økonomisk enhed — direkte deltagelse i overtrædelsen — moderselskabers afledte ansvar — virksomhedssuccession — kompleks overtrædelse — enkelt og vedvarende overtrædelse — retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 — forbuddet mod retsreglers tilbagevirkende kraft og det strafferetlige legalitetsprincip — formildende omstændigheder — betalingsevne — ret til forsvar — begrundelsespligt — anmodning om fornyet vurdering — ingen ændring af de faktiske omstændigheder — afvisningsskrivelse — afvisning) | 38 |
| 2016/C 260/48 | Sag T-805/14: Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Stagecoach Group mod EUIPO (MEGABUS.COM) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket MEGABUS.COM — absolutte registreringshindringer — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet) | 39 |
| 2016/C 260/49 | Sag T-235/15 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. maj 2016 – Pari Pharma mod EMA (Særlige rettergangsformer — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter i EMA’s besiddelse vedrørende oplysninger, der er indgivet af en virksomhed i forbindelse med dennes ansøgning om tilladelse til at markedsføre et lægemiddel — kendelse, hvorved gennemførelsen af afgørelsen om at give en tredjemand aktindsigt i dokumenterne udsættes — påstand om ophævelse — ingen ændrede forhold — artikel 159 i Rettens procesreglement) | 39 |
| 2016/C 260/50 | Sag T-324/15: Rettens kendelse af 10. maj 2016 – Volkswagen mod EUIPO – Andrã (BAG PAX) (EU-varemærker — fortabelsessag — EU-ordmærket BAG PAX — reel brug af varemærket — artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 — søgsmål, der er åbenbart ugrundet) | 40 |
| 2016/C 260/51 | Sag T-581/15: Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Syndial mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en traktatbrudssag mod Italien — eventuel tilsidesættelse af direktiv 2011/92/EU og 1999/13/EF — sanering af et tidligere industrianlæg (Cengio Saliceto) — afslag på aktindsigt — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet) | 41 |
| 2016/C 260/52 | Sag T-211/16: Sag anlagt den 4. maj 2016 – Caviro Distillerie m.fl. mod Kommissionen | 41 |
| 2016/C 260/53 | Sag T-230/16: Sag anlagt den 11. maj 2016 – C & J Clark International mod Kommissionen | 42 |
| 2016/C 260/54 | Sag T-237/16: Sag anlagt den 17. maj 2016 – NI mod EDPS | 43 |
| 2016/C 260/55 | Sag T-238/16: Sag anlagt den 17. maj 2016 – Clean Sky 2 Joint Undertaking mod Scouring Environnement | 44 |
| 2016/C 260/56 | Sag T-251/16: Sag anlagt den 20. maj 2016 – Generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig mod Kommissionen | 45 |
| 2016/C 260/57 | Sag T-262/16: Sag anlagt den 23. maj 2016 – Globo Media mod EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA) | 46 |
| 2016/C 260/58 | Sag T-270/16 P: Appel iværksat den 28. maj 2016 af Petrus Kerstens til prøvelse af Personalerettens dom af 18. marts 2016 i sag F-23/15, Kerstens mod Kommissionen | 47 |
| 2016/C 260/59 | Sag T-280/16: Sag anlagt den 26. maj 2016 – GeoClimaDesign mod EUIPO – GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie (GEO) | 48 |
| 2016/C 260/60 | Sag T-281/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Solelec m.fl. mod Parlamentet | 48 |
| 2016/C 260/61 | Sag T-285/16: Sag anlagt den 30. maj 2016 – Dominator International mod EUIPO (DREAMLINE) | 49 |
| 2016/C 260/62 | Sag T-286/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Ernst Kneidinger mod EUIPO – Topseat International (Toiletlåg) | 50 |
| 2016/C 260/63 | Sag T-288/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Convivo mod EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky) | 51 |
| | Retten for EU-Personalesager |
| 2016/C 260/64 | Sag F-108/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. juni 2016 – Verile mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — pensioner — artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten — overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en national pensionsordning til Unionens pensionsordning — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — søgsmål — annullation — appel — ændring af påstanden om annullation af forslaget om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — fortolkning af annullationspåstanden som værende en påstand om annullation af afgørelsen om anerkendelse af en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår efter overførslen af pensionsrettigheder — påstanden forkastet — retskraftig dom i appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse) | 52 |
| 2016/C 260/65 | Sag F-146/15: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 8. juni 2016 – Massoulié mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — Parlamentet — interinstitutionel overførsel — forfremmelsesåret 2014 — ansøgning om konvertering af bedømmelsesrapporter til point for fortjeneste — ændring af en klage til en ansøgning — vedtægtens artikel 90 — åbenbart afvisningsgrundlag) | 52 |

V   Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

2016/C 260/02

Forenede sager C-260/14 og C-261/14: Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. maj 2016 – Județul Neamț (sag C-260/14) og Judeţul Bacău (sag C-261/14) mod Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bacău – Rumænien) (Præjudiciel forelæggelse — beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser — forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 — den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) — forordning (EF) nr. 1083/2006 — tildelingen af en kontrakt til gennemførelse af den aktion, der er ydet støtte til, foretaget af modtageren af støtten, der handler som ordregivende myndighed — begrebet uregelmæssighed — kriterium vedrørende overtrædelse af EU-retten — udbudsprocedurer, der er i strid med national lovgivning — arten af de finansielle korrektioner, som medlemsstaterne har vedtaget — administrative foranstaltninger eller sanktioner)

2

2016/C 260/03

Sag C-396/14: Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2016 – MT Højgaard A/S og Züblin A/S mod Banedanmark (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Klagenævnet for Udbud – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 267 TEUF — Domstolens kompetence — det forelæggende organs karakter af en ret — offentligt udbud inden for jernbaneinfrastruktursektoren — udbud med forhandling — direktiv 2004/17/EF — artikel 10 — artikel 51, stk. 3 — princippet om ligebehandling af tilbudsgiverne — en sammenslutning, der er sammensat af to selskaber og er blevet godkendt som tilbudsgiver — tilbud afgivet af det ene af de to selskaber i dets eget navn, idet det andet selskab er blevet erklæret konkurs — selskab, der anses for egnet til at blive selvstændigt godkendt som tilbudsgiver — tildeling af kontrakten til dette selskab)

3

2016/C 260/04

Sag C-550/14: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Envirotec Denmark ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret – Danmark) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — omvendt betalingspligt — artikel 198, stk. 2 — guld som råmetal eller som halvforarbejdede produkter — begreb — artikel 199, stk. 1, litra d), og bilag VI — brugt materiale, affald og skrot — barrer, der er skabt ved sammensmeltning af forskellige genstande og skrot med henblik på at udvinde guldindholdet, og som har en lødighed på 325‰ eller derover)

4

2016/C 260/05

Sag C-559/14: Domstolens dom (Første Afdeling) af 25. maj 2016 – Rūdolfs Meroni mod Recoletos Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — retligt samarbejde i civile sager — forordning (EF) nr. 44/2001 — anerkendelse og fuldbyrdelse af foreløbige, sikrende retsmidler — begrebet grundlæggende retsprincipper)

4

2016/C 260/06

Sag C-607/14: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Bookit, Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det Forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — direktiv 2006/112/EF — fritagelse — artikel 135, stk. 1, litra d) — transaktioner vedrørende betalinger og overførsler — begreb — køb af biografbilletter over telefonen eller internet — betaling med debet- eller kreditkort — såkaldte ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner)

5

2016/C 260/07

Sag C-48/15: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – État belge, SPF Finances mod NN (L) International SA, tidligere ING International SA, indtrådt i ING (L) Dynamic SA’s rettigheder og forpligtelser (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles – Belgien) (Præjudiciel forelæggelse — direkte beskatning — frie kapitalbevægelser — fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 69/335/EØF — artikel 2, 4, 10 og 11 — direktiv 85/611/EØF — artikel 10 og 293 EF — årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter — dobbeltbeskatning — sanktion, som gælder for udenlandske investeringsinstitutter)

6

2016/C 260/08

Sag C-130/15: Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod National Exhibition Centre Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Det Forenede Kongerige) Præjudiciel forelæggelse — det fælles merværdiafgiftssystem — sjette direktiv 77/388/EØF — fritagelse — artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3 — transaktioner vedrørende betalinger og overførsler — begreb — køb af biletter til forestillinger og andre begivenheder — betaling med debet- eller kreditkort — såkaldte ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner

7

2016/C 260/09

Sag C-198/15: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Invamed Group Ltd m.fl. mod Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det forenede Kongerige) (Præjudiciel forelæggelse — den fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — afdeling XVII — transportmateriel — kapitel 87 — køretøjer (undtagen til jernbaner og sporveje) samt dele dertil — pos. 8703 og 8713 — batteridrevet elektrisk motorkøretøj — begrebet handicappede)

7

2016/C 260/10

Sag C-224/15 P: Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. maj 2016 – Rose Vision, SL mod Europa-Kommissionen (Appel — projekter finansieret af Den Europæiske Union på området for forskning — revisioner, der konstaterer uregelmæssigheder i gennemførelsen af visse projekter — Kommissionens afgørelser om suspension af betalingen af beløb, der skal betales i forbindelse med visse projekter — erstatningssøgsmål — afslag — begrundelse)

8

2016/C 260/11

Sag C-244/15: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik (Traktatbrud — skatter og afgifter — frie kapitalbevægelser — artikel 63 TEUF — EØS-aftalens artikel 40 — arveafgift — en medlemsstats lovgivning, der fastsætter en fritagelse for arveafgift af den primære bolig, forudsat at arvingen har fast bopæl i denne medlemsstat — restriktion — begrundelse)

9

2016/C 260/12

Sag C-262/15: Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. maj 2016 – GD European Land Systems – Steyr GmbH mod Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig) (Præjudiciel forelæggelse — fælles toldtarif — tarifering af varer — forordning (EØF) nr. 2658/87 — kombineret nomenklatur — pos. 8710 og underposition 9305 91 00 — bestemmelse 3 til afsnit XVII og bestemmelse 1, litra c), til kapitel 93 — tanks og andre pansrede kampvogne — våben til militær brug — tarifering af et tårnsystem)

9

2016/C 260/13

Sag C-273/15: Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. maj 2016 – ZS Ezernieki mod Lauku atbalsta dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — landbrug — Den Europæiske udviklings- og Garantifond for Landbruget — forordning (EF) nr. 1257/1999 og nr. 817/2004 — støtte til udvikling af landdistrikterne — tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb — forøgelse af det anmeldte areal ud over den foreskrevne tærskel i løbet af den femårige forpligtelsesperiode — udskiftning af den oprindelige forpligtelse med en ny forpligtelse — støttemodtagerens manglende overholdelse af pligten til at indgive årlig anmodning om betaling — national lovgivning, som pålægger tilbagebetaling af hele den støtte, der er udbetalt for flere år — proportionalitetsprincippet — artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder)

10

2016/C 260/14

Sag C-286/15: Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Valsts ieņēmumu dienests mod SIA Latvijas propāna gāze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland) (Præjudiciel forelæggelse — fælles toldtarif — tarifering — kombineret nomenklatur — pos. 2711 — jordoliegas og andre gasformige carbonhydrider — materiale, der er karaktergivende — jordoliegas i flydende tilstand)

11

2016/C 260/15

Sag C-300/15: Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser mod Directeur de l'administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif – Luxembourg) (Præjudiciel forelæggelse — artikel 21 TEUF og 45 TEUF — fri bevægelighed og ophold for personer og arbejdstagere — indkomstskat — alderspension — pensionistskattefradrag — betingelser for tildeling — besiddelse af et kildeskattekort udstedt af en national myndighed)

12

2016/C 260/16

Sag C-108/16 PPU: Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. maj 2016 – fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre udstedt mod Paweł Dworzecki (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam – Nederlandene) (Præjudiciel forelæggelse — præjudiciel hasteprocedure — politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager — rammeafgørelse 2002/584/RIA — den europæiske arrestordre — artikel 4a, stk. 1 — procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne — betingelser for fuldbyrdelse — fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse — undtagelser — obligatorisk fuldbyrdelse — straffedom, som er afsagt in absentia — begreberne personlig indkaldelse til en retssag og officiel forkyndelse på anden måde — selvstændige EU-retlige begreber)

13

2016/C 260/17

Sag C-319/15: Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 23. marts 2016 – Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited mod Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Paris – Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — ufornødent at træffe afgørelse)

13

2016/C 260/18

Sag C-520/15: Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. februar 2016 – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) mod Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien) (Præjudiciel forelæggelse — Domstolens procesreglement — artikel 53, stk. 2 — Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — artikel 47, stk. 2, og artikel 54 — den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder — artikel 6, stk. 1 — ekstraordinær rekurs til præsidenten for Den Italienske Republik — indsigelse mod rekurs rejst af en af tvistens parter — nævnte ekstraordinære rekurs ændret til en adgang til domstolsprøvelse — gennemførelse af EU-retten — foreligger ikke — Domstolen åbenbart inkompetent)

14

2016/C 260/19

Sag C-63/16 P: Appel iværksat den 4. februar 2016 af Actega Terra GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. november 2015 i sag T-766/14 – Actega Terra GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

15

2016/C 260/20

Sag C-124/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 29. februar 2016 – straffesag mod Ianos Tranca

15

2016/C 260/21

Sag C-188/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München I (Tyskland) den 4. april 2016 – straffesag mod Ionel Opria

16

2016/C 260/22

Sag C-195/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kehl (Tyskland) den 7. april 2016 – I

17

2016/C 260/23

Sag C-201/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichthof (Østrig) den 12. april 2016 – Majid (også Madzhdi) Shiri

18

2016/C 260/24

Sag C-210/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 14. april 2016 – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein mod Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

18

2016/C 260/25

Sag C-213/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 18. april 2016 – straffesag mod Tanja Reiter

20

2016/C 260/26

Sag C-230/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. april 2016 – Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH

21

2016/C 260/27

Sag C-233/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Generalitat de Catalunya

21

2016/C 260/28

Sag C-234/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

22

2016/C 260/29

Sag C-235/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

23

2016/C 260/30

Sag C-236/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón

24

2016/C 260/31

Sag C-237/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón

25

2016/C 260/32

Sag C-244/16 P: Appel iværksat den 27. april 2016 af Industrias Químicas del Vallés, S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés mod Kommissionen

25

2016/C 260/33

Sag C-246/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa (Italien) den 28. april 2016 – Enzo Di Maura mod Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

26

2016/C 260/34

Sag C-248/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 2. maj 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG mod Bundeskartellanwalt

27

2016/C 260/35

Sag C-253/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Bruxelles (Belgien) den 3. maj 2016 – Flibtravel International SA og Leonard Travel International SA mod AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL og Saratax SCS m.fl.

28

2016/C 260/36

Sag C-256/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 9. maj 2016 – Deichmann SE mod Hauptzollamt Duisburg.

29

2016/C 260/37

Sag C-258/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 9. maj 2016 – Finnair Oyj mod Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

29

2016/C 260/38

Sag C-262/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 12. maj 2016 – Shields & Sons Partnership mod Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

30

2016/C 260/39

Sag C-266/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Western Sahara Campaign UK mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

31

2016/C 260/40

Sag C-267/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson og Darren Sheriff mod The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

32

2016/C 260/41

Sag C-280/16 P: Appel iværksat den 17. maj 2016 af Società cooperativa Amrita arl m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. marts 2016 i sag T-439/15, Amrita m.fl. mod Kommissionen

33

2016/C 260/42

Sag C-288/16: Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 23. maj 2016 – IK L.Č. mod Valsts ieņēmumu dienests

35

2016/C 260/43

Sag C-300/16 P: Appel iværksat den 26. maj 2016 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 i sag T-103/14, Frucona Košice a.s. mod Europa-Kommissionen

35

2016/C 260/44

Sag C-545/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 16. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Republikken Polen

36

2016/C 260/45

Sag C-546/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland

37

2016/C 260/46

Sag C-565/15: Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17. marts 2016 – Hans-Peter Ofenböck mod Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig)

37

Retten

2016/C 260/47

Forenede sager T-426/10 – T-429/10 og T-438/12 – T-441/12: Rettens dom af 2. juni 2016 – Moreda-Riviere Trefilerías m.fl. mod Kommissionen (Konkurrence — karteller — det europæiske marked for forspændingsstål — fastsættelse af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger — afgørelse, der fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF — økonomisk enhed — direkte deltagelse i overtrædelsen — moderselskabers afledte ansvar — virksomhedssuccession — kompleks overtrædelse — enkelt og vedvarende overtrædelse — retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 — forbuddet mod retsreglers tilbagevirkende kraft og det strafferetlige legalitetsprincip — formildende omstændigheder — betalingsevne — ret til forsvar — begrundelsespligt — anmodning om fornyet vurdering — ingen ændring af de faktiske omstændigheder — afvisningsskrivelse — afvisning)

38

2016/C 260/48

Sag T-805/14: Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Stagecoach Group mod EUIPO (MEGABUS.COM) (EU-varemærker — ansøgning om EU-ordmærket MEGABUS.COM — absolutte registreringshindringer — manglende fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 — beskrivende karakter — artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 — artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 — artikel 75 i forordning nr. 207/2009 — åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)

39

2016/C 260/49

Sag T-235/15 R: Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. maj 2016 – Pari Pharma mod EMA (Særlige rettergangsformer — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter i EMA’s besiddelse vedrørende oplysninger, der er indgivet af en virksomhed i forbindelse med dennes ansøgning om tilladelse til at markedsføre et lægemiddel — kendelse, hvorved gennemførelsen af afgørelsen om at give en tredjemand aktindsigt i dokumenterne udsættes — påstand om ophævelse — ingen ændrede forhold — artikel 159 i Rettens procesreglement)

39

2016/C 260/50

Sag T-324/15: Rettens kendelse af 10. maj 2016 – Volkswagen mod EUIPO – Andrã (BAG PAX) (EU-varemærker — fortabelsessag — EU-ordmærket BAG PAX — reel brug af varemærket — artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 — søgsmål, der er åbenbart ugrundet)

40

2016/C 260/51

Sag T-581/15: Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Syndial mod Kommissionen (Annullationssøgsmål — aktindsigt — forordning (EF) nr. 1049/2001 — dokumenter vedrørende en traktatbrudssag mod Italien — eventuel tilsidesættelse af direktiv 2011/92/EU og 1999/13/EF — sanering af et tidligere industrianlæg (Cengio Saliceto) — afslag på aktindsigt — åbenbart, at sagen er retligt ugrundet)

41

2016/C 260/52

Sag T-211/16: Sag anlagt den 4. maj 2016 – Caviro Distillerie m.fl. mod Kommissionen

41

2016/C 260/53

Sag T-230/16: Sag anlagt den 11. maj 2016 – C & J Clark International mod Kommissionen

42

2016/C 260/54

Sag T-237/16: Sag anlagt den 17. maj 2016 – NI mod EDPS

43

2016/C 260/55

Sag T-238/16: Sag anlagt den 17. maj 2016 – Clean Sky 2 Joint Undertaking mod Scouring Environnement

44

2016/C 260/56

Sag T-251/16: Sag anlagt den 20. maj 2016 – Generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig mod Kommissionen

45

2016/C 260/57

Sag T-262/16: Sag anlagt den 23. maj 2016 – Globo Media mod EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

46

2016/C 260/58

Sag T-270/16 P: Appel iværksat den 28. maj 2016 af Petrus Kerstens til prøvelse af Personalerettens dom af 18. marts 2016 i sag F-23/15, Kerstens mod Kommissionen

47

2016/C 260/59

Sag T-280/16: Sag anlagt den 26. maj 2016 – GeoClimaDesign mod EUIPO – GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie (GEO)

48

2016/C 260/60

Sag T-281/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Solelec m.fl. mod Parlamentet

48

2016/C 260/61

Sag T-285/16: Sag anlagt den 30. maj 2016 – Dominator International mod EUIPO (DREAMLINE)

49

2016/C 260/62

Sag T-286/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Ernst Kneidinger mod EUIPO – Topseat International (Toiletlåg)

50

2016/C 260/63

Sag T-288/16: Sag anlagt den 2. juni 2016 – Convivo mod EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)

51

Retten for EU-Personalesager

2016/C 260/64

Sag F-108/12: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. juni 2016 – Verile mod Kommissionen (Personalesag — tjenestemænd — pensioner — artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten — overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en national pensionsordning til Unionens pensionsordning — forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — søgsmål — annullation — appel — ændring af påstanden om annullation af forslaget om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår — fortolkning af annullationspåstanden som værende en påstand om annullation af afgørelsen om anerkendelse af en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår efter overførslen af pensionsrettigheder — påstanden forkastet — retskraftig dom i appelsagen — ufornødent at træffe afgørelse)

52

2016/C 260/65

Sag F-146/15: Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 8. juni 2016 – Massoulié mod Parlamentet (Personalesag — tjenestemænd — Parlamentet — interinstitutionel overførsel — forfremmelsesåret 2014 — ansøgning om konvertering af bedømmelsesrapporter til point for fortjeneste — ændring af en klage til en ansøgning — vedtægtens artikel 90 — åbenbart afvisningsgrundlag)

52

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

IV Oplysninger

OPLYSNINGER FRA DEN EUROPÆISKE UNIONS INSTITUTIONER, ORGANER, KONTORER OG AGENTURER

Den Europæiske Unions Domstol

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/1 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/1

---

Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelser i Den Europæiske Unions Tidende

(2016/C 260/01)

Seneste offentliggørelse

EUT C 251 af 11.7.2016

Liste over tidligere offentliggørelser

EUT C 243 af 4.7.2016

EUT C 232 af 27.6.2016

EUT C 222 af 20.6.2016

EUT C 211 af 13.6.2016

EUT C 200 af 6.6.2016

EUT C 191 af 30.5.2016

Teksterne er tilgængelige på:

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

V Øvrige meddelelser

RETSLIGE PROCEDURER

Domstolen

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/2 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/2

---

Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. maj 2016 – Județul Neamț (sag C-260/14) og Judeţul Bacău (sag C-261/14) mod Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bacău – Rumænien)

(Forenede sager C-260/14 og C-261/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser - forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) - forordning (EF) nr. 1083/2006 - tildelingen af en kontrakt til gennemførelse af den aktion, der er ydet støtte til, foretaget af modtageren af støtten, der handler som ordregivende myndighed - begrebet »uregelmæssighed« - kriterium vedrørende »overtrædelse af EU-retten« - udbudsprocedurer, der er i strid med national lovgivning - arten af de finansielle korrektioner, som medlemsstaterne har vedtaget - administrative foranstaltninger eller sanktioner))

(2016/C 260/02)

Processprog: rumænsk

Den forelæggende ret

Curtea de Apel Bacău

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Județul Neamț (sag C-260/14) og Judeţul Bacău (sag C-261/14)

Sagsøgt: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

Konklusion

| 1) | Artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og artikel 2, nr. 7), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at en tilsidesættelse af nationale bestemmelser foretaget af en ordregivende myndighed, der er modtager af støtte fra strukturfondene inden for rammerne af en offentlig kontrakt, som har en anslået værdi, der ligger lavere end den tærskel, som er fastsat i artikel 7, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1422/2007 af 4. december 2007, i forbindelse med indgåelsen af denne kontrakt kan udgøre en »uregelmæssighed« i den forstand, hvori begrebet er anvendt i den nævnte artikel 1, stk. 2, eller den nævnte artikel 2, nr. 7), for så vidt som denne tilsidesættelse skader eller vil kunne skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift. |
| --- | --- |

1)

Artikel 1, stk. 2, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser og artikel 2, nr. 7), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at en tilsidesættelse af nationale bestemmelser foretaget af en ordregivende myndighed, der er modtager af støtte fra strukturfondene inden for rammerne af en offentlig kontrakt, som har en anslået værdi, der ligger lavere end den tærskel, som er fastsat i artikel 7, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1422/2007 af 4. december 2007, i forbindelse med indgåelsen af denne kontrakt kan udgøre en »uregelmæssighed« i den forstand, hvori begrebet er anvendt i den nævnte artikel 1, stk. 2, eller den nævnte artikel 2, nr. 7), for så vidt som denne tilsidesættelse skader eller vil kunne skade Den Europæiske Unions almindelige budget ved afholdelse af en uretmæssig udgift.

| 2) | Artikel 98, stk. 2, første afsnit, andet punktum, i forordning nr. 1083/2006 skal fortolkes således, at de finansielle korrektioner, der foretages af medlemsstaterne – når de er blevet anvendt på udgifter, der medfinansieres af strukturfondene – som følge af tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter, udgør administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 2988/95. |
| --- | --- |

2)

Artikel 98, stk. 2, første afsnit, andet punktum, i forordning nr. 1083/2006 skal fortolkes således, at de finansielle korrektioner, der foretages af medlemsstaterne – når de er blevet anvendt på udgifter, der medfinansieres af strukturfondene – som følge af tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter, udgør administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 2988/95.

| 3) | Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat anvender finansielle korrektioner, der er reguleret ved en national retsakt, som træder i kraft efter det tidspunkt, hvor en påstået tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter er sket, forudsat at der er tale om en anvendelse af en ny ordning på de fremtidige virkninger af situationer, som er opstået under den tidligere ordning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge under hensyntagen til alle de relevante omstændigheder i hovedsagen. |
| --- | --- |

3)

Retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat anvender finansielle korrektioner, der er reguleret ved en national retsakt, som træder i kraft efter det tidspunkt, hvor en påstået tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter er sket, forudsat at der er tale om en anvendelse af en ny ordning på de fremtidige virkninger af situationer, som er opstået under den tidligere ordning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at undersøge under hensyntagen til alle de relevante omstændigheder i hovedsagen.

---

(1)  EUT C 292 af 1.9.2014.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/3 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/3

---

Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. maj 2016 – MT Højgaard A/S og Züblin A/S mod Banedanmark (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Klagenævnet for Udbud – Danmark)

(Sag C-396/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 267 TEUF - Domstolens kompetence - det forelæggende organs karakter af en ret - offentligt udbud inden for jernbaneinfrastruktursektoren - udbud med forhandling - direktiv 2004/17/EF - artikel 10 - artikel 51, stk. 3 - princippet om ligebehandling af tilbudsgiverne - en sammenslutning, der er sammensat af to selskaber og er blevet godkendt som tilbudsgiver - tilbud afgivet af det ene af de to selskaber i dets eget navn, idet det andet selskab er blevet erklæret konkurs - selskab, der anses for egnet til at blive selvstændigt godkendt som tilbudsgiver - tildeling af kontrakten til dette selskab))

(2016/C 260/03)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Klagenævnet for Udbud

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: MT Højgaard A/S og Züblin A/S

Sagsøgt: Banedanmark

Konklusion

Det princip om ligebehandling af virksomheder, der fremgår af artikel 10 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«), sammenholdt med dette direktivs artikel 51, skal fortolkes således, at en ordregiver ikke tilsidesætter dette princip, når denne tillader den ene af de to økonomiske aktører, som indgik i en sammenslutning af virksomheder, der som sådan var blevet anmodet om at afgive tilbud af denne ordregiver, at træde i stedet for denne sammenslutning efter dennes opløsning og at deltage i sit eget navn i et udbud med forhandling om tildeling af en offentlig kontrakt, forudsat at det er fastslået, dels at denne økonomiske aktør selvstændigt opfylder de af vedkommende ordregiver fastsatte krav, dels at denne økonomiske aktørs fortsatte deltagelse i den pågældende udbudsprocedure ikke medfører en forringelse af de øvrige tilbudsgiveres konkurrencemæssige stilling.

---

(1)  EUT C 388 af 3.11.2014.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/4 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/4

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Envirotec Denmark ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret – Danmark)

(Sag C-550/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - omvendt betalingspligt - artikel 198, stk. 2 - guld som råmetal eller som halvforarbejdede produkter - begreb - artikel 199, stk. 1, litra d), og bilag VI - brugt materiale, affald og skrot - barrer, der er skabt ved sammensmeltning af forskellige genstande og skrot med henblik på at udvinde guldindholdet, og som har en lødighed på 325‰ eller derover))

(2016/C 260/04)

Processprog: dansk

Den forelæggende ret

Østre Landsret

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Envirotec Denmark ApS

Sagsøgt: Skatteministeriet

Konklusion

Artikel 198, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den finder anvendelse på levering af barrer som de i hovedsagen omhandlede, der består af en tilfældig grov sammensmeltning af skrot og forskellige guldholdige metalgenstande samt andre metaller, materialer og stoffer og har et guldindhold på mellem 500 og 600‰, alt efter barren.

---

(1)  EUT C 56 af 16.2.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/4 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/4

---

Domstolens dom (Første Afdeling) af 25. maj 2016 – Rūdolfs Meroni mod Recoletos Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland)

(Sag C-559/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 44/2001 - anerkendelse og fuldbyrdelse af foreløbige, sikrende retsmidler - begrebet »grundlæggende retsprincipper«))

(2016/C 260/05)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Rūdolfs Meroni

Sagsøgt: Recoletos Limited

Procesdeltagere: Aivars Lembergs, Olafs Berķis, Igors Skoks og Genādijs Ševcovs

Konklusion

Artikel 34, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001, L 12, s. 1), sammenholdt med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at anerkendelse og fuldbyrdelse af en kendelse, som er blevet afsagt af en ret i en medlemsstat og uden at en tredjemand, hvis rettigheder kan blive berørt af denne kendelse, er blevet hørt, under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende ikke kan anses for åbenbart at stride mod grundlæggende retsprincipper i den medlemsstat, som anmodningen rettes til, og med retten til en retfærdig rettergang som omhandlet i disse bestemmelser, for så vidt som den pågældende har adgang til at gøre sine rettigheder gældende for denne ret.

---

(1)  EUT C 89 af 16.3.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/5 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/5

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Bookit, Ltd mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det Forenede Kongerige)

(Sag C-607/14) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - fritagelse - artikel 135, stk. 1, litra d) - transaktioner vedrørende betalinger og overførsler - begreb - køb af biografbilletter over telefonen eller internet - betaling med debet- eller kreditkort - såkaldte »ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner«))

(2016/C 260/06)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Bookit, Ltd

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Konklusion

Artikel 135, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den heri fastsatte merværdiafgiftsfritagelse for transaktioner vedrørende betalinger eller overførsler ikke finder anvendelse på en såkaldt ydelse »vedrørende behandling af debet- eller kreditkorttransaktioner« som den i hovedsagen omhandlede, som leveres af en afgiftspligtig person, når en person gennem denne tjenesteyder køber en biografbillet, som tjenesteyderen sælger i en anden enheds navn og for dennes regning, og som personen betaler for med et debet- eller kreditkort.

---

(1)  EUT C 81 af 9.3.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/6 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/6

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – État belge, SPF Finances mod NN (L) International SA, tidligere ING International SA, indtrådt i ING (L) Dynamic SA’s rettigheder og forpligtelser (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles – Belgien)

(Sag C-48/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - direkte beskatning - frie kapitalbevægelser - fri udveksling af tjenesteydelser - direktiv 69/335/EØF - artikel 2, 4, 10 og 11 - direktiv 85/611/EØF - artikel 10 og 293 EF - årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter - dobbeltbeskatning - sanktion, som gælder for udenlandske investeringsinstitutter))

(2016/C 260/07)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d’appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøger: État belge, SPF Finances

Sagsøgt: NN (L) International SA, tidligere ING International SA, indtrådt i ING (L) Dynamic SA’s rettigheder og forpligtelser

Konklusion

| 1) | Artikel 2, 4, 10 og 11 i Rådets direktiv 85/303/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på institutter for kollektiv investering, som det i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift. |
| --- | --- |

1)

Artikel 2, 4, 10 og 11 i Rådets direktiv 85/303/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på institutter for kollektiv investering, som det i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift.

| 2) | Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), eventuelt sammenholdt med artikel 10 EF og artikel 293, stk. 2, EF, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter som det i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift, forudsat at denne lovgivning anvendes uden forskelsbehandling. |
| --- | --- |

2)

Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), eventuelt sammenholdt med artikel 10 EF og artikel 293, stk. 2, EF, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter som det i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift, forudsat at denne lovgivning anvendes uden forskelsbehandling.

| 3) | Artikel 56 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift. |
| --- | --- |

3)

Artikel 56 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat om indførelse af en årlig afgift på kollektive investeringsinstitutter som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger udenlandske kollektive investeringsinstitutter, som placerer andele i denne medlemsstat, denne afgift.

| 4) | Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som arveafgiftslovens artikel 162, stk. 2, som ændret ved rammeloven af 22. december 2003, hvorved en medlemsstat fastsætter en særlig sanktion over for udenlandske kollektive investeringsinstitutter, nemlig det af en ret anordnede forbud mod for fremtiden at placere andele i denne medlemsstat, såfremt disse kollektive investeringsinstitutter ikke overholder forpligtelsen til at foretage den årlige indberetning, der er nødvendig for at inddrive en afgift på kollektive investeringsinstitutter, eller forpligtelsen til at betale denne afgift. |
| --- | --- |

4)

Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som arveafgiftslovens artikel 162, stk. 2, som ændret ved rammeloven af 22. december 2003, hvorved en medlemsstat fastsætter en særlig sanktion over for udenlandske kollektive investeringsinstitutter, nemlig det af en ret anordnede forbud mod for fremtiden at placere andele i denne medlemsstat, såfremt disse kollektive investeringsinstitutter ikke overholder forpligtelsen til at foretage den årlige indberetning, der er nødvendig for at inddrive en afgift på kollektive investeringsinstitutter, eller forpligtelsen til at betale denne afgift.

---

(1)  EUT C 138 af 27.4.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/7 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/7

---

Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mod National Exhibition Centre Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Det Forenede Kongerige)

(Sag C-130/15) (1)

(Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - sjette direktiv 77/388/EØF - fritagelse - artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3 - transaktioner vedrørende betalinger og overførsler - begreb - køb af biletter til forestillinger og andre begivenheder - betaling med debet- eller kreditkort - såkaldte »ydelser vedrørende behandling af korttransaktioner«)

(2016/C 260/08)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Sagsøgt: National Exhibition Centre Limited

Konklusion

Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at den deri fastsatte fritagelse for merværdiafgift for transaktioner vedrørende betalinger og overførsler ikke finder anvendelse på såkaldte »ydelser vedrørende behandling af betalinger med debet- eller kreditkort«, som de i hovedsagen omhandlede, som foretages af en afgiftspligtig person, der er tjenesteyder, når en person via denne tjenesteyder køber en billet til en forestilling eller en anden begivenhed, som tjenesteyderen sælger i en anden enheds navn og for dennes regning, som personen betaler for med debet- eller kreditkort.

---

(1)  EUT C 190 af 8.6.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/7 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/7

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Invamed Group Ltd m.fl. mod Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Det forenede Kongerige)

(Sag C-198/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - afdeling XVII - transportmateriel - kapitel 87 - køretøjer (undtagen til jernbaner og sporveje) samt dele dertil - pos. 8703 og 8713 - batteridrevet elektrisk motorkøretøj - begrebet »handicappede«))

(2016/C 260/09)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd og Invacare International SARL

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Konklusion

| 1) | Pos. 8713 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004, skal fortolkes således, at






  — | udtrykket »invalide-« betyder, at produktet kun er bestemt for handicappede |
| --- | --- | --- |

1)

Pos. 8713 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1810/2004 af 7. september 2004, skal fortolkes således, at

—

udtrykket »invalide-« betyder, at produktet kun er bestemt for handicappede

| — | den omstændighed, at et køretøj kan anvendes af personer, som ikke er handicappede, er uden relevans for tariferingen i position 8713 i nævnte kombinerede nomenklatur |
| --- | --- |

—

den omstændighed, at et køretøj kan anvendes af personer, som ikke er handicappede, er uden relevans for tariferingen i position 8713 i nævnte kombinerede nomenklatur

| — | de forklarende bemærkninger til samme kombinerede nomenklatur ikke er af en sådan art, at de ændrer indholdet af toldpositionerne i denne kombinerede nomenklatur. |
| --- | --- |

—

de forklarende bemærkninger til samme kombinerede nomenklatur ikke er af en sådan art, at de ændrer indholdet af toldpositionerne i denne kombinerede nomenklatur.

| 2) | Udtrykket »invalide-«, der er nævnt i pos. 8713 i den kombinerede nomenklatur, som findes i bilag I til forordning nr. 2658/87, som ændret ved forordning nr. 1810/2004, skal fortolkes således, at det henviser til personer, der er ramt af et ikke ubetydeligt gangbesvær, idet varigheden af denne begrænsning og spørgsmålet om, hvorvidt personen eventuelt er begrænset på andre måder, er uden relevans. |
| --- | --- |

2)

Udtrykket »invalide-«, der er nævnt i pos. 8713 i den kombinerede nomenklatur, som findes i bilag I til forordning nr. 2658/87, som ændret ved forordning nr. 1810/2004, skal fortolkes således, at det henviser til personer, der er ramt af et ikke ubetydeligt gangbesvær, idet varigheden af denne begrænsning og spørgsmålet om, hvorvidt personen eventuelt er begrænset på andre måder, er uden relevans.

---

(1)  EUT C 228 af 13.7.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/8 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/8

---

Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. maj 2016 – Rose Vision, SL mod Europa-Kommissionen

(Sag C-224/15 P) (1)

((Appel - projekter finansieret af Den Europæiske Union på området for forskning - revisioner, der konstaterer uregelmæssigheder i gennemførelsen af visse projekter - Kommissionens afgørelser om suspension af betalingen af beløb, der skal betales i forbindelse med visse projekter - erstatningssøgsmål - afslag - begrundelse))

(2016/C 260/10)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Rose Vision, SL (ved abogado J.J. Marín López)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og M. Siekierzyńska, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Dommen afsagt af Den Europæiske Unions ret den 5. marts 2015, Rose Vision og Seseña mod Kommissionen (T-45/13, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:138), ophæves, for så vidt som den vedrører Rose Vision SL. |
| --- | --- |

1)

Dommen afsagt af Den Europæiske Unions ret den 5. marts 2015, Rose Vision og Seseña mod Kommissionen (T-45/13, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:138), ophæves, for så vidt som den vedrører Rose Vision SL.

| 2) | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret. |
| --- | --- |

2)

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.

| 3) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. |
| --- | --- |

3)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.

---

(1)  EUT C 228 af 13.7.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/9 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/9

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik

(Sag C-244/15) (1)

((Traktatbrud - skatter og afgifter - frie kapitalbevægelser - artikel 63 TEUF - EØS-aftalens artikel 40 - arveafgift - en medlemsstats lovgivning, der fastsætter en fritagelse for arveafgift af den primære bolig, forudsat at arvingen har fast bopæl i denne medlemsstat - restriktion - begrundelse))

(2016/C 260/11)

Processprog: græsk

Parter

Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Triantafyllou og W. Roels, som befuldmægtigede)

Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved M. Tassopoulou og V. Karrá, som befuldmægtigede)

Konklusion

| 1) | Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, idet den har vedtaget og opretholdt en lovgivning, der fastsætter en fritagelse for arveafgift af den primære bolig, der udelukkende finder anvendelse på statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater, der er bosiddende i Grækenland. |
| --- | --- |

1)

Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, idet den har vedtaget og opretholdt en lovgivning, der fastsætter en fritagelse for arveafgift af den primære bolig, der udelukkende finder anvendelse på statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater, der er bosiddende i Grækenland.

| 2) | Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 228 af 13.7.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/9 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/9

---

Domstolens dom (Niende Afdeling) af 26. maj 2016 – GD European Land Systems – Steyr GmbH mod Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig)

(Sag C-262/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles toldtarif - tarifering af varer - forordning (EØF) nr. 2658/87 - kombineret nomenklatur - pos. 8710 og underposition 9305 91 00 - bestemmelse 3 til afsnit XVII og bestemmelse 1, litra c), til kapitel 93 - tanks og andre pansrede kampvogne - våben til militær brug - tarifering af et tårnsystem))

(2016/C 260/12)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: GD European Land Systems – Steyr GmbH

Sagsøgt: Zollamt Eisenstadt Flughafen Wien

Konklusion

Den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som affattet ved Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1001/2013 af 4. oktober 2013, skal fortolkes således, at et tårnsystem som det i hovedsagen omhandlede, der er blevet indført med henblik på fremstilling af tanks og efterfølgende faktisk er blevet anvendt til dette formål, skal henføres under denne kombinerede nomenklaturs pos. 8710, såfremt det »hovedsagelig« anvendes til en tank, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve under hensyntagen til dette tårnsystems objektive karakteristika og egenskaber, uden at systemets slutanvendelse i det foreliggende tilfælde er afgørende for tariferingen heraf. Er dette ikke tilfældet, skal det nævnte tårnsystem tariferes i underposition 9305 91 00 i den nævnte kombinerede nomenklatur som en del eller tilbehør til »militærvåben

---

(1)  EUT C 294 af 7.9.2016.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/10 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/10

---

Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 26. maj 2016 – ZS »Ezernieki« mod Lauku atbalsta dienests (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland)

(Sag C-273/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - landbrug - Den Europæiske udviklings- og Garantifond for Landbruget - forordning (EF) nr. 1257/1999 og nr. 817/2004 - støtte til udvikling af landdistrikterne - tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb - forøgelse af det anmeldte areal ud over den foreskrevne tærskel i løbet af den femårige forpligtelsesperiode - udskiftning af den oprindelige forpligtelse med en ny forpligtelse - støttemodtagerens manglende overholdelse af pligten til at indgive årlig anmodning om betaling - national lovgivning, som pålægger tilbagebetaling af hele den støtte, der er udbetalt for flere år - proportionalitetsprincippet - artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder))

(2016/C 260/13)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: ZS »Ezernieki«

Sagsøgt: Lauku atbalsta dienests

Konklusion

Artikel 71, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 817/2004 af 29. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), skal, henset til formålet med Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1783/2003 af 29. september 2003, og med forordning nr. 817/2004, samt henset til proportionalitetsprincippet og artikel 17 og 52 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i henhold til hvilken modtageren af en støtte ydet til gengæld for en forpligtelse til at drive miljøvenligt landbrug, som strækker sig over adskillige år, er forpligtet til at tilbagebetale hele den støtte, der allerede er udbetalt, med den begrundelse, at vedkommende ikke har indgivet en årlig ansøgning for denne støtte for det sidste år i den femårige periode for dennes forpligtelser, når denne femårige periode for det første er trådt i stedet for en tidligere forpligtelse grundet en forøgelse af hans driftsareal, og denne støttemodtager for det andet ikke er ophørt med at opfylde sine forpligtelser vedrørende driften af det areal, der blev erklæret før denne forøgelse.

---

(1)  EUT C 262 af 10.8.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/11 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/11

---

Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 26. maj 2016 – Valsts ieņēmumu dienests mod SIA »Latvijas propāna gāze« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākā tiesa – Letland)

(Sag C-286/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - pos. 2711 - jordoliegas og andre gasformige carbonhydrider - materiale, der er karaktergivende - jordoliegas i flydende tilstand))

(2016/C 260/14)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Valsts ieņēmumu dienests

Sagsøgt: SIA »Latvijas propāna gāze«

Konklusion

| 1) | Regel 2, litra b), og regel 3, litra b), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som affattet ved henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 og Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, skal fortolkes således, at for så vidt som alle bestanddele i en gasblanding såsom den i hovedsagen omhandlede jordoliegas i flydende tilstand tilsammen er karaktergivende for denne, hvorved det ikke er muligt at fastlægge den for blandingen karaktergivende bestanddel, og for så vidt som det under alle omstændigheder ikke er muligt at fastlægge den nøjagtige mængde af hver af bestanddelene i den omhandlede jordoliegas i flydende tilstand, skal en formodning om, at den bestanddel, der er karaktergivende for varen som omhandlet i regel 3, litra b), i disse almindelige tariferingsbestemmelser, er den med den største procentvise andel af blandingen, ikke anvendes. |
| --- | --- |

1)

Regel 2, litra b), og regel 3, litra b), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som affattet ved henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1031/2008 af 19. september 2008 og Kommissionens forordning (EF) nr. 948/2009 af 30. september 2009, skal fortolkes således, at for så vidt som alle bestanddele i en gasblanding såsom den i hovedsagen omhandlede jordoliegas i flydende tilstand tilsammen er karaktergivende for denne, hvorved det ikke er muligt at fastlægge den for blandingen karaktergivende bestanddel, og for så vidt som det under alle omstændigheder ikke er muligt at fastlægge den nøjagtige mængde af hver af bestanddelene i den omhandlede jordoliegas i flydende tilstand, skal en formodning om, at den bestanddel, der er karaktergivende for varen som omhandlet i regel 3, litra b), i disse almindelige tariferingsbestemmelser, er den med den største procentvise andel af blandingen, ikke anvendes.

| 2) | Den nævnte kombinerede nomenklatur skal fortolkes således, at en jordoliegas i flydende tilstand som den i hovedsagen omhandlede, der indeholder 0,32 % metan, ethan og ethylen, 58,32 % propan og propylen og ikke mere end 39,99 % butan og butylen, og for hvilken det ikke er muligt at fastlægge den af bestanddelene heri, der er karaktergivende, skal tariferes i underposition 2711 19 00 som »jordoliegas og andre gasformige carbonhydrider, i flydende tilstand, andre varer«. |
| --- | --- |

2)

Den nævnte kombinerede nomenklatur skal fortolkes således, at en jordoliegas i flydende tilstand som den i hovedsagen omhandlede, der indeholder 0,32 % metan, ethan og ethylen, 58,32 % propan og propylen og ikke mere end 39,99 % butan og butylen, og for hvilken det ikke er muligt at fastlægge den af bestanddelene heri, der er karaktergivende, skal tariferes i underposition 2711 19 00 som »jordoliegas og andre gasformige carbonhydrider, i flydende tilstand, andre varer«.

| 3) | Artikel 218, stk. 1, litra d), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke indebærer en forpligtelse for den, der angiver en jordoliegas i flydende tilstand som den i hovedsagen omhandlede, til nøjagtigt at angive den procentvise andel af den bestanddel, som denne jordoliegas i flydende tilstand hovedsagelig består af. |
| --- | --- |

3)

Artikel 218, stk. 1, litra d), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke indebærer en forpligtelse for den, der angiver en jordoliegas i flydende tilstand som den i hovedsagen omhandlede, til nøjagtigt at angive den procentvise andel af den bestanddel, som denne jordoliegas i flydende tilstand hovedsagelig består af.

---

(1)  EUT C 270 af 17.8.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/12 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/12

---

Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 26. maj 2016 – Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser mod Directeur de l'administration des contributions directes (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal administratif – Luxembourg)

(Sag C-300/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - artikel 21 TEUF og 45 TEUF - fri bevægelighed og ophold for personer og arbejdstagere - indkomstskat - alderspension - pensionistskattefradrag - betingelser for tildeling - besiddelse af et kildeskattekort udstedt af en national myndighed))

(2016/C 260/15)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Tribunal administratif

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Charles Kohll og Sylvie Kohll-Schlesser

Sagsøgt: Directeur de l'administration des contributions directes

Konklusion

Artikel 21 TEUF og 45 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der udelukkende indrømmer et pensionistskattefradrag til skattepligtige personer, som er i besiddelse af et kildeskattekort.

---

(1)  EUT C 294 af 7.9.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/13 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/13

---

Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. maj 2016 – fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre udstedt mod Paweł Dworzecki (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank Amsterdam – Nederlandene)

(Sag C-108/16 PPU) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - præjudiciel hasteprocedure - politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2002/584/RIA - den europæiske arrestordre - artikel 4a, stk. 1 - procedurer for overgivelse mellem medlemsstaterne - betingelser for fuldbyrdelse - fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse - undtagelser - obligatorisk fuldbyrdelse - straffedom, som er afsagt in absentia - begreberne »personlig indkaldelse til en retssag« og »officiel forkyndelse på anden måde« - selvstændige EU-retlige begreber))

(2016/C 260/16)

Processprog: nederlandsk

Den forelæggende ret

Rechtbank Amsterdam

Part i hovedsagen

Paweł Dworzecki

Konklusion

| 1) | Artikel 4a, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at de i denne bestemmelse indeholdte udtryk »indkaldt personligt« og »på anden måde faktisk er blevet officielt underrettet om det fastsatte tidspunkt og sted for den pågældende retssag på en sådan måde, at det entydigt fremgår, at han/hun var klar over den berammede retssag« udgør selvstændige EU-retlige begreber og skal fortolkes ensartet i hele Den Europæiske Union. |
| --- | --- |

1)

Artikel 4a, stk. 1, litra a), nr. i), i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne, som ændret ved Rådets rammeafgørelse 2009/299/RIA af 26. februar 2009, skal fortolkes således, at de i denne bestemmelse indeholdte udtryk »indkaldt personligt« og »på anden måde faktisk er blevet officielt underrettet om det fastsatte tidspunkt og sted for den pågældende retssag på en sådan måde, at det entydigt fremgår, at han/hun var klar over den berammede retssag« udgør selvstændige EU-retlige begreber og skal fortolkes ensartet i hele Den Europæiske Union.

| 2) | Artikel 4a, stk. 1, litra a), nr. i), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en indkaldelse som den i hovedsagen omhandlede – der ikke er blevet forkyndt direkte for den pågældende, men på dennes adresse er blevet overrakt til en voksen person, der tilhører dennes husstand, og som har givet tilsagn om at ville overrække indkaldelsen til den pågældende, uden at det på grundlag af den europæiske arrestordre kan afgøres, om, og i givet fald hvornår, denne voksne person faktisk har overrakt indkaldelsen til den pågældende – ikke i sig selv opfylder betingelserne i denne bestemmelse. |
| --- | --- |

2)

Artikel 4a, stk. 1, litra a), nr. i), i rammeafgørelse 2002/584, som ændret ved rammeafgørelse 2009/299, skal fortolkes således, at en indkaldelse som den i hovedsagen omhandlede – der ikke er blevet forkyndt direkte for den pågældende, men på dennes adresse er blevet overrakt til en voksen person, der tilhører dennes husstand, og som har givet tilsagn om at ville overrække indkaldelsen til den pågældende, uden at det på grundlag af den europæiske arrestordre kan afgøres, om, og i givet fald hvornår, denne voksne person faktisk har overrakt indkaldelsen til den pågældende – ikke i sig selv opfylder betingelserne i denne bestemmelse.

---

(1)  EUT C 156 af 2.5.2016.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/13 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/13

---

Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 23. marts 2016 – Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited mod Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour administrative d’appel de Paris – Frankrig)

(Sag C-319/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))

(2016/C 260/17)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour administrative d’appel de Paris

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Overseas Financial Limited og Oaktree Finance Limited

Sagsøgt: Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

Konklusion

Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Cour administrative d’appel de Paris (Frankrig) har indgivet ved afgørelse af 22. juni 2015.

---

(1)  EUT C 279 af 24.8.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/14 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/14

---

Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 25. februar 2016 – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) mod Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato – Italien)

(Sag C-520/15) (1)

((Præjudiciel forelæggelse - Domstolens procesreglement - artikel 53, stk. 2 - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - artikel 47, stk. 2, og artikel 54 - den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder - artikel 6, stk. 1 - ekstraordinær rekurs til præsidenten for Den Italienske Republik - indsigelse mod rekurs rejst af en af tvistens parter - nævnte ekstraordinære rekurs ændret til en adgang til domstolsprøvelse - gennemførelse af EU-retten - foreligger ikke - Domstolen åbenbart inkompetent))

(2016/C 260/18)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Consiglio di Stato

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)

Sagsøgte: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) og Ministero della Salute

Procesdeltagere: Roche Italia SpA, Novartis Farma SpA og Regione Marche

Konklusion

Den Europæiske Unions Domstol er åbenbart inkompetent til at besvare det præjudicielle spørgsmål, som Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Italien), har forelagt den ved afgørelse af 15. juli 2015 (sag C-520/15).

---

(1)  EUT C 398 af 30.11.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/15 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/15

---

Appel iværksat den 4. februar 2016 af Actega Terra GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. november 2015 i sag T-766/14 – Actega Terra GmbH mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret

(Sag C-63/16 P)

(2016/C 260/19)

Processprog: tysk

Parter

Appellant: Actega Terra GmbH (ved Rechtsanwältin C. Onken)

De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og Heidelberger Druckmaschinen

Den Europæiske Unions Domstol (Syvende Afdeling) har ved afgørelse af 24. maj 2016 forkastet appellen og bestemt, at appellanten bærer sine egne omkostninger.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/15 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/15

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 29. februar 2016 – straffesag mod Ianos Tranca

(Sag C-124/16)

(2016/C 260/20)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht München

Tiltalt i straffesagen

Ianos Tranca

Den anden part: Staatsanwaltschaft München I

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 2 og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, også selv om tiltalte som følge heraf ikke råder over den fulde frist til at fremsætte indsigelse imod den strafferetlige kendelse, men han heller ikke har nogen adresse, på hvilken den strafferetlige kendelse påviseligt kan meddeles ham, og meddelelsen af den forkyndelsesbefuldmægtigedes navn og adresse giver tiltalte mulighed for at holde den forkyndelsesbefuldmægtigede orienteret om, hvor en strafferetlig kendelse med bevis om underretningen kan sendes til, så han modtager den. |
| --- | --- |

1)

Er artikel 2 og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, også selv om tiltalte som følge heraf ikke råder over den fulde frist til at fremsætte indsigelse imod den strafferetlige kendelse, men han heller ikke har nogen adresse, på hvilken den strafferetlige kendelse påviseligt kan meddeles ham, og meddelelsen af den forkyndelsesbefuldmægtigedes navn og adresse giver tiltalte mulighed for at holde den forkyndelsesbefuldmægtigede orienteret om, hvor en strafferetlig kendelse med bevis om underretningen kan sendes til, så han modtager den.

| 2) | Er artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, og forkyndelsen over for den forkyndelsesbefuldmægtigede uden videre er nok til at beregne fristen til at fremsætte indsigelse, når tiltalte, hvis han overskrider den frist, der er beregnet på denne måde, kan kræve genindsættelse i tidligere rettigheder, og det i så fald er tilstrækkeligt til at opnå en sådan genindsættelse, at han undskylder sig med, at den strafferetlige kendelse er blevet videresendt til ham, og han, efter at denne videresendelse er gennemført, har fremsat indsigelse inden for fristen, og han altså som følge af genindsættelsen efterfølgende kan gøre gældende, at fristen til at fremsætte indsigelse skal gælde i uforkortet længde, selv hvis lovens hovedregel er, at den strafferetlige kendelse kan fuldbyrdes i tilfælde af fristoverskridelse. |
| --- | --- |

2)

Er artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, og forkyndelsen over for den forkyndelsesbefuldmægtigede uden videre er nok til at beregne fristen til at fremsætte indsigelse, når tiltalte, hvis han overskrider den frist, der er beregnet på denne måde, kan kræve genindsættelse i tidligere rettigheder, og det i så fald er tilstrækkeligt til at opnå en sådan genindsættelse, at han undskylder sig med, at den strafferetlige kendelse er blevet videresendt til ham, og han, efter at denne videresendelse er gennemført, har fremsat indsigelse inden for fristen, og han altså som følge af genindsættelsen efterfølgende kan gøre gældende, at fristen til at fremsætte indsigelse skal gælde i uforkortet længde, selv hvis lovens hovedregel er, at den strafferetlige kendelse kan fuldbyrdes i tilfælde af fristoverskridelse.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT L 142, s. 1)

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/16 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/16

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht München I (Tyskland) den 4. april 2016 – straffesag mod Ionel Opria

(Sag C-188/16)

(2016/C 260/21)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Landgericht München I

Tiltalt i straffesagen

Ionel Opria

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 2, artikel 3, stk. 1, litra c), og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 om ret til information under straffesager (1) fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser i en medlemsstat, hvorefter en strafferetslig kendelse mod en tiltalt i en straffesag, der ikke har fast bopæl eller opholdssted i den pågældende medlemsstat, kan forkyndes for en person, som af den tiltalte er befuldmægtiget til at modtage forkyndelsen, med den virkning, at den strafferetlige kendelse efter udløbet af indsigelsesfristen på to uger, som løber fra forkyndelsen for den befuldmægtigede, bliver retskraftig, også i tilfælde, hvor en sådan tiltalt, som inden for to uger regnet fra det tidspunkt, hvor han faktisk får kendskab til den strafferetlige kendelse, indgiver skriftlig indsigelse mod den strafferetlige kendelse, i henhold til medlemsstatens retsregler skal indrømmes genindsættelse i tidligere rettigheder, uden at der er indgivet anmodning herom, med den retsvirkning, at sagen fra vedtagelsen af afgørelsen om genindsættelse skal fortsættes på samme måde, som hvis indsigelsen var blevet fremsat rettidigt?

---

(1)  EUT L 142, s. 1.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/17 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/17

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kehl (Tyskland) den 7. april 2016 – I

(Sag C-195/16)

(2016/C 260/22)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht Kehl

Parter i tvisten:

Straffesag mod: I

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal EU-retten, navnlig artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF (1) af 20. december 2006 om kørekort (herefter »3. kørekortdirektiv«) eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter »TEUF«) fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, der ikke anerkender en førerret, der er erhvervet i en anden medlemsstat, navnlig for det tilfælde at denne førerret erhvervedes i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv? |
| --- | --- |

1)

Skal EU-retten, navnlig artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF (1) af 20. december 2006 om kørekort (herefter »3. kørekortdirektiv«) eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter »TEUF«) fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, der ikke anerkender en førerret, der er erhvervet i en anden medlemsstat, navnlig for det tilfælde at denne førerret erhvervedes i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv?

| 2) | Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, der ikke anerkender et legitimationspapir, der blev udstedt til en indehaver af en førerret, der blev erhvervet i en anden medlemsstat i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv også for det tilfælde, at denne medlemsstat har begrænset gyldigheden af dette legitimationspapir tidsmæssigt og til statens eget område, og såfremt dette legitimationspapir endvidere ikke følger retningslinjerne for kørekortmodellen i 3. kørekortdirektiv? |
| --- | --- |

2)

Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, der ikke anerkender et legitimationspapir, der blev udstedt til en indehaver af en førerret, der blev erhvervet i en anden medlemsstat i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv også for det tilfælde, at denne medlemsstat har begrænset gyldigheden af dette legitimationspapir tidsmæssigt og til statens eget område, og såfremt dette legitimationspapir endvidere ikke følger retningslinjerne for kørekortmodellen i 3. kørekortdirektiv?

| 3) | Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, hvorefter det at føre motorkøretøj kan straffes som en lovovertrædelse (»Vergehen«), fordi føreren af køretøjet ikke havde ret til at føre dette, uanset at den pågældende fører har erhvervet en førerret i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv i en anden medlemsstat, men imidlertid ikke kan godtgøre dette ved hjælp af et legitimationspapir, der svarer til kørekortmodellen i 3. kørekortdirektiv? |
| --- | --- |

3)

Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat, hvorefter det at føre motorkøretøj kan straffes som en lovovertrædelse (»Vergehen«), fordi føreren af køretøjet ikke havde ret til at føre dette, uanset at den pågældende fører har erhvervet en førerret i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv i en anden medlemsstat, men imidlertid ikke kan godtgøre dette ved hjælp af et legitimationspapir, der svarer til kørekortmodellen i 3. kørekortdirektiv?

| 4) | Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende: Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat – i hvilken kørekortansøgeren normalt får udleveret det endelige kørekort umiddelbart efter at have bestået den praktiske køreprøve – hvorefter det at føre et motorkøretøj kan straffes administrativt som en ordensforseelse (»Ordnungswidrigkeit«), fordi føreren af køretøjet, der har erhvervet førerret i en anden medlemsstat i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv, ikke medbragte et endeligt kørekort som bevis for sin førerret under kørslen, idet han som følge af den særlige procedure for udstedelse af det endelige kørekort i denne medlemsstat, hvilken køretøjets fører ikke har nogen indflydelse på, endnu ikke havde fået udstedt et sådant kørekort, hvorimod han under kørslen medbragte en officiel attest for, at han opfyldte de nødvendige betingelser for erhvervelse af førerret? |
| --- | --- |

4)

Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende: Skal EU-retten, navnlig 3. kørekortdirektivs artikel 2 eller artikel 18, 21, 45, 49 og 56 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en medlemsstat – i hvilken kørekortansøgeren normalt får udleveret det endelige kørekort umiddelbart efter at have bestået den praktiske køreprøve – hvorefter det at føre et motorkøretøj kan straffes administrativt som en ordensforseelse (»Ordnungswidrigkeit«), fordi føreren af køretøjet, der har erhvervet førerret i en anden medlemsstat i overensstemmelse med retningslinjerne i 3. kørekortdirektiv, ikke medbragte et endeligt kørekort som bevis for sin førerret under kørslen, idet han som følge af den særlige procedure for udstedelse af det endelige kørekort i denne medlemsstat, hvilken køretøjets fører ikke har nogen indflydelse på, endnu ikke havde fået udstedt et sådant kørekort, hvorimod han under kørslen medbragte en officiel attest for, at han opfyldte de nødvendige betingelser for erhvervelse af førerret?

---

(1)  EFT L 403, s. 18.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/18 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichthof (Østrig) den 12. april 2016 – Majid (også Madzhdi) Shiri

(Sag C-201/16)

(2016/C 260/23)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Verwaltungsgerichthof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Majid (også Madzhdi) Shiri

Sagsøgt: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal bestemmelserne vedrørende retten til effektive retsmidler i forbindelse med afgørelser vedrørende overførsler i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse (1), der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, navnlig artikel 27, stk. 1, på baggrund af 19. betragtning fortolkes således, at en asylansøger kan gøre gældende, at ansvaret overgår til den anmodende medlemsstat på grund af udløbet af overførselsfristen på seks måneder (artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 604/2013)?
  Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende: |
| --- | --- |

1)

Skal bestemmelserne vedrørende retten til effektive retsmidler i forbindelse med afgørelser vedrørende overførsler i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26. juni 2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en ansøgning om international beskyttelse (1), der er indgivet af en tredjelandsstatsborger eller en statsløs i en af medlemsstaterne, navnlig artikel 27, stk. 1, på baggrund af 19. betragtning fortolkes således, at en asylansøger kan gøre gældende, at ansvaret overgår til den anmodende medlemsstat på grund af udløbet af overførselsfristen på seks måneder (artikel 29, stk. 1, i forordning nr. 604/2013)?

Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende:

| 2) | Overgår ansvaret i henhold til artikel 29, stk. 2, første punktum, i forordning nr. 604/2013 alene med udløbet af overførselsfristen, eller kræver en ansvarsovergang på grund af fristens udløb også, at den ansvarlige medlemsstat afviser pligten til at overtage eller tilbagetage den pågældende person? |
| --- | --- |

2)

Overgår ansvaret i henhold til artikel 29, stk. 2, første punktum, i forordning nr. 604/2013 alene med udløbet af overførselsfristen, eller kræver en ansvarsovergang på grund af fristens udløb også, at den ansvarlige medlemsstat afviser pligten til at overtage eller tilbagetage den pågældende person?

---

(1)  EUT L 180, s. 31.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/18 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/18

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 14. april 2016 – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein mod Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

(Sag C-210/16)

(2016/C 260/24)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Bundesverwaltungsgericht

Parter i hovedsagen

Sagsøgt og appellant: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

Sagsøger og indstævnt: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

Adciteret: Facebook Ireland Limited

Procesdeltager: Repræsentant for Forbundsrepublikkens interesser ved Bundesverwaltungsgericht

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF (1) fortolkes således, at den endeligt og udtømmende regulerer ansvaret for brud på datasikkerheden, eller bliver der inden for rammerne af »de fornødne foranstaltninger« i henhold til artikel 24 i direktiv 95/46/EF og [af beføjelser til at kunne] »gribe effektivt ind« i henhold til artikel 28, stk. 3, andet led, i direktiv 95/46/EF i flertrins informationsudbyderforhold plads til et ansvar for et organ, som ikke er ansvarligt for databehandling i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF, ved valget af en registerfører til dets informationsudbud? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF (1) fortolkes således, at den endeligt og udtømmende regulerer ansvaret for brud på datasikkerheden, eller bliver der inden for rammerne af »de fornødne foranstaltninger« i henhold til artikel 24 i direktiv 95/46/EF og [af beføjelser til at kunne] »gribe effektivt ind« i henhold til artikel 28, stk. 3, andet led, i direktiv 95/46/EF i flertrins informationsudbyderforhold plads til et ansvar for et organ, som ikke er ansvarligt for databehandling i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, litra d), i direktiv 95/46/EF, ved valget af en registerfører til dets informationsudbud?

| 2) | Kan det af medlemsstaternes forpligtelse i henhold til artikel 17, stk. 2, i direktiv 95/46/EF til at fastsætte i forbindelse med databehandling ved en registerfører, at »den registeransvarlige skal vælge en registerfører, som frembyder den fornødne garanti med hensyn til de tekniske sikkerhedsforanstaltninger og organisatoriske foranstaltninger, der skal træffes«, omvendt sluttes, at der ved andre udbyder/bruger-relationer, som ikke er forbundet med databehandling ved en registerfører som omhandlet i artikel 2, litra e), i direktiv 95/46/EF, ikke består nogen forpligtelse til at foretage et omhyggeligt valg, og at det heller ikke kan begrundes efter national ret? |
| --- | --- |

2)

Kan det af medlemsstaternes forpligtelse i henhold til artikel 17, stk. 2, i direktiv 95/46/EF til at fastsætte i forbindelse med databehandling ved en registerfører, at »den registeransvarlige skal vælge en registerfører, som frembyder den fornødne garanti med hensyn til de tekniske sikkerhedsforanstaltninger og organisatoriske foranstaltninger, der skal træffes«, omvendt sluttes, at der ved andre udbyder/bruger-relationer, som ikke er forbundet med databehandling ved en registerfører som omhandlet i artikel 2, litra e), i direktiv 95/46/EF, ikke består nogen forpligtelse til at foretage et omhyggeligt valg, og at det heller ikke kan begrundes efter national ret?

| 3) | Er en tilsynsmyndighed i en medlemsstat (her: Tyskland) i tilfælde, hvor en moderkoncern, som er hjemmehørende uden for Den Europæiske Union, driver juridisk selvstændige virksomheder (datterselskaber) i forskellige medlemsstater, kompetent i henhold til artikel 4, og artikel 28, stk. 6, i direktiv 95/46/EF til at udøve de beføjelser, der tillægges den i overensstemmelse med artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF over for en virksomhed, der ligger på medlemsstatens eget område, også i det tilfælde, hvor denne virksomhed udelukkende har til opgave at promovere salg af reklame og øvrige marketingsforanstaltninger rettet mod indbyggerne i denne medlemsstat, mens den selvstændige virksomhed (det datterselskab), der ligger i en anden medlemsstat (her: Irland), ifølge koncernens interne opgavefordeling er eneansvarlig for indsamling og behandling af personoplysninger på hele EU’s område og dermed også i den anden medlemsstat (her: Tyskland), når afgørelsen om databehandling rent faktisk træffes af moderkoncernen? |
| --- | --- |

3)

Er en tilsynsmyndighed i en medlemsstat (her: Tyskland) i tilfælde, hvor en moderkoncern, som er hjemmehørende uden for Den Europæiske Union, driver juridisk selvstændige virksomheder (datterselskaber) i forskellige medlemsstater, kompetent i henhold til artikel 4, og artikel 28, stk. 6, i direktiv 95/46/EF til at udøve de beføjelser, der tillægges den i overensstemmelse med artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF over for en virksomhed, der ligger på medlemsstatens eget område, også i det tilfælde, hvor denne virksomhed udelukkende har til opgave at promovere salg af reklame og øvrige marketingsforanstaltninger rettet mod indbyggerne i denne medlemsstat, mens den selvstændige virksomhed (det datterselskab), der ligger i en anden medlemsstat (her: Irland), ifølge koncernens interne opgavefordeling er eneansvarlig for indsamling og behandling af personoplysninger på hele EU’s område og dermed også i den anden medlemsstat (her: Tyskland), når afgørelsen om databehandling rent faktisk træffes af moderkoncernen?

| 4) | Skal artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at i tilfælde, hvor den registeransvarlige er ejer af en virksomhed på én medlemsstats område (her: Irland), og der findes en yderligere juridisk selvstændig virksomhed på en anden medlemsstats område (her: Tyskland), som bl.a. har til opgave at sælge reklameplads og hvis aktivitet er rettet mod indbyggerne i denne stat, kan den kompetente tilsynsmyndighed i denne anden medlemsstat (her: Tyskland) også rette foranstaltninger og påbud til gennemførelse af reglerne om databeskyttelse mod den anden virksomhed, som ifølge den koncerninterne opgave- og ansvarsfordeling ikke er ansvarlig for databehandling (her: i Tyskland), eller kan der i så fald kun træffes foranstaltninger og gives påbud af tilsynsmyndigheden i den medlemsstat (her: Irland), på hvis område det koncerninterne ansvarlige organ har sit hjemsted? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at i tilfælde, hvor den registeransvarlige er ejer af en virksomhed på én medlemsstats område (her: Irland), og der findes en yderligere juridisk selvstændig virksomhed på en anden medlemsstats område (her: Tyskland), som bl.a. har til opgave at sælge reklameplads og hvis aktivitet er rettet mod indbyggerne i denne stat, kan den kompetente tilsynsmyndighed i denne anden medlemsstat (her: Tyskland) også rette foranstaltninger og påbud til gennemførelse af reglerne om databeskyttelse mod den anden virksomhed, som ifølge den koncerninterne opgave- og ansvarsfordeling ikke er ansvarlig for databehandling (her: i Tyskland), eller kan der i så fald kun træffes foranstaltninger og gives påbud af tilsynsmyndigheden i den medlemsstat (her: Irland), på hvis område det koncerninterne ansvarlige organ har sit hjemsted?

| 5) | Skal artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 28, stk. 3 og 6, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at i tilfælde, hvor tilsynsmyndigheden i en medlemsstat (her: Tyskland) i henhold til artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF rejser krav mod en person eller et organ, som er aktiv(t) på denne stats område, på grund af manglende omhu ved valget af en tredjemand, som er involveret i databehandlingsprocessen (her: Facebook), fordi denne tredjemand overtræder reglerne om databeskyttelse, er den tilsynsmyndighed, der griber ind, (her: Tyskland) da bundet til den databeskyttelsesretlige vurdering hos tilsynsmyndigheden i den anden medlemsstat, hvor den for databehandlingen ansvarlige tredjemand har sin virksomhed (her: Irland), i den forstand, at den ikke må foretage en herfra afvigende retlig vurdering, eller kan den indgribende tilsynsmyndighed (her: Tyskland) foretage en selvstændig undersøgelse af lovligheden af den databehandling, som udføres af den tredjemand, der er etableret i en anden medlemsstat (her: Irland), som et indledende spørgsmål vedrørende dens egen indgriben? |
| --- | --- |

5)

Skal artikel 4, stk. 1, litra a), og artikel 28, stk. 3 og 6, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at i tilfælde, hvor tilsynsmyndigheden i en medlemsstat (her: Tyskland) i henhold til artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF rejser krav mod en person eller et organ, som er aktiv(t) på denne stats område, på grund af manglende omhu ved valget af en tredjemand, som er involveret i databehandlingsprocessen (her: Facebook), fordi denne tredjemand overtræder reglerne om databeskyttelse, er den tilsynsmyndighed, der griber ind, (her: Tyskland) da bundet til den databeskyttelsesretlige vurdering hos tilsynsmyndigheden i den anden medlemsstat, hvor den for databehandlingen ansvarlige tredjemand har sin virksomhed (her: Irland), i den forstand, at den ikke må foretage en herfra afvigende retlig vurdering, eller kan den indgribende tilsynsmyndighed (her: Tyskland) foretage en selvstændig undersøgelse af lovligheden af den databehandling, som udføres af den tredjemand, der er etableret i en anden medlemsstat (her: Irland), som et indledende spørgsmål vedrørende dens egen indgriben?

| 6) | For så vidt som den indgribende tilsynsmyndighed (her: Tyskland) kan foretage en selvstændig efterprøvelse: Skal artikel 28, stk. 6, andet punktum, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at denne tilsynsmyndighed først må udøve de beføjelser, som er tillagt den i henhold til artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF, til at gribe effektivt ind over for en person eller et organ, der er etableret på denne stats område, på grund af medansvar for brud på datasikkerheden, som er begået af en i en anden medlemsstat etableret tredjemand, når og kun når den på forhånd har anmodet tilsynsmyndigheden i denne anden medlemsstat (her: Irland) om at måtte udøve sine beføjelser? |
| --- | --- |

6)

For så vidt som den indgribende tilsynsmyndighed (her: Tyskland) kan foretage en selvstændig efterprøvelse: Skal artikel 28, stk. 6, andet punktum, i direktiv 95/46/EF fortolkes således, at denne tilsynsmyndighed først må udøve de beføjelser, som er tillagt den i henhold til artikel 28, stk. 3, i direktiv 95/46/EF, til at gribe effektivt ind over for en person eller et organ, der er etableret på denne stats område, på grund af medansvar for brud på datasikkerheden, som er begået af en i en anden medlemsstat etableret tredjemand, når og kun når den på forhånd har anmodet tilsynsmyndigheden i denne anden medlemsstat (her: Irland) om at måtte udøve sine beføjelser?

---

(1)  Europa-Parlamentet og Rådets direktiv om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/20 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/20

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht München (Tyskland) den 18. april 2016 – straffesag mod Tanja Reiter

(Sag C-213/16)

(2016/C 260/25)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Amtsgericht München

Tiltalt i straffesagen

Tanja Reiter

Den anden part: Staatsanwaltschaft München I

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er artikel 2 og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, også selv om tiltalte som følge heraf ikke råder over den fulde frist til at fremsætte indsigelse imod den strafferetlige kendelse, men han heller ikke har nogen adresse, på hvilken den strafferetlige kendelse påviseligt kan meddeles ham, og meddelelsen af den forkyndelsesbefuldmægtigedes navn og adresse giver tiltalte mulighed for at holde den forkyndelsesbefuldmægtigede orienteret om, hvor en strafferetlig kendelse med bevis om underretningen kan sendes til, så han modtager den. |
| --- | --- |

1)

Er artikel 2 og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU (1) af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, også selv om tiltalte som følge heraf ikke råder over den fulde frist til at fremsætte indsigelse imod den strafferetlige kendelse, men han heller ikke har nogen adresse, på hvilken den strafferetlige kendelse påviseligt kan meddeles ham, og meddelelsen af den forkyndelsesbefuldmægtigedes navn og adresse giver tiltalte mulighed for at holde den forkyndelsesbefuldmægtigede orienteret om, hvor en strafferetlig kendelse med bevis om underretningen kan sendes til, så han modtager den.

| 2) | Er artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, og forkyndelsen over for den forkyndelsesbefuldmægtigede uden videre er nok til at beregne fristen til at fremsætte indsigelse, når tiltalte, hvis han overskrider den frist, der er beregnet på denne måde, kan kræve genindsættelse i tidligere rettigheder, og det i så fald er tilstrækkeligt til at opnå en sådan genindsættelse, at han undskylder sig med, at den strafferetlige kendelse er blevet videresendt til ham, og han, efter at denne videresendelse er gennemført, har fremsat indsigelse inden for fristen, og han altså som følge af genindsættelsen efterfølgende kan gøre gældende, at fristen til at fremsætte indsigelse skal gælde i uforkortet længde, selv hvis lovens hovedregel er, at den strafferetlige kendelse kan fuldbyrdes i tilfælde af fristoverskridelse. |
| --- | --- |

2)

Er artikel 2, stk. 1, og artikel 6, stk. 1 og 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22. maj 2012 til hinder for en bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en tiltalt i en straffesag, der ikke har nogen bopæl i denne medlemsstat, er forpligtet til at bemyndige en person til at modtage forkyndelsen af den strafferetlige kendelse, der er rettet mod ham, og forkyndelsen over for den forkyndelsesbefuldmægtigede uden videre er nok til at beregne fristen til at fremsætte indsigelse, når tiltalte, hvis han overskrider den frist, der er beregnet på denne måde, kan kræve genindsættelse i tidligere rettigheder, og det i så fald er tilstrækkeligt til at opnå en sådan genindsættelse, at han undskylder sig med, at den strafferetlige kendelse er blevet videresendt til ham, og han, efter at denne videresendelse er gennemført, har fremsat indsigelse inden for fristen, og han altså som følge af genindsættelsen efterfølgende kan gøre gældende, at fristen til at fremsætte indsigelse skal gælde i uforkortet længde, selv hvis lovens hovedregel er, at den strafferetlige kendelse kan fuldbyrdes i tilfælde af fristoverskridelse.

---

(1)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU af 22.5.2012 om ret til information under straffesager (EUT L 142, s. 1)

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/21 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 25. april 2016 – Coty Germany GmbH mod Parfümerie Akzente GmbH

(Sag C-230/16)

(2016/C 260/26)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Coty Germany GmbH

Sagsøgt: Parfümerie Akzente GmbH

Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Kan selektive distributionssystemer, som er rettet mod salg af luksus- og prestigevarer, og som primært tjener til at sikre varernes »image af luksus«, udgøre et konkurrenceelement, som er foreneligt med artikel 101, stk. 1, TEUF? |
| --- | --- |

1)

Kan selektive distributionssystemer, som er rettet mod salg af luksus- og prestigevarer, og som primært tjener til at sikre varernes »image af luksus«, udgøre et konkurrenceelement, som er foreneligt med artikel 101, stk. 1, TEUF?

| 2) | Hvis første spørgsmål besvares bekræftende:
  Kan det udgøre et konkurrenceelement, som er foreneligt med artikel 101, stk. 1, TEUF, hvis medlemmer af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, generelt forbydes at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, uden at det er afgørende, om producentens legitime kvalitetskrav tilsidesættes i det konkrete tilfælde? |
| --- | --- |

2)

Hvis første spørgsmål besvares bekræftende:

Kan det udgøre et konkurrenceelement, som er foreneligt med artikel 101, stk. 1, TEUF, hvis medlemmer af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, generelt forbydes at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, uden at det er afgørende, om producentens legitime kvalitetskrav tilsidesættes i det konkrete tilfælde?

| 3) | Skal artikel 4, litra b), i forordning (EU) nr. 330/2010 (1) fortolkes således, at et forbud mod at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, som pålægges medlemmerne af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, udgør en tilsigtet begrænsning af detailhandlerens kundegruppe? |
| --- | --- |

3)

Skal artikel 4, litra b), i forordning (EU) nr. 330/2010 (1) fortolkes således, at et forbud mod at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, som pålægges medlemmerne af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, udgør en tilsigtet begrænsning af detailhandlerens kundegruppe?

| 4) | Skal artikel 4, litra c), i forordning (EU) nr. 330/2010 fortolkes således, at et forbud mod at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, som pålægges medlemmerne af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, udgør en tilsigtet begrænsning af passivt salg til slutbrugere? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 4, litra c), i forordning (EU) nr. 330/2010 fortolkes således, at et forbud mod at involvere eksterne virksomheder i forbindelse med internetsalg på en måde, som er synlig udefra, som pålægges medlemmerne af et selektivt distributionssystem, der opererer i detailleddet, udgør en tilsigtet begrænsning af passivt salg til slutbrugere?

---

(1)  Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 af 20.4.2010 om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EUT L 102, s. 1).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/21 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/21

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Generalitat de Catalunya

(Sag C-233/16)

(2016/C 260/27)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgt: Generalitat de Catalunya

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges anvendelsen af store individuelle detailhandelscentre med et salgsareal på eller over 2 500 m2 på grund af den påvirkning, som disse detailhandelscentre kan have på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som juridisk set gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde i praksis pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre med et individuelt salgsareal på under 2 500 m2, uanset størrelsen af det samlede salgsareal for alle ejerens detailhandelscentre: ii) at afgiften fritager store kollektive detailhandelscentre, iii) at afgiften fritager individuelle detailhandelscentre, der beskæftiger sig med salg af havebrugsartikler, køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer, og iv) at kun 40 % af beregningsgrundlaget for afgiften opkræves hos virksomheder, der hovedsageligt beskæftiger sig med salg af møbler, vvs-artikler, døre og vinduer, samt gør-det-selv-forretninger? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges anvendelsen af store individuelle detailhandelscentre med et salgsareal på eller over 2 500 m2 på grund af den påvirkning, som disse detailhandelscentre kan have på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som juridisk set gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde i praksis pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre med et individuelt salgsareal på under 2 500 m2, uanset størrelsen af det samlede salgsareal for alle ejerens detailhandelscentre: ii) at afgiften fritager store kollektive detailhandelscentre, iii) at afgiften fritager individuelle detailhandelscentre, der beskæftiger sig med salg af havebrugsartikler, køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer, og iv) at kun 40 % af beregningsgrundlaget for afgiften opkræves hos virksomheder, der hovedsageligt beskæftiger sig med salg af møbler, vvs-artikler, døre og vinduer, samt gør-det-selv-forretninger?

| 2) | Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: i) den fuldstændige fritagelse i IGEC for individuelle detailhandelscentre med et salgsareal på under 2 500 m2, kollektive detailhandelscentre og individuelle detailhandelscentre, der beskæftiger sig med salg af havebrugsartikler, køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer, og ii) den delvise fritagelse i IGEC for individuelle virksomheder, der hovedsageligt beskæftiger sig med salg af møbler, vvs-artikler, døre og vinduer, samt gør-det-selv-forretninger? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: i) den fuldstændige fritagelse i IGEC for individuelle detailhandelscentre med et salgsareal på under 2 500 m2, kollektive detailhandelscentre og individuelle detailhandelscentre, der beskæftiger sig med salg af havebrugsartikler, køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer, og ii) den delvise fritagelse i IGEC for individuelle virksomheder, der hovedsageligt beskæftiger sig med salg af møbler, vvs-artikler, døre og vinduer, samt gør-det-selv-forretninger?

| 3) | Hvis de nævnte fuldstændige og delvise fritagelser i IGEC udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, hvad er da den tidsmæssige gyldighed af denne afgørelse i betragtning af eksistensen og indholdet af den skrivelse af 2. oktober 2003, som direktøren for GD COMP’s kontor for statsstøtte sendte til Kongeriget Spaniens faste repræsentation ved Den Europæiske Union i forbindelse med sag CP 11/01 vedrørende påstand om statsstøtte ydet af den selvstyrende region Catalonien i henhold til den lov, der er vedtaget af Parlament de Catalunya? |
| --- | --- |

3)

Hvis de nævnte fuldstændige og delvise fritagelser i IGEC udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, hvad er da den tidsmæssige gyldighed af denne afgørelse i betragtning af eksistensen og indholdet af den skrivelse af 2. oktober 2003, som direktøren for GD COMP’s kontor for statsstøtte sendte til Kongeriget Spaniens faste repræsentation ved Den Europæiske Union i forbindelse med sag CP 11/01 vedrørende påstand om statsstøtte ydet af den selvstyrende region Catalonien i henhold til den lov, der er vedtaget af Parlament de Catalunya?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/22 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/22

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

(Sag C-234/16)

(2016/C 260/28)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgt: Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges driften af store detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller over 4 000 m2 på grund af den påvirkning, disse detailhandelscentre har på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 4 000 m2, uanset størrelsen af det samlede offentlige udstillings- og salgsareal for alle indehaverens detailhandelscentre, og ii) at afgiften ikke pålægges store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges driften af store detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller over 4 000 m2 på grund af den påvirkning, disse detailhandelscentre har på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 4 000 m2, uanset størrelsen af det samlede offentlige udstillings- og salgsareal for alle indehaverens detailhandelscentre, og ii) at afgiften ikke pålægges store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer?

| 2) | Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: manglende afgiftspligt for så vidt angår den asturianske IGEC for individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 4 000 m2 og for store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: manglende afgiftspligt for så vidt angår den asturianske IGEC for individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 4 000 m2 og for store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/23 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/23

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

(Sag C-235/16)

(2016/C 260/29)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgt: Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges driften af store detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller over 4 000 m2 på grund af den påvirkning, disse detailhandelscentre har på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 4 000 m2, uanset størrelsen af det samlede offentlige udstillings- og salgsareal for alle indehaverens detailhandelscentre, og ii) at afgiften ikke pålægges store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som pålægges driften af store detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller over 4 000 m2 på grund af den påvirkning, disse detailhandelscentre har på landområdet, miljøet og handelen i byerne i denne region, men som gør sig gældende, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) at afgiften ikke påvirker forretningsdrivende, der ejer flere individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 4 000 m2, uanset størrelsen af det samlede offentlige udstillings- og salgsareal for alle indehaverens detailhandelscentre, og ii) at afgiften ikke pålægges store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer?

| 2) | Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: manglende afgiftspligt for så vidt angår den asturianske IGEC for individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 4 000 m2 og for store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: manglende afgiftspligt for så vidt angår den asturianske IGEC for individuelle eller kollektive detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på under 4 000 m2 og for store individuelle detailhandelscentre med et offentligt udstillings- og salgsareal på eller under 10 000 m2, når de udelukkende beskæftiger sig med havearbejde, salg af køretøjer, byggematerialer, maskiner og industrimaterialer?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/24 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/24

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón

(Sag C-236/16)

(2016/C 260/30)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgt: Diputación General de Aragón

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som angiveligt pålægges miljøskader forårsaget af anvendelsen af bygninger og anlæg, der er knyttet til aktiviteter og trafik i detailhandelscentre, der råder over et stort salgs- og parkeringsareal til deres kunder, såfremt det offentlige salgsareal er på over 500 m2, men som i praksis opkræves, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) afgiften i praksis ikke pålægges forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre, uanset det samlede offentlige salgsareal, hvis ingen af disse detailhandelscentre har et offentligt salgsareal på over 500 m2, eller hvis nogen eller nogle af dem overskrider denne grænseværdi, men afgiftsgrundlaget er på under 2 000 m2, men derimod påhviler forretningsdrivende med ét detailhandelscenter med et offentligt salgsareal, der overskrider disse grænseværdier, og ii) at afgiften ikke pålægges detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof, uanset størrelsen af disse detailhandelscentres offentlige salgsareal? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som angiveligt pålægges miljøskader forårsaget af anvendelsen af bygninger og anlæg, der er knyttet til aktiviteter og trafik i detailhandelscentre, der råder over et stort salgs- og parkeringsareal til deres kunder, såfremt det offentlige salgsareal er på over 500 m2, men som i praksis opkræves, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) afgiften i praksis ikke pålægges forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre, uanset det samlede offentlige salgsareal, hvis ingen af disse detailhandelscentre har et offentligt salgsareal på over 500 m2, eller hvis nogen eller nogle af dem overskrider denne grænseværdi, men afgiftsgrundlaget er på under 2 000 m2, men derimod påhviler forretningsdrivende med ét detailhandelscenter med et offentligt salgsareal, der overskrider disse grænseværdier, og ii) at afgiften ikke pålægges detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof, uanset størrelsen af disse detailhandelscentres offentlige salgsareal?

| 2) | Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: den manglende afgiftspligt i praksis for så vidt angår IDMGAV for detailhandelscentre med et offentligt salgsareal på under 500 m2 eller et større areal for detailhandelscentre med et afgiftsgrundlag på under 2 000 m2 og for detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: den manglende afgiftspligt i praksis for så vidt angår IDMGAV for detailhandelscentre med et offentligt salgsareal på under 500 m2 eller et større areal for detailhandelscentre med et afgiftsgrundlag på under 2 000 m2 og for detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/25 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/25

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 25. april 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) mod Diputación General de Aragón

(Sag C-237/16)

(2016/C 260/31)

Processprog: spansk

Den forelæggende ret

Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

Sagsøgt: Diputación General de Aragón

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som angiveligt pålægges miljøskader forårsaget af anvendelsen af bygninger og anlæg, der er knyttet til aktiviteter og trafik i detailhandelscentre, der råder over et stort salgs- og parkeringsareal til deres kunder, såfremt det offentlige salgsareal er på over 500 m2, men som i praksis opkræves, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) afgiften i praksis ikke pålægges forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre, uanset det samlede offentlige salgsareal, hvis ingen af disse detailhandelscentre har et offentligt salgsareal på over 500 m2, eller hvis nogen eller nogle af dem overskrider denne grænseværdi, men afgiftsgrundlaget er på under 2 000 m2, men derimod påhviler forretningsdrivende med ét detailhandelscenter med et offentligt salgsareal, der overskrider disse grænseværdier, og ii) at afgiften ikke pålægges detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof, uanset størrelsen af disse detailhandelscentres offentlige salgsareal? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 49 TEUF og 54 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en regional afgift, som angiveligt pålægges miljøskader forårsaget af anvendelsen af bygninger og anlæg, der er knyttet til aktiviteter og trafik i detailhandelscentre, der råder over et stort salgs- og parkeringsareal til deres kunder, såfremt det offentlige salgsareal er på over 500 m2, men som i praksis opkræves, uanset om disse detailhandelscentre reelt er placeret uden for eller inden for byzonen, og i de fleste tilfælde pålægges virksomheder fra andre medlemsstater, i betragtning af: i) afgiften i praksis ikke pålægges forretningsdrivende, der ejer flere detailhandelscentre, uanset det samlede offentlige salgsareal, hvis ingen af disse detailhandelscentre har et offentligt salgsareal på over 500 m2, eller hvis nogen eller nogle af dem overskrider denne grænseværdi, men afgiftsgrundlaget er på under 2 000 m2, men derimod påhviler forretningsdrivende med ét detailhandelscenter med et offentligt salgsareal, der overskrider disse grænseværdier, og ii) at afgiften ikke pålægges detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof, uanset størrelsen af disse detailhandelscentres offentlige salgsareal?

| 2) | Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: den manglende afgiftspligt i praksis for så vidt angår IDMGAV for detailhandelscentre med et offentligt salgsareal på under 500 m2 eller et større areal for detailhandelscentre med et afgiftsgrundlag på under 2 000 m2 og for detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 107, stk. 1, TEUF fortolkes således, at følgende udgør statsstøtte, der er forbudt i henhold til denne bestemmelse: den manglende afgiftspligt i praksis for så vidt angår IDMGAV for detailhandelscentre med et offentligt salgsareal på under 500 m2 eller et større areal for detailhandelscentre med et afgiftsgrundlag på under 2 000 m2 og for detailhandelscentre, der udelukkende beskæftiger sig med salg af maskiner, køretøjer, værktøj og industrimaterialer; byggematerialer, vvs-artikler, døre og vinduer, der udelukkende sælges til fagfolk; salg af møbler i individuelle, traditionelle og specialiserede forretninger; salg af motorkøretøjer ved autoriserede forhandlere og reparatører; salg af gartneri- og havebrugsprodukter fra planteskoler samt salg af brændsel og motorbrændstof?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/25 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/25

---

Appel iværksat den 27. april 2016 af Industrias Químicas del Vallés, S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés mod Kommissionen

(Sag C-244/16 P)

(2016/C 260/32)

Processprog: spansk

Parter

Appellant: Industrias Químicas del Vallés, S.A. (ved abogadas C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas og C. Vila Gisbert)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés, S.A. (IQV) mod Europa-Kommissionen ophæves. |
| --- | --- |

—

Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. februar 2016 i sag T-296/15, Industrias Químicas del Vallés, S.A. (IQV) mod Europa-Kommissionen ophæves.

| — | Det fastslås, at IQV’s søgsmål kan antages til realitetsbehandling med henblik på annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/408 (1). |
| --- | --- |

—

Det fastslås, at IQV’s søgsmål kan antages til realitetsbehandling med henblik på annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/408 (1).

| — | Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at den træffer en materiel afgørelse i sag T-296/15. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret med henblik på, at den træffer en materiel afgørelse i sag T-296/15.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

| (i) | Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at den anfægtede forordning er en lovgivningsmæssig retsakt, der i forhold til sagsøgeren omfatter gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 263, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. |
| --- | --- |

(i)

Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at den anfægtede forordning er en lovgivningsmæssig retsakt, der i forhold til sagsøgeren omfatter gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 263, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

| (ii) | Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at afvisningen af sagen med henblik på prøvelse af den anfægtede forordning ikke fratog IQV adgangen til effektive retsmidler. |
| --- | --- |

(ii)

Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at afvisningen af sagen med henblik på prøvelse af den anfægtede forordning ikke fratog IQV adgangen til effektive retsmidler.

| (iii) | Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at IQV ikke var individuelt berørt af den anfægtede forordning. |
| --- | --- |

(iii)

Retten begik en retlig fejl, da den i den appellerede kendelse fastslog, at IQV ikke var individuelt berørt af den anfægtede forordning.

---

(1)  Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/408 af 11.3.2015 om gennemførelse af artikel 80, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om oprettelse af en liste over stoffer, der er kandidater til substitution (EUT 2015, L 67, s. 18).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/26 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/26

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa (Italien) den 28. april 2016 – Enzo Di Maura mod Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

(Sag C-246/16)

(2016/C 260/33)

Processprog: italiensk

Den forelæggende ret

Commissione Tributaria Provinciale di Siracusa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Enzo Di Maura

Sagsøgt: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Er det i lyset af artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 20, stk. 1, litra b), andet punktum, i direktiv 77/388/EØF (1) angående nedsættelsen af beskatningsgrundlaget og berigtigelsen af momsen af afgiftspligtige transaktioner i tilfælde af ikke eller kun delvis betaling af den mellem parterne fastlagte modydelse foreneligt med proportionalitetsprincippet og effektivitetsprincippet, som sikres i TEUF, og princippet om momsens neutralitet at indføre begrænsninger, som gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt – også på grund af tidsfaktoren, henset til at en insolvensprocedure har en uforudselig varighed – for den afgiftspligtige at få tilbagebetalt afgiften vedrørende den ikke-betalte eller kun delvis betalte modydelse? |
| --- | --- |

1)

Er det i lyset af artikel 11, punkt C, stk. 1, og artikel 20, stk. 1, litra b), andet punktum, i direktiv 77/388/EØF (1) angående nedsættelsen af beskatningsgrundlaget og berigtigelsen af momsen af afgiftspligtige transaktioner i tilfælde af ikke eller kun delvis betaling af den mellem parterne fastlagte modydelse foreneligt med proportionalitetsprincippet og effektivitetsprincippet, som sikres i TEUF, og princippet om momsens neutralitet at indføre begrænsninger, som gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt – også på grund af tidsfaktoren, henset til at en insolvensprocedure har en uforudselig varighed – for den afgiftspligtige at få tilbagebetalt afgiften vedrørende den ikke-betalte eller kun delvis betalte modydelse?

| 2) | Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er en bestemmelse – som artikel 26, stk. 2, i dekret fra republikkens præsident nr. 633/1972, i den affattelse, som var gældende før ændringerne, der blev indført ved artikel 1, stk. 126 og 127, i lov nr. 208 af 28. december 2015 – der betinger retten til tilbagebetaling af afgiften af, at det bevises at der forgæves er blevet gennemført insolvensprocedurer, dvs. i henhold til retspraksis og skattemyndighedernes praksis i den pågældende EU-medlemsstat alene en ikke fyldestgørende endelig deling af aktiverne eller, såfremt der ingen findes, efter vedtagelsen af den endelige retsakt om afslutning af insolvensproceduren, da forenelig med de ovenfor nævnte principper, selv når sådanne handlinger ikke med rimelighed er rentable henset til tilgodehavendets størrelse, mulighederne for inddrivelse og udgifterne i forbindelse med insolvensprocedurer, og de nævnte forudsætninger under alle omstændigheder først kan være opfyldt flere år efter indledningen af insolvensbehandlingen? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er en bestemmelse – som artikel 26, stk. 2, i dekret fra republikkens præsident nr. 633/1972, i den affattelse, som var gældende før ændringerne, der blev indført ved artikel 1, stk. 126 og 127, i lov nr. 208 af 28. december 2015 – der betinger retten til tilbagebetaling af afgiften af, at det bevises at der forgæves er blevet gennemført insolvensprocedurer, dvs. i henhold til retspraksis og skattemyndighedernes praksis i den pågældende EU-medlemsstat alene en ikke fyldestgørende endelig deling af aktiverne eller, såfremt der ingen findes, efter vedtagelsen af den endelige retsakt om afslutning af insolvensproceduren, da forenelig med de ovenfor nævnte principper, selv når sådanne handlinger ikke med rimelighed er rentable henset til tilgodehavendets størrelse, mulighederne for inddrivelse og udgifterne i forbindelse med insolvensprocedurer, og de nævnte forudsætninger under alle omstændigheder først kan være opfyldt flere år efter indledningen af insolvensbehandlingen?

---

(1)  Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/27 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/27

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 2. maj 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG mod Bundeskartellanwalt

(Sag C-248/16)

(2016/C 260/34)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Oberster Gerichtshof

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Austria Asphalt GmbH & Co OG

Sagsøgt: Bundeskartellanwalt

Præjudicielt spørgsmål

Skal artikel 3, stk. 1, litra b), og stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (1) af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (herefter »EF-fusionsforordningen«) fortolkes således, at det ved ændring fra enekontrol til fælles kontrol af en eksisterende virksomhed, hvor den virksomhed, der tidligere havde enekontrollen, fortsat deltager som medkontrollerende del, kun medfører en fusion, hvis denne virksomhed på et varigt grundlag varetager en selvstændig erhvervsvirksomheds samtlige funktioner?

---

(1)  Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (EUT L 24, S. 1).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/28 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/28

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel de Bruxelles (Belgien) den 3. maj 2016 – Flibtravel International SA og Leonard Travel International SA mod AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL og Saratax SCS m.fl.

(Sag C-253/16)

(2016/C 260/35)

Processprog: fransk

Den forelæggende ret

Cour d'appel de Bruxelles

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Flibtravel International SA og Leonard Travel International SA

Sagsøgt: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fès SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli og Said El Aazzoui

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den kan finde anvendelse på de priser og vilkår, som en medlemsstat pålægger taxavognmænd, når:






  a) | taxakørslen kun rent undtagelsesvis foregår uden for landets grænser |
| --- | --- | --- |

1)

Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den kan finde anvendelse på de priser og vilkår, som en medlemsstat pålægger taxavognmænd, når:

a)

taxakørslen kun rent undtagelsesvis foregår uden for landets grænser

| b) | en væsentlig del af de berørte taxaers kunder er EU-borgere eller personer, der er bosat i Den Europæiske Union, men som ikke er statsborgere eller bosat i den omhandlede medlemsstat, og |
| --- | --- |

b)

en væsentlig del af de berørte taxaers kunder er EU-borgere eller personer, der er bosat i Den Europæiske Union, men som ikke er statsborgere eller bosat i den omhandlede medlemsstat, og

| c) | den omtvistede taxakørsel under sagens konkrete omstændigheder meget ofte for passagerne blot udgør en strækning af en længere rejse, hvis ankomststed eller afgangssted befinder sig i en anden EU-medlemsstat end den omhandlede medlemsstat? |
| --- | --- |

c)

den omtvistede taxakørsel under sagens konkrete omstændigheder meget ofte for passagerne blot udgør en strækning af en længere rejse, hvis ankomststed eller afgangssted befinder sig i en anden EU-medlemsstat end den omhandlede medlemsstat?

| 2) | Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den kan finde anvendelse på andre driftsvilkår end takstvilkårene og vilkårene for opnåelse af tilladelse til at udøve den omhandlede transportvirksomhed, såsom i den foreliggende sag et forbud for taxavognmændene mod at stille individuelle pladser til rådighed i stedet for hele køretøjet og et forbud mod, at disse vognmænd selv bestemmer bestemmelsesstedet for den kørsel, der tilbydes kunderne, hvilket forhindrer disse vognmænd i at samle kunder, der skal det samme sted hen? |
| --- | --- |

2)

Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den kan finde anvendelse på andre driftsvilkår end takstvilkårene og vilkårene for opnåelse af tilladelse til at udøve den omhandlede transportvirksomhed, såsom i den foreliggende sag et forbud for taxavognmændene mod at stille individuelle pladser til rådighed i stedet for hele køretøjet og et forbud mod, at disse vognmænd selv bestemmer bestemmelsesstedet for den kørsel, der tilbydes kunderne, hvilket forhindrer disse vognmænd i at samle kunder, der skal det samme sted hen?

| 3) | Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse hertil, forbyder foranstaltninger som de i spørgsmål 2 omhandlede,






  a) | der blandt andre mål generelt har til formål at beskytte taxavognmænd mod konkurrence fra firmaer, der udlejer biler med chauffør, og |
| --- | --- | --- |

3)

Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse hertil, forbyder foranstaltninger som de i spørgsmål 2 omhandlede,

a)

der blandt andre mål generelt har til formål at beskytte taxavognmænd mod konkurrence fra firmaer, der udlejer biler med chauffør, og

| b) | der under de konkrete omstændigheder, der gør sig gældende i den foreliggende sag, specifikt bevirker, at busvognmænd beskyttes mod konkurrence fra taxavognmænd? |
| --- | --- |

b)

der under de konkrete omstændigheder, der gør sig gældende i den foreliggende sag, specifikt bevirker, at busvognmænd beskyttes mod konkurrence fra taxavognmænd?

| 4) | Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse hertil, forbyder en foranstaltning, der forbyder taxavognmænd at kapre kunder, når denne foranstaltning under de konkrete omstændigheder i den foreliggende sag bevirker, at taxavognmændenes muligheder for at hverve en konkurrerende busvognmands kunder mindskes? |
| --- | --- |

4)

Skal artikel 96, stk. 1, TEUF fortolkes således, at den, medmindre Kommissionen giver bemyndigelse hertil, forbyder en foranstaltning, der forbyder taxavognmænd at kapre kunder, når denne foranstaltning under de konkrete omstændigheder i den foreliggende sag bevirker, at taxavognmændenes muligheder for at hverve en konkurrerende busvognmands kunder mindskes?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/29 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 9. maj 2016 – Deichmann SE mod Hauptzollamt Duisburg.

(Sag C-256/16)

(2016/C 260/36)

Processprog: tysk

Den forelæggende ret

Finanzgericht Düsseldorf

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Deichmann SE.

Sagsøgt: Hauptzollamt Duisburg

Præjudicielt spørgsmål

Er Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/223 (1) af 17. februar 2016 om fastlæggelse af en procedure for vurdering af en række anmodninger om markedsøkonomisk behandling og individuel behandling fra eksporterende producenter i Kina og Vietnam og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 gyldig?

---

(1)  EUT L 41, s. 3.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/29 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/29

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 9. maj 2016 – Finnair Oyj mod Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

(Sag C-258/16)

(2016/C 260/37)

Processprog: finsk

Den forelæggende ret

Korkein oikeus

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Finnair Oyj

Sagsøgt: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 4, fortolkes således, at det foruden overholdelsen af fristen for at indgive klage er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen inden for anmeldelsesfristen er indgivet skriftligt som omhandlet i artikel 31, stk. 3? |
| --- | --- |

1)

Skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 4, fortolkes således, at det foruden overholdelsen af fristen for at indgive klage er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen inden for anmeldelsesfristen er indgivet skriftligt som omhandlet i artikel 31, stk. 3?

| 2) | Såfremt det er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen indgives inden for fristen og skriftligt, skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 3, da fortolkes således, at kravet om skriftlighed kan opfyldes ved elektroniske procedurer og også ved registrering af den anmeldte skade i luftfartsselskabets it-system? |
| --- | --- |

2)

Såfremt det er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen indgives inden for fristen og skriftligt, skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 3, da fortolkes således, at kravet om skriftlighed kan opfyldes ved elektroniske procedurer og også ved registrering af den anmeldte skade i luftfartsselskabets it-system?

| 3) | Er Montrealkonventionen til hinder for en fortolkning, hvorefter kravet om skriftlighed må anses for opfyldt, hvis en repræsentant for luftfartsselskabet med flypassagerens vidende optager skadesanmeldelsen/klagen skriftligt enten på papir eller elektronisk i luftfartsselskabets system? |
| --- | --- |

3)

Er Montrealkonventionen til hinder for en fortolkning, hvorefter kravet om skriftlighed må anses for opfyldt, hvis en repræsentant for luftfartsselskabet med flypassagerens vidende optager skadesanmeldelsen/klagen skriftligt enten på papir eller elektronisk i luftfartsselskabets system?

| 4) | Stiller Montrealkonventionens artikel 31 andre indholdsmæssige krav til klagen, end at luftfartsselskabet skal underrettes om den opståede skade? |
| --- | --- |

4)

Stiller Montrealkonventionens artikel 31 andre indholdsmæssige krav til klagen, end at luftfartsselskabet skal underrettes om den opståede skade?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/30 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/30

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 12. maj 2016 – Shields & Sons Partnership mod Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Sag C-262/16)

(2016/C 260/38)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Shields & Sons Partnership

Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Hvad angår den fælles standardsatsordning for landbrugere, der er indført med Afsnit XII, kapitel 2, i Rådets direktiv (EF) 2006/112/EF, skal artikel 296, stk. 2, da fortolkes således, at den indfører en udtømmende ordning for, hvornår en medlemsstat kan udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrug? Navnlig:






  1.1 | Kan en medlemsstat kun udelukke landbrugere fra den fælles standardsatsordning for landbrugere i medfør af artikel 296, stk. 2? |
| --- | --- | --- |

1)

Hvad angår den fælles standardsatsordning for landbrugere, der er indført med Afsnit XII, kapitel 2, i Rådets direktiv (EF) 2006/112/EF, skal artikel 296, stk. 2, da fortolkes således, at den indfører en udtømmende ordning for, hvornår en medlemsstat kan udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrug? Navnlig:

1.1

Kan en medlemsstat kun udelukke landbrugere fra den fælles standardsatsordning for landbrugere i medfør af artikel 296, stk. 2?

| 1.2 | Kan en medlemsstat også udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrugere med henvisning til artikel 299? |
| --- | --- |

1.2

Kan en medlemsstat også udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrugere med henvisning til artikel 299?

| 1.3 | Giver princippet om afgiftsneutralitet en medlemsstat ret til at udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrugere? |
| --- | --- |

1.3

Giver princippet om afgiftsneutralitet en medlemsstat ret til at udelukke en landbruger fra den fælles standardsatsordning for landbrugere?

| 1.4 | Har medlemsstater ret til at udelukke landbrugere fra den fælles standardsatsordning for landbrugere af andre årsager? |
| --- | --- |

1.4

Har medlemsstater ret til at udelukke landbrugere fra den fælles standardsatsordning for landbrugere af andre årsager?

| 2) | Hvorledes skal udtrykket »kategori af landbrugere« i artikel 296, stk. 2, i Rådets direktiv (EF) 2006/112/EF fortolkes? Navnlig:






  2.1 | Skal der kunne identificeres en relevant kategori af landbrugere under henvisning til objektive kriterier? |
| --- | --- | --- |

2)

Hvorledes skal udtrykket »kategori af landbrugere« i artikel 296, stk. 2, i Rådets direktiv (EF) 2006/112/EF fortolkes? Navnlig:

2.1

Skal der kunne identificeres en relevant kategori af landbrugere under henvisning til objektive kriterier?

| 2.2 | Kan der identificeres en relevant kategori af landbrugere under henvisning til økonomiske betragtninger? |
| --- | --- |

2.2

Kan der identificeres en relevant kategori af landbrugere under henvisning til økonomiske betragtninger?

| 2.3 | Hvilken grad af præcision kræves der ved identifikationen af en kategori af landbrugere, som en medlemsstat har til hensigt at udelukke? |
| --- | --- |

2.3

Hvilken grad af præcision kræves der ved identifikationen af en kategori af landbrugere, som en medlemsstat har til hensigt at udelukke?

| 2.4 | Giver det en medlemsstat ret til at behandle »landbrugere, som anses for at have modtaget væsentligt mere som medlemmer af standardsatsordningen, end de ville have, hvis de havde været momsregistrerede«, som en relevant kategori? |
| --- | --- |

2.4

Giver det en medlemsstat ret til at behandle »landbrugere, som anses for at have modtaget væsentligt mere som medlemmer af standardsatsordningen, end de ville have, hvis de havde været momsregistrerede«, som en relevant kategori?

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/31 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/31

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Western Sahara Campaign UK mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Sag C-266/16)

(2016/C 260/39)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i hovedsagen

Sagsøger: Western Sahara Campaign UK

Sagsøgte: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs og Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | I Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side (EFT 2000 L 70, s. 2) (herefter »associeringsaftalen«), godkendt ved Kommissionens og Rådets afgørelse 2000/204/EFC (1), EKSF, er henvisningerne til »Marokko« i artikel 9, 17 og 94 samt protokol nr. 4 da alene henvisninger til Marokkos suveræne område som anerkendt af De Forenede Nationer og Den Europæiske Union (herefter »EU«) og er derfor til hinder for, at produkter, der stammer fra Vestsahara, toldfrit importeres til EU i medfør af associeringsaftalen? |
| --- | --- |

1)

I Euro-Middelhavs-aftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side (EFT 2000 L 70, s. 2) (herefter »associeringsaftalen«), godkendt ved Kommissionens og Rådets afgørelse 2000/204/EFC (1), EKSF, er henvisningerne til »Marokko« i artikel 9, 17 og 94 samt protokol nr. 4 da alene henvisninger til Marokkos suveræne område som anerkendt af De Forenede Nationer og Den Europæiske Union (herefter »EU«) og er derfor til hinder for, at produkter, der stammer fra Vestsahara, toldfrit importeres til EU i medfør af associeringsaftalen?

| 2) | Såfremt produkter, der stammer fra Vestsahara, toldfrit kan importeres til EU i medfør af associeringsaftalen, er associeringsaftalen da gyldig, henset til kravet i artikel 3, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Union om at bidrage til overholdelse af folkeretten, herunder overholdelse af principperne i De Forenede Nationers pagt, og henset til, i hvilket omfang associeringsaftalen blev indgået til fordel for den sahrawiske befolkning på deres vegne, i overensstemmelse med deres ønsker og/eller i samråd med deres anerkendte repræsentanter[?] |
| --- | --- |

2)

Såfremt produkter, der stammer fra Vestsahara, toldfrit kan importeres til EU i medfør af associeringsaftalen, er associeringsaftalen da gyldig, henset til kravet i artikel 3, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Union om at bidrage til overholdelse af folkeretten, herunder overholdelse af principperne i De Forenede Nationers pagt, og henset til, i hvilket omfang associeringsaftalen blev indgået til fordel for den sahrawiske befolkning på deres vegne, i overensstemmelse med deres ønsker og/eller i samråd med deres anerkendte repræsentanter[?]

| 3) | Er fiskeripartnerskabsaftalen mellem EU og Kongeriget Marokko (som godkendt og gennemført ved Rådets forordning 764/2006 (2), Rådets afgørelse 2013/785/EU (3) og Rådets forordning 1270/2013 (4)) gyldig, henset til kravet i artikel 3, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Union om at bidrage til overholdelse af folkeretten, herunder overholdelse af principperne i De Forenede Nationers pagt, og henset til, i hvilket omfang fiskeripartnerskabsaftalen blev indgået til fordel for den sahrawiske befolkning på deres vegne, i overensstemmelse med deres ønsker og/eller i samråd med deres anerkendte repræsentanter[?] |
| --- | --- |

3)

Er fiskeripartnerskabsaftalen mellem EU og Kongeriget Marokko (som godkendt og gennemført ved Rådets forordning 764/2006 (2), Rådets afgørelse 2013/785/EU (3) og Rådets forordning 1270/2013 (4)) gyldig, henset til kravet i artikel 3, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Union om at bidrage til overholdelse af folkeretten, herunder overholdelse af principperne i De Forenede Nationers pagt, og henset til, i hvilket omfang fiskeripartnerskabsaftalen blev indgået til fordel for den sahrawiske befolkning på deres vegne, i overensstemmelse med deres ønsker og/eller i samråd med deres anerkendte repræsentanter[?]

| 4) | Har [sagsøgeren] ret til at anfægte gyldigheden af EU-akter under henvisning til, at EU har krænket folkeretten, navnlig henset til:






  a. | det forhold, at selv om [sagsøgeren] har søgsmålskompetence i henhold til national ret og kan anfægte EU-akters gyldighed, påstår virksomheden ikke at have rettigheder i henhold til EU-retten, og/eller |
| --- | --- | --- |

4)

Har [sagsøgeren] ret til at anfægte gyldigheden af EU-akter under henvisning til, at EU har krænket folkeretten, navnlig henset til:

a.

det forhold, at selv om [sagsøgeren] har søgsmålskompetence i henhold til national ret og kan anfægte EU-akters gyldighed, påstår virksomheden ikke at have rettigheder i henhold til EU-retten, og/eller

| b. | princippet i sagen om monetært guld fjernet fra Rom i 1943 (ICJ Reports 1954), hvorefter Den Internationale Domstol ikke kan træffe afgørelser, som betvivler adfærden eller påvirker rettigheder hos en stat, som ikke er sagsøgt for Domstolen, og som ikke har samtykket i at være bundet af Domstolens afgørelser[?] |
| --- | --- |

b.

princippet i sagen om monetært guld fjernet fra Rom i 1943 (ICJ Reports 1954), hvorefter Den Internationale Domstol ikke kan træffe afgørelser, som betvivler adfærden eller påvirker rettigheder hos en stat, som ikke er sagsøgt for Domstolen, og som ikke har samtykket i at være bundet af Domstolens afgørelser[?]

---

(1)  Rådets og Kommissionens afgørelse 2000/204/EF, EKSF af 24.1.2000 om indgåelse af Euro-Middelhavsaftalen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side (EFT L 70, s. 1)

(2)  Rådets forordning (EF) nr. 764/2006 af 22.5.2006 om indgåelse af en fiskeripartnerskabsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Kongeriget Marokko (EUT L 141, s. 1).

(3)  Rådets afgørelse af 2013/785/EU 16.12.2013 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af protokollen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko (EUT L 349, s. 1).

(4)  Rådets forordning (EU) nr. 1270/2013 af 15.11.2013 om fordeling af fiskerimulighederne i henhold til protokollen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko (EUT L 328, s. 40).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/32 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/32

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of Gibraltar (Det Forenede Kongerige) den 13. maj 2016 – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson og Darren Sheriff mod The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

(Sag C-267/16)

(2016/C 260/40)

Processprog: engelsk

Den forelæggende ret

Supreme Court of Gibraltar

Parter i hovedsagen

Sagsøgere: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson og Darren Sheriff

Sagsøgt: The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Såfremt ESP-bestemmelserne i direktivet (1) kun vedrører de frie varebevægelser, kan de da ikke desto mindre finde anvendelse på Gibraltar på grundlag af, at de ikke indebærer en handel eller forretningsmæssig transaktion og derfor ikke er omfattet af anvendelsesområdet for de undtagelser, som Gibraltar er tildelt i henhold til 1972-tiltrædelsesakten? |
| --- | --- |

1)

Såfremt ESP-bestemmelserne i direktivet (1) kun vedrører de frie varebevægelser, kan de da ikke desto mindre finde anvendelse på Gibraltar på grundlag af, at de ikke indebærer en handel eller forretningsmæssig transaktion og derfor ikke er omfattet af anvendelsesområdet for de undtagelser, som Gibraltar er tildelt i henhold til 1972-tiltrædelsesakten?

| 2) | Finder bestemmelserne i direktivet vedrørende ESP for så vidt angår jægere og konkurrenceskytter anvendelse på Gibraltar, da de vedrører den frie bevægelighed for tjenesteydelser? |
| --- | --- |

2)

Finder bestemmelserne i direktivet vedrørende ESP for så vidt angår jægere og konkurrenceskytter anvendelse på Gibraltar, da de vedrører den frie bevægelighed for tjenesteydelser?

| 3) | Er bestemmelserne i direktivet vedrørende ESP for så vidt angår jægere og konkurrenceskytter ugyldige, da de vedrører den frie bevægelighed for personer, og derfor er blevet vedtaget i henhold til det forkerte retsgrundlag hjemmel? |
| --- | --- |

3)

Er bestemmelserne i direktivet vedrørende ESP for så vidt angår jægere og konkurrenceskytter ugyldige, da de vedrører den frie bevægelighed for personer, og derfor er blevet vedtaget i henhold til det forkerte retsgrundlag hjemmel?

---

(1)  Rådets direktiv 91/477/EØF af 18.6.1991 om erhvervelse og besiddelse af våben (EFT L 256, s. 51).

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/33 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/33

---

Appel iværksat den 17. maj 2016 af Società cooperativa Amrita arl m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. marts 2016 i sag T-439/15, Amrita m.fl. mod Kommissionen

(Sag C-280/16 P)

(2016/C 260/41)

Processprog: italiensk

Parter

Appellanter: Soc. coop. Amrita arl, Cesi Marta, Comune Agricola Lunella - Soc. mutua coop. Arl, Rollo Olga, Borrello Claudia; Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta og Vito Lisi; Marzo Luigi, Stasi Anna Maria; Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi; Castriota Maria Grazia, Azienda Agricola di Cagnoni Fiorella, Azienda Agricola Spirdo ss agr., Impresa Agricola Stefania Stamerra, Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco, Simone Cosimo Antonio og Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (ved avvocati L. Paccione, V. Stamerra)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellanterne har nedlagt følgende påstande

| — | Den appellerede kendelse ophæves, og såfremt Domstolen finder det relevant, indrømmes appellanterne søgsmålskompetence. |
| --- | --- |

—

Den appellerede kendelse ophæves, og såfremt Domstolen finder det relevant, indrømmes appellanterne søgsmålskompetence.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanterne fremsat følgende anbringender:

| 1. | Første anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig og urigtig begrundelse hvad angår den appellerede kendelses præmis 12-22

  Den appellerede kendelse tager udgangspunkt i den urigtige formodning om, at appellanterne har nedlagt påstand om fuldstændig annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18. maj 2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) (EUT L 125,s. 36), samt om, som det er sket, af de konkrete dele, der er nærmere anført i stævningen og i replikken, i forhold til formalitetsindsigelsen. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig og urigtig begrundelse hvad angår den appellerede kendelses præmis 12-22

Den appellerede kendelse tager udgangspunkt i den urigtige formodning om, at appellanterne har nedlagt påstand om fuldstændig annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/789 af 18. maj 2015 om foranstaltninger mod indslæbning og spredning i Unionen af Xylella fastidiosa (Wells et al.) (EUT L 125,s. 36), samt om, som det er sket, af de konkrete dele, der er nærmere anført i stævningen og i replikken, i forhold til formalitetsindsigelsen.

| 2. | Andet anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

  Den appellerede kendelse har urigtigt fastslået, at Kommissionens afgørelse pålægger den italienske stat gennemførelsesforanstaltninger hvad angår de områder, der er inficeret med Xylella fastidiosa. Dette forhold modbevises af den uomtvistelige omstændighed, at afgørelsen ufravigeligt kvalificerer hele den administrative provins Lecce, som har geografiske grænser, der allerede er markeret på kort, som inficeret zone. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

Den appellerede kendelse har urigtigt fastslået, at Kommissionens afgørelse pålægger den italienske stat gennemførelsesforanstaltninger hvad angår de områder, der er inficeret med Xylella fastidiosa. Dette forhold modbevises af den uomtvistelige omstændighed, at afgørelsen ufravigeligt kvalificerer hele den administrative provins Lecce, som har geografiske grænser, der allerede er markeret på kort, som inficeret zone.

| 3. | Tredje anbringende: Præmis 25 er ulovlig, ligeledes henset til den appellerede kendelses præmis 21: Selvmodsigende, urigtig og åbenbart ikke-underbygget begrundelse

  Rettens begrundelse i den appellerede kendelses præmis 21 fastslår, at man med henblik på at vurdere, om en regelfastsættende retsakt omfatter gennemførelsesforanstaltninger, skal tage udgangspunkt i situationen for den person, som påberåber sig søgsmålsretten. Retten har herefter i kendelsens præmis 25 afveget fra denne fortolkningspræmis ved en negativ afgørelse af appellanternes søgsmålskompetence. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende: Præmis 25 er ulovlig, ligeledes henset til den appellerede kendelses præmis 21: Selvmodsigende, urigtig og åbenbart ikke-underbygget begrundelse

Rettens begrundelse i den appellerede kendelses præmis 21 fastslår, at man med henblik på at vurdere, om en regelfastsættende retsakt omfatter gennemførelsesforanstaltninger, skal tage udgangspunkt i situationen for den person, som påberåber sig søgsmålsretten. Retten har herefter i kendelsens præmis 25 afveget fra denne fortolkningspræmis ved en negativ afgørelse af appellanternes søgsmålskompetence.

| 4. | Fjerde anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

  Retten har på den ene side fastslået, at den italienske landbrugsminister ved dekret har vedtaget gennemførelsesforanstaltninger til artikel 4, 6 og 7 i Kommissionens afgørelse, og den har på den anden side som selvmodsigelse bemærket, at visse foranstaltninger i Kommissionens afgørelse ikke er omfattet af dette dekret. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

Retten har på den ene side fastslået, at den italienske landbrugsminister ved dekret har vedtaget gennemførelsesforanstaltninger til artikel 4, 6 og 7 i Kommissionens afgørelse, og den har på den anden side som selvmodsigelse bemærket, at visse foranstaltninger i Kommissionens afgørelse ikke er omfattet af dette dekret.

| 5. | Femte anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

  Den appellerede kendelses præmis 24 tager ikke hensyn til det egentlige indhold af stævningen, hvori anfægtes afgørelsens artikel 6, stk. 4, og artikel 7, stk. 4, hvad angår pligten til plantesundhedsmæssige behandlinger, der er forbudt i økologisk landbrug, som er en integrerende pligt til selvgennemførende foranstaltninger, der direkte påfører appellanterne et tab, idet de som følge heraf mister deres økologiske attestering. |
| --- | --- |

5.

Femte anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

Den appellerede kendelses præmis 24 tager ikke hensyn til det egentlige indhold af stævningen, hvori anfægtes afgørelsens artikel 6, stk. 4, og artikel 7, stk. 4, hvad angår pligten til plantesundhedsmæssige behandlinger, der er forbudt i økologisk landbrug, som er en integrerende pligt til selvgennemførende foranstaltninger, der direkte påfører appellanterne et tab, idet de som følge heraf mister deres økologiske attestering.

| 6. | Sjette anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

  Den appellerede kendelses præmis 33 og 34 tager ikke hensyn til det dokumentbevis, der er fremlagt under proceduren, vedrørende det individuelle tab, som appellanterne lider som følge af de omtvistede foranstaltninger. |
| --- | --- |

6.

Sjette anbringende: Retlig fejl. Ukorrekt vurdering af de relevante faktiske forhold. Utilstrækkelig, selvmodsigende og urigtig begrundelse

Den appellerede kendelses præmis 33 og 34 tager ikke hensyn til det dokumentbevis, der er fremlagt under proceduren, vedrørende det individuelle tab, som appellanterne lider som følge af de omtvistede foranstaltninger.

| 7. | Syvende anbringende: Retlig fejl. Undladelse af at træffe afgørelse, om de omtvistede foranstaltninger har bevirket et direkte tab

  Retten har undladt at træffe afgørelse om den objektive eksistens af et direkte tab, som appellanterne har lidt som følge af Kommissionens selvgennemførende foranstaltninger. |
| --- | --- |

7.

Syvende anbringende: Retlig fejl. Undladelse af at træffe afgørelse, om de omtvistede foranstaltninger har bevirket et direkte tab

Retten har undladt at træffe afgørelse om den objektive eksistens af et direkte tab, som appellanterne har lidt som følge af Kommissionens selvgennemførende foranstaltninger.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/35 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/35

---

Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākā tiesa (Letland) den 23. maj 2016 – IK »L.Č.« mod Valsts ieņēmumu dienests

(Sag C-288/16)

(2016/C 260/42)

Processprog: lettisk

Den forelæggende ret

Augstākā tiesa

Parter i hovedsagen

Sagsøger: IK »L.Č.«

Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests

Præjudicielle spørgsmål

| 1) | Skal artikel 146, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem fortolkes således, at en afgiftsfritagelse alene finder anvendelse i det tilfælde, at der foreligger en direkte retlig forbindelse eller et gensidigt kontraktforhold mellem den, der leverer ydelserne, og modtageren eller afsenderen af varerne? |
| --- | --- |

1)

Skal artikel 146, stk. 1, litra e), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem fortolkes således, at en afgiftsfritagelse alene finder anvendelse i det tilfælde, at der foreligger en direkte retlig forbindelse eller et gensidigt kontraktforhold mellem den, der leverer ydelserne, og modtageren eller afsenderen af varerne?

| 2) | Hvilke kriterier skal den direkte tilknytning, der er nævnt i ovennævnte bestemmelse, opfylde, for at det kan antages, at en ydelse, der er knyttet til indførsel eller til indførsel af varer, er afgiftsfritaget? |
| --- | --- |

2)

Hvilke kriterier skal den direkte tilknytning, der er nævnt i ovennævnte bestemmelse, opfylde, for at det kan antages, at en ydelse, der er knyttet til indførsel eller til indførsel af varer, er afgiftsfritaget?

---

(1)  EUT L 347, s. 1

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/35 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/35

---

Appel iværksat den 26. maj 2016 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 i sag T-103/14, Frucona Košice a.s. mod Europa-Kommissionen

(Sag C-300/16 P)

(2016/C 260/43)

Processprog: engelsk

Parter

Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Armati, T. Maxian Rusche, B. Stromsky og K. Walkerová, som befuldmægtigede)

Den anden part i appelsagen: Frucona Košice a.s.

Appellanten har nedlagt følgende påstande

| — | Dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 og forkyndt for Kommissionen samme dag i sag T-103/14, Frucona Košice mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 og forkyndt for Kommissionen samme dag i sag T-103/14, Frucona Košice mod Kommissionen, ophæves.

| — | Domstolen træffer selv afgørelse vedrørende påstandene ved førsteinstansen og søgsmålet forkastes som værende uden retligt grundlag. |
| --- | --- |

—

Domstolen træffer selv afgørelse vedrørende påstandene ved førsteinstansen og søgsmålet forkastes som værende uden retligt grundlag.

| — | Appelindstævnte og sagsøger i førsteinstansen pålægges at betale sagsomkostningerne. |
| --- | --- |

—

Appelindstævnte og sagsøger i førsteinstansen pålægges at betale sagsomkostningerne.

Subsidiære påstande

| — | Dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 og forkyndt for Kommissionen samme dag i sag T-103/14, Frucona Košice mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 16. marts 2016 og forkyndt for Kommissionen samme dag i sag T-103/14, Frucona Košice mod Kommissionen, ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Retten med henblik på behandling af det andet, og i fornødent omfang det tredje og det fjerde anbringende, der blev fremført i første instans. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Retten med henblik på behandling af det andet, og i fornødent omfang det tredje og det fjerde anbringende, der blev fremført i første instans.

| — | Afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes. |
| --- | --- |

—

Afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes.

Anbringender og væsentligste argumenter

Ifølge Kommissionen bør den appellerede dom ophæves af de følgende grunde vedrørende for det første anvendeligheden af princippet om den private kreditor og for det andet anvendelsen af princippet om den private kreditor.

Med hensyn til anvendeligheden af princippet om den private kreditor har Kommissionen fremsat tre anbringender. For det første en fejlagtig fortolkning af den omtvistede afgørelse, for det andet en retlig fejl ved fortolkningen af artikel 107, stk. 1, TEUF vedrørende anvendeligheden af princippet om den private kreditor og for det tredje en fejlagtig anvendelse af princippet om res judicata.

Den appellerede dom giver udtryk for det synspunkt, at princippet om den private kreditor finder anvendelse, selv hvor medlemsstaten under den administrative procedure har argumenteret på grundlag af detaljerede argumenter om, at den offentlige myndighed ikke handlede på grundlag af overvejelser, der ville styre en privat markedsdeltager, så længe en interesseret part hævder det modsatte. Kommissionens forståelse af retspraksis er, at medlemsstatens stillingtagen er af grundlæggende betydning for så vidt angår anvendeligheden af princippet om den private kreditor.

Med hensyn til anvendelsen af princippet om den private kreditor vil Kommissionen gøre to anbringender gældende. For det første en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF vedrørende anvendelsen af princippet om den private kreditor. For det andet begik Retten en fejl ved fortolkningen af forpligtelsen til at foretage en omhyggelig og upartisk undersøgelse af den angivelige statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF.

Retten pålagte Kommissionen ex officio at genskabe den adfærd, en ideel, rationel og fuldt informeret hypotetisk privat kreditor ville have udvist. Endvidere skulle denne forpligtelse eksistere uafhængigt af, hvad den berørte medlemsstat faktisk foretog sig eller gav udtryk for. Kommissionens forståelse af retspraksis er, at den ikke kræver af Kommissionen, at den selv skal indsamle de beviser og oplysninger, som en rationel privat kreditor ville have indsamlet, før den foretager sin vurdering, når den omhandlede offentlige myndighed ikke har gjort dette. Kommissionens opgave er derimod begrænset til at kontrollere, om den offentlige myndighed på grundlag af dens adfærd og de beviser og oplysninger, som den faktisk havde til rådighed, da den traf sin beslutning, subjektivt set opførte sig som en privat kreditor, der befinder sig i en situation, som ligger så tæt som muligt på den situation, den offentlige myndighed var i, da den nåede frem til beslutningen om at iværksætte den omhandlede foranstaltning.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/36 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/36

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 16. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Republikken Polen

(Sag C-545/15) (1)

(2016/C 260/44)

Processprog: polsk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 16 af 18.1.2016.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/37 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/37

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 10. marts 2016 – Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland

(Sag C-546/15) (1)

(2016/C 260/45)

Processprog: tysk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 11 af 11.01.2016.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/37 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/37

---

Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 17. marts 2016 – Hans-Peter Ofenböck mod Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof – Østrig)

(Sag C-565/15) (1)

(2016/C 260/46)

Processprog: tysk

Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.

---

(1)  EUT C 38 af 1.2.2016.

---

Retten

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/38 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/38

---

Rettens dom af 2. juni 2016 – Moreda-Riviere Trefilerías m.fl. mod Kommissionen

(Forenede sager T-426/10 – T-429/10 og T-438/12 – T-441/12) (1)

((Konkurrence - karteller - det europæiske marked for forspændingsstål - fastsættelse af priser, opdeling af markedet og udveksling af følsomme forretningsoplysninger - afgørelse, der fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF - økonomisk enhed - direkte deltagelse i overtrædelsen - moderselskabers afledte ansvar - virksomhedssuccession - kompleks overtrædelse - enkelt og vedvarende overtrædelse - retningslinjerne for beregning af bøder af 2006 - forbuddet mod retsreglers tilbagevirkende kraft og det strafferetlige legalitetsprincip - formildende omstændigheder - betalingsevne - ret til forsvar - begrundelsespligt - anmodning om fornyet vurdering - ingen ændring af de faktiske omstændigheder - afvisningsskrivelse - afvisning))

(2016/C 260/47)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøgere: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Spanien) (sagerne T-426/10 og T-440/12), Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Spanien) (sagerne T-427/10 og T-439/12), Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Spanien) (sagerne T-428/10 og T-441/12) og Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spanien) (sagerne T-429/10 og T-438/12) (i sagerne T-426/10 – T-429/10 ved advokaterne F. González Díaz og A. Tresandi Blanco og i sagerne T-438/12 – T-441/12 først ved advokaterne F. González Díaz og P. Herrero Prieto, dernæst ved F. González Diáz og A. Tresandi Blanco)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (i sagerne T-426/10, T-427/10, T-429/10, T-438/12 – T-441/12 (ved V. Bottka, F. Castillo de la Torre og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne L. Ortiz Blanco og A. Lamadrid de Pablo, og i sag T-428/10 ved V. Bottka og F. Castillo de la Torre, bistået af L. Ortiz Blanco og A. Lamadrid de Pablo)

Sagens genstand

Påstand om annullation og ændring af Kommissionens afgørelse K(2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38344 – Forspændingsstål), som ændret ved Kommissionens afgørelse K(2010) 6676 endelig af 30. september 2010 og ved Kommissionens afgørelse K(2011) 2269 endelig af 4. april 2011, samt af skrivelse af 25. juli 2012 fra generaldirektøren for Kommissionens direktorat for konkurrence.

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Moreda-Riviere Trefilerías, SA, Trefilerías Quijano, SA, Trenzas y Cables de Acero PSC, SL og Global Steel Wire, SA betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Moreda-Riviere Trefilerías, SA, Trefilerías Quijano, SA, Trenzas y Cables de Acero PSC, SL og Global Steel Wire, SA betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 317 af 20.11.2010.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/39 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/39

---

Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Stagecoach Group mod EUIPO (MEGABUS.COM)

(Sag T-805/14) (1)

((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket MEGABUS.COM - absolutte registreringshindringer - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009 - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet))

(2016/C 260/48)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Stagecoach Group plc (Perth, Det Forenede Kongerige) (ved advokat G. Jacobs)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)

Sagens genstand

Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. oktober 2014 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1894/2013-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet MEGABUS.COM som EU-varemærke

Konklusion

| 1) | Sagen afvises, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises, idet det er åbenbart, at den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.

| 2) | Stagecoach Group plc betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Stagecoach Group plc betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 34 af 2.2.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/39 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/39

---

Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. maj 2016 – Pari Pharma mod EMA

(Sag T-235/15 R)

((Særlige rettergangsformer - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter i EMA’s besiddelse vedrørende oplysninger, der er indgivet af en virksomhed i forbindelse med dennes ansøgning om tilladelse til at markedsføre et lægemiddel - kendelse, hvorved gennemførelsen af afgørelsen om at give en tredjemand aktindsigt i dokumenterne udsættes - påstand om ophævelse - ingen ændrede forhold - artikel 159 i Rettens procesreglement))

(2016/C 260/49)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Tyskland) (ved advokaterne M. Epping og W. Rehmann)

Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (ved T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Spina, A. Rusanov og S. Marino, som befuldmægtigede)

Intervenient til støtte for sagsøgte: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Det Forenede Kongerige) (ved advokat C. Schoonderbeek)

Sagens genstand

Påstand støttet på artikel 159 i Rettens procesreglement om ophævelse af kendelse af 1. september 2015, Pari Pharma mod EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587), hvorved gennemførelsen af EMA’s afgørelse EMA/271043/2015 af 24. april 2015 om i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001, L 145, s. 43) at give en tredjemand aktindsigt i visse dokumenter indeholdende oplysninger indgivet i forbindelse med en ansøgning om tilladelse til at markedsføre lægemidlet Vantobra blev udsat.

Konklusion

| 1) | Påstanden om, at kendelsen af 1. september 2015, Pari Pharma mod EMA (T- 235/15 R, EU:T:2015:587) ophæves, forkastes. |
| --- | --- |

1)

Påstanden om, at kendelsen af 1. september 2015, Pari Pharma mod EMA (T- 235/15 R, EU:T:2015:587) ophæves, forkastes.

| 2) | Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes |
| --- | --- |

2)

Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/40 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/40

---

Rettens kendelse af 10. maj 2016 – Volkswagen mod EUIPO – Andrã (BAG PAX)

(Sag T-324/15) (1)

((EU-varemærker - fortabelsessag - EU-ordmærket BAG PAX - reel brug af varemærket - artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - søgsmål, der er åbenbart ugrundet))

(2016/C 260/50)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved advokat U. Sander)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. Kunz, som befuldmægtiget)

De andre parter i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenienter ved Retten, tidligere BAGPAX Cargo Systems e.K.: Marvin Dominic Andrã (Saarlouis, Tyskland) (ved advokat T. Dohmen)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1971/2014–4) vedrørende en indsigelsessag mellem Volkswagen og BAGPAX Cargo Systems.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | Volkswagen AG betaler sagens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Volkswagen AG betaler sagens omkostninger.

---

(1)  EUT C 270 af 17.8.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/41 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/41

---

Rettens kendelse af 25. maj 2016 – Syndial mod Kommissionen

(Sag T-581/15) (1)

((Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en traktatbrudssag mod Italien - eventuel tilsidesættelse af direktiv 2011/92/EU og 1999/13/EF - sanering af et tidligere industrianlæg (Cengio Saliceto) - afslag på aktindsigt - åbenbart, at sagen er retligt ugrundet))

(2016/C 260/51)

Processprog: italiensk

Parter

Sagsøger: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Italien) (ved advokaterne L. Acquarone og S. Grassi)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Baquero Cruz og D. Nardi, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand nedlagt i henhold til 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse af 3. august 2015, hvorved den gav sagsøgeren afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende Republikken Italiens eventuelle tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13. december 2011 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EUT 2012, L 26, s. 1), og af Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT 1999, L 182, s. 1)

Konklusion

| 1) | Europa-Kommissionen frifindes. |
| --- | --- |

1)

Europa-Kommissionen frifindes.

| 2) | Syndial SpA – Attività Diversificate bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Syndial SpA – Attività Diversificate bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.

---

(1)  EUT C 398 af 30.11.2015.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/41 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/41

---

Sag anlagt den 4. maj 2016 – Caviro Distillerie m.fl. mod Kommissionen

(Sag T-211/16)

(2016/C 260/52)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøgere: Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italien), Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italien), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerion, Italien) og Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Italien) (ved solicitor R. MacLean og advokat A. Bochon)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgernes påstande

| — | Appellen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Appellen antages til realitetsbehandling.

| — | Artikel 1 i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/176 af 9. februar 2016 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vinsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd annulleres grundet de åbenbare fejlbedømmelser af de faktiske og retlige omstændigheder, foranstaltningen er behæftet med, og grundet tilsidesættelser af artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab. |
| --- | --- |

—

Artikel 1 i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/176 af 9. februar 2016 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af vinsyre med oprindelse i Folkerepublikken Kina og produceret af Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd annulleres grundet de åbenbare fejlbedømmelser af de faktiske og retlige omstændigheder, foranstaltningen er behæftet med, og grundet tilsidesættelser af artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab.

| — | Sagsøgte og enhver intervenient tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte og enhver intervenient tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende om at den anfægtede afgørelse bør annulleres, fordi sagsøgte anlagde et åbenbart urigtigt skøn og foretog en ukorrekt vurdering af de faktiske omstændigheder, da sagsøgte udvalgte en ikke-repræsentativ stikprøve af EU-producenterne med henblik på vurderingen af skaden og derved tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, ved fejlagtigt at antage, at kriteriet om det største salg i EU indebærer, at stikprøven er tilstrækkeligt repræsentativ. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om at den anfægtede afgørelse bør annulleres, fordi sagsøgte anlagde et åbenbart urigtigt skøn og foretog en ukorrekt vurdering af de faktiske omstændigheder, da sagsøgte udvalgte en ikke-repræsentativ stikprøve af EU-producenterne med henblik på vurderingen af skaden og derved tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, ved fejlagtigt at antage, at kriteriet om det største salg i EU indebærer, at stikprøven er tilstrækkeligt repræsentativ.

| 2. | Andet anbringende om at den anfægtede afgørelse bør annulleres, fordi sagsøgte anlagde et åbenbart urigtigt skøn og foretog en ukorrekt vurdering af de faktiske omstændigheder ved vurderingen af virkningerne af dumpingimporten på EU-erhvervsgrenens økonomiske situation, hvorved sagsøgte også tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om at den anfægtede afgørelse bør annulleres, fordi sagsøgte anlagde et åbenbart urigtigt skøn og foretog en ukorrekt vurdering af de faktiske omstændigheder ved vurderingen af virkningerne af dumpingimporten på EU-erhvervsgrenens økonomiske situation, hvorved sagsøgte også tilsidesatte artikel 3, stk. 2, 3 og 5, og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/42 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/42

---

Sag anlagt den 11. maj 2016 – C & J Clark International mod Kommissionen

(Sag T-230/16)

(2016/C 260/53)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: C & J Clark International Ltd (Sommerset, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. Willems, S. De Knop og J. Charles)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Sagen antages til realitetsbehandling. |
| --- | --- |

—

Sagen antages til realitetsbehandling.

| — | Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/223 af 17. februar 2016 om fastlæggelse af en procedure for vurdering af en række anmodninger om markedsøkonomisk behandling og individuel behandling fra eksporterende producenter i Kina og Vietnam og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 annulleres. |
| --- | --- |

—

Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/223 af 17. februar 2016 om fastlæggelse af en procedure for vurdering af en række anmodninger om markedsøkonomisk behandling og individuel behandling fra eksporterende producenter i Kina og Vietnam og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 annulleres.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte princippet om kompetencetildeling i artikel 5, stk. 1, og artikel 5, stk. 2, TEU ved at anvende et forkert retsgrundlag. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte princippet om kompetencetildeling i artikel 5, stk. 1, og artikel 5, stk. 2, TEU ved at anvende et forkert retsgrundlag.

| 2. | Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte artikel 266 TEUF ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme Domstolens dom i C & J Clark International, C-659/13 og C-34/14, EU:C:2016:74. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte artikel 266 TEUF ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme Domstolens dom i C & J Clark International, C-659/13 og C-34/14, EU:C:2016:74.

| 3. | Tredje anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte artikel 5, stk. 1, og 5, stk. 4, TEU ved at vedtage en retsakt, der går videre end nødvendigt for at nå dens mål. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om, at Europa-Kommissionen tilsidesatte artikel 5, stk. 1, og 5, stk. 4, TEU ved at vedtage en retsakt, der går videre end nødvendigt for at nå dens mål.

| 4. | Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen begik magtfordrejning ved at anvende sine kompetencer til et andet formål end det, hvortil den har fået dem tillagt. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om, at Europa-Kommissionen begik magtfordrejning ved at anvende sine kompetencer til et andet formål end det, hvortil den har fået dem tillagt.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/43 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/43

---

Sag anlagt den 17. maj 2016 – NI mod EDPS

(Sag T-237/16)

(2016/C 260/54)

Processprog: spansk

Parter

Sagsøger: NI (Madrid, Spanien) (ved advokat A. Gómez-Acebo Dennes)

Sagsøgt: Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse

Sagsøgerens påstande

| — | Afgørelse truffet den 18. marts 2016 af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse vedrørende afslag på sagsøgerens anmodning om revision af denne Tilsynsførendes afgørelse af 8. december 2015 annulleres, og som følge heraf fastslås det, at Den Europæiske Ombudsmand nu og fremover skal ophøre med at behandlede personoplysninger, der er indeholdt i en kontrakt, som sagsøgeren har indgået. |
| --- | --- |

—

Afgørelse truffet den 18. marts 2016 af Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse vedrørende afslag på sagsøgerens anmodning om revision af denne Tilsynsførendes afgørelse af 8. december 2015 annulleres, og som følge heraf fastslås det, at Den Europæiske Ombudsmand nu og fremover skal ophøre med at behandlede personoplysninger, der er indeholdt i en kontrakt, som sagsøgeren har indgået.

| — | Den Europæiske Ombudsmand tilpligtes at afholde sig fra at offentliggøre enhver personoplysning om sagsøgeren eller at gøre den identificerbar. Navnlig pålægges Den Europæiske Ombudsmand ikke at henvise til den stilling, som sagsøgeren har beklædt. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Ombudsmand tilpligtes at afholde sig fra at offentliggøre enhver personoplysning om sagsøgeren eller at gøre den identificerbar. Navnlig pålægges Den Europæiske Ombudsmand ikke at henvise til den stilling, som sagsøgeren har beklædt.

| — | Den Europæiske Ombudsmand tilpligtes at behandle og fuldt ud gennemføre retten til indsigelse i forbindelse med behandlingen af sagsøgerens personoplysninger i proceduren Own Initiative Inquiry 2/2014 eller i enhver anden procedure med et tilsvarende formål, som sagsøgeren kan være en del af. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Ombudsmand tilpligtes at behandle og fuldt ud gennemføre retten til indsigelse i forbindelse med behandlingen af sagsøgerens personoplysninger i proceduren Own Initiative Inquiry 2/2014 eller i enhver anden procedure med et tilsvarende formål, som sagsøgeren kan være en del af.

| — | Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Nærværende søgsmål er grundlæggende rettet mod sagsøgtes afgørelse om ikke at give medhold i sagsøgerens klage for så vidt angår afslaget på at skjule bestemte personoplysninger i forbindelse med behandlingen for Den Europæiske Ombudsmand af to undersøgelser vedrørende den tilladelse, der blev givet til at foretage erhvervsmæssig virksomhed inden for den private sektor, når sagsøgeren havde afsluttet sine funktioner som medlem af Europa-Kommissionen.

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.

| 1. | Sagsøgerens virksomhed, Kommissionens procedure i forbindelse med tilladelsen til sagsøgerens virksomhed efter udøvelsen af stillingen som medlem af Kommissionen, den første undersøgelse, som Den Europæiske Ombudsmand foretog af den nævnte tilladelse, og genåbningen af den sag, der blev undersøgt af den nye Europæiske Ombudsmand, sammenholdt med intentionen om at offentliggøre sagsøgerens personoplysninger, der indebærer, at sagsøgeren direkte og indirekte kan identificeres, er ikke blevet taget behørigt i betragtning af sagsøgte under hensyn til den lovgivning og retspraksis, der fandt anvendelse på sagsøgtes afgørelser. |
| --- | --- |

1.

Sagsøgerens virksomhed, Kommissionens procedure i forbindelse med tilladelsen til sagsøgerens virksomhed efter udøvelsen af stillingen som medlem af Kommissionen, den første undersøgelse, som Den Europæiske Ombudsmand foretog af den nævnte tilladelse, og genåbningen af den sag, der blev undersøgt af den nye Europæiske Ombudsmand, sammenholdt med intentionen om at offentliggøre sagsøgerens personoplysninger, der indebærer, at sagsøgeren direkte og indirekte kan identificeres, er ikke blevet taget behørigt i betragtning af sagsøgte under hensyn til den lovgivning og retspraksis, der fandt anvendelse på sagsøgtes afgørelser.

| 2. | Den anonyme indsamling af oplysningerne gør det ikke muligt at danne sig et indtryk med henblik på at afgøre, om Den Europæiske Ombudsmands behandling af personoplysningerne var lovlig, henset til, at de er opnået anonymt og behandlet ulovligt. |
| --- | --- |

2.

Den anonyme indsamling af oplysningerne gør det ikke muligt at danne sig et indtryk med henblik på at afgøre, om Den Europæiske Ombudsmands behandling af personoplysningerne var lovlig, henset til, at de er opnået anonymt og behandlet ulovligt.

| 3. | Behandlingen af de oplysninger, der er genstand for nærværende sag, skal ifølge sagsøgeren betegnes som overdreven, upassende og ikke relevant for det formål, som de er indsamlet til, selv om det skete anonymt. Den indleverede kontrakt vedrører udelukkende forholdet mellem sagsøgeren og en privat virksomhed, efter at sagsøgeren har afsluttet sine funktioner som medlem af Kommissionen, og uden at kontraktens formål har noget at gøre med de funktioner, der er udført i Kommissionen. |
| --- | --- |

3.

Behandlingen af de oplysninger, der er genstand for nærværende sag, skal ifølge sagsøgeren betegnes som overdreven, upassende og ikke relevant for det formål, som de er indsamlet til, selv om det skete anonymt. Den indleverede kontrakt vedrører udelukkende forholdet mellem sagsøgeren og en privat virksomhed, efter at sagsøgeren har afsluttet sine funktioner som medlem af Kommissionen, og uden at kontraktens formål har noget at gøre med de funktioner, der er udført i Kommissionen.

| 4. | Der foreligger ingen nye oplysninger eller faktiske omstændigheder, der begrunder en behandling og offentliggørelse af sagsøgerens personoplysninger, der desuden blev anset for at være fortrolige under den første undersøgelse, som blev foretaget af den tidligere Ombudsmand. Ændringen af den fortrolige behandling af de pågældende oplysninger er ikke retligt begrundet og er ikke på noget tidspunkt blevet begrundet af Den Europæiske Ombudsmand. |
| --- | --- |

4.

Der foreligger ingen nye oplysninger eller faktiske omstændigheder, der begrunder en behandling og offentliggørelse af sagsøgerens personoplysninger, der desuden blev anset for at være fortrolige under den første undersøgelse, som blev foretaget af den tidligere Ombudsmand. Ændringen af den fortrolige behandling af de pågældende oplysninger er ikke retligt begrundet og er ikke på noget tidspunkt blevet begrundet af Den Europæiske Ombudsmand.

| 5. | Offentliggørelsen af personoplysningerne i sagen bidrager ikke på nogen måde til en grundigere undersøgelse, henset til at Den Europæiske Ombudsmand kan undersøge den tilladelse, som sagsøgeren fik med henblik på at udøve privat virksomhed uden at anvende oplysningerne om sagsøgerens privatliv og endnu mindre uden at offentliggøre dem. |
| --- | --- |

5.

Offentliggørelsen af personoplysningerne i sagen bidrager ikke på nogen måde til en grundigere undersøgelse, henset til at Den Europæiske Ombudsmand kan undersøge den tilladelse, som sagsøgeren fik med henblik på at udøve privat virksomhed uden at anvende oplysningerne om sagsøgerens privatliv og endnu mindre uden at offentliggøre dem.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/44 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/44

---

Sag anlagt den 17. maj 2016 – Clean Sky 2 Joint Undertaking mod Scouring Environnement

(Sag T-238/16)

(2016/C 260/55)

Processprog: engelsk

Parter

Sagsøger: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (ved B. Mastantuono, som befuldmægtiget, bistået af advokat M. Velardo)

Sagsøgt: Scouring Environnement SARL (Tauriac, Frankrig)

Sagsøgerens påstande

| — | Sagsøgte tilpligtes at betale CSJU et beløb på 60 000,00 EUR i forbindelse med tilskudsaftale nr. 287071 »BiMed – Bicarbonate media blasting for paint-varnish removal and dry surface treatment« med tillæg af et beløb på 3 600,00 EUR som morarenter beregnet med en sats på 3,65 % for perioden fra den 12. september 2014 til den 3. maj 2016. |
| --- | --- |

—

Sagsøgte tilpligtes at betale CSJU et beløb på 60 000,00 EUR i forbindelse med tilskudsaftale nr. 287071 »BiMed – Bicarbonate media blasting for paint-varnish removal and dry surface treatment« med tillæg af et beløb på 3 600,00 EUR som morarenter beregnet med en sats på 3,65 % for perioden fra den 12. september 2014 til den 3. maj 2016.

| — | Scouring Environnement SARL tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Scouring Environnement SARL tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat følgende anbringender.

Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte har brudt sine kontraktuelle forpligtelser ved at undlade at indsende de i henhold til tilskudsaftalens artikel 3 og artikel II.2, stk. 3 og artikel II.4 i bilag II til tilskudsaftalen påkrævede rapporter, regnskaber og resultater for periode 1. Som følge deraf ophævede sagsøgeren tilskudsaftalen på grundlag af artikel II.38 i bilag II til tilskudsaftalen og udstedte en debetnota for den forfinansiering på 60 000,00 EUR, som allerede var blevet udbetalt til koordinatoren i overensstemmelse med tilskudsaftalens bestemmelser. Sagsøgeren udstedte således en debetnota for tilbagebetaling af forfinansieringen, som forsat er sagsøgerens ejendom indtil endelig betaling.

De faktiske omstændigheder, der ligger til grund for Scouring Environnement SARL’s forpligtelser som koordinator, er i vidt omfang uomtvistede i den foreliggende sag, da sagsøgte ikke har gjort indsigelse vedrørende omstændighederne ved ophævelsen og beregningen af det beløb, der søges tilbagebetalt til sagsøgeren.

Som følge deraf er sagsøgeren berettiget til at søge tilbagebetaling af det beløb, der blev betalt til sagsøgeren som forfinansiering, med tillæg af morarenter.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/45 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/45

---

Sag anlagt den 20. maj 2016 – Generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig mod Kommissionen

(Sag T-251/16)

(2016/C 260/56)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (Bruxelles, Belgien) (ved L. Jelínek, ansat, bistået af advokaterne G.M. Roberti og I. Perego)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen

Sagsøgerens påstande

| — | Europa-Kommissionens afgørelse C(2016)1449 final af 2. marts 2016 vedrørende en anmodning om ophævelse af immunitet, annulleres med undtagelse af artikel 1, stk. 2. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionens afgørelse C(2016)1449 final af 2. marts 2016 vedrørende en anmodning om ophævelse af immunitet, annulleres med undtagelse af artikel 1, stk. 2.

| — | Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.

| 1. | Første anbringende om tilsidesættelser af rettigheder og om åbenbart urigtige skøn, som Europa-Kommissionens har foretaget. Den anfægtede afgørelse er ikke i overensstemmelse med de retlige kriterier, der regulerer ophævelsen af immuniteten for generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF’s), og den er støttet på en åbenbart fejlagtig fortolkning af sagens akter. I øvrigt har den anfægtede afgørelse ikke vurderet Unionens interesser på korrekt vis og den griber ind i generaldirektøren for OLAF’s uafhængighed. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende om tilsidesættelser af rettigheder og om åbenbart urigtige skøn, som Europa-Kommissionens har foretaget. Den anfægtede afgørelse er ikke i overensstemmelse med de retlige kriterier, der regulerer ophævelsen af immuniteten for generaldirektøren for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF’s), og den er støttet på en åbenbart fejlagtig fortolkning af sagens akter. I øvrigt har den anfægtede afgørelse ikke vurderet Unionens interesser på korrekt vis og den griber ind i generaldirektøren for OLAF’s uafhængighed.

| 2. | Andet anbringende om tilsidesættelser af rettigheder og en fordrejet beslutningsprocedure. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende om tilsidesættelser af rettigheder og en fordrejet beslutningsprocedure.

| 3. | Tredje anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten. |
| --- | --- |

3.

Tredje anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten.

| 4. | Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om loyalt samarbejde og af retssikkerhedsgarantier. |
| --- | --- |

4.

Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om loyalt samarbejde og af retssikkerhedsgarantier.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/46 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/46

---

Sag anlagt den 23. maj 2016 – Globo Media mod EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

(Sag T-262/16)

(2016/C 260/57)

Stævningen affattet på spansk

Parter

Sagsøger: Globo Media, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne L. Estropá Navarro og J. Calderón Chavero)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brasilien)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Ansøger af det omtvistede varemærke: Globo Media, SA

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »GLOBO MEDIA« – registreringsansøgning nr. 8 957 169

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. marts 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 561/2014–4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Som følge heraf forkastes indsigelse nr. B1697179, der er rejst mod det ansøgte varemærke, og dette tillades registreret for de ansøgte tjenesteydelser i klasse 35, 38 og 41. |
| --- | --- |

—

Som følge heraf forkastes indsigelse nr. B1697179, der er rejst mod det ansøgte varemærke, og dette tillades registreret for de ansøgte tjenesteydelser i klasse 35, 38 og 41.

| — | EUIPO og intervenienterne tilpligtes at betale sagens omkostninger, såfremt de anfægter søgsmålet og ikke får medhold i deres påstande. |
| --- | --- |

—

EUIPO og intervenienterne tilpligtes at betale sagens omkostninger, såfremt de anfægter søgsmålet og ikke får medhold i deres påstande.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/47 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/47

---

Appel iværksat den 28. maj 2016 af Petrus Kerstens til prøvelse af Personalerettens dom af 18. marts 2016 i sag F-23/15, Kerstens mod Kommissionen

(Sag T-270/16 P)

(2016/C 260/58)

Processprog: fransk

Parter

Appellant: Petrus Kerstens (Overijse, Belgien) (ved advokat C. Mourato)

Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen

Appellantens påstande

| — | Dom afsagt den 18. marts 2016 af Personaleretten (Anden Afdeling) i sag F-23/15, Kerstens mod Kommissionen, ophæves. |
| --- | --- |

—

Dom afsagt den 18. marts 2016 af Personaleretten (Anden Afdeling) i sag F-23/15, Kerstens mod Kommissionen, ophæves.

| — | Sagen hjemvises til Personaleretten. |
| --- | --- |

—

Sagen hjemvises til Personaleretten.

| — | Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender og væsentligste argumenter

Til støtte for appellen har appellanten fremført fem anbringender.

| 1. | Det første anbringende er, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt samt at begrundelsen er selvmodsigende for så vidt angår den omstændighed, at der ikke foreligger en administrativ undersøgelsesrapport som omhandlet i artikel 2-4 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende gennemførelsen af administrative undersøgelser og disciplinær forfølgning af 2004 (herefter »de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004«). |
| --- | --- |

1.

Det første anbringende er, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt samt at begrundelsen er selvmodsigende for så vidt angår den omstændighed, at der ikke foreligger en administrativ undersøgelsesrapport som omhandlet i artikel 2-4 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende gennemførelsen af administrative undersøgelser og disciplinær forfølgning af 2004 (herefter »de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004«).

| 2. | Det andet anbringende er, at der er sket en retlig fejl i forbindelse med den manglende annullation af en disciplinær afgørelse, som ikke er baseret på en administrativ undersøgelsesrapport som omhandlet i de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004. |
| --- | --- |

2.

Det andet anbringende er, at der er sket en retlig fejl i forbindelse med den manglende annullation af en disciplinær afgørelse, som ikke er baseret på en administrativ undersøgelsesrapport som omhandlet i de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004.

| 3. | Det tredje anbringende er, at dommens begrundelse er selvmodsigende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004, af vedtægtens artikel 91 og af princippet om adskillelse af beføjelserne mellem de retslige og de administrative myndigheder, af forbuddet mod at træffe afgørelse ultra petita og af principperne om en kontradiktorisk procedure og om forbud mod forskelsbehandling, samt at der foreligger retlige fejl med hensyn til Personalerettens undersøgelse af konsekvenserne af de af Kommissionen begåede ulovligheder. |
| --- | --- |

3.

Det tredje anbringende er, at dommens begrundelse er selvmodsigende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, i de almindelige gennemførelsesbestemmelser af 2004, af vedtægtens artikel 91 og af princippet om adskillelse af beføjelserne mellem de retslige og de administrative myndigheder, af forbuddet mod at træffe afgørelse ultra petita og af principperne om en kontradiktorisk procedure og om forbud mod forskelsbehandling, samt at der foreligger retlige fejl med hensyn til Personalerettens undersøgelse af konsekvenserne af de af Kommissionen begåede ulovligheder.

| 4. | Det fjerde anbringende er, at der er sket en retlig fejl og at der er sket tilsidesættelse af princippet om en kontradiktorisk procedure i forbindelse med en forkert fortolkning af vedtægtens artikel 24 og af artikel 10 i bilag IX til vedtægten. |
| --- | --- |

4.

Det fjerde anbringende er, at der er sket en retlig fejl og at der er sket tilsidesættelse af princippet om en kontradiktorisk procedure i forbindelse med en forkert fortolkning af vedtægtens artikel 24 og af artikel 10 i bilag IX til vedtægten.

| 5. | Det femte anbringende, som er fremført subsidiært, er, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten og at der er sket en retlig fejl for så vidt angår princippet om overholdelse af en rimelig frist på disciplinærområdet. |
| --- | --- |

5.

Det femte anbringende, som er fremført subsidiært, er, at de faktiske omstændigheder og beviserne er gengivet urigtigt, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten og at der er sket en retlig fejl for så vidt angår princippet om overholdelse af en rimelig frist på disciplinærområdet.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/48 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/48

---

Sag anlagt den 26. maj 2016 – GeoClimaDesign mod EUIPO – GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie (GEO)

(Sag T-280/16)

(2016/C 260/59)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: GeoClimaDesign AG (Fürstenwalde/Spree, Tyskland) (ved advokat B. Lanz)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie GmbH (Langenhorn, Tyskland)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede varemærke: GEO Gesellschaft für ENERGIE und Oekologie GmbH

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »GEO« – EU-varemærke nr. 8 331 076

Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. marts 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1679/2015-4)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | Det omhandlede varemærke erklæres ugyldigt, subsidiært erklæres det omhandlede varemærke ugyldigt for forberedelse af byggeprojekter i organisatorisk henseende inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker i klasse 35, entreprenørvirksomhed i forbindelse med realisering af projekter inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker; reparation og vedligeholdelse af vindenergianlæg i klasse 37, samt teknisk projektplanlægning af projekter inden for energiforsyning; teknisk projektplanlægning af projekter inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker; ingeniørvirksomhed inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg; udarbejdelse af tekniske og videnskabelige syns- og skønsrapporter i klasse 42. |
| --- | --- |

—

Det omhandlede varemærke erklæres ugyldigt, subsidiært erklæres det omhandlede varemærke ugyldigt for forberedelse af byggeprojekter i organisatorisk henseende inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker i klasse 35, entreprenørvirksomhed i forbindelse med realisering af projekter inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker; reparation og vedligeholdelse af vindenergianlæg i klasse 37, samt teknisk projektplanlægning af projekter inden for energiforsyning; teknisk projektplanlægning af projekter inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg og vindmølleparker; ingeniørvirksomhed inden for vedvarende energi, særlig vindenergianlæg; udarbejdelse af tekniske og videnskabelige syns- og skønsrapporter i klasse 42.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/48 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/48

---

Sag anlagt den 2. juni 2016 – Solelec m.fl. mod Parlamentet

(Sag T-281/16)

(2016/C 260/60)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøgere: Solelec SA (Esch-sur-Alzette, Luxembourg), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Luxembourg), Paul Wagner et fils SA (Luxembourg, Luxembourg) og Socom SA (Foetz, Luxembourg) (ved advokat S. Marx)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet

Sagsøgernes påstande

| — | Afgørelse nr. D(2016)14480 af 27. maj 2016 fra Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Infrastruktur og Logistik, hvorved tilbuddet fra den midlertidige sammenslutning »ELEKTRO KAD«, der består af selskaberne SOLELEC S.A., MANNELLI & ASSOCIÉS S.A., PAUL WAGNER & FILS S.A. og SOCOM S.A. vedrørende delkontrakt 75 »Elektricitet – stærkstrøm«, som blev indgivet den 14. januar 2016 i forbindelse med udbuddet INLO-D-UPIL-T-15-A04 vedrørende projektet om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg, blev afvist, og hvorved en anden tilbudsgiver blev tildelt den pågældende kontrakt, annulleres. |
| --- | --- |

—

Afgørelse nr. D(2016)14480 af 27. maj 2016 fra Europa-Parlamentets Generaldirektorat for Infrastruktur og Logistik, hvorved tilbuddet fra den midlertidige sammenslutning »ELEKTRO KAD«, der består af selskaberne SOLELEC S.A., MANNELLI & ASSOCIÉS S.A., PAUL WAGNER & FILS S.A. og SOCOM S.A. vedrørende delkontrakt 75 »Elektricitet – stærkstrøm«, som blev indgivet den 14. januar 2016 i forbindelse med udbuddet INLO-D-UPIL-T-15-A04 vedrørende projektet om udvidelse og modernisering af Konrad Adenauer-bygningen i Luxembourg, blev afvist, og hvorved en anden tilbudsgiver blev tildelt den pågældende kontrakt, annulleres.

| — | Europa-Parlamentet pålægges at fremlægge de dokumenter i sagsakterne til indgåelsen af kontrakten, hvori de kontakter, der har fundet sted mellem Parlamentet og tilbudsgiverne, er indført i overensstemmelse med artikel 160, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet pålægges at fremlægge de dokumenter i sagsakterne til indgåelsen af kontrakten, hvori de kontakter, der har fundet sted mellem Parlamentet og tilbudsgiverne, er indført i overensstemmelse med artikel 160, stk. 3, i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.

| — | Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter

Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.

| 1. | Første anbringende vedrører den manglende overholdelse af udvælgelseskriterierne, der ikke blev opfyldt af den midlertidige sammenslutning, som blev tildelt kontrakten, for så vidt som et af dens medlemmer ikke var en juridisk person i hele perioden for arbejderne, og det var umuligt for den midlertidige sammenslutning, der blev tildelt kontrakten at have kunnet påberåbe sig referencer vedrørende den tekniske og faglige formåen, som var påkrævet i henhold til udbudsbetingelserne. |
| --- | --- |

1.

Første anbringende vedrører den manglende overholdelse af udvælgelseskriterierne, der ikke blev opfyldt af den midlertidige sammenslutning, som blev tildelt kontrakten, for så vidt som et af dens medlemmer ikke var en juridisk person i hele perioden for arbejderne, og det var umuligt for den midlertidige sammenslutning, der blev tildelt kontrakten at have kunnet påberåbe sig referencer vedrørende den tekniske og faglige formåen, som var påkrævet i henhold til udbudsbetingelserne.

| 2. | Andet anbringende vedrører den manglende overholdelse af tildelingskriterierne. Ved en sammenligning af det tilbud, der blev indgivet af sagsøgerne, med tilbuddet fra den midlertidige sammenslutning, som blev tildelt kontrakten, viste det sig, at dette sidstnævnte var unormalt lavt, hvilket skulle have ført sagsøgte til at afvise tilbuddet og at tildele sagsøgerne kontrakten. |
| --- | --- |

2.

Andet anbringende vedrører den manglende overholdelse af tildelingskriterierne. Ved en sammenligning af det tilbud, der blev indgivet af sagsøgerne, med tilbuddet fra den midlertidige sammenslutning, som blev tildelt kontrakten, viste det sig, at dette sidstnævnte var unormalt lavt, hvilket skulle have ført sagsøgte til at afvise tilbuddet og at tildele sagsøgerne kontrakten.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/49 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/49

---

Sag anlagt den 30. maj 2016 – Dominator International mod EUIPO (DREAMLINE)

(Sag T-285/16)

(2016/C 260/61)

Processprog: tysk

Parter

Sagsøger: Dominator International GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat N. Gugerbauer)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »DREAMLINE« – registreringsansøgning nr. 1 222 091

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. marts 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1669/2015-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Anbringender

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009

| — | Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/50 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/50

---

Sag anlagt den 2. juni 2016 – Ernst Kneidinger mod EUIPO – Topseat International (Toiletlåg)

(Sag T-286/16)

(2016/C 260/62)

Stævningen er affattet på tysk

Parter

Sagsøger: Ernst Kneidinger (Wilhering, Østrig) (ved Rechtsanwalt M. Grötschl)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Topseat International (Plano, Texas, Amerikas Forenede Stater)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaver af det omtvistede design: Ernst Kneidinger

Det omtvistede design: EF-design nr. 2274035-0001

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 5. april 2016 af Tredje Appelkammer ved EUIPO (sag R 1030/2015-3)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger – herunder omkostningerne forbundet med denne stævning og videre omkostninger forbundet med en eventuel mundtlig forhandling samt rejseomkostninger – og omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger – herunder omkostningerne forbundet med denne stævning og videre omkostninger forbundet med en eventuel mundtlig forhandling samt rejseomkostninger – og omkostningerne forbundet med sagens behandling ved appelkammeret.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1 og 3, i forordning nr. 6/2002. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1 og 3, i forordning nr. 6/2002.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/51 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/51

---

Sag anlagt den 2. juni 2016 – Convivo mod EUIPO – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)

(Sag T-288/16)

(2016/C 260/63)

Stævningen affattet på engelsk

Parter

Sagsøger: Convivo GmbH (Wien, Østrig) (ved advokat C. Düchs)

Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)

Den anden part i sagen for appelkammeret: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Ecuador)

Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO

Indehaveren af det omtvistede varemærke: Convivo GmbH

Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket »M’Cooky« – International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 1 075 242

Sagen for EUIPO: Indsigelsessag

Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. marts 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1039/2015-2)

Påstande

| — | Den anfægtede afgørelse annulleres. |
| --- | --- |

—

Den anfægtede afgørelse annulleres.

| — | EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder omkostningerne vedrørende sagen for appelkammeret og indsigelsessagen. |
| --- | --- |

—

EUIPO tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder omkostningerne vedrørende sagen for appelkammeret og indsigelsessagen.

| — | EUIPO og Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca tilpligtes at bære deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

—

EUIPO og Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca tilpligtes at bære deres egne omkostninger.

Anbringende

| — | Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. |
| --- | --- |

—

Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.

---

Retten for EU-Personalesager

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/52 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/52

---

Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. juni 2016 – Verile mod Kommissionen

(Sag F-108/12) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en national pensionsordning til Unionens pensionsordning - forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - søgsmål - annullation - appel - ændring af påstanden om annullation af forslaget om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - fortolkning af annullationspåstanden som værende en påstand om annullation af afgørelsen om anerkendelse af en godskrivning af pensionsgivende tjenesteår efter overførslen af pensionsrettigheder - påstanden forkastet - retskraftig dom i appelsagen - ufornødent at træffe afgørelse))

(2016/C 260/64)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: Marco Verile (Cadrezzate, Italien) (først ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi og J.-N. Louis, dernæst ved advokaterne D. de Abreu Caldas, S. Orlandi og J.-N. Louis, dernæst ved advokaterne S. Orlandi og J.-N. Louis, og endelig ved advokat J.-N. Louis)

Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Martin og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved G. Gattinara, som befuldmægtiget, og endelig ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvorved de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten blev bragt i anvendelse.

Konklusion

| 1) | Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-108/12, Verile mod Kommissionen. |
| --- | --- |

1)

Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-108/12, Verile mod Kommissionen.

| 2) | Marco Verile og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger. |
| --- | --- |

2)

Marco Verile og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.

---

(1)  EUT C 379 af 8.12.2012, s. 34.

---

| 18.7.2016 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 260/52 |
| --- | --- | --- | --- |

18.7.2016

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 260/52

---

Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 8. juni 2016 – Massoulié mod Parlamentet

(Sag F-146/15) (1)

((Personalesag - tjenestemænd - Parlamentet - interinstitutionel overførsel - forfremmelsesåret 2014 - ansøgning om konvertering af bedømmelsesrapporter til point for fortjeneste - ændring af en klage til en ansøgning - vedtægtens artikel 90 - åbenbart afvisningsgrundlag))

(2016/C 260/65)

Processprog: fransk

Parter

Sagsøger: François Massoulié (Bruxelles, Belgien) (ved S. Orlandi og T. Martin)

Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved V. Montebello-Demogeot og M. Dean, som befuldmægtigede)

Sagens genstand

Påstand om annullation af Parlamentets afgørelse om afslag på ansøgningen om at konvertere de bedømmelsesrapporter vedrørende sagsøgeren, der er udfærdiget siden hans forfremmelse til lønklasse AD 12, til point for fortjeneste.

Konklusion

| 1) | Sagen afvises. |
| --- | --- |

1)

Sagen afvises.

| 2) | François Massoulié bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger. |
| --- | --- |

2)

François Massoulié bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger.

---

(1)  EUT C 68 af 22.2.2016, s. 45.

---