# Eiropas Savienības C 270/2016

| | ISSN 1977-0952 |
| --- | --- |
| Eiropas Savienības
  Oficiālais Vēstnesis | C 270 |
| | |
| Izdevums latviešu valodā | Informācija un paziņojumi | 59. sējums2016. gada 25. jūlijs |

ISSN 1977-0952

Eiropas Savienības

Oficiālais Vēstnesis

C 270

Izdevums latviešu valodā

Informācija un paziņojumi

59. sējums2016. gada 25. jūlijs

---

| Paziņojums Nr. | Saturs | Lappuse |
| --- | --- | --- |
| | IV   Paziņojumi |
| | EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI |
| | Eiropas Savienības Tiesa |
| 2016/C 270/01 | Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī | 1 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2016/C 270/02 | Vispārējās tiesas darbību veikšana laikposmā no 2016. gada 1. līdz 19. septembrim | 2 |

Paziņojums Nr.

Saturs

Lappuse

IV   Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

2016/C 270/01

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

1

Vispārējā tiesa

2016/C 270/02

Vispārējās tiesas darbību veikšana laikposmā no 2016. gada 1. līdz 19. septembrim

2

---

| | V   Atzinumi |
| --- | --- |
| | JURIDISKAS PROCEDŪRAS |
| | Tiesa |
| 2016/C 270/03 | Apvienotās lietas no C-210/14 līdz C-214/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Corte suprema di cassazione lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu – Itālija) – kriminālprocesi pret Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 3 |
| 2016/C 270/04 | Lieta C-433/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Domenico Rosa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 4 |
| 2016/C 270/05 | Lieta C-434/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 4 |
| 2016/C 270/06 | Lieta C-435/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Barletta Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 5 |
| 2016/C 270/07 | Lieta C-436/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 6 |
| 2016/C 270/08 | Lieta C-437/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Nicola Seminario Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 7 |
| 2016/C 270/09 | Lieta C-462/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Lorenzo Carlucci Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 7 |
| 2016/C 270/10 | Lieta C-467/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Chiara Baldo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 8 |
| 2016/C 270/11 | Lieta C-474/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Salerno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Cristiano Pontillo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 9 |
| 2016/C 270/12 | Lieta C-495/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini/Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 89/665/EEK — Publiski līgumi — Valsts tiesību akti — Ar iespēju publisko līgumu jautājumos vērsties administratīvā tiesā saistīti tiesas izdevumi — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Atturoši izdevumi — Administratīvu aktu pārbaude tiesā — Efektivitātes un līdzvērtības principi | 10 |
| 2016/C 270/13 | Lieta C-534/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 10 |
| 2016/C 270/14 | Lieta C-65/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Vito Santoro Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 11 |
| 2016/C 270/15 | Lieta C-504/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Antonio Paolo Conti Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar ko valsts tiesiskais regulējums par derību iemaksu iekasēšanas koncesijām tika atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām — Sistēmas reorganizācija ar jaunu iepirkumu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 12 |
| 2016/C 270/16 | Lieta C-8/16: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Paola Tonachella Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar kuru par nesaderīgu ar Savienības tiesībām ir atzīts valsts tiesiskais regulējums par koncesijām derību iemaksu iekasēšanas darbībai — Sistēmas reorganizācija, izmantojot jaunu iepirkumu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums | 13 |
| 2016/C 270/17 | Lieta C-278/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedumu lietā T-581/13 Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd | 13 |
| 2016/C 270/18 | Lieta C-451/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-395/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd | 14 |
| 2016/C 270/19 | Lieta C-452/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-396/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd | 14 |
| 2016/C 270/20 | Lieta C-479/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-89/11 Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO 2015. gada 7. septembrī iesniedza Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG | 14 |
| 2016/C 270/21 | Lieta C-480/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 2. jūlija spriedumu lietā T-657/13 KS Sports/EUIPO2015. gada 10. septembrī iesniedza KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja | 15 |
| 2016/C 270/22 | Lieta C-602/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-633/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company | 15 |
| 2016/C 270/23 | Lieta C-603/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-666/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company | 15 |
| 2016/C 270/24 | Lieta C-636/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. septembra spriedumu lietā T-366/14 August Storck KG/EUIPO2015. gada 30. novembrī iesniedza August Storck KG | 16 |
| 2016/C 270/25 | Lieta C-35/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedumu lietā T-526/14 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2016. gada 21. janvārī iesniedza Matratzen Concord GmbH | 16 |
| 2016/C 270/26 | Lieta C-76/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie | 16 |
| 2016/C 270/27 | Lieta C-77/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedumu lietā T-628/14 Hewlett Packard Development Company/EUIPO2016. gada 11. februārī iesniedza Hewlett Packard Development Company LP | 17 |
| 2016/C 270/28 | Lieta C-115/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – N Luxembourg 1/Skatteministeriet | 17 |
| 2016/C 270/29 | Lieta C-116/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/T Danmark | 20 |
| 2016/C 270/30 | Lieta C-117/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps | 22 |
| 2016/C 270/31 | Lieta C-118/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X Denmark A/S/Skatteministeriet | 25 |
| 2016/C 270/32 | Lieta C-119/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – C Danmark I/Skatteministeriet | 27 |
| 2016/C 270/33 | Lieta C-191/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. aprīlī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – Romano Pisciotti/Vācijas Federatīvā Republika | 29 |
| 2016/C 270/34 | Lieta C-265/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – VCAST Limited/R.T.I. SpA | 30 |
| 2016/C 270/35 | Lieta C-292/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A Oy | 31 |
| 2016/C 270/36 | Lieta C-301/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 26. maijā iesniedza Eiropas Komisija | 32 |
| 2016/C 270/37 | Lieta C-304/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury | 33 |
| 2016/C 270/38 | Lieta C-305/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Avon Cosmetics Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs | 34 |
| 2016/C 270/39 | Lieta C-323/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 22. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-60/06 RENV II un T-62/06 RENV II Itālijas Republika un Eurallumina SpA/Eiropas Komisija 2016. gada 8. jūnijā iesniedza Eurallumina SpA | 36 |
| | Vispārējā tiesa |
| 2016/C 270/40 | Lieta T-162/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija Valsts atbalsts — Atbalsts Deutscher Alpenverein eV alpīnisma centru būvniecībai un izmantošanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Atbalsta shēma — Detalizētāka ekonomiska analīze — Tirgus nepilnība — Leģitīms vispārējo interešu mērķis — LESD 108. panta 2. un 3. punkts — Nopietnas grūtības | 37 |
| 2016/C 270/41 | Lieta T-276/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Growth Energy un Renewable Fuels Association/Padome Dempings — Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Apvienība — Biedru tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība — Valsts līmeņa antidempinga maksājums — Individuāla pieeja — Pārbaude izlases veidā — Tiesības uz aizstāvību — Nediskriminācija — Rūpības pienākums | 38 |
| 2016/C 270/42 | Lieta T-277/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Marquis Energy/Padome Dempings — ASV izcelsmes bioetanola imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešs skārums — Pieņemamība — Antidempinga maksājums valsts līmenī — Individuāla pieeja — Atlase | 38 |
| 2016/C 270/43 | Lieta T-122/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Itālija/Komisija Valsts pienākumu neizpildi konstatējoša Tiesas sprieduma neizpilde — Kavējuma nauda — Nolēmums par kavējuma naudas noteikšanu — Nelikumīga valsts atbalsta atgūšanai piemērojamo procentu aprēķināšanas metode — Saliktie procenti | 39 |
| 2016/C 270/44 | Lieta T-614/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija spriedums – Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (KULE) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes KULE reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes un plaši pazīstama preču zīme KULE — Relatīvi atteikuma pamati — Agrāku preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts | 40 |
| 2016/C 270/45 | Lieta T-789/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (MEISSEN) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes MEISSEN reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen un Meissener Porzellan — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrāku preču zīmju atšķirtspēja un reputācija — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts — Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts | 41 |
| 2016/C 270/46 | Lieta T-385/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Loops/EUIPO (Zobu birstes forma) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Trīsdimensiju preču zīme — Zobu birstes forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts | 41 |
| 2016/C 270/47 | Lieta T-583/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (Miera simbola attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo miera simbolu, reģistrācijas pieteikums — Lūgums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana | 42 |
| 2016/C 270/48 | Lieta T-585/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (GREEN BEANS) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes GREEN BEANS reģistrācijas pieteikums — Pieteikums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana | 43 |
| 2016/C 270/49 | Lieta T-362/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija rīkojums – REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla (MY PLANET) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas | 43 |
| 2016/C 270/50 | Lieta T-825/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecība — Itālijas valsts programma datu vākšanai zivsaimniecības nozarē par 2009. –2010. gadu — Prasītājam izmaksātā avansa daļas atgūšana — Revīzijas palātas sākotnējais ziņojums — Nepārsūdzams akts — Sagatavojošs tiesību akts — Iepriekšējas informatīvas vēstules — Paziņojums par parādu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība | 44 |
| 2016/C 270/51 | Lieta T-178/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija rīkojums – Kohrener Landmolkerei un DHG/Komisija Garantēto tradicionālo īpatnību shēma — Regula (ES) Nr. 1151/2012 — Komisijas vēstule, ar ko valsts kompetentās iestādes tiek informētas par to paziņojuma par iebildumu novēlotu iesniegšanu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība | 45 |
| 2016/C 270/52 | Lieta T-168/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. aprīlī – Grizzly Tools/Komisija | 45 |
| 2016/C 270/53 | Lieta T-202/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. maijā – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (coffee inn) | 46 |
| 2016/C 270/54 | Lieta T-222/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. maijā – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN) | 47 |
| 2016/C 270/55 | Lieta T-229/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. maijā – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS) | 48 |
| 2016/C 270/56 | Lieta T-240/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. maijā – Klyuyev/Padome | 48 |
| 2016/C 270/57 | Lieta T-242/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Stavytskyi/Padome | 50 |
| 2016/C 270/58 | Lieta T-247/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Trasta Komercbanka u.c./ECB | 51 |
| 2016/C 270/59 | Lieta T-248/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. maijā – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) | 52 |
| 2016/C 270/60 | Lieta T-261/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Portugāle/Komisija | 52 |
| 2016/C 270/61 | Lieta T-272/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Grieķija/Komisija | 53 |
| 2016/C 270/62 | Lieta T-273/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN) | 55 |
| 2016/C 270/63 | Lieta T-274/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Saleh Thabet/Padome | 56 |
| 2016/C 270/64 | Lieta T-275/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Mubarak un citi/Padome | 57 |
| 2016/C 270/65 | Lieta T-282/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost Paczkomaty/Komisija | 58 |
| 2016/C 270/66 | Lieta T-283/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost/Komisija | 60 |
| 2016/C 270/67 | Lieta T-284/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. maijā – Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera) | 61 |
| 2016/C 270/68 | Lieta T-287/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Beļģija/Komisija | 62 |
| 2016/C 270/69 | Lieta T-289/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Inox Mare/Komisija | 63 |
| 2016/C 270/70 | Lieta T-290/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. jūnijā – Fruits de Ponent/Komisija | 64 |
| 2016/C 270/71 | Lieta T-298/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – East West Consulting/Komisija | 66 |
| 2016/C 270/72 | Lieta T-560/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA | 67 |
| 2016/C 270/73 | Lieta T-537/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija rīkojums – Laboratoire Nuxe/EUIPO – NYX, Los Angeles (NYX) | 67 |
| 2016/C 270/74 | Lieta T-84/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija rīkojums – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (Sebacur) | 67 |
| | Eiropas Savienības Civildienesta tiesa |
| 2016/C 270/75 | Lieta F-121/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Fernández González/Komisija Civildienests — Pagaidu darbinieks — Darbinieks, kas ieņem amatu Eiropas Komisijas komisāra birojā — Pagaidu darbinieka pieņemšana darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam — Nosacījums, ka ir jāpārtrauc jebkāda veida nodarbinātības attiecības ar Komisiju uz sešus mēnešus ilgu laikposmu — 3.2 punkts Komisijas 2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005) 18064 par pagaidu darbinieku pieņemšanu darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) un d) punktam pastāvīgās amata vietās, ja nav konkursu izturējušu kandidātu | 68 |
| 2016/C 270/76 | Lieta F-133/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 10. jūnija spriedums – HI/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 11. pants — Lojalitātes pienākums — 11.a pants — Interešu konflikts — Par Savienības finansēta projekta uzraudzību atbildīgais ierēdnis — Ģimenes saites starp šo ierēdni un darbinieku, ko projekta vajadzībām darbā pieņēmusi par minēto projektu atbildīgā sabiedrība — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē — Disciplinārlietu komitejas sastāva tiesiskums — Pienākums norādīt pamatojumu — Procedūras ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Princips ne bis in idem — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Soda samērīgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi | 69 |

V   Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

2016/C 270/03

Apvienotās lietas no C-210/14 līdz C-214/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Corte suprema di cassazione lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu – Itālija) – kriminālprocesi pret Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Corte suprema di cassazione

Daniela Tomassi

Massimiliano Di Adamo

Andrea De Ciantis

Romina Biolzi

Giuseppe Proia

3

2016/C 270/04

Lieta C-433/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Domenico Rosa Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Domenico Rosa

4

2016/C 270/05

Lieta C-434/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Raffaele Mignone

4

2016/C 270/06

Lieta C-435/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Barletta Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Mauro Barletta

5

2016/C 270/07

Lieta C-436/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Davide Cazzorla

6

2016/C 270/08

Lieta C-437/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Nicola Seminario Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Nicola Seminario

7

2016/C 270/09

Lieta C-462/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Lorenzo Carlucci Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Lorenzo Carlucci

7

2016/C 270/10

Lieta C-467/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Chiara Baldo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bergamo

Chiara Baldo

8

2016/C 270/11

Lieta C-474/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Salerno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Cristiano Pontillo Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Salerno

Cristiano Pontillo

9

2016/C 270/12

Lieta C-495/14: Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini/Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA) Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Direktīva 89/665/EEK — Publiski līgumi — Valsts tiesību akti — Ar iespēju publisko līgumu jautājumos vērsties administratīvā tiesā saistīti tiesas izdevumi — Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību — Atturoši izdevumi — Administratīvu aktu pārbaude tiesā — Efektivitātes un līdzvērtības principi

Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

Antonio Tita

Alessandra Carlin

Piero Constantini

Ministero della Giustizia

Ministero dell'Economia e delle Finanze

Presidenza del Consiglio dei Ministri

Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento

TRGA

10

2016/C 270/13

Lieta C-534/14: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bergamo

Andrea Gaiti

Sidi Amidou Billa

Joseph Arasomwan

Giuseppe Carissimi

Sahabou Songne

10

2016/C 270/14

Lieta C-65/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Vito Santoro Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Valsts tiesiskais regulējums — Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu — Jauns iepirkums — Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Bari

Vito Santoro

11

2016/C 270/15

Lieta C-504/15: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Antonio Paolo Conti Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar ko valsts tiesiskais regulējums par derību iemaksu iekasēšanas koncesijām tika atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām — Sistēmas reorganizācija ar jaunu iepirkumu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Frosinone

Antonio Paolo Conti

12

2016/C 270/16

Lieta C-8/16: Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Paola Tonachella Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu — Tiesas Reglamenta 99. pants — Vienādi prejudiciālie jautājumi — LESD 49. un 56. pants — Brīvība veikt uzņēmējdarbību — Pakalpojumu sniegšanas brīvība — Azartspēles — Tiesas spriedums, ar kuru par nesaderīgu ar Savienības tiesībām ir atzīts valsts tiesiskais regulējums par koncesijām derību iemaksu iekasēšanas darbībai — Sistēmas reorganizācija, izmantojot jaunu iepirkumu — Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības — Ierobežojums — Primāri vispārējo interešu apsvērumi — Samērīgums

Tribunale di Frosinone

Paola Tonachella

13

2016/C 270/17

Lieta C-278/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedumu lietā T-581/13 Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

Royal County of Berkshire Polo Club

Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

13

2016/C 270/18

Lieta C-451/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-395/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd

Best-Lock (Europe)

EUIPO

Best-Lock (Europe) Ltd

14

2016/C 270/19

Lieta C-452/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-396/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd

Best-Lock (Europe)

EUIPO

Best-Lock (Europe) Ltd

14

2016/C 270/20

Lieta C-479/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-89/11 Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO 2015. gada 7. septembrī iesniedza Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG

Nanu-Nana Joachim Hoepp

Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG

14

2016/C 270/21

Lieta C-480/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 2. jūlija spriedumu lietā T-657/13 KS Sports/EUIPO2015. gada 10. septembrī iesniedza KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja

KS Sports

EUIPO

KS Sports IPCo GmbH

BH Stores BV

15

2016/C 270/22

Lieta C-602/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-633/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company

Monster Energy

EUIPO

Monster Energy Company

15

2016/C 270/23

Lieta C-603/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-666/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company

Monster Energy

EUIPO

Monster Energy Company

15

2016/C 270/24

Lieta C-636/15 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. septembra spriedumu lietā T-366/14 August Storck KG/EUIPO2015. gada 30. novembrī iesniedza August Storck KG

August Storck KG

EUIPO

August Storck KG

16

2016/C 270/25

Lieta C-35/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedumu lietā T-526/14 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2016. gada 21. janvārī iesniedza Matratzen Concord GmbH

Matratzen Concord GmbH

Matratzen Concord GmbH

16

2016/C 270/26

Lieta C-76/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

Najvyšší súd Slovenskej republiky

INGSTEEL spol. s r. o.

Metrostav a. s.

Úrad pre verejné obstarávanie

16

2016/C 270/27

Lieta C-77/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedumu lietā T-628/14 Hewlett Packard Development Company/EUIPO2016. gada 11. februārī iesniedza Hewlett Packard Development Company LP

Hewlett Packard Development Company

EUIPO

Hewlett Packard Development Company LP

17

2016/C 270/28

Lieta C-115/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – N Luxembourg 1/Skatteministeriet

Østre Landsret

N Luxembourg 1

Skatteministeriet

17

2016/C 270/29

Lieta C-116/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/T Danmark

Østre Landsret

Skatteministeriet

T Danmark

20

2016/C 270/30

Lieta C-117/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps

Østre Landsret

Skatteministeriet

Y Denmark Aps

22

2016/C 270/31

Lieta C-118/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X Denmark A/S/Skatteministeriet

Østre Landsret

X Denmark A/S

Skatteministeriet

25

2016/C 270/32

Lieta C-119/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – C Danmark I/Skatteministeriet

Østre Landsret

C Danmark I

Skatteministeriet

27

2016/C 270/33

Lieta C-191/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. aprīlī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – Romano Pisciotti/Vācijas Federatīvā Republika

Landgericht Berlin

Romano Pisciotti

29

2016/C 270/34

Lieta C-265/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – VCAST Limited/R.T.I. SpA

Tribunale ordinario di Torino

VCAST Limited

R.T.I. SpA

30

2016/C 270/35

Lieta C-292/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A Oy

Helsingin hallinto-oikeus

A Oy

31

2016/C 270/36

Lieta C-301/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 26. maijā iesniedza Eiropas Komisija

Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd

32

2016/C 270/37

Lieta C-304/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

American Express Co.

The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

33

2016/C 270/38

Lieta C-305/16: Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Avon Cosmetics Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Avon Cosmetics Ltd

The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

34

2016/C 270/39

Lieta C-323/16 P: Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 22. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-60/06 RENV II un T-62/06 RENV II Itālijas Republika un Eurallumina SpA/Eiropas Komisija 2016. gada 8. jūnijā iesniedza Eurallumina SpA

Eurallumina SpA

Eurallumina SpA

36

Vispārējā tiesa

2016/C 270/40

Lieta T-162/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija Valsts atbalsts — Atbalsts Deutscher Alpenverein eV alpīnisma centru būvniecībai un izmantošanai — Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu — Atbalsta shēma — Detalizētāka ekonomiska analīze — Tirgus nepilnība — Leģitīms vispārējo interešu mērķis — LESD 108. panta 2. un 3. punkts — Nopietnas grūtības

Magic Mountain Kletterhallen

Deutscher Alpenverein eV

37

2016/C 270/41

Lieta T-276/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Growth Energy un Renewable Fuels Association/Padome Dempings — Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Apvienība — Biedru tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība — Valsts līmeņa antidempinga maksājums — Individuāla pieeja — Pārbaude izlases veidā — Tiesības uz aizstāvību — Nediskriminācija — Rūpības pienākums

Growth Energy

Renewable Fuels Association

38

2016/C 270/42

Lieta T-277/13: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Marquis Energy/Padome Dempings — ASV izcelsmes bioetanola imports — Galīgais antidempinga maksājums — Prasība atcelt tiesību aktu — Tiešs skārums — Pieņemamība — Antidempinga maksājums valsts līmenī — Individuāla pieeja — Atlase

Marquis Energy

38

2016/C 270/43

Lieta T-122/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Itālija/Komisija Valsts pienākumu neizpildi konstatējoša Tiesas sprieduma neizpilde — Kavējuma nauda — Nolēmums par kavējuma naudas noteikšanu — Nelikumīga valsts atbalsta atgūšanai piemērojamo procentu aprēķināšanas metode — Saliktie procenti

39

2016/C 270/44

Lieta T-614/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija spriedums – Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (KULE) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes KULE reģistrācijas pieteikums — Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes un plaši pazīstama preču zīme KULE — Relatīvi atteikuma pamati — Agrāku preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts

Fútbol Club Barcelona

EUIPO

Kule

40

2016/C 270/45

Lieta T-789/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (MEISSEN) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes MEISSEN reģistrācijas pieteikums — Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen un Meissener Porzellan — Relatīvi atteikuma pamati — Sajaukšanas iespējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts — Agrāku preču zīmju atšķirtspēja un reputācija — Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts — Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana — Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts — Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts

Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen

EUIPO

Meissen Keramik

41

2016/C 270/46

Lieta T-385/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Loops/EUIPO (Zobu birstes forma) Eiropas Savienības preču zīme — Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību — Trīsdimensiju preču zīme — Zobu birstes forma — Absolūts atteikuma pamats — Atšķirtspējas neesamība — Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts

Loops

EUIPO

41

2016/C 270/47

Lieta T-583/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (Miera simbola attēls) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo miera simbolu, reģistrācijas pieteikums — Lūgums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana

Monster Energy

EUIPO

42

2016/C 270/48

Lieta T-585/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (GREEN BEANS) Eiropas Savienības preču zīme — Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes GREEN BEANS reģistrācijas pieteikums — Pieteikums par restitutio in integrum — Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana

Monster Energy

EUIPO

43

2016/C 270/49

Lieta T-362/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija rīkojums – REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla (MY PLANET) Eiropas Savienības preču zīme — Iebildumu process — Iebildumu atsaukšana — Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla

43

2016/C 270/50

Lieta T-825/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta Prasība atcelt tiesību aktu — Zivsaimniecība — Itālijas valsts programma datu vākšanai zivsaimniecības nozarē par 2009. –2010. gadu — Prasītājam izmaksātā avansa daļas atgūšana — Revīzijas palātas sākotnējais ziņojums — Nepārsūdzams akts — Sagatavojošs tiesību akts — Iepriekšējas informatīvas vēstules — Paziņojums par parādu — LESD 263. panta ceturtā daļa — Tieša skāruma neesamība — Nepieņemamība

IREPA

44

2016/C 270/51

Lieta T-178/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija rīkojums – Kohrener Landmolkerei un DHG/Komisija Garantēto tradicionālo īpatnību shēma — Regula (ES) Nr. 1151/2012 — Komisijas vēstule, ar ko valsts kompetentās iestādes tiek informētas par to paziņojuma par iebildumu novēlotu iesniegšanu — Acīmredzami juridiski nepamatota prasība

Kohrener Landmolkerei

DHG

45

2016/C 270/52

Lieta T-168/16: Prasība, kas celta 2016. gada 18. aprīlī – Grizzly Tools/Komisija

Grizzly Tools

45

2016/C 270/53

Lieta T-202/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. maijā – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (coffee inn)

Keturi kambariai

EUIPO

Coffee In

46

2016/C 270/54

Lieta T-222/16: Prasība, kas celta 2016. gada 11. maijā – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (MAGELLAN)

Hansen Medical

EUIPO

Covidien

47

2016/C 270/55

Lieta T-229/16: Prasība, kas celta 2016. gada 6. maijā – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)

Pio De Bragança

EUIPO

Ordem de São Miguel da Ala

48

2016/C 270/56

Lieta T-240/16: Prasība, kas celta 2016. gada 14. maijā – Klyuyev/Padome

Klyuyev

48

2016/C 270/57

Lieta T-242/16: Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Stavytskyi/Padome

Stavytskyi

50

2016/C 270/58

Lieta T-247/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Trasta Komercbanka u.c./ECB

51

2016/C 270/59

Lieta T-248/16: Prasība, kas celta 2016. gada 19. maijā – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)

Walfood

EUIPO

Romanov Holding

52

2016/C 270/60

Lieta T-261/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Portugāle/Komisija

52

2016/C 270/61

Lieta T-272/16: Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Grieķija/Komisija

53

2016/C 270/62

Lieta T-273/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (METAPORN)

Sun Media

EUIPO

Meta4 Spain

55

2016/C 270/63

Lieta T-274/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Saleh Thabet/Padome

Saleh Thabet

56

2016/C 270/64

Lieta T-275/16: Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Mubarak un citi/Padome

Mubarak

57

2016/C 270/65

Lieta T-282/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost Paczkomaty/Komisija

Inpost Paczkomaty

58

2016/C 270/66

Lieta T-283/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost/Komisija

Inpost

60

2016/C 270/67

Lieta T-284/16: Prasība, kas celta 2016. gada 23. maijā – Gulli/EUIPO – Laverana (Lybera)

Gulli

EUIPO

Laverana

61

2016/C 270/68

Lieta T-287/16: Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Beļģija/Komisija

62

2016/C 270/69

Lieta T-289/16: Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Inox Mare/Komisija

Inox Mare

63

2016/C 270/70

Lieta T-290/16: Prasība, kas celta 2016. gada 7. jūnijā – Fruits de Ponent/Komisija

Fruits de Ponent

64

2016/C 270/71

Lieta T-298/16: Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – East West Consulting/Komisija

East West Consulting

66

2016/C 270/72

Lieta T-560/12: Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

ECHA

67

2016/C 270/73

Lieta T-537/14: Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija rīkojums – Laboratoire Nuxe/EUIPO – NYX, Los Angeles (NYX)

Laboratoire Nuxe

EUIPO

NYX, Los Angeles

67

2016/C 270/74

Lieta T-84/15: Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija rīkojums – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (Sebacur)

Laboratorios Thea

EUIPO

Sebapharma

67

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

2016/C 270/75

Lieta F-121/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Fernández González/Komisija Civildienests — Pagaidu darbinieks — Darbinieks, kas ieņem amatu Eiropas Komisijas komisāra birojā — Pagaidu darbinieka pieņemšana darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam — Nosacījums, ka ir jāpārtrauc jebkāda veida nodarbinātības attiecības ar Komisiju uz sešus mēnešus ilgu laikposmu — 3.2 punkts Komisijas 2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005) 18064 par pagaidu darbinieku pieņemšanu darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) un d) punktam pastāvīgās amata vietās, ja nav konkursu izturējušu kandidātu

Fernández González

68

2016/C 270/76

Lieta F-133/15: Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 10. jūnija spriedums – HI/Komisija Civildienests — Ierēdņi — Civildienesta noteikumu 11. pants — Lojalitātes pienākums — 11.a pants — Interešu konflikts — Par Savienības finansēta projekta uzraudzību atbildīgais ierēdnis — Ģimenes saites starp šo ierēdni un darbinieku, ko projekta vajadzībām darbā pieņēmusi par minēto projektu atbildīgā sabiedrība — Disciplinārlieta — Disciplinārsods — Pazemināšana pakāpē — Disciplinārlietu komitejas sastāva tiesiskums — Pienākums norādīt pamatojumu — Procedūras ilgums — Saprātīgs termiņš — Tiesību uz aizstāvību pārkāpums — Princips ne bis in idem — Acīmredzama kļūda vērtējumā — Soda samērīgums — Atbildību mīkstinoši apstākļi

HI

69

---

| LV | |
| --- | --- |

LV

---

IV Paziņojumi

EIROPAS SAVIENĪBAS IESTĀŽU UN STRUKTŪRU SNIEGTI PAZIŅOJUMI

Eiropas Savienības Tiesa

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/1 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/1

---

Eiropas Savienības Tiesas jaunākās publikācijas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī

(2016/C 270/01)

Jaunākā publikācija

OV C 260, 18.7.2016.

Iepriekšējās publikācijas

OV C 251, 11.7.2016.

OV C 243, 4.7.2016

OV C 232, 27.6.2016.

OV C 222, 20.6.2016.

OV C 211, 13.6.2016.

OV C 200, 6.6.2016.

Šie teksti pieejami

EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu

---

Vispārējā tiesa

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/2 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/2

---

Vispārējās tiesas darbību veikšana laikposmā no 2016. gada 1. līdz 19. septembrim

(2016/C 270/02)

Vispārējā tiesa 2016. gada 15. jūnija kopsapulcē konstatēja, ka jaunie Vispārējās tiesas locekļi nodos zvērestu Tiesai 2016. gada 19. septembrī un ka līdz ar to atbilstoši Protokola par Eiropas Savienības Tiesas statūtiem 5. panta trešajai daļai līdz jauno Vispārējās tiesas locekļu stāšanās amatā brīdim:

| — | Vispārējās tiesas priekšsēdētāja pienākumus veiks priekšsēdētājs M. Jēgers (M. Jaeger), |
| --- | --- |

—

Vispārējās tiesas priekšsēdētāja pienākumus veiks priekšsēdētājs M. Jēgers (M. Jaeger),

| — | Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka pienākumus veiks priekšsēdētāja vietnieks H. Kanninens (H. Kanninen), |
| --- | --- |

—

Vispārējās tiesas priekšsēdētāja vietnieka pienākumus veiks priekšsēdētāja vietnieks H. Kanninens (H. Kanninen),

| — | piecu un trīs tiesnešu palātu priekšsēdētāju pienākumus veiks priekšsēdētāja vietnieks H. Kanninens (H. Kanninen) un palātu priekšsēdētāji M. Martinša Ribeiru (M. Martins Ribeiro), S. Papasavs (S. Papasavvas), M. Preks (M. Prek), A. Ditrihs (A. Dittrich), S. Frimods Nilsens (S. Frimodt Nielsen), M. van der Vaude (M. van der Woude), D. Gracijs (D. Gratsias) un G. Berardis (G. Berardis), |
| --- | --- |

—

piecu un trīs tiesnešu palātu priekšsēdētāju pienākumus veiks priekšsēdētāja vietnieks H. Kanninens (H. Kanninen) un palātu priekšsēdētāji M. Martinša Ribeiru (M. Martins Ribeiro), S. Papasavs (S. Papasavvas), M. Preks (M. Prek), A. Ditrihs (A. Dittrich), S. Frimods Nilsens (S. Frimodt Nielsen), M. van der Vaude (M. van der Woude), D. Gracijs (D. Gratsias) un G. Berardis (G. Berardis),

| — | 2013. gada 23. oktobra lēmums par tiesnešu darbību palātās (OV 2013, C 344, 2. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2016. gada 9. jūnija lēmumu (OV 2016, C 243, 2. lpp.), 2015. gada 13. maija lēmumi par virspalātas sastāva noteikšanas kārtību un par tiesneša, kas aizstāj prombūtnē esošu tiesnesi, norīkošanas kārtību (OV 2015, C 213, 2. lpp.) un 2013. gada 23. septembra lēmumi par kritērijiem lietu nodošanai palātām un par apelācijas palātas sastāvu (OV 2013, C 313, 4. un 5. lpp.) joprojām būs piemērojami. |
| --- | --- |

—

2013. gada 23. oktobra lēmums par tiesnešu darbību palātās (OV 2013, C 344, 2. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2016. gada 9. jūnija lēmumu (OV 2016, C 243, 2. lpp.), 2015. gada 13. maija lēmumi par virspalātas sastāva noteikšanas kārtību un par tiesneša, kas aizstāj prombūtnē esošu tiesnesi, norīkošanas kārtību (OV 2015, C 213, 2. lpp.) un 2013. gada 23. septembra lēmumi par kritērijiem lietu nodošanai palātām un par apelācijas palātas sastāvu (OV 2013, C 313, 4. un 5. lpp.) joprojām būs piemērojami.

---

V Atzinumi

JURIDISKAS PROCEDŪRAS

Tiesa

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/3 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/3

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Corte suprema di cassazione lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu – Itālija) – kriminālprocesi pret Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14)

(Apvienotās lietas no C-210/14 līdz C-214/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/03)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Corte suprema di cassazione

Lietas dalībnieki pamata kriminālprocesos

Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14) un Giuseppe Proia (C-214/14)

Rezolutīvā daļa

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 292, 1.09.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/4 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/4

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Domenico Rosa

(Lieta C-433/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/04)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Domenico Rosa

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus. |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus.

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/4 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/4

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Raffaele Mignone

(Lieta C-434/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/05)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Raffaele Mignone

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/5 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/5

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Mauro Barletta

(Lieta C-435/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/06)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Mauro Barletta

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/6 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/6

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Davide Cazzorla

(Lieta C-436/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/07)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Davide Cazzorla

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/7 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/7

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Nicola Seminario

(Lieta C-437/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/08)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Nicola Seminario

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/7 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/7

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Lorenzo Carlucci

(Lieta C-462/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/09)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Lorenzo Carlucci

Rezolutīvā daļa

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/8 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/8

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Chiara Baldo

(Lieta C-467/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/10)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bergamo

Pamata kriminālprocesa dalībniece

Chiara Baldo

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 448, 15.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/9 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/9

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Salerno (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Cristiano Pontillo

(Lieta C-474/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/11)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Salerno

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Cristiano Pontillo

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 462, 22.12.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/10 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/10

---

Tiesas (devītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini/Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

(Lieta C-495/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Direktīva 89/665/EEK - Publiski līgumi - Valsts tiesību akti - Ar iespēju publisko līgumu jautājumos vērsties administratīvā tiesā saistīti tiesas izdevumi - Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību - Atturoši izdevumi - Administratīvu aktu pārbaude tiesā - Efektivitātes un līdzvērtības principi)

(2016/C 270/12)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

Pamatlietas puses

Prasītāji: Antonio Tita, Alessandra Carlin, Piero Constantini

Atbildētāji: Ministero della Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento (TRGA)

Rezolutīvā daļa:

Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, redakcijā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 11. decembra Direktīvu 2007/66/EK, 1. pants, kā arī līdzvērtības un efektivitātes principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, kurā noteikts, ka, administratīvajā tiesā iesniedzot prasību lietās par publiskiem līgumiem, jāmaksā tādi tiesas izdevumi kā pamatlietā aplūkotā vienotā tiesu nodeva.

---

(1)  OV C 26, 26.1.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/10 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/10

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bergamo (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

(Lieta C-534/14) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/13)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bergamo

Pamata kriminālprocesa dalībnieki

Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi un Sahabou Songne

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 34, 2.2.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/11 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/11

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Bari (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Vito Santoro

(Lieta C-65/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Valsts tiesiskais regulējums - Koncesiju sistēmas reorganizācija, pagaidu kārtā novienādojot derīguma termiņu - Jauns iepirkums - Koncesijas, kuru derīguma termiņš ir īsāks par agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/14)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Bari

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Vito Santoro

Rezolutīvā daļa:

| 1) | LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus; |
| --- | --- |

1)

LESD 49. un 56. pants, kā arī vienlīdzīgas attieksmes un efektivitātes principi ir interpretējami tādējādi, ka tie pieļauj tādus valsts tiesību aktus par azartspēlēm kā pamatlietā aplūkotie, kuros ir paredzēts organizēt jaunu iepirkumu attiecībā uz koncesijām, kuru derīguma termiņš ir īsāks nekā agrāk piešķirto koncesiju derīguma termiņš, jo sistēma tiek reorganizēta, pagaidu kārtā novienādojot koncesiju derīguma termiņus;

| 2) | LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai. |
| --- | --- |

2)

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 138, 27.4.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/12 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/12

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Antonio Paolo Conti

(Lieta C-504/15) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Tiesas spriedums, ar ko valsts tiesiskais regulējums par derību iemaksu iekasēšanas koncesijām tika atzīts par nesaderīgu ar Savienības tiesībām - Sistēmas reorganizācija ar jaunu iepirkumu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/15)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Frosinone

Pamata kriminālprocesa dalībnieks

Antonio Paolo Conti

Rezolutīvā daļa:

LESD 49. un 56. pants ir interpretējami tādējādi, ka tie nepieļauj tādu ierobežojošu valsts tiesību normu kā pamatlietā aplūkotā, kurā ir noteikts pienākums azartspēļu koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ciktāl šis ierobežojums pārsniedz to, kas ir nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 406, 7.12.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/13 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/13

---

Tiesas (septītā palāta) 2016. gada 7. aprīļa rīkojums (Tribunale di Frosinone (Itālija) lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu) – kriminālprocess pret Paola Tonachella

(Lieta C-8/16) (1)

(Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu - Tiesas Reglamenta 99. pants - Vienādi prejudiciālie jautājumi - LESD 49. un 56. pants - Brīvība veikt uzņēmējdarbību - Pakalpojumu sniegšanas brīvība - Azartspēles - Tiesas spriedums, ar kuru par nesaderīgu ar Savienības tiesībām ir atzīts valsts tiesiskais regulējums par koncesijām derību iemaksu iekasēšanas darbībai - Sistēmas reorganizācija, izmantojot jaunu iepirkumu - Tiesību izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, nodošana bez atlīdzības - Ierobežojums - Primāri vispārējo interešu apsvērumi - Samērīgums)

(2016/C 270/16)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale di Frosinone

Lietas dalībniece pamata kriminālprocesā

Paola Tonachella

Rezolutīvā daļa:

LESD 49. un 56. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tiem ir pretrunā ierobežojoša valsts tiesību norma, kāda tiek aplūkota pamatlietā un kurā ir noteikts pienākums koncesionāram, pārtraucot darbību koncesijas termiņa beigu vai lēmumu par tiesību zaudēšanu vai atsaukšanu dēļ, bez atlīdzības nodot tiesības izmantot materiālu un nemateriālu īpašumā esošu mantu, kas veido azartspēļu pārvaldes un iemaksu iekasēšanas tīklu, ar nosacījumu, ka šis ierobežojums nepārsniedz to, kas nepieciešams šajā tiesību normā faktiski izvirzītā mērķa sasniegšanai, kas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

---

(1)  OV C 90, 7.3.2016.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/13 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/13

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 26. marta spriedumu lietā T-581/13 Royal County of Berkshire Polo Club/ITSB 2015. gada 4. jūnijā iesniedza Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

(Lieta C-278/15 P)

(2016/C 270/17)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (pārstāvis – J. Maitland-Walker, Solicitor)

Otrs lietas dalībnieks: Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB)

Ar 2016. gada 14. janvāra rīkojumu Tiesa (sestā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība nav pieņemama.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/14 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/14

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-395/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd

(Lieta C-451/15 P)

(2016/C 270/18)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Best-Lock (Europe) Ltd (pārstāvis – J. Becker, advokāts)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Ar 2016. gada 14. aprīļa rīkojumu Tiesa (sestā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/14 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/14

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (trešā palāta) 2015. gada 16. jūnija spriedumu lietā T-396/14 Best-Lock (Europe)/EUIPO2015. gada 17. augustā iesniedza Best-Lock (Europe) Ltd

(Lieta C-452/15 P)

(2016/C 270/19)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Best-Lock (Europe) Ltd (pārstāvis – J. Becker, advokāts)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Ar 2016. gada 14. aprīļa rīkojumu Tiesa (sestā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/14 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/14

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (astotā palāta) 2015. gada 9. jūlija spriedumu lietā T-89/11 Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO 2015. gada 7. septembrī iesniedza Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG

(Lieta C-479/15 P)

(2016/C 270/20)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (pārstāvji – A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Ar 2016. gada 14. aprīļa rīkojumu Tiesa (sestā palāta) nolēma, ka apelācijas sūdzība nav pieņemama.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/15 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/15

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (septītā palāta paplašinātā sastāvā) 2015. gada 2. jūlija spriedumu lietā T-657/13 KS Sports/EUIPO2015. gada 10. septembrī iesniedza KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja

(Lieta C-480/15 P)

(2016/C 270/21)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: KS Sports IPCo GmbH, kas ir BH Stores BV tiesību pārņēmēja (pārstāvji – T. Dolde, Rechtsanwalt, M. Hawkins, Solicitor, P. Homann, Rechtsanwalt)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Tiesa (sestā palāta) ar 2016. gada 14. aprīļa rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/15 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/15

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-633/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company

(Lieta C-602/15 P)

(2016/C 270/22)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Monster Energy Company (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Ar 2016. gada 4. maija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/15 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/15

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 9. septembra rīkojumu lietā T-666/14 Monster Energy/EUIPO2015. gada 10. novembrī iesniedza Monster Energy Company

(Lieta C-603/15 P)

(2016/C 270/23)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Monster Energy Company (pārstāvis – P. Brownlow, Solicitor)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Ar 2016. gada 4. maija rīkojumu Tiesa (astotā palāta) atzina apelācijas sūdzību par nepieņemamu.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/16 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/16

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (otrā palāta) 2015. gada 25. septembra spriedumu lietā T-366/14 August Storck KG/EUIPO2015. gada 30. novembrī iesniedza August Storck KG

(Lieta C-636/15 P)

(2016/C 270/24)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: August Storck KG (pārstāvis – N. Gregor, advokāts)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Tiesa (devītā palāta) ar 2016. gada 11. maija rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/16 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/16

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (devītā palāta) 2015. gada 19. novembra spriedumu lietā T-526/14 Matratzen Concord GmbH/Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi un modeļi) 2016. gada 21. janvārī iesniedza Matratzen Concord GmbH

(Lieta C-35/16 P)

(2016/C 270/25)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Matratzen Concord GmbH (pārstāvis – I. Selting, advokāts)

Pārējie lietas dalībnieki: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO), Mariano Barranco Rodriguez, Pablo Barranco Schnitzler

Eiropas Savienības Tiesa (sestā palāta) ar 2016. gada 28. aprīļa rīkojumu noraidīja apelācijas sūdzību un piesprieda apelācijas sūdzības iesniedzējai pašai segt savus tiesāšanās izdevumus.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/16 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/16

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 11. februārī iesniedza Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovākija) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

(Lieta C-76/16)

(2016/C 270/26)

Tiesvedības valoda – slovāku

Iesniedzējtiesa

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Pamatlietas puses

Prasītāji: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

Atbildētājs: Úrad pre verejné obstarávanie

Persona, kas iestājusies lietā: Slovenský futbalový zväz

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai valsts iestādes lēmums publiskajā iepirkumā par līgumu ar paredzamo vērtību EUR 3 miljoni, atzīstot, ka pretendenta apliecinājums ar goda vārdu un bankas sniegtā informācija, ka tas var saņemt īpašu bankas kredītu bez izmantošanas ierobežojumiem summai, kas pārsniedz publiskā iepirkuma vērtību, neatbilst paziņojumā par līgumu norādītajām prasībām attiecībā uz saimniecisko un finansiālo stāvokli, ir saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1) 47. panta mērķi un, it īpaši, šī panta 1. punkta a) apakšpunktu un 4. punktu? |
| --- | --- |

1.

Vai valsts iestādes lēmums publiskajā iepirkumā par līgumu ar paredzamo vērtību EUR 3 miljoni, atzīstot, ka pretendenta apliecinājums ar goda vārdu un bankas sniegtā informācija, ka tas var saņemt īpašu bankas kredītu bez izmantošanas ierobežojumiem summai, kas pārsniedz publiskā iepirkuma vērtību, neatbilst paziņojumā par līgumu norādītajām prasībām attiecībā uz saimniecisko un finansiālo stāvokli, ir saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvas 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu [būvdarbu, piegādes un pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumu] slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (1) 47. panta mērķi un, it īpaši, šī panta 1. punkta a) apakšpunktu un 4. punktu?

| 2. | Vai dalībvalsts situācija banku pakalpojumu tirgū, kad banka tās saistošajā solījumā izsniegt kredītu pakārto finanšu līdzekļu piešķiršanu kredītlīgumā paredzēto nosacījumu, kuri publiskā iepirkuma laikā nav konkrēti norādīti, izpildei, saskaņā ar minētās Direktīvas 2004/18/EK 47. panta 5. punktu var tikt uzskatīta par pamatotu iemeslu, kādēļ pretendents nevar iesniegt līgumslēdzējas iestādes prasītos dokumentus, proti, vai šādā situācijā ir iespējams pierādīt saimniecisko un finansiālo stāvokli ar apliecinājumu ar goda vārdu par pietiekamu kredīta attiecību ar banku esamību? |
| --- | --- |

2.

Vai dalībvalsts situācija banku pakalpojumu tirgū, kad banka tās saistošajā solījumā izsniegt kredītu pakārto finanšu līdzekļu piešķiršanu kredītlīgumā paredzēto nosacījumu, kuri publiskā iepirkuma laikā nav konkrēti norādīti, izpildei, saskaņā ar minētās Direktīvas 2004/18/EK 47. panta 5. punktu var tikt uzskatīta par pamatotu iemeslu, kādēļ pretendents nevar iesniegt līgumslēdzējas iestādes prasītos dokumentus, proti, vai šādā situācijā ir iespējams pierādīt saimniecisko un finansiālo stāvokli ar apliecinājumu ar goda vārdu par pietiekamu kredīta attiecību ar banku esamību?

| 3. | Vai, pārbaudot tiesā valsts publisko iepirkumu iestādes lēmumu izslēgt pretendentu, apstāklis, ka izraudzītais pretendents ir jau gandrīz pilnībā izpildījis vairākus līgumus, var tikt uzskatīts par objektīvu šķērsli, kā dēļ valsts tiesa nevar piemērot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. un 2. punktu, to skatot kopā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus] (2), 1. panta 1. punktu un 2. panta 3., 6., 7. un 8. punktu? |
| --- | --- |

3.

Vai, pārbaudot tiesā valsts publisko iepirkumu iestādes lēmumu izslēgt pretendentu, apstāklis, ka izraudzītais pretendents ir jau gandrīz pilnībā izpildījis vairākus līgumus, var tikt uzskatīts par objektīvu šķērsli, kā dēļ valsts tiesa nevar piemērot Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta 1. un 2. punktu, to skatot kopā ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārsūdzības] procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus] (2), 1. panta 1. punktu un 2. panta 3., 6., 7. un 8. punktu?

---

(1)  OV 2004 L 134, 114. lpp.

(2)  OV 1989 L 395, 33. lpp.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/17 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/17

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (sestā palāta) 2015. gada 3. decembra spriedumu lietā T-628/14 Hewlett Packard Development Company/EUIPO2016. gada 11. februārī iesniedza Hewlett Packard Development Company LP

(Lieta C-77/16 P)

(2016/C 270/27)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Hewlett Packard Development Company LP (pārstāvji – T. Raab un H. Lauf, advokāti)

Otrs lietas dalībnieks: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Tiesa (desmitā palāta) ar 2016. gada 26. maija rīkojumu nosprieda, ka apelācijas sūdzība ir nepieņemama.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/17 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/17

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – N Luxembourg 1/Skatteministeriet

(Lieta C-115/16)

(2016/C 270/28)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: N Luxembourg 1

Atbildētāja: Skatteministeriet

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?






  1.1. | Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā? |
| --- | --- | --- |

1.

Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?

1.1.

Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā?

| 1.2. | Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)? |
| --- | --- |

1.2.

Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)?

| 1.3. | Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?






  1.3.1. | Kāda nozīme šajā ziņā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši? |
| --- | --- | --- |

1.3.

Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?

1.3.1.

Kāda nozīme šajā ziņā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši?

| 1.4. | Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju? |
| --- | --- |

1.4.

Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju?

| 2. | Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valsts noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kurus var interpretēt saskaņā ar 5. pantu?






  2.1. | Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu? |
| --- | --- | --- |

2.

Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valsts noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kurus var interpretēt saskaņā ar 5. pantu?

2.1.

Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu?

| 3. | Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants? |
| --- | --- |

3.

Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants?

| 4. | Vai tā ir ļaunprātīga izmantošana, u.c., saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, ja dalībvalstī, kuras rezidents ir procentu maksātājs, tiek pieļauti nodokļu atskaitījumi attiecībā uz procentiem, bet procenti tajā dalībvalstī, kur procentu saņēmējs ir rezidents, netiek aplikti ar nodokli? |
| --- | --- |

4.

Vai tā ir ļaunprātīga izmantošana, u.c., saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, ja dalībvalstī, kuras rezidents ir procentu maksātājs, tiek pieļauti nodokļu atskaitījumi attiecībā uz procentiem, bet procenti tajā dalībvalstī, kur procentu saņēmējs ir rezidents, netiek aplikti ar nodokli?

| 5. | Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskatīta par īpašuma beneficiāru? |
| --- | --- |

5.

Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskatīta par īpašuma beneficiāru?

| 6. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa iekasēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
| --- | --- |

6.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa iekasēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents?

| 7. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:






  a) | pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm? |
| --- | --- | --- |

7.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:

a)

pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm?

| b) | mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā? |
| --- | --- |

b)

mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā?

Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 6. jautājumu iekļaut atbildē uz 7. jautājumu.

---

(1)  Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīva 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (OV 2003, L 157, 49. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/20 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/20

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/T Danmark

(Lieta C-116/16)

(2016/C 270/29)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: Skatteministeriet

Atbildētāja: T Danmark

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas (1) 1. panta 2. punktu par valsts noteikumu piemērošanu, kas paredzēti krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar ko tiek īstenots Direktīvas 1. panta 2. punkts, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 1. panta 2. punktu?






  1.1 | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kurā ir paredzēts, ka “priekšnoteikums ir, lai dividendēm netiktu piemērots nodoklis [..] saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs”, var tikt uzskatīts par Direktīvas 1. panta 2. punktā minēto īpašu valsts noteikumu? |
| --- | --- | --- |

1.

Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas (1) 1. panta 2. punktu par valsts noteikumu piemērošanu, kas paredzēti krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar ko tiek īstenots Direktīvas 1. panta 2. punkts, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 1. panta 2. punktu?

1.1

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kurā ir paredzēts, ka “priekšnoteikums ir, lai dividendēm netiktu piemērots nodoklis [..] saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs”, var tikt uzskatīts par Direktīvas 1. panta 2. punktā minēto īpašu valsts noteikumu?

| 2. | Vai starp divām dalībvalstīm noslēgtas un atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai izstrādātas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikums, saskaņā ar kuru nodokļu piemērošana izmaksātajām dividendēm ir atkarīga no tā, vai dividenžu saņēmējs tiek uzskatīts par šo dividenžu īpašuma beneficiāru, ir līgumā paredzēts noteikums ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, uz kuru attiecas šīs direktīvas 1. panta 2. punkts? |
| --- | --- |

2.

Vai starp divām dalībvalstīm noslēgtas un atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai izstrādātas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikums, saskaņā ar kuru nodokļu piemērošana izmaksātajām dividendēm ir atkarīga no tā, vai dividenžu saņēmējs tiek uzskatīts par šo dividenžu īpašuma beneficiāru, ir līgumā paredzēts noteikums ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, uz kuru attiecas šīs direktīvas 1. panta 2. punkts?

| 3. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai ir jānosaka, kas ir ietverts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai arī šis jēdziens, piemērojot Direktīvu 90/435/EEK, ir jāinterpretē tā, ka šim jēdzienam ir jāpiešķir īpaša Savienības tiesību nozīme, uz ko attiecas Eiropas Savienības Tiesas veikta pārbaude? |
| --- | --- |

3.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai ir jānosaka, kas ir ietverts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai arī šis jēdziens, piemērojot Direktīvu 90/435/EEK, ir jāinterpretē tā, ka šim jēdzienam ir jāpiešķir īpaša Savienības tiesību nozīme, uz ko attiecas Eiropas Savienības Tiesas veikta pārbaude?

| 4. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai šis jēdziens ir jāinterpretē tā, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir dalībvalsts rezidents un kas tādos apstākļos kā šajā lietā saņem dividendes no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo dividenžu “īpašuma beneficiārs” atbilstoši šā jēdziena interpretācijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem?






  a) | Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” ir jāinterpretē atbilstoši attiecīgajam jēdzienam Direktīvas 2003/49/EK (turpmāk tekstā – “Procentu un honorāru direktīvas”) 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu? |
| --- | --- | --- |

4.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai šis jēdziens ir jāinterpretē tā, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir dalībvalsts rezidents un kas tādos apstākļos kā šajā lietā saņem dividendes no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo dividenžu “īpašuma beneficiārs” atbilstoši šā jēdziena interpretācijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem?

a)

Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” ir jāinterpretē atbilstoši attiecīgajam jēdzienam Direktīvas 2003/49/EK (turpmāk tekstā – “Procentu un honorāru direktīvas”) 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu?

| b) | Vai šis jēdziens būtu jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 10. pantu (12. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām”, un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām”? |
| --- | --- |

b)

Vai šis jēdziens būtu jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 10. pantu (12. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām”, un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām”?

| c) | Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka dividenžu saņēmējam ir līgumiskas vai likumiskas saistības nodot procentus citai personai? |
| --- | --- |

c)

Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka dividenžu saņēmējam ir līgumiskas vai likumiskas saistības nodot procentus citai personai?

| d) | Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secina, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju? |
| --- | --- |

d)

Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secina, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju?

| 5. | Ja lietā tiek pieņemts, ka ir “valstu noteikumi, kas vajadzīgi, lai novērstu krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu” (skat. Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu), ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība (A) nodod dividendes mātesuzņēmumam (B) citā dalībvalstī un no turienes tās tiek nodotas šīs uzņēmējsabiedrības mātesuzņēmumam (C), kurš ir rezidents ārpus ES/EEZ, kas savukārt ir izmaksājis šos līdzekļus savam mātesuzņēmumam (D), kurš arī ir rezidents ārpus ES/EEZ, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un C rezidences valsti nav noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un D rezidences valsti ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un ka pirmajai no minētajām valstīm saskaņā ar tās tiesību aktiem tādēļ nebūtu bijušas tiesības piemērot nodokli ienākuma gūšanas vietā dividendēm, ko A izmaksāja D, ja D būtu bijis tiešais A īpašnieks, vai tā ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Direktīvu tā, ka B saskaņā ar to nav aizsargāts? |
| --- | --- |

5.

Ja lietā tiek pieņemts, ka ir “valstu noteikumi, kas vajadzīgi, lai novērstu krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu” (skat. Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu), ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība (A) nodod dividendes mātesuzņēmumam (B) citā dalībvalstī un no turienes tās tiek nodotas šīs uzņēmējsabiedrības mātesuzņēmumam (C), kurš ir rezidents ārpus ES/EEZ, kas savukārt ir izmaksājis šos līdzekļus savam mātesuzņēmumam (D), kurš arī ir rezidents ārpus ES/EEZ, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un C rezidences valsti nav noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un D rezidences valsti ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un ka pirmajai no minētajām valstīm saskaņā ar tās tiesību aktiem tādēļ nebūtu bijušas tiesības piemērot nodokli ienākuma gūšanas vietā dividendēm, ko A izmaksāja D, ja D būtu bijis tiešais A īpašnieks, vai tā ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Direktīvu tā, ka B saskaņā ar to nav aizsargāts?

| 6. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa maksāšanas ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai LESD 49. pantam, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu, ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts piemēro nodokļus par dividendēm mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, savukārt uzskata, ka rezidenti mātesuzņēmumi, kas citādi atrodas līdzīgos apstākļos, ir atbrīvoti no nodokļa par šādām dividendēm? |
| --- | --- |

6.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa maksāšanas ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai LESD 49. pantam, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu, ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts piemēro nodokļus par dividendēm mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, savukārt uzskata, ka rezidenti mātesuzņēmumi, kas citādi atrodas līdzīgos apstākļos, ir atbrīvoti no nodokļa par šādām dividendēm?

| 7. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu attiecībā uz dividendēm, kas saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par attiecīgajām dividendēm minētajā dalībvalstī, vai LESD 49. pants, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli, kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
| --- | --- |

7.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu attiecībā uz dividendēm, kas saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par attiecīgajām dividendēm minētajā dalībvalstī, vai LESD 49. pants, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli, kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents?

| 8. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu būtu apstiprinoša, un atbilde uz 3. jautājumu būtu tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, un, ja nevar uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir citas dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), pamatojoties uz to, ir atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK attiecībā uz dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), vai pēdējai no minētajām dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK vai LESD 4. panta 3. punktu paziņot, ko šī dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru? |
| --- | --- |

8.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu būtu apstiprinoša, un atbilde uz 3. jautājumu būtu tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, un, ja nevar uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir citas dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), pamatojoties uz to, ir atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK attiecībā uz dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), vai pēdējai no minētajām dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK vai LESD 4. panta 3. punktu paziņot, ko šī dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru?

| 9. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai LESD 49. pants, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu (pakārtoti, LESD 63. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:






  a) | pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai meitasuzņēmums par dividendēm ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja mātesuzņēmums ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm? |
| --- | --- | --- |

9.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai LESD 49. pants, to lasot kopsakarā ar LESD 54. pantu (pakārtoti, LESD 63. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:

a)

pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai meitasuzņēmums par dividendēm ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja mātesuzņēmums ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm?

| b) | pēdējā minētā dalībvalsts aprēķina nokavējuma procentus par nesamaksātu nodokli ienākuma gūšanas vietā? |
| --- | --- |

b)

pēdējā minētā dalībvalsts aprēķina nokavējuma procentus par nesamaksātu nodokli ienākuma gūšanas vietā?

Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 6. un 7. jautājumu iekļaut atbildē uz 9. jautājumu.

| 10. | Vai tādos apstākļos, kad:






  1) | uzņēmējsabiedrība (mātesuzņēmums), kas ir dalībvalsts rezidents, atbilst Direktīvā 90/435/EEK paredzētajai prasībai, proti, tai (2011. gadā) pieder vismaz 10 % no uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), kas ir citas dalībvalsts rezidents, akciju kapitāla; |
| --- | --- | --- |

10.

Vai tādos apstākļos, kad:

1)

uzņēmējsabiedrība (mātesuzņēmums), kas ir dalībvalsts rezidents, atbilst Direktīvā 90/435/EEK paredzētajai prasībai, proti, tai (2011. gadā) pieder vismaz 10 % no uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), kas ir citas dalībvalsts rezidents, akciju kapitāla;

| 2) | tiek uzskatīts, ka mātesuzņēmums faktiski nav atbrīvots no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par meitasuzņēmuma izmaksātajām dividendēm; |
| --- | --- |

2)

tiek uzskatīts, ka mātesuzņēmums faktiski nav atbrīvots no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par meitasuzņēmuma izmaksātajām dividendēm;

| 3) | mātesuzņēmuma (tiešs(-i) vai netiešs(-i)) dalībnieks(-i), kas nav ES/EEZ valsts rezidents(-i), tiek uzskatīts(-i) par attiecīgo dividenžu īpašuma beneficiāru(-iem); |
| --- | --- |

3)

mātesuzņēmuma (tiešs(-i) vai netiešs(-i)) dalībnieks(-i), kas nav ES/EEZ valsts rezidents(-i), tiek uzskatīts(-i) par attiecīgo dividenžu īpašuma beneficiāru(-iem);

| 4) | iepriekš minētais(-ie) (tiešais(-ie) vai netiešais(-ie)) dalībnieks(-i) arī neatbilst minētajai kapitāla prasībai; |
| --- | --- |

4)

iepriekš minētais(-ie) (tiešais(-ie) vai netiešais(-ie)) dalībnieks(-i) arī neatbilst minētajai kapitāla prasībai;

LESD 63. pantā tiek aizliegts tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar ko dalībvalsts, kurā atrodas meitasuzņēmums, piemēro nodokļus attiecīgajām dividendēm, ja attiecīgā dalībvalsts uzskata, ka rezidentes uzņēmējsabiedrības, kuras atbilst Direktīvā 90/435/EEK noteiktajai kapitāla prasībai, proti, tām 2011. fiskālajā gadā pieder vismaz 10 % no akciju kapitāla dividendes izmaksājošajā uzņēmējsabiedrībā, ir atbrīvotas no nodokļiem par šādām dividendēm?

---

(1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV 1990, L 225, 6. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/22 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/22

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – Skatteministeriet/Y Denmark Aps

(Lieta C-117/16)

(2016/C 270/30)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: Skatteministeriet

Atbildētāja: Y Denmark Aps

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas (1) 1. panta 2. punktu par valsts noteikumu piemērošanu, kas paredzēti krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar ko tiek īstenots Direktīvas 1. panta 2. punkts, vai ka valsts tiesību aktos ir paredzēti vispārēji noteikumi vai principi attiecībā uz krāpšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 1. panta 2. punktu?






  1.1 | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kurā ir paredzēts, ka “priekšnoteikums ir, lai dividendēm netiktu piemērots nodoklis [..] saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs”, var tikt uzskatīts par Direktīvas 1. panta 2. punktā minēto īpašu valsts noteikumu? |
| --- | --- | --- |

1.

Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas (1) 1. panta 2. punktu par valsts noteikumu piemērošanu, kas paredzēti krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar ko tiek īstenots Direktīvas 1. panta 2. punkts, vai ka valsts tiesību aktos ir paredzēti vispārēji noteikumi vai principi attiecībā uz krāpšanu un ļaunprātīgu izmantošanu, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 1. panta 2. punktu?

1.1

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts, kurā ir paredzēts, ka “priekšnoteikums ir, lai dividendēm netiktu piemērots nodoklis [..] saskaņā ar Padomes Direktīvu 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs”, var tikt uzskatīts par Direktīvas 1. panta 2. punktā minēto īpašu valsts noteikumu?

| 2. | Vai starp divām dalībvalstīm noslēgtas un atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai izstrādātas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikums, saskaņā ar kuru nodokļu piemērošana izmaksātajām dividendēm ir atkarīga no tā, vai dividenžu saņēmējs tiek uzskatīts par šo dividenžu īpašuma beneficiāru, ir līgumā paredzēts noteikums ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, uz kuru attiecas šīs direktīvas 1. panta 2. punkts?






  2.1. | Ja tā ir, tad vai termins “līgums” direktīvas 1. panta 2. punktā ir jāinterpretē tā, ka dalībvalsts saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem var atsaukties uz konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu par sliktu nodokļu maksātājam? |
| --- | --- | --- |

2.

Vai starp divām dalībvalstīm noslēgtas un atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai izstrādātas konvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu noteikums, saskaņā ar kuru nodokļu piemērošana izmaksātajām dividendēm ir atkarīga no tā, vai dividenžu saņēmējs tiek uzskatīts par šo dividenžu īpašuma beneficiāru, ir līgumā paredzēts noteikums ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, uz kuru attiecas šīs direktīvas 1. panta 2. punkts?

2.1.

Ja tā ir, tad vai termins “līgums” direktīvas 1. panta 2. punktā ir jāinterpretē tā, ka dalībvalsts saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem var atsaukties uz konvenciju par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu par sliktu nodokļu maksātājam?

| 3. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai ir jānosaka, kas ir ietverts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai arī šis jēdziens, piemērojot Direktīvu 90/435/EEK, ir jāinterpretē tā, ka šim jēdzienam ir jāpiešķir īpaša Savienības tiesību nozīme, uz ko attiecas Eiropas Savienības Tiesas pārbaude? |
| --- | --- |

3.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai valsts tiesai ir jānosaka, kas ir ietverts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai arī šis jēdziens, piemērojot Direktīvu 90/435/EEK, ir jāinterpretē tā, ka šim jēdzienam ir jāpiešķir īpaša Savienības tiesību nozīme, uz ko attiecas Eiropas Savienības Tiesas pārbaude?

| 4. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai šis jēdziens ir jāinterpretē tā, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir dalībvalsts rezidents un kas tādos apstākļos kā šajā lietā saņem dividendes no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo dividenžu “īpašuma beneficiārs” atbilstoši šā jēdziena interpretācijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem?






  a) | Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” ir jāinterpretē atbilstoši attiecīgajam jēdzienam Direktīvas 2003/49/EK (turpmāk tekstā – “Procentu un honorāru direktīvas”) 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu? |
| --- | --- | --- |

4.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša un atbilde uz 3. jautājumu ir tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, vai šis jēdziens ir jāinterpretē tā, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir dalībvalsts rezidents un kas tādos apstākļos kā šajā lietā saņem dividendes no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo dividenžu “īpašuma beneficiārs” atbilstoši šā jēdziena interpretācijai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem?

a)

Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” ir jāinterpretē atbilstoši attiecīgajam jēdzienam Direktīvas 2003/49/EK (turpmāk tekstā – “Procentu un honorāru direktīvas”) 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu?

| b) | Vai šis jēdziens būtu jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 10. pantu (12. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām”, un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām”? |
| --- | --- |

b)

Vai šis jēdziens būtu jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 10. pantu (12. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām”, un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām”?

| c) | Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka dividenžu saņēmējam ir līgumiskas vai likumiskas saistības nodot procentus citai personai? |
| --- | --- |

c)

Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka dividenžu saņēmējam ir līgumiskas vai likumiskas saistības nodot procentus citai personai?

| d) | Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secina, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju? |
| --- | --- |

d)

Izvērtējot jautājumu par to, vai dividenžu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru”, kāda nozīme ir tam, ka iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secina, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju?

| 5. | Ja lietā tiek pieņemts, ka ir “valstu noteikumi, kas vajadzīgi, lai novērstu krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu”, (skat. Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu), ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība (A) ir izmaksājusi dividendes mātesuzņēmumam (B) citā dalībvalstī un no turienes tas nodotas šīs uzņēmējsabiedrības mātesuzņēmumam (C), kurš ir rezidents ārpus ES/EEZ, kas savukārt ir izmaksājis šos līdzekļus savam mātesuzņēmumam (D), kurš arī ir rezidents ārpus ES/EEZ, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un C rezidences valsti nav noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un D rezidences valsti ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un ka pirmajai no minētajām valstīm saskaņā ar tās tiesību aktiem tādēļ nebūtu bijušas tiesības piemērot nodokli ienākuma gūšanas vietā par dividendēm, ko A izmaksāja D, ja D būtu bijis tiešais A īpašnieks, vai tā ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Direktīvu tā, ka B saskaņā ar to nav aizsargāts? |
| --- | --- |

5.

Ja lietā tiek pieņemts, ka ir “valstu noteikumi, kas vajadzīgi, lai novērstu krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu”, (skat. Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu), ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība (A) ir izmaksājusi dividendes mātesuzņēmumam (B) citā dalībvalstī un no turienes tas nodotas šīs uzņēmējsabiedrības mātesuzņēmumam (C), kurš ir rezidents ārpus ES/EEZ, kas savukārt ir izmaksājis šos līdzekļus savam mātesuzņēmumam (D), kurš arī ir rezidents ārpus ES/EEZ, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un C rezidences valsti nav noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, ka starp pirmo no minētajām dalībvalstīm un D rezidences valsti ir noslēgta konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un ka pirmajai no minētajām valstīm saskaņā ar tās tiesību aktiem tādēļ nebūtu bijušas tiesības piemērot nodokli ienākuma gūšanas vietā par dividendēm, ko A izmaksāja D, ja D būtu bijis tiešais A īpašnieks, vai tā ir ļaunprātīga izmantošana saskaņā ar Direktīvu tā, ka B saskaņā ar to nav aizsargāts?

| 6. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai EK līguma 43. pantam, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts piemēro nodokļus par dividendēm mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, savukārt uzskata, ka rezidenti mātesuzņēmumi, kas citādi atrodas līdzīgos apstākļos, ir atbrīvoti no nodokļa par šādām dividendēm? |
| --- | --- |

6.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), vai EK līguma 43. pantam, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), ir pretrunā tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts piemēro nodokļus par dividendēm mātesuzņēmumam, kas ir citas dalībvalsts rezidents, savukārt uzskata, ka rezidenti mātesuzņēmumi, kas citādi atrodas līdzīgos apstākļos, ir atbrīvoti no nodokļa par šādām dividendēm?

| 7. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu attiecībā uz dividendēm, kas saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par attiecīgajām dividendēm minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli, kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
| --- | --- |

7.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu attiecībā uz dividendēm, kas saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par attiecīgajām dividendēm minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (un/vai EK līguma 56. pantu), nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli, kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents?

| 8. | Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu būtu apstiprinoša, un atbilde uz 3. jautājumu būtu tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, un, ja nevar uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir citas dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), pamatojoties uz to, ir atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK attiecībā uz dividendēm, kuras ir saņemtas no citas dalībvalsts rezidentes uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), vai pēdējai no minētajām dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK vai EK līguma 10. pantu paziņot, ko šī dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par “īpašuma beneficiāru”? |
| --- | --- |

8.

Ja Tiesas atbilde uz 2. jautājumu būtu apstiprinoša, un atbilde uz 3. jautājumu būtu tāda, ka valsts tiesu uzdevums nav definēt, kas ir iekļauts jēdzienā “īpašuma beneficiārs”, un, ja nevar uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība, kas ir citas dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), pamatojoties uz to, ir atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK attiecībā uz dividendēm, kuras ir saņemtas no citas dalībvalsts rezidentes uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), vai pēdējai no minētajām dalībvalstīm ir pienākums saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK vai EK līguma 10. pantu paziņot, ko šī dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par “īpašuma beneficiāru”?

| 9. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:






  a) | pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai meitasuzņēmums par dividendēm ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli situācijā, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja mātesuzņēmums ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm? |
| --- | --- | --- |

9.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 90/435/EEK par dividendēm, kas ir saņemtas no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:

a)

pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai meitasuzņēmums par dividendēm ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli situācijā, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja mātesuzņēmums ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm?

| b) | pēdējā minētā dalībvalsts aprēķina nokavējuma procentus par nesamaksātu nodokli ienākuma gūšanas vietā?
  Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 6. un 7. jautājumu iekļaut atbildē uz 9. jautājumu. |
| --- | --- |

b)

pēdējā minētā dalībvalsts aprēķina nokavējuma procentus par nesamaksātu nodokli ienākuma gūšanas vietā?

Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 6. un 7. jautājumu iekļaut atbildē uz 9. jautājumu.

| 10. | Vai tādos apstākļos, kad:






  1) | uzņēmējsabiedrība (mātesuzņēmums), kas ir dalībvalsts rezidents, atbilst Direktīvā 90/435/EEK paredzētajai prasībai, proti, tai (2005. un 2006. gadā) pieder vismaz 20 % no uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), kas ir citas dalībvalsts rezidents, akciju kapitāla; |
| --- | --- | --- |

10.

Vai tādos apstākļos, kad:

1)

uzņēmējsabiedrība (mātesuzņēmums), kas ir dalībvalsts rezidents, atbilst Direktīvā 90/435/EEK paredzētajai prasībai, proti, tai (2005. un 2006. gadā) pieder vismaz 20 % no uzņēmējsabiedrības (meitasuzņēmuma), kas ir citas dalībvalsts rezidents, akciju kapitāla;

| 2) | tiek uzskatīts, ka mātesuzņēmums faktiski nav atbrīvots no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par meitasuzņēmuma izmaksātajām dividendēm; |
| --- | --- |

2)

tiek uzskatīts, ka mātesuzņēmums faktiski nav atbrīvots no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvas 90/435/EEK 1. panta 2. punktu par meitasuzņēmuma izmaksātajām dividendēm;

| 3) | mātesuzņēmuma (tiešs(-i) vai netiešs(-i)) dalībnieks(-i), kas nav ES/EEZ valsts rezidents(-i), tiek uzskatīts(-i) par attiecīgo dividenžu īpašuma beneficiāru(-iem); |
| --- | --- |

3)

mātesuzņēmuma (tiešs(-i) vai netiešs(-i)) dalībnieks(-i), kas nav ES/EEZ valsts rezidents(-i), tiek uzskatīts(-i) par attiecīgo dividenžu īpašuma beneficiāru(-iem);

| 4) | iepriekš minētais(-ie) (tiešais(-ie) vai netiešais(-ie)) dalībnieks(-ie) arī neatbilst minētajai kapitāla prasībai;
  EK līguma 56. pantā tiek aizliegts tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar ko dalībvalsts, kurā atrodas meitasuzņēmums, piemēro nodokļus attiecīgajām dividendēm, ja attiecīgā dalībvalsts uzskata, ka rezidentes uzņēmējsabiedrības, kuras atbilst Direktīvā 90/435/EEK noteiktajai kapitāla prasībai, proti, tām 2005. un 2006. fiskālajā gadā pieder vismaz 20 % no akciju kapitāla dividendes izmaksājošajā uzņēmējsabiedrībā (15 % – 2007. un 2008. gadā, un 10 % pēc tam), ir atbrīvotas no nodokļiem par šādām dividendēm? |
| --- | --- |

4)

iepriekš minētais(-ie) (tiešais(-ie) vai netiešais(-ie)) dalībnieks(-ie) arī neatbilst minētajai kapitāla prasībai;

EK līguma 56. pantā tiek aizliegts tāds tiesiskais regulējums, saskaņā ar ko dalībvalsts, kurā atrodas meitasuzņēmums, piemēro nodokļus attiecīgajām dividendēm, ja attiecīgā dalībvalsts uzskata, ka rezidentes uzņēmējsabiedrības, kuras atbilst Direktīvā 90/435/EEK noteiktajai kapitāla prasībai, proti, tām 2005. un 2006. fiskālajā gadā pieder vismaz 20 % no akciju kapitāla dividendes izmaksājošajā uzņēmējsabiedrībā (15 % – 2007. un 2008. gadā, un 10 % pēc tam), ir atbrīvotas no nodokļiem par šādām dividendēm?

---

(1)  Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīva 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs (OV 1990, L 225, 6. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/25 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/25

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – X Denmark A/S/Skatteministeriet

(Lieta C-118/16)

(2016/C 270/31)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: X Denmark A/S

Atbildētāja: Skatteministeriet

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants, un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?






  1.1. | Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā? |
| --- | --- | --- |

1.

Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants, un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?

1.1.

Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā?

| 1.2. | Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)? |
| --- | --- |

1.2.

Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)?

| 1.3. | Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?






  1.3.1. | Kāda nozīme šajā sakarā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši? |
| --- | --- | --- |

1.3.

Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?

1.3.1.

Kāda nozīme šajā sakarā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši?

| 1.4. | Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju? |
| --- | --- |

1.4.

Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju?

| 2. | Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valstu noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kurus var interpretēt saskaņā ar 5. pantu?






  2.1. | Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu? |
| --- | --- | --- |

2.

Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valstu noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kurus var interpretēt saskaņā ar 5. pantu?

2.1.

Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu?

| 3. | Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants? |
| --- | --- |

3.

Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants?

| 4. | Vai tā ir ļaunprātīga izmantošana u.c., saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, ja dalībvalstī, kuras rezidents ir procentu maksātājs, tiek pieļauti nodokļu atskaitījumi attiecībā uz procentiem, bet procenti tajā dalībvalstī, kur procentu saņēmējs ir rezidents, netiek aplikti ar nodokli? |
| --- | --- |

4.

Vai tā ir ļaunprātīga izmantošana u.c., saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, ja dalībvalstī, kuras rezidents ir procentu maksātājs, tiek pieļauti nodokļu atskaitījumi attiecībā uz procentiem, bet procenti tajā dalībvalstī, kur procentu saņēmējs ir rezidents, netiek aplikti ar nodokli?

| 5. | Vai uz uzņēmējsabiedrību, kas ir Luksemburgas rezidente, kas saskaņā ar Luksemburgas komerctiesību aktiem ir izveidota un reģistrēta kā “société en commandite par actions” (S.C.A.) un kas ir arī klasificēta kā “société d’investissement en capital à risque” (SICAR) saskaņā ar Luksemburgas 2004. gada 15. jūnija Likumu par riska kapitāla ieguldījumu sabiedrību (SICAR), attiecas Direktīva 2003/49/EK?






  5.1 | Ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, vai Luksemburgas “S.C.A./SICAR” var būt procentu “īpašuma beneficiārs” saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, pat ja dalībvalsts, kurā procentu maksājumus veicošā uzņēmējsabiedrība ir rezidents, uzskata, ka attiecīgā uzņēmējsabiedrība ir nodokļu ziņā pārskatāma struktūra saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem? |
| --- | --- | --- |

5.

Vai uz uzņēmējsabiedrību, kas ir Luksemburgas rezidente, kas saskaņā ar Luksemburgas komerctiesību aktiem ir izveidota un reģistrēta kā “société en commandite par actions” (S.C.A.) un kas ir arī klasificēta kā “société d’investissement en capital à risque” (SICAR) saskaņā ar Luksemburgas 2004. gada 15. jūnija Likumu par riska kapitāla ieguldījumu sabiedrību (SICAR), attiecas Direktīva 2003/49/EK?

5.1

Ja atbilde uz 5. jautājumu ir apstiprinoša, vai Luksemburgas “S.C.A./SICAR” var būt procentu “īpašuma beneficiārs” saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK, pat ja dalībvalsts, kurā procentu maksājumus veicošā uzņēmējsabiedrība ir rezidents, uzskata, ka attiecīgā uzņēmējsabiedrība ir nodokļu ziņā pārskatāma struktūra saskaņā ar šīs valsts tiesību aktiem?

| 5.2 | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša, un līdz ar to procentus saņemošā uzņēmējsabiedrība netiek uzskatīta par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāru”, vai S. C. A./SICAR tādos apstākļos kā šajā lietā ir uzskatāma par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāru” šīs direktīvas izpratnē? |
| --- | --- |

5.2

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noliedzoša, un līdz ar to procentus saņemošā uzņēmējsabiedrība netiek uzskatīta par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāru”, vai S. C. A./SICAR tādos apstākļos kā šajā lietā ir uzskatāma par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāru” šīs direktīvas izpratnē?

| 6. | Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu, ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru? |
| --- | --- |

6.

Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu, ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru?

| 7. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
| --- | --- |

7.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmuma), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents?

| 8. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:






  a) | pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm? |
| --- | --- | --- |

8.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:

a)

pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm?

| b) | mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk, nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā? |
| --- | --- |

b)

mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk, nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā?

Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 7. jautājumu iekļaut atbildē uz 8. jautājumu.

---

(1)  Padomes 2003. gada 2. jūnija Direktīva 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (OV L 157, 26.6.2003., 49. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/27 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/27

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. februārī iesniedza Østre Landsret (Dānija) – C Danmark I/Skatteministeriet

(Lieta C-119/16)

(2016/C 270/32)

Tiesvedības valoda – dāņu

Iesniedzējtiesa

Østre Landsret

Pamatlietas puses

Prasītāja: C Danmark I

Atbildētāja: Skatteministeriet

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?






  1.1. | Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā? |
| --- | --- | --- |

1.

Vai Direktīvas 2003/49/EK (1) 1. panta 1. punkts, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts rezidente uzņēmējsabiedrība, uz kuru attiecas šīs direktīvas 3. pants un kura tādos apstākļos kā šajā lietā saņem procentus no meitasuzņēmuma citā dalībvalstī, ir šo procentu “īpašuma beneficiārs” Direktīvas izpratnē?

1.1.

Vai jēdziens “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK 1. panta 1. punktā, to lasot kopsakarā ar šīs direktīvas 1. panta 4. punktu, ir jāinterpretē saskaņā ar atbilstīgo jēdzienu ESAO 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantā?

| 1.2. | Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)? |
| --- | --- |

1.2.

Ja uz 1.1. jautājumu tiek sniegta apstiprinoša atbilde, vai šis jēdziens ir jāinterpretē, ņemot vērā tikai komentāru par 1977. gada Nodokļu paraugkonvencijas 11. pantu (8. punkts), vai arī šajā interpretācijā var ņemt vērā turpmākos komentārus, tostarp 2003. gadā veiktos papildinājumus par “starpnieksabiedrībām” (8.1. punkts, tagad 10.1. punkts) un 2014. gadā veiktos papildinājumus par “līgumsaistībām vai juridiskām saistībām” (10.2. punkts)?

| 1.3. | Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?






  1.3.1. | Kāda nozīme šajā ziņā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata iekasēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši? |
| --- | --- | --- |

1.3.

Ja 2003. gada komentārus var ņemt vērā interpretācijā, vai nosacījums uzskatīt, ka uzņēmējsabiedrība nav “īpašuma beneficiārs” Direktīvas 2003/49/EK izpratnē, ir apstāklis, ka faktiski ir bijusi līdzekļu novirzīšana tām personām, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par attiecīgo procentu “īpašuma beneficiāriem”, un, ja tā ir, vai papildu nosacījums ir tāds, ka faktiskā nodošana notiek brīdī, kas laika ziņā ir tuvu procentu maksājumam, un/vai notiek kā procentu maksājums?

1.3.1.

Kāda nozīme šajā ziņā ir tam, ka pašu kapitāls tiek izmantots aizdevumam, ka attiecīgie procenti tiek iegrāmatoti pamatsummā (“kapitalizēti”), ka procentu saņēmējs pēc tam ir veicis pārskaitījumu uzņēmējsabiedrību grupas ietvaros savam mātesuzņēmumam, kas ir tās pašas valsts rezidents, nolūkā koriģēt peļņu nodokļu vajadzībām saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem, ka attiecīgie procenti pēc tam tiek pārvērsti aizņēmējas uzņēmējsabiedrības kapitālā, ka procentu saņēmējam ir bijušas līgumiskas vai juridiskas saistības nodot procentus citai personai, un ka lielākā daļa personu, kuras valsts, kur procentu maksātājs ir rezidents, uzskata par procentu “īpašuma beneficiāriem”, ir rezidenti citās dalībvalstīs vai citās valstīs, ar kurām Dānija ir noslēgusi konvenciju par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu tā, ka saskaņā ar Dānijas nodokļu tiesību aktiem nebūtu pamata iekasēt nodokli ienākuma gūšanas vietā, ja šīs personas būtu aizdevējas un tādējādi būtu saņēmušas procentus tieši?

| 1.4. | Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju? |
| --- | --- |

1.4.

Izvērtējot jautājumu par to, vai procentu saņēmējs ir jāuzskata par “īpašuma beneficiāru” Direktīvas izpratnē, kāda nozīme būtu tam, ja iesniedzējtiesa pēc lietas faktisko apstākļu izvērtēšanas secinātu, ka saņēmējam (nepastāvot līgumiskām vai juridiskām saistībām saņemtos procentus nodot citai personai) nebija “pilnīgas” tiesības “izmantot un lietot” procentus, kā minēts 2014. gada komentāros par 1977. gada Nodokļu paraugkonvenciju?

| 2. | Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valstu noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 5. pantu?






  2.1. | Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu? |
| --- | --- | --- |

2.

Vai priekšnoteikums tam, lai dalībvalsts atsauktos uz Direktīvas 5. panta 1. punktu par valstu noteikumu piemērošanu attiecībā uz krāpšanas vai ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu vai Direktīvas 5. panta 2. punktu, ir fakts, ka attiecīgā dalībvalsts ir pieņēmusi konkrētu valsts noteikumu, ar kuru tiek īstenots Direktīvas 5. pants, vai ka valsts tiesību aktos ir ietverti vispārēji noteikumi vai principi par krāpšanu, ļaunprātīgu izmantošanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kuri var tikt interpretēti saskaņā ar 5. pantu?

2.1.

Ja atbilde uz 2. jautājumu ir apstiprinoša, vai Likuma par uzņēmumu ienākuma nodokli 2. panta 2. punkta d) apakšpunktu, kurā ir paredzēts, ka ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par procentu ienākumiem neietver “procentus, kas netiek aplikti ar nodokļiem [..] saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs”, var uzskatīt par šīs direktīvas 5. pantā minēto īpašu valsts noteikumu?

| 3. | Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants? |
| --- | --- |

3.

Vai tāds noteikums konvencijā par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, kas ir noslēgta starp divām dalībvalstīm un izstrādāta atbilstoši ESAO Nodokļu paraugkonvencijai, saskaņā ar kuru procentu aplikšana ar nodokļiem ir atkarīga no tā, vai procentu saņēmējs ir uzskatāms par procentu īpašuma beneficiāru, ir līguma noteikums pret ļaunprātīgu izmantošanu, uz kuru attiecas šīs direktīvas 5. pants?

| 4. | Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru? |
| --- | --- |

4.

Vai dalībvalstij, kura nevēlas atzīt, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir īpašuma beneficiārs, un apgalvo, ka uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī ir tā saucamā mākslīgā starpnieksabiedrība, saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK vai EK līguma 10. pantu ir pienākums paziņot, ko dalībvalsts šajā gadījumā uzskata par īpašuma beneficiāru?

| 5. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents? |
| --- | --- |

5.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK attiecībā uz procentu maksājumiem, kas saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmumam ir ierobežots nodokļu maksāšanas pienākums par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru pēdējā minētā dalībvalsts pieprasa par nodokļa ieturēšanu ienākuma gūšanas vietā atbildīgajai uzņēmējsabiedrībai (meitasuzņēmumam) nokavētas ieturamā nodokļa samaksas gadījumā samaksāt nokavējuma procentus atbilstoši likmei, kas ir augstāka nekā nokavējuma procentu likme, ko dalībvalsts piemēro prasījumiem par uzņēmumu ienākuma nodokli (kurš attiecas arī uz ienākumiem no procentiem), kas ir vērsti pret uzņēmējsabiedrību, kura ir tās pašas dalībvalsts rezidents?

| 6. | Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:






  a) | pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm? |
| --- | --- | --- |

6.

Ja tiek uzskatīts, ka uzņēmējsabiedrība, kura ir dalībvalsts rezidents (mātesuzņēmums), faktiski nav atbrīvota no nodokļa ienākuma gūšanas vietā saskaņā ar Direktīvu 2003/49/EK par procentu maksājumiem, kas ir saņemti no uzņēmējsabiedrības, kura ir citas dalībvalsts rezidents (meitasuzņēmums), un tiek uzskatīts, ka pēdējās minētās dalībvalsts mātesuzņēmums ir nodokļu maksātājs ar ierobežotu nodokļu maksāšanas pienākumu par šiem procentiem minētajā dalībvalstī, vai EK līguma 43. pants, to lasot kopsakarā ar EK līguma 48. pantu (pakārtoti, EK līguma 56. pantu), apskatot atsevišķi vai kopumā, nepieļauj tādu tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru:

a)

pēdējā no minētajām dalībvalstīm pieprasa, lai procentus maksājošā persona par procentiem ietur nodokli ienākuma gūšanas vietā, un liek šai personai uzņemties atbildību attiecībā pret iestādēm par ienākuma gūšanas vietā neieturēto nodokli, savukārt šāda pienākuma ieturēt nodokli ienākuma gūšanas vietā nav, ja procentu saņēmējs ir rezidents pēdējā no minētajām dalībvalstīm?

| b) | mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā? |
| --- | --- |

b)

mātesuzņēmumam pēdējā no minētajām dalībvalstīm nebūtu jāmaksā uzņēmumu ienākuma nodokļa avansa maksājumi pirmo divu finanšu gadu laikā un būtu jāsāk maksāt uzņēmumu ienākuma nodoklis tikai daudz vēlāk nekā nodokļu maksāšanas termiņš ienākuma gūšanas vietā?

Eiropas Savienības Tiesa tiek lūgta atbildi uz 5. jautājumu iekļaut atbildē uz 6. jautājumu.

---

(1)  Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīva 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (OV 2003, L 157, 49. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/29 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/29

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 5. aprīlī iesniedza Landgericht Berlin (Vācija) – Romano Pisciotti/Vācijas Federatīvā Republika

(Lieta C-191/16)

(2016/C 270/33)

Tiesvedības valoda – vācu

Iesniedzējtiesa

Landgericht Berlin

Pamatlietas puses

Prasītājs: Romano Pisciotti

Atbildētāja: Vācijas Federatīvā Republika

Prejudiciālie jautājumi

| 1. | a) | Vai dalībvalsts veikta [personu] izdošana trešajai valstij ir jautājums, kas neatkarīgi no konkrētā gadījuma nekad neietilpst Līgumu materiālajā piemērošanas jomā, un tādējādi, (burtiski) piemērojot konstitucionālu normu (šajā gadījumā – Vācijas Pamatlikuma 16. panta 2. punkta pirmo teikumu), kas liedz izdot trešajām valstīm tikai savus valstspiederīgos, nav jāņem vērā Eiropas tiesībās noteiktais diskriminācijas aizliegums, kas izriet no LESD 18. panta pirmās daļas? |
| --- | --- | --- |

1.

a)

Vai dalībvalsts veikta [personu] izdošana trešajai valstij ir jautājums, kas neatkarīgi no konkrētā gadījuma nekad neietilpst Līgumu materiālajā piemērošanas jomā, un tādējādi, (burtiski) piemērojot konstitucionālu normu (šajā gadījumā – Vācijas Pamatlikuma 16. panta 2. punkta pirmo teikumu), kas liedz izdot trešajām valstīm tikai savus valstspiederīgos, nav jāņem vērā Eiropas tiesībās noteiktais diskriminācijas aizliegums, kas izriet no LESD 18. panta pirmās daļas?

| b) | Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: vai uz pirmo jautājumu ir jāatbild citādi, ja dalībvalsts veic [personu] izdošanu Amerikas Savienotajām Valstīm, pamatojoties uz Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu nolīgumu par izdošanu? |
| --- | --- |

b)

Ja atbilde uz šo jautājumu ir apstiprinoša: vai uz pirmo jautājumu ir jāatbild citādi, ja dalībvalsts veic [personu] izdošanu Amerikas Savienotajām Valstīm, pamatojoties uz Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu nolīgumu par izdošanu?

| 2. | Ja dalībvalstu veikta [personu] izdošana Amerikas Savienotajām Valstīm a priori nav izslēgta no Līgumu piemērošanas jomas:
  Vai LESD 18. panta pirmā daļa un par to pieņemtā attiecīgā Tiesas judikatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts neattaisnoti pārkāpj LESD 18. panta pirmajā daļā noteikto diskriminācijas aizliegumu, ja tā, pamatojoties uz konstitucionālu normu (šajā gadījumā – Pamatlikuma 16. panta 2. punkta pirmo teikumu), trešo valstu izdošanas lūgumu gadījumā īsteno atšķirīgu attieksmi pret saviem valstspiederīgajiem un citu ES dalībvalstu valstspiederīgajiem, izdodot tikai pēdējos minētos? |
| --- | --- |

2.

Ja dalībvalstu veikta [personu] izdošana Amerikas Savienotajām Valstīm a priori nav izslēgta no Līgumu piemērošanas jomas:

Vai LESD 18. panta pirmā daļa un par to pieņemtā attiecīgā Tiesas judikatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalsts neattaisnoti pārkāpj LESD 18. panta pirmajā daļā noteikto diskriminācijas aizliegumu, ja tā, pamatojoties uz konstitucionālu normu (šajā gadījumā – Pamatlikuma 16. panta 2. punkta pirmo teikumu), trešo valstu izdošanas lūgumu gadījumā īsteno atšķirīgu attieksmi pret saviem valstspiederīgajiem un citu ES dalībvalstu valstspiederīgajiem, izdodot tikai pēdējos minētos?

| 3. | Ja tiek atbildēts apstiprinoši, ka iepriekš minētajos gadījumos tiek pārkāpts LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktais vispārējais diskriminācijas aizliegums:
  Vai Eiropas Savienības Tiesas judikatūra ir jāsaprot tādējādi, ka tādā lietā kā izskatāmā lietā, kad pirms kompetentā iestāde atļauj izdošanu, tiesas procesā obligāti tiek veikta likumības pārbaude, kuras rezultāti iestādei ir saistoši tikai tad, ja izdošana tiek atzīta par nepieļaujamu, jau vienkāršs LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktā diskriminācijas aizlieguma pārkāpums var būt būtisks pārkāpums vai arī tam ir jābūt acīmredzamam pārkāpumam? |
| --- | --- |

3.

Ja tiek atbildēts apstiprinoši, ka iepriekš minētajos gadījumos tiek pārkāpts LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktais vispārējais diskriminācijas aizliegums:

Vai Eiropas Savienības Tiesas judikatūra ir jāsaprot tādējādi, ka tādā lietā kā izskatāmā lietā, kad pirms kompetentā iestāde atļauj izdošanu, tiesas procesā obligāti tiek veikta likumības pārbaude, kuras rezultāti iestādei ir saistoši tikai tad, ja izdošana tiek atzīta par nepieļaujamu, jau vienkāršs LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktā diskriminācijas aizlieguma pārkāpums var būt būtisks pārkāpums vai arī tam ir jābūt acīmredzamam pārkāpumam?

| 4. | Ja tam nav jābūt acīmredzamam pārkāpumam:
  Vai Eiropas Savienības Tiesas judikatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā lietā kā izskatāmā lieta pietiekami būtiska pārkāpuma pastāvēšana ir jānoliedz jau tādēļ vien, ja, neeksistējot Tiesas judikatūrai attiecībā uz konkrēto situāciju (šajā gadījumā – LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktā vispārējā diskriminācijas aizlieguma materiālo piemērojamību dalībvalstu veiktajai [personu] izdošanai Amerikas Savienotajām Valstīm), valsts izpildvaras augstākā institūcija sava lēmuma pamatojumam var atsaukties uz saderību ar valsts tiesu nolēmumiem, kas iepriekš ir tikuši pieņemti šajā pašā lietā? |
| --- | --- |

4.

Ja tam nav jābūt acīmredzamam pārkāpumam:

Vai Eiropas Savienības Tiesas judikatūra ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā lietā kā izskatāmā lieta pietiekami būtiska pārkāpuma pastāvēšana ir jānoliedz jau tādēļ vien, ja, neeksistējot Tiesas judikatūrai attiecībā uz konkrēto situāciju (šajā gadījumā – LESD 18. panta pirmajā daļā noteiktā vispārējā diskriminācijas aizlieguma materiālo piemērojamību dalībvalstu veiktajai [personu] izdošanai Amerikas Savienotajām Valstīm), valsts izpildvaras augstākā institūcija sava lēmuma pamatojumam var atsaukties uz saderību ar valsts tiesu nolēmumiem, kas iepriekš ir tikuši pieņemti šajā pašā lietā?

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/30 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/30

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 12. maijā iesniedza Tribunale ordinario di Torino (Itālija) – VCAST Limited/R.T.I. SpA

(Lieta C-265/16)

(2016/C 270/34)

Tiesvedības valoda – itāļu

Iesniedzējtiesa

Tribunale ordinario di Torino

Pamatlietas puses

Prasītāja: VCAST Limited

Atbildētāja: R.T.I. SpA

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū, un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas aizliedz tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, tirgotājam aktīvi iesaistoties ierakstīšanā, ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas? |
| --- | --- |

1)

Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (1) 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū, un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas aizliedz tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, tirgotājam aktīvi iesaistoties ierakstīšanā, ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas?

| 2) | Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (2), un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas atļauj tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, kaut arī tas nozīmē, ka tirgotājs aktīvi iesaistās ierakstīšanā, arī ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas, par standartizētu, vienveidīgu atlīdzību par labu tiesību īpašniekam, uz ko būtībā attiecas prasība par obligātas licences saņemšanu? |
| --- | --- |

2)

Vai ar Kopienu tiesībām — it īpaši ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Direktīvas 2001/29/EK par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu (kā arī ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (2), un ar [Eiropas Kopienas] dibināšanas līgumu) ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kas atļauj tirgotājam sniegt privātpersonām pakalpojumu, kur tā dēvētās mākoņdatošanas platformā ar attālo videoierakstu tiek veikta ar autortiesībām aizsargātu darbu kopēšana privātai lietošanai, kaut arī tas nozīmē, ka tirgotājs aktīvi iesaistās ierakstīšanā, arī ja nav tiesību īpašnieka piekrišanas, par standartizētu, vienveidīgu atlīdzību par labu tiesību īpašniekam, uz ko būtībā attiecas prasība par obligātas licences saņemšanu?

---

(1)  OV L 167, 10. lpp.

(2)  “Direktīva par elektronisko tirdzniecību”, OV L 178, 1. lpp.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/31 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/31

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 25. maijā iesniedza Helsingin hallinto-oikeus (Somija) – A Oy

(Lieta C-292/16)

(2016/C 270/35)

Tiesvedības valoda – somu

Iesniedzējtiesa

Helsingin hallinto-oikeus

Pamatlietas puses

Prasītāja: A Oy

Atbildētāja: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai LESD 49. pantam ir pretrunā Somijas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru situācijā, kad valsts sabiedrība aktīvu pārvešanas rezultātā pārved aktīvus uz citā ES dalībvalstī reģistrētu pastāvīgu uzņēmumu apmaiņā pret jaunām kapitāla daļām, šo aktīvu pārvešana tiek aplikta ar nodokli uzreiz pārvešanas gadā, bet attiecīgā valsts situācijā nodoklis tiek uzlikts tikai peļņas gūšanas brīdī? |
| --- | --- |

1)

Vai LESD 49. pantam ir pretrunā Somijas tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru situācijā, kad valsts sabiedrība aktīvu pārvešanas rezultātā pārved aktīvus uz citā ES dalībvalstī reģistrētu pastāvīgu uzņēmumu apmaiņā pret jaunām kapitāla daļām, šo aktīvu pārvešana tiek aplikta ar nodokli uzreiz pārvešanas gadā, bet attiecīgā valsts situācijā nodoklis tiek uzlikts tikai peļņas gūšanas brīdī?

| 2) | Vai runa ir par netiešu vai tiešu diskrimināciju, ja Somija uzliek nodokli uzreiz uzņēmuma pārvešanas gadā pirms peļņas gūšanas, bet valsts situācijā – tikai tās gūšanas brīdī? |
| --- | --- |

2)

Vai runa ir par netiešu vai tiešu diskrimināciju, ja Somija uzliek nodokli uzreiz uzņēmuma pārvešanas gadā pirms peļņas gūšanas, bet valsts situācijā – tikai tās gūšanas brīdī?

| 3) | Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša, vai brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu var pamatot ar primāru vispārējo interešu apsvērumu vai nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu ieturēšanas kompetenci? Vai aizliegtais ierobežojums ir saderīgs ar samērīguma principu? |
| --- | --- |

3)

Ja atbilde uz pirmo un otro jautājumu ir apstiprinoša, vai brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu var pamatot ar primāru vispārējo interešu apsvērumu vai nepieciešamību saglabāt valsts nodokļu ieturēšanas kompetenci? Vai aizliegtais ierobežojums ir saderīgs ar samērīguma principu?

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/32 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/32

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija 2016. gada 26. maijā iesniedza Eiropas Komisija

(Lieta C-301/16 P)

(2016/C 270/36)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche, L. Flynn)

Otrs lietas dalībnieks: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija, kas Komisijai paziņots 2015. gada 17. martā; |
| --- | --- |

—

atcelt Vispārējās tiesas (ceturtā palāta) 2016. gada 16. marta spriedumu lietā T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Eiropas Komisija, kas Komisijai paziņots 2015. gada 17. martā;

| — | noraidīt pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata pirmo daļu kā juridiski nepamatotu; |
| --- | --- |

—

noraidīt pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata pirmo daļu kā juridiski nepamatotu;

| — | attiecībā uz pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata otro daļu un otro līdz ceturto pamatu nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai; |
| --- | --- |

—

attiecībā uz pirmajā instancē celtās prasības pirmā pamata otro daļu un otro līdz ceturto pamatu nosūtīt lietu atkārtotai izskatīšanai Vispārējai tiesai;

| — | atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē. |
| --- | --- |

—

atlikt lēmuma pieņemšanu par tiesāšanās izdevumiem pirmajā un apelācijas instancē.

Pamati un galvenie argumenti

Komisija uzskata, ka pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ šādu iemeslu dēļ:

Pirmkārt, Vispārējā tiesa esot nepareizi interpretējusi Padomes Regulas (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (1), 2. panta 7. punkta c) punkta trešajā ievilkumā lietoto jēdzienu “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”. Šim pamatam ir piecas daļas:

| — | Pirmā daļa: Piecgades plāna īstenošanas pasākumi ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. |
| --- | --- |

—

Pirmā daļa: Piecgades plāna īstenošanas pasākumi ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.

| — | Otrā daļa: Stratēģisku biznesa nozaru atbalsts (“picking winners”) nav leģitīms mērķis tirgus ekonomikā. |
| --- | --- |

—

Otrā daļa: Stratēģisku biznesa nozaru atbalsts (“picking winners”) nav leģitīms mērķis tirgus ekonomikā.

| — | Trešā daļa: Subsīdijas tirgus ekonomikā nav neierobežotas, bet gan saistītas ar ieguldījumiem. |
| --- | --- |

—

Trešā daļa: Subsīdijas tirgus ekonomikā nav neierobežotas, bet gan saistītas ar ieguldījumiem.

| — | Ceturtā daļa: Izvērtējamie pasākumi nav salīdzināmi ar Savienībā novērojamu nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu. |
| --- | --- |

—

Ceturtā daļa: Izvērtējamie pasākumi nav salīdzināmi ar Savienībā novērojamu nelikumīgu un nesaderīgu valsts atbalstu.

| — | Piektā daļa: Jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” kļūdaina interpretācija. |
| --- | --- |

—

Piektā daļa: Jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” kļūdaina interpretācija.

Otrkārt, spriedumā nav norādīts pamatojums vai arī tas ir pretrunīgs.

Treškārt, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi vairākus procesuālus pārkāpumus:

| — | Pirmā daļa: Vispārējā tiesa ir spriedusi jomā, kurā tai nav kompetences (ultra vires), tā ir pārkāpusi principu, ka prasības priekšmetu nosaka lietas dalībnieki, un nav ievērojusi Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu un 48. panta 2. punktu, redakcijās, kādas bija spēkā, ceļot prasību pirmajā instancē. |
| --- | --- |

—

Pirmā daļa: Vispārējā tiesa ir spriedusi jomā, kurā tai nav kompetences (ultra vires), tā ir pārkāpusi principu, ka prasības priekšmetu nosaka lietas dalībnieki, un nav ievērojusi Eiropas Savienības Tiesas Statūtu 21. pantu un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu un 48. panta 2. punktu, redakcijās, kādas bija spēkā, ceļot prasību pirmajā instancē.

| — | Otrā daļa: Komisija neesot tikusi uzklausīta par 66. punktā citētajos spriedumos minētā valsts atbalsta pielīdzināmību izvērtējamajiem pasākumiem. |
| --- | --- |

—

Otrā daļa: Komisija neesot tikusi uzklausīta par 66. punktā citētajos spriedumos minētā valsts atbalsta pielīdzināmību izvērtējamajiem pasākumiem.

| — | Trešā daļa: Vispārējā tiesa nav atbildējusi uz Komisijas argumentiem par jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” definēšanu. |
| --- | --- |

—

Trešā daļa: Vispārējā tiesa nav atbildējusi uz Komisijas argumentiem par jēdziena “kurā nebija tirgus ekonomikas” definēšanu.

---

(1)  Padomes 2009. gada 30. novembra Regula (EK) Nr. 1225/2009 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (OV L 343, 51. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/33 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/33

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Apvienotā Karaliste) – American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Lieta C-304/16)

(2016/C 270/37)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Pamatlietas puses

Prasītāja: American Express Co.

Atbildētāji: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S. A.

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai Regulas (ES) 2015/751 (turpmāk tekstā – “SKR”) (1) 1. panta 5. punktā un 2. panta 18. punktā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru trīspusēja maksājumu karšu shēma, kas izdod kartēm piesaistītus maksājumu instrumentus ar zīmolu koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību, tiek uzskatīta par četrpusēju maksājumu karšu shēmu, ir piemērojama tikai tiktāl, ciktāl koplietošanas partneris vai aģents darbojas kā “izdevējs” SKR 2. panta 2. punkta un preambulas 29. apsvēruma izpratnē (proti, kad šim partnerim vai aģentam ir līgumattiecības ar maksātāju, atbilstoši kurām tas noslēdz līgumisku vienošanos ar mērķi maksātājam nodrošināt maksājuma instrumentu, lai veiktu kartēm piesaistītu maksātāja maksājumu darījumu ierosināšanu un apstrādi)? |
| --- | --- |

1)

Vai Regulas (ES) 2015/751 (turpmāk tekstā – “SKR”) (1) 1. panta 5. punktā un 2. panta 18. punktā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru trīspusēja maksājumu karšu shēma, kas izdod kartēm piesaistītus maksājumu instrumentus ar zīmolu koplietošanas partneri vai ar pārstāvja starpniecību, tiek uzskatīta par četrpusēju maksājumu karšu shēmu, ir piemērojama tikai tiktāl, ciktāl koplietošanas partneris vai aģents darbojas kā “izdevējs” SKR 2. panta 2. punkta un preambulas 29. apsvēruma izpratnē (proti, kad šim partnerim vai aģentam ir līgumattiecības ar maksātāju, atbilstoši kurām tas noslēdz līgumisku vienošanos ar mērķi maksātājam nodrošināt maksājuma instrumentu, lai veiktu kartēm piesaistītu maksātāja maksājumu darījumu ierosināšanu un apstrādi)?

| 2) | Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai SKR 1. panta 5. punkts un 2. panta 18. punkts ir spēkā neesošs, ciktāl tajos noteikts, ka šādi nosacījumi uzskatāmi par četrpusēju maksājumu karšu shēmu, pamatojoties uz:






  a) | pamatojuma trūkumu atbilstoši LESD 296. pantam; |
| --- | --- | --- |

2)

Ja atbilde uz 1. jautājumu ir noraidoša, vai SKR 1. panta 5. punkts un 2. panta 18. punkts ir spēkā neesošs, ciktāl tajos noteikts, ka šādi nosacījumi uzskatāmi par četrpusēju maksājumu karšu shēmu, pamatojoties uz:

a)

pamatojuma trūkumu atbilstoši LESD 296. pantam;

| b) | acīmredzamu kļūdu vērtējumā; un/vai |
| --- | --- |

b)

acīmredzamu kļūdu vērtējumā; un/vai

| c) | samērīguma principa pārkāpumu? |
| --- | --- |

c)

samērīguma principa pārkāpumu?

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 29. aprīļa Regula (ES) Nr. 2015/751 par starpbanku komisijas maksām, ko piemēro kartēm piesaistītiem maksājumu darījumiem (OV L 123, 1. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/34 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/34

---

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2016. gada 30. maijā iesniedza First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Apvienotā Karaliste) – Avon Cosmetics Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Lieta C-305/16)

(2016/C 270/38)

Tiesvedības valoda – angļu

Iesniedzējtiesa

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Pamatlietas puses

Prasītāja: Avon Cosmetics Ltd

Atbildētājs: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prejudiciālie jautājumi

| 1) | Vai gadījumā, ja tiešais pārdevējs pārdod preces (turpmāk tekstā – “pārdošanas atbalsta pasākumi”) tālākpārdevējiem, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, vai tālākpārdevējs, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, iegādājas preces un pakalpojumus no trešajām personām (turpmāk tekstā – “trešās personas preces un pakalpojumi”), kuras abos gadījumos tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, izmanto, lai atbalstītu savu saimniecisko darbību, kas ietver citu preču pārdošanu, kuras arī tiek iegādātas no tiešā pārdevēja un kam piemēro administratīvās vienošanās, kādas ir pieņemtas atbilstoši atkāpei, kuras ieviešana pēdējo reizi ir apstiprināta ar Padomes 1989. gada 24. maija Lēmumu 89/534/EEK (1) (turpmāk tekstā – “atkāpe”), attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums un/vai administratīvās vienošanās ir pretrunā ar atbilstošajām Savienības tiesību normām un/vai principiem, ciktāl tajos ir paredzēts, ka tiešajam pārdevējam ir jāatskaitās par nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem attiecībā uz tālākpārdevēju, kas nav reģistrēts nodokļa maksātājs, citu preču pārdošanas cenām, nemaz nesamazinot PVN, kas radies tālākpārdevējam, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, saistībā ar pārdošanas atbalsta pasākumiem un/vai trešo personu precēm un pakalpojumiem? |
| --- | --- |

1)

Vai gadījumā, ja tiešais pārdevējs pārdod preces (turpmāk tekstā – “pārdošanas atbalsta pasākumi”) tālākpārdevējiem, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, vai tālākpārdevējs, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, iegādājas preces un pakalpojumus no trešajām personām (turpmāk tekstā – “trešās personas preces un pakalpojumi”), kuras abos gadījumos tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, izmanto, lai atbalstītu savu saimniecisko darbību, kas ietver citu preču pārdošanu, kuras arī tiek iegādātas no tiešā pārdevēja un kam piemēro administratīvās vienošanās, kādas ir pieņemtas atbilstoši atkāpei, kuras ieviešana pēdējo reizi ir apstiprināta ar Padomes 1989. gada 24. maija Lēmumu 89/534/EEK (1) (turpmāk tekstā – “atkāpe”), attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums un/vai administratīvās vienošanās ir pretrunā ar atbilstošajām Savienības tiesību normām un/vai principiem, ciktāl tajos ir paredzēts, ka tiešajam pārdevējam ir jāatskaitās par nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem attiecībā uz tālākpārdevēju, kas nav reģistrēts nodokļa maksātājs, citu preču pārdošanas cenām, nemaz nesamazinot PVN, kas radies tālākpārdevējam, kurš nav reģistrēts nodokļa maksātājs, saistībā ar pārdošanas atbalsta pasākumiem un/vai trešo personu precēm un pakalpojumiem?

| 2) | Vai Apvienotajai Karalistei, lūdzot Padomes atļauju ieviest atkāpi, bija pienākums informēt Komisiju par to, ka tālākpārdevējiem, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, par pārdošanas atbalsta pasākumu un/vai trešo personu preču un pakalpojumu pirkumiem, kas ir veikti viņu saimnieciskās darbības nolūkos, ir radies PVN, un ka tādējādi, tiesiskais regulējums par atkāpi būtu jāpielāgo, lai atspoguļotu šo neatgūstamo priekšnodokli vai pārmaksāto nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem? |
| --- | --- |

2)

Vai Apvienotajai Karalistei, lūdzot Padomes atļauju ieviest atkāpi, bija pienākums informēt Komisiju par to, ka tālākpārdevējiem, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, par pārdošanas atbalsta pasākumu un/vai trešo personu preču un pakalpojumu pirkumiem, kas ir veikti viņu saimnieciskās darbības nolūkos, ir radies PVN, un ka tādējādi, tiesiskais regulējums par atkāpi būtu jāpielāgo, lai atspoguļotu šo neatgūstamo priekšnodokli vai pārmaksāto nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem?

| 3) | Apstiprinošas atbildes uz pirmo un/vai otro jautājumu gadījumā:






  a) | Vai kāda no atbilstošajām atļaujām, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās procedūras var tikt un būtu jāinterpretē tādējādi, ka ir jāatlīdzina vai nu i) neatgūstamais PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai ii) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā. |
| --- | --- | --- |

3)

Apstiprinošas atbildes uz pirmo un/vai otro jautājumu gadījumā:

a)

Vai kāda no atbilstošajām atļaujām, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās procedūras var tikt un būtu jāinterpretē tādējādi, ka ir jāatlīdzina vai nu i) neatgūstamais PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai ii) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā.

| b) | Vai:






  i) | atļauja Apvienotajai Karalistei ieviest atkāpi no Sestās Direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta bija prettiesiska; |
| --- | --- | --- |

b)

Vai:

i)

atļauja Apvienotajai Karalistei ieviest atkāpi no Sestās Direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta bija prettiesiska;

| ii) | līdz ar atkāpi no Sestās Direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta ir jāparedz arī atkāpe no 17. panta. Ja tās tā ir, vai Apvienotā Karaliste, nelūdzot Komisijai vai Padomei atļauju ieviest atkāpi no 17. panta, ir rīkojusies prettiesiski? |
| --- | --- |

ii)

līdz ar atkāpi no Sestās Direktīvas 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta ir jāparedz arī atkāpe no 17. panta. Ja tās tā ir, vai Apvienotā Karaliste, nelūdzot Komisijai vai Padomei atļauju ieviest atkāpi no 17. panta, ir rīkojusies prettiesiski?

| iii) | Apvienotā Karaliste, nepiemērojot PVN tādējādi, ka tiešie pārdevēji var atgūt par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem samaksāto PVN priekšnodokli, kas radies tālākpārdevējiem, kuri nav nodokļa maksātāji, veicot savu saimniecisko darbību, ir rīkojusies prettiesiski; |
| --- | --- |

iii)

Apvienotā Karaliste, nepiemērojot PVN tādējādi, ka tiešie pārdevēji var atgūt par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem samaksāto PVN priekšnodokli, kas radies tālākpārdevējiem, kuri nav nodokļa maksātāji, veicot savu saimniecisko darbību, ir rīkojusies prettiesiski;

| iv) | tādēļ attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās vienošanās nav spēkā un/vai ir prettiesiskas pilnībā vai kādā to daļā. |
| --- | --- |

iv)

tādēļ attiecīgās atļaujas, īstenošanas tiesiskais regulējums vai administratīvās vienošanās nav spēkā un/vai ir prettiesiskas pilnībā vai kādā to daļā.

| c) | Vai pienācīgs tiesiskās aizsardzības līdzeklis šajā situācijā būtu, ja Eiropas Savienības Tiesa vai valsts tiesa:






  i) | norādītu, ka dalībvalstij ir jāpiešķir iedarbība valsts tiesībās tiesiskajam regulējumam par atkāpi, paredzot atbilstošus pielāgojumus attiecībā uz jebkuru a) neatgūstamo PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai b) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā; vai |
| --- | --- | --- |

c)

Vai pienācīgs tiesiskās aizsardzības līdzeklis šajā situācijā būtu, ja Eiropas Savienības Tiesa vai valsts tiesa:

i)

norādītu, ka dalībvalstij ir jāpiešķir iedarbība valsts tiesībās tiesiskajam regulējumam par atkāpi, paredzot atbilstošus pielāgojumus attiecībā uz jebkuru a) neatgūstamo PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai b) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā; vai

| ii) | konstatētu, ka atļauja ieviest atkāpi un attiecīgi pati atkāpe nav spēkā, vai |
| --- | --- |

ii)

konstatētu, ka atļauja ieviest atkāpi un attiecīgi pati atkāpe nav spēkā, vai

| iii) | konstatētu, ka valsts tiesiskais regulējums nav spēkā, vai |
| --- | --- |

iii)

konstatētu, ka valsts tiesiskais regulējums nav spēkā, vai

| iv) | konstatētu, ka izdotais rīkojums nav spēkā, vai |
| --- | --- |

iv)

konstatētu, ka izdotais rīkojums nav spēkā, vai

| v) | konstatētu, ka Apvienotajai Karalistei ir jāsaņem atļauja turpmākas atkāpes paredzēšanai, lai nodrošinātu atbilstošus pielāgojumus saistībā ar jebkādu a) neatgūstamu PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai b) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā. |
| --- | --- |

v)

konstatētu, ka Apvienotajai Karalistei ir jāsaņem atļauja turpmākas atkāpes paredzēšanai, lai nodrošinātu atbilstošus pielāgojumus saistībā ar jebkādu a) neatgūstamu PVN, ko tālākpārdevēji, kuri nav nodokļa maksātāji, ir samaksājuši par pārdošanas atbalsta pasākumiem vai trešās personas precēm un pakalpojumiem, un ko viņi ir izmantojuši savā saimnieciskajā darbībā; vai b) PVN atlikumu, kas radies no Her Majesty’s Revenue&Customs neiekasētā nodokļa apmēra, vai iii) iespējami negodīgu konkurenci, kas rodas tiešo pārdevēju, viņu tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, un netiešās pārdošanas uzņēmēju starpā.

| 4) | Vai Sestās Direktīvas 27. pantā (Galvenās PVN direktīvas 395. pantā) minētā “nodokļa nemaksāšana vai apiešana” ir jāuzskata par nodokļa neto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā gan samaksāto nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem, gan atgūstamo priekšnodokli struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli), vai par nodokļa bruto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā tikai nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli)? |
| --- | --- |

4)

Vai Sestās Direktīvas 27. pantā (Galvenās PVN direktīvas 395. pantā) minētā “nodokļa nemaksāšana vai apiešana” ir jāuzskata par nodokļa neto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā gan samaksāto nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem, gan atgūstamo priekšnodokli struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli), vai par nodokļa bruto zaudējumiem dalībvalstij (ņemot vērā tikai nodokli par piegādātajām precēm un pakalpojumiem struktūrā, kurā pastāv iespēja nemaksāt vai apiet nodokli)?

---

(1)  Padomes 1989. gada 24. maija Lēmums saskaņā ar kuru Apvienotā Karaliste var piemērot noteiktām tālākpārdevēju, kuri nav reģistrēti nodokļa maksātāji, veiktām piegādēm pasākumu, kas ietver atkāpi no Padomes Sestās Direktīvas 77/388/EEK par to, kā saskaņojami dalībvalstu tiesību akti par apgrozījuma nodokļiem, 11. panta A daļas 1. punkta a) apakšpunkta (OV L 280, 54.–55. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/36 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/36

---

Apelācijas sūdzība, ko par Vispārējās tiesas (piektā palāta paplašinātā sastāvā) 2016. gada 22. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās T-60/06 RENV II un T-62/06 RENV II Itālijas Republika un Eurallumina SpA/Eiropas Komisija 2016. gada 8. jūnijā iesniedza Eurallumina SpA

(Lieta C-323/16 P)

(2016/C 270/39)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eurallumina SpA (pārstāvji – L. Martin Alegi, A. Stratakis, L. Philippou, Solicitors)

Pārējās lietas dalībnieces: Itālijas Republika, Eiropas Komisija

Apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi:

| — | atcelt spriedumu; |
| --- | --- |

—

atcelt spriedumu;

| — | atcelt lēmumu (1), ciktāl ar to Itālijas Republikai ir uzdots atgūt atbalstu, vai, ja tas netiek darīts, |
| --- | --- |

—

atcelt lēmumu (1), ciktāl ar to Itālijas Republikai ir uzdots atgūt atbalstu, vai, ja tas netiek darīts,

| — | nodot lietu atpakaļ izskatīšanā Vispārējā tiesā, |
| --- | --- |

—

nodot lietu atpakaļ izskatīšanā Vispārējā tiesā,

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Apelācijas sūdzības iesniedzēja izvirza vienu pamatu, kas ir sadalīts piecās daļās, ar kuru ir apgalvots Kopienas tiesību pārkāpums, it īpaši tiesiskās paļāvības principa pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde. Konkrētie apelācijas sūdzības iesniedzējas prasījumi ir šādi:

| 1. | Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretēdama 2013. gada 10. decembra spriedumu tādējādi, ka tā uzskatīja, ka tai ir saistoši atzīt, ka ar publikāciju par tiesvedības uzsākšanu 2002. gada 2. februārī tika izbeigta Eurallumina tiesiskā paļāvība. |
| --- | --- |

1.

Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretēdama 2013. gada 10. decembra spriedumu tādējādi, ka tā uzskatīja, ka tai ir saistoši atzīt, ka ar publikāciju par tiesvedības uzsākšanu 2002. gada 2. februārī tika izbeigta Eurallumina tiesiskā paļāvība.

| 2. | Šīs kļūdas dēļ Vispārējā tiesa nespēja nodrošināt pašu otrreizējās izskatīšanas mērķi un tā nav pareizi novērtējusi Eurallumina argumentus attiecībā uz viņas tiesiskās paļāvības turpināšanos, vai arī tā ir veikusi novērtējumu šajā ziņā sagrozītā tiesiskā regulējuma kontekstā un kļūdaini. |
| --- | --- |

2.

Šīs kļūdas dēļ Vispārējā tiesa nespēja nodrošināt pašu otrreizējās izskatīšanas mērķi un tā nav pareizi novērtējusi Eurallumina argumentus attiecībā uz viņas tiesiskās paļāvības turpināšanos, vai arī tā ir veikusi novērtējumu šajā ziņā sagrozītā tiesiskā regulējuma kontekstā un kļūdaini.

| 3. | Arī piemērojot sagrozīto tiesisko regulējumu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinādama, ka nesaprātīgais termiņš, kādā Komisijas veica izmeklēšanu, nebija tāds, kura dēļ Eurallumina varēja rasties tiesiskā paļāvība, ka atbalstu nevarēs atgūt. |
| --- | --- |

3.

Arī piemērojot sagrozīto tiesisko regulējumu, Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, secinādama, ka nesaprātīgais termiņš, kādā Komisijas veica izmeklēšanu, nebija tāds, kura dēļ Eurallumina varēja rasties tiesiskā paļāvība, ka atbalstu nevarēs atgūt.

| 4. | Vispārējā tiesa ir interpretējusi Direktīvu 2003/96 (2)
  contra legem, pretrunā ar Kopienas tiesībām un interpretācijas principiem. |
| --- | --- |

4.

Vispārējā tiesa ir interpretējusi Direktīvu 2003/96 (2)
  contra legem, pretrunā ar Kopienas tiesībām un interpretācijas principiem.

| 5. | Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama Eurallumina argumentus, kas ir balstīti uz tās ieguldījumiem Sardīnijas rūpnīcā. |
| --- | --- |

5.

Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, noraidīdama Eurallumina argumentus, kas ir balstīti uz tās ieguldījumiem Sardīnijas rūpnīcā.

---

(1)  Komisijas 2005. gada 7. decembra Lēmums 2006/323/EK saistībā ar Francijas, Īrijas un Itālijas īstenoto atbrīvojumu no akcīzes nodokļa minerāleļļām, ko attiecīgi Gardannā, Šenonas reģionā un Sardīnijā izmanto par kurināmo alumīnija oksīda ražošanā (izziņots ar dokumenta numuru C(2005) 4436), (OV L 119, 12. lpp.).

(2)  Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 51. lpp.).

---

Vispārējā tiesa

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/37 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/37

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Magic Mountain Kletterhallen u.c./Komisija

(Lieta T-162/13) (1)

(Valsts atbalsts - Atbalsts Deutscher Alpenverein eV alpīnisma centru būvniecībai un izmantošanai - Lēmums, ar kuru atbalsts atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu - Atbalsta shēma - Detalizētāka ekonomiska analīze - Tirgus nepilnība - Leģitīms vispārējo interešu mērķis - LESD 108. panta 2. un 3. punkts - Nopietnas grūtības)

(2016/C 270/40)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlīne, Vācija), Kletterhallenverband Klever eV (Leipciga, Vācija), Neoliet Beheer BV (Son, Nīderlande) un Pedriza BV (Haarlem, Nīderlande) (pārstāvji – sākotnēji M. von Oppen, A. Gerdung un R. Dreblow, vēlāk M. von Oppen, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – T. Maxian Rusche un R. Sauer)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas atbalstam: Deutscher Alpenverein eV (Minhene, Vācija) un Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvis – R. Geulen, advokāts)

Priekšmets

Prasība, pamatojoties uz LESD 263. pantu, atcelt Komisijas 2012. gada 5. decembra Lēmumu C(2012) 8761, final, par valsts atbalstu SA.33952 (2012/NN) – Vācija – Deutscher Alpenverein alpīnisma centri

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV un Pedriza BV solidāri atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kā arī sedz savus tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

2)

Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV un Pedriza BV solidāri atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus, kā arī sedz savus tiesāšanās izdevumus;

| 3) | Deutscher Alpenverein eV un Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. |
| --- | --- |

3)

Deutscher Alpenverein eV un Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

---

(1)  OV C 147, 25.5.2013.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/38 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/38

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Growth Energy un Renewable Fuels Association/Padome

(Lieta T-276/13) (1)

(Dempings - Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola imports - Galīgais antidempinga maksājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Apvienība - Biedru tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība - Valsts līmeņa antidempinga maksājums - Individuāla pieeja - Pārbaude izlases veidā - Tiesības uz aizstāvību - Nediskriminācija - Rūpības pienākums)

(2016/C 270/41)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Growth Energy (Vašingtona, Amerikas Savienotās Valstis) un Renewable Fuels Association (Vašingtona) (pārstāvji – sākotnēji P. Vander Schueren, advokāts, vēlāk – P. Vander Schueren un M. Peristeraki, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāve, kurai sākotnēji palīdzēja G. Berrisch, advokāts, un B. Byrne, solicitor, vēlāk – R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un T. Maxian Rusche) un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (pārstāvji – O. Prost un A. Massot, advokāti)

Priekšmets

Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 10. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītājām un to apvienību biedriem

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam, ciktāl tā attiecas uz Patriot Renewable Fuels LLC, Plymouth Energy Company LLC, POET LLC un Platinum Ethanol LLC; |
| --- | --- |

1)

atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas Regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam, ciktāl tā attiecas uz Patriot Renewable Fuels LLC, Plymouth Energy Company LLC, POET LLC un Platinum Ethanol LLC;

| 2) | pārējā daļā prasību noraidīt; |
| --- | --- |

2)

pārējā daļā prasību noraidīt;

| 3) | Growth Energy, Renewable Fuels Association, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. |
| --- | --- |

3)

Growth Energy, Renewable Fuels Association, Eiropas Savienības Padome, Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol, sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

---

(1)  OV C 226, 3.8.2013.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/38 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/38

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Marquis Energy/Padome

(Lieta T-277/13) (1)

(Dempings - ASV izcelsmes bioetanola imports - Galīgais antidempinga maksājums - Prasība atcelt tiesību aktu - Tiešs skārums - Pieņemamība - Antidempinga maksājums valsts līmenī - Individuāla pieeja - Atlase)

(2016/C 270/42)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Marquis Energy LLC (Hennepin, Ilinoja, ASV) (pārstāvji – sākotnēji P. Vander Schueren, vēlāk P. Vander Schueren un M. Peristeraki, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome (pārstāvji – S. Boelaert, pārstāvis, kuram palīdz B. Byrne, solicitor, un G. Berrisch, advokāts, vēlāk R. Bierwagen un C. Hipp, advokāti)

Personas, kas iestājušās lietā atbildētājas prasījumu atbalstam: Eiropas Komisija (pārstāvji – M. França un T. Maxian Rusche) un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (pārstāvji – O. Prost un A. Massot, advokāti)

Priekšmets

Prasība daļēji atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam (OV L 49, 10. lpp.), ciktāl tā attiecas uz prasītāju

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam, ciktāl tā attiecas uz Marquis Energy LLC; |
| --- | --- |

1)

atcelt Padomes 2013. gada 18. februāra Īstenošanas regulu (ES) Nr. 157/2013, ar ko nosaka galīgo antidempinga maksājumu Amerikas Savienoto Valstu izcelsmes bioetanola importam, ciktāl tā attiecas uz Marquis Energy LLC;

| 2) | Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Marquis Energy tiesāšanās izdevumus; |
| --- | --- |

2)

Eiropas Savienības Padome sedz savus, kā arī atlīdzina Marquis Energy tiesāšanās izdevumus;

| 3) | Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas. |
| --- | --- |

3)

Eiropas Komisija un ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

---

(1)  OV C 226, 3.8.2013.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/39 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/39

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija spriedums – Itālija/Komisija

(Lieta T-122/14) (1)

(Valsts pienākumu neizpildi konstatējoša Tiesas sprieduma neizpilde - Kavējuma nauda - Nolēmums par kavējuma naudas noteikšanu - Nelikumīga valsts atbalsta atgūšanai piemērojamo procentu aprēķināšanas metode - Saliktie procenti)

(2016/C 270/43)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Itālijas Republika (pārstāvji – G. Palmieri, pārstāve, kurai palīdz S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – V. Di Bucci, G. Conte un B. Stromsky)

Priekšmets

Prasība, kas pamatota ar LESD 263. pantu un kurā tiek lūgts atcelt Komisijas 2013. gada 6. decembra Lēmumu C(2013) 8681 final, ar kuru 2011. gada 17. novembra sprieduma Komisija/Itālija (C-496/09, EU:C:2011:740) izpildīšanas nolūkā Komisija ir noteikusi kavējuma naudu, kas Itālijas Republikai ir jāmaksā par sešiem mēnešiem no 2012. gada 17. maija līdz 17. novembrim

Rezolutīvā daļa:

| 1) | atcelt Komisijas 2013. gada 6. decembra Lēmumu C(2013) 8681 final; |
| --- | --- |

1)

atcelt Komisijas 2013. gada 6. decembra Lēmumu C(2013) 8681 final;

| 2) | Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Eiropas Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 102, 7.4.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/40 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/40

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 16. jūnija spriedums – Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (“KULE”)

(Lieta T-614/14) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “KULE” reģistrācijas pieteikums - Agrākas valsts vārdiskas preču zīmes un plaši pazīstama preču zīme “KULE” - Relatīvi atteikuma pamati - Agrāku preču zīmju faktiskas izmantošanas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 42. panta 2. punkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts)

(2016/C 270/44)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fútbol Club Barcelona (Barselona, Spānija) (pārstāvis – J. Carbonell Callicó, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvji – K. Zajfert un A. Folliard Monguiral)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Kule LLC (Ņujorka, Ņujorka, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – F. Rodgers, advokāts)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 18. jūnija lēmumu lietā R 2375/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Fútbol Club Barcelona un Kule

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Fútbol Club Barcelona atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Fútbol Club Barcelona atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 351, 6.10.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/41 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/41

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen/EUIPO – Meissen Keramik (“MEISSEN”)

(Lieta T-789/14) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “MEISSEN” reģistrācijas pieteikums - Agrākas Eiropas Savienības un valsts vārdiskas un grafiskas preču zīmes “MEISSEN”, “MEISSENER PORZELLAN”, “HAUS MEISSEN”, “Meissen” un “Meissener Porzellan” - Relatīvi atteikuma pamati - Sajaukšanas iespējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts - Agrāku preču zīmju atšķirtspēja un reputācija - Regulas Nr. 207/2009 8. panta 5. punkts - Agrāku preču zīmju faktiska izmantošana - Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkts - Regulas Nr. 207/2009 15. panta 1. punkts)

(2016/C 270/45)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meissen, Vācija) (pārstāvji – O. Spuhler un M. Geitz, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – M. Fischer)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Meissen Keramik GmbH (Meissen) (pārstāvji – M. Vohwinkel un K. Gennen, advokāti)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2014. gada 29. septembra lēmumu apvienotajās lietās R 1182/2013–4 un R 1245/2013–4 attiecībā uz iebildumu procesu starp Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen un Meissen Keramik

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 127, 20.4.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/41 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/41

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 14. jūnija spriedums – Loops/EUIPO (Zobu birstes forma)

(Lieta T-385/15) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Starptautiska reģistrācija, ko attiecina uz Eiropas Savienību - Trīsdimensiju preču zīme - Zobu birstes forma - Absolūts atteikuma pamats - Atšķirtspējas neesamība - Regulas (EK) Nr. 207/2009 7. panta 1. punkta b) apakšpunkts)

(2016/C 270/46)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Loops, LLC (Dover, Delavēra, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – T. Schmidpeter, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – W. Schramek un A. Schifko)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 30. aprīļa lēmumu lietā R 1917/2014–2 attiecībā uz pieteikumu trīsdimensiju apzīmējumu, kuru veido zobu birstes forma, reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Loops, LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Loops, LLC atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 302, 14.9.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/42 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/42

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (Miera simbola attēls)

(Lieta T-583/15) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes, kas attēlo miera simbolu, reģistrācijas pieteikums - Lūgums par restitutio in integrum - Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana)

(2016/C 270/47)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 17. jūlija lēmumu lietā R 2788/2014–2 attiecībā uz pieteikumu grafisku apzīmējumu, kas attēlo miera simbolu, reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 414, 14.12.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/43 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/43

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija spriedums – Monster Energy/EUIPO (“GREEN BEANS”)

(Lieta T-585/15) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “GREEN BEANS” reģistrācijas pieteikums - Pieteikums par restitutio in integrum - Termiņa prasības celšanai Vispārējā tiesā neievērošana)

(2016/C 270/48)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Monster Energy Company (Korona, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvis – P. Brownlow, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO) (pārstāvis – D. Gája)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas otrās padomes 2015. gada 22. jūlija lēmumu lietā R 3002/2014–2 attiecībā uz pieteikumu vārdisku preču zīmi “GREEN BEANS” reģistrēt kā Eiropas Savienības preču zīmi

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Monster Energy Company atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 406, 7.12.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/43 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/43

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 26. maija rīkojums – REWE-Zentral/EUIPO – Vicente Gandía Pla (“MY PLANET”)

(Lieta T-362/14) (1)

(Eiropas Savienības preču zīme - Iebildumu process - Iebildumu atsaukšana - Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas)

(2016/C 270/49)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: REWE-Zentral AG (Ķelne, Vācija) (pārstāvji – M. Kinkeldey, S. Brandstätter un A. Wagner, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvji – I. P. Harrington un P. Bullock)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Vicente Gandía Pla, SA (Chiva, Spānija)

Priekšmets

Prasība par EUIPO Apelācijas pirmās padomes 2014. gada 6. marta lēmumu lietā R 201/2013–1 attiecībā uz iebildumu procesu starp Vicente Gandía PIa SA un REWE-Zentral AG

Rezolutīvā daļa:

| 1) | izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību; |
| --- | --- |

1)

izbeigt tiesvedību lietā par šo prasību;

| 2) | REWE-Zentral AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

REWE-Zentral AG atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 261, 11.8.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/44 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/44

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 9. jūnija rīkojums – IREPA/Komisija un Revīzijas palāta

(Lieta T-825/14) (1)

(Prasība atcelt tiesību aktu - Zivsaimniecība - Itālijas valsts programma datu vākšanai zivsaimniecības nozarē par 2009. –2010. gadu - Prasītājam izmaksātā avansa daļas atgūšana - Revīzijas palātas sākotnējais ziņojums - Nepārsūdzams akts - Sagatavojošs tiesību akts - Iepriekšējas informatīvas vēstules - Paziņojums par parādu - LESD 263. panta ceturtā daļa - Tieša skāruma neesamība - Nepieņemamība)

(2016/C 270/50)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus (Salerno, Itālija) (pārstāvis – F. Tedeschini, advokāts)

Atbildētājas: Eiropas Komisija (pārstāvji – F. Moro, D. Nardi un K. Walkerová) un Eiropas Savienības Revīzijas palāta (pārstāvji – N. Scafarto un L. Massocchi)

Priekšmets

Prasība atbilstoši LESD 263. pantam, ar ko tiek lūgts atcelt lēmumu, kas esot ietverts Komisijas 2014. gada 30. septembrī izdotajā paziņojumā par parādu saistībā ar EUR 458 347,35 atgūšanu, Revīzijas palātas 2013. gada 27. februāra ziņojumu, Komisijas 2013. gada 12. jūlija un 2014. gada 6. augusta vēstules un jebkādus iepriekšējos aktus vai katrā ziņā – vēlākos aktus – pat ja par tiem nav zināms, kuri ietekmē prasītāja īpašumtiesisko situāciju

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt kā nepieņemamu; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt kā nepieņemamu;

| 2) | Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus sedz savus, kā arī Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura – IREPA Onlus sedz savus, kā arī Eiropas Komisijas un Eiropas Savienības Revīzijas palātas tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 65, 23.2.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/45 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/45

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 8. jūnija rīkojums – Kohrener Landmolkerei un DHG/Komisija

(Lieta T-178/15) (1)

(Garantēto tradicionālo īpatnību shēma - Regula (ES) Nr. 1151/2012 - Komisijas vēstule, ar ko valsts kompetentās iestādes tiek informētas par to paziņojuma par iebildumu novēlotu iesniegšanu - Acīmredzami juridiski nepamatota prasība)

(2016/C 270/51)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītājas: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Vācija) un DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Vācija) (pārstāvis – A Wagner, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – J. Guillem Carrau un G. von Rintelen)

Priekšmets

Prasība, kas ir pamatota ar LESD 263. pantu un ar ko tiek lūgts atcelt Komisijas Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāta B direktorāta ‟Daudzpusējās attiecības, kvalitātes politika” direktora 2015. gada 9. februāra vēstulē ietverto lēmumu ar references numuru Ares (2015)529719, ar kuru Vācijas kompetentās iestādes tika informētas, ka to 2015. gada 5. janvārī iesniegtais paziņojums par iebildumu atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām (OV 2012, L 343, 1. lpp.) 51. panta 1. punktam ir ticis iesniegts pēc termiņa beigām

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu, |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt kā acīmredzami juridiski nepamatotu,

| 2) | Kohrener Landmolkerei GmbH un DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Kohrener Landmolkerei GmbH un DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 245, 27.7.2015.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/45 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/45

---

Prasība, kas celta 2016. gada 18. aprīlī – Grizzly Tools/Komisija

(Lieta T-168/16)

(2016/C 270/52)

Tiesvedības valoda – vācu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Vācija) (pārstāvis –H. Fischer, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 8. februāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/175 par pasākumu, ko Spānija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/42/EK, lai aizliegtu laist tirgū spiedienmazgātāja tipu (OV 2016, L 33, 12. lpp.); |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas 2016. gada 8. februāra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/175 par pasākumu, ko Spānija veikusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/42/EK, lai aizliegtu laist tirgū spiedienmazgātāja tipu (OV 2016, L 33, 12. lpp.);

| — | piespriest atbildētājai samaksāt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai samaksāt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.
  Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav ievērota prasība norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. punktam, jo preambulas apsvērumi ir pretrunīgi un neskaidri.
  Turklāt apstrīdētais lēmums pārkāpjot principu par to, ka Komisijai ir pareizi jākonstatē faktiskie apstākļi. Preambulas 4. apsvērumā Komisija nepareizi esot apgalvojusi, ka EK atbilstības deklarācijā prasītāja esot atsaukusies uz standartu EN 60335–2-67:2009, kas nav pareizi. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots būtisku procedūras noteikumu pārkāpums.

Prasītāja apgalvo, ka apstrīdētajā lēmumā nav ievērota prasība norādīt pamatojumu atbilstoši LESD 296. panta 2. punktam, jo preambulas apsvērumi ir pretrunīgi un neskaidri.

Turklāt apstrīdētais lēmums pārkāpjot principu par to, ka Komisijai ir pareizi jākonstatē faktiskie apstākļi. Preambulas 4. apsvērumā Komisija nepareizi esot apgalvojusi, ka EK atbilstības deklarācijā prasītāja esot atsaukusies uz standartu EN 60335–2-67:2009, kas nav pareizi.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots Direktīvas 2006/42/EK (1) 11. panta pārkāpums. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots Direktīvas 2006/42/EK (1) 11. panta pārkāpums.

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Komisija esot nepareizi uzskatījusi par pamatotu Spānijas veikto pasākumu par laišanas tirgū aizliegumu.

Proti, Spānijas iestādes un Komisija esot klasificējusi spiedienmazgātāju kā divējādi izmantojamu ierīci, kas var tikt izmantota ne tikai kā pārnēsājama ierīce, bet arī kā rokās turama ierīce. Līdz ar to tās uzskatīja, ka ir vajadzīgs augstāks aizsardzības standarts, lai gan spiedienmazgātājs saskaņā ar tam paredzēto nolūku nav rokās turama ierīce un tā lietošana par rokās turamu ierīci nav pamatoti paredzams nepareizs lietojums Direktīvas 2006/42/EK 11. panta 1. punkta izpratnē.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/42/EK par mašīnām, un ar kuru groza Direktīvu 95/16/EK (OV 2006, L 57, 24. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/46 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/46

---

Prasība, kas celta 2016. gada 3. maijā – Keturi kambariai/EUIPO – Coffee In (“coffee inn”)

(Lieta T-202/16)

(2016/C 270/53)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: UAB Keturi kambariai (Viļņa, Lietuva) (pārstāve – R. Pumputienė, advokāte)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: AS Coffee In (Tallina, Igaunija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme melnā, oranžā un baltā krāsā, kas ietver vārdiskus elementus “coffee inn” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 475 233

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 3. marta lēmums lietā R 137/2015–4

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to noraidīt iebildumu, un atļaut pieteiktas preču zīmes reģistrāciju; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to noraidīt iebildumu, un atļaut pieteiktas preču zīmes reģistrāciju;

| — | piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus procesā Apelācijas padomē. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus Vispārējā tiesā un izdevumus procesā Apelācijas padomē.

Izvirzītie pamati:

| — | Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 42. panta 2. un 3. punkta pārkāpums;

| — | Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakspunkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakspunkta pārkāpums.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/47 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/47

---

Prasība, kas celta 2016. gada 11. maijā – Hansen Medical/EUIPO – Covidien (“MAGELLAN”)

(Lieta T-222/16)

(2016/C 270/54)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, Kalifornija, Amerikas Savienotās Valstis) (pārstāvji – R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, T. Wittmann, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Šveice)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “MAGELLAN” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 5 437 711

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 3. februāra lēmums apvienotajās lietās R 3092/2014–2 un R 3118/2014–2

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Regulas Nr. 207/2009 15. panta, 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 57. panta 1. punkta, 63. panta 2. punkta, 64. un 75. panta, 76. panta 2. punkta un 77. panta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 15. panta, 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 57. panta 1. punkta, 63. panta 2. punkta, 64. un 75. panta, 76. panta 2. punkta un 77. panta pārkāpums.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/48 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/48

---

Prasība, kas celta 2016. gada 6. maijā – Pio De Bragança/EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (“QUIS UT DEUS”)

(Lieta T-229/16)

(2016/C 270/55)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugāle) (pārstāvis – J. Sardinha, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks: Ordem de São Miguel da Ala (Lisabona, Portugāle)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašnieks: otrs procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībnieks

Attiecīgā strīdus preču zīme: grafiska preču zīme, kas ietver vārdiskus elementus “quis ut deus” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 005747936

Process EUIPO: atcelšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otras padomes 2016. gada 26. februāra lēmums lietā R 621/2015–2

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to pilnībā atcelt strīdus preču zīmi tās faktiskas neizmantošanas dēļ, tostarp attiecībā uz 6. klasē ietilpstošajām precēm “metāla izkārtnes”; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu un līdz ar to pilnībā atcelt strīdus preču zīmi tās faktiskas neizmantošanas dēļ, tostarp attiecībā uz 6. klasē ietilpstošajām precēm “metāla izkārtnes”;

| — | piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītie pamati:

Šī prasība, kurā tiek apgalvots Padomes 2009. gada 26. februāra Regulas (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi 15. panta 1. punkta un 51. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta pārkāpums, ir iesniegta atbilstošu Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 16. decembra Regulas (ES) 2015/2424, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi, Komisijas Regulu (EK) Nr. 2868/95, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, un atceļ Komisijas Regulu (EK) Nr. 2869/95 par maksām, kas jāmaksā Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi), 65. pantam.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/48 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/48

---

Prasība, kas celta 2016. gada 14. maijā – Klyuyev/Padome

(Lieta T-240/16)

(2016/C 270/56)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Andriy Klyuyev (Doņecka, Ukraina) (pārstāvji – B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, R. Gherson un T. Garner, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šie tiesību akti attiecas uz prasītāju;

| — | pakārtoti, atzīt, ka Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, jo tie ir nelikumīgi; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, atzīt, ka Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, jo tie ir nelikumīgi;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza sešus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi apstrīdēto pasākumu pienācīgu juridisko pamatu.






  — | Prasītājs norāda, ka LES 29. pants neesot pienācīgs juridiskais pamats Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumam 2014/119/KĀDP, jo iebildumos, kas izvirzīti pret prasītāju, viņš netika identificēts kā persona, kas ir vājinājusi demokrātiju Ukrainā vai liegusi Ukrainas iedzīvotājiem ieguvumus, kādus sniedz viņu valsts ilgtspējīga attīstība (LES 23. panta un 21. panta 2. punkta vispārējo noteikumu izpratnē). Tā kā trešais lēmums, ar ko tika izdarīti grozījumi, neesot spēkā, kā apgalvo prasītājs, Padome nevar atsaukties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai īstenotu Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi apstrīdēto pasākumu pienācīgu juridisko pamatu.

—

Prasītājs norāda, ka LES 29. pants neesot pienācīgs juridiskais pamats Padomes 2014. gada 5. marta Lēmumam 2014/119/KĀDP, jo iebildumos, kas izvirzīti pret prasītāju, viņš netika identificēts kā persona, kas ir vājinājusi demokrātiju Ukrainā vai liegusi Ukrainas iedzīvotājiem ieguvumus, kādus sniedz viņu valsts ilgtspējīga attīstība (LES 23. panta un 21. panta 2. punkta vispārējo noteikumu izpratnē). Tā kā trešais lēmums, ar ko tika izdarīti grozījumi, neesot spēkā, kā apgalvo prasītājs, Padome nevar atsaukties uz LESD 215. panta 2. punktu, lai īstenotu Padomes 2014. gada 5. marta Regulu (ES) Nr. 208/2014.

| 2. | Ar otro pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības saskaņā ar LES 6. pantu, skatot to kopsakarā ar LES 2. un 3. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, jo Padome pieņēma, ka tiesvedība Ukrainā atbilst pamata cilvēktiesībām. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības saskaņā ar LES 6. pantu, skatot to kopsakarā ar LES 2. un 3. pantu, un Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. un 48. pantu, jo Padome pieņēma, ka tiesvedība Ukrainā atbilst pamata cilvēktiesībām.

| 3. | Ar trešo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka kritērijs prasītāja iekļaušanai Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punktā un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punktā, bija izpildīts. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā, uzskatot, ka kritērijs prasītāja iekļaušanai Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punktā un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punktā, bija izpildīts.

| 4. | Ar ceturto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. It īpaši, pēc prasītāja domām, Padome neesot rūpīgi un objektīvi izvērtējusi, vai apgalvotie iemesli prasītāja atkārtotai iekļaušanai bija labi pamatoti, ņemot vērā informāciju, ko prasītājs bija iesniedzis pirms atkārtotās iekļaušanas. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāja tiesības uz aizstāvību, kā arī tiesības uz labu pārvaldību un efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. It īpaši, pēc prasītāja domām, Padome neesot rūpīgi un objektīvi izvērtējusi, vai apgalvotie iemesli prasītāja atkārtotai iekļaušanai bija labi pamatoti, ņemot vērā informāciju, ko prasītājs bija iesniedzis pirms atkārtotās iekļaušanas.

| 5. | Ar piekto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome bez pamatojuma vai nesamērīgi esot pārkāpusi prasītāja pamattiesības, tostarp viņa tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Pēc prasītāja domām, apstrīdēto pasākumu sekas esot tālejošas gan attiecībā uz viņa īpašumu, gan reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāja aktīvu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta ar, vai to pamato kāds likumīgs mērķis, un vēl jo mazāk, ka tā ir samērīga ar šādu mērķi. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu prasības atcelt tiesību aktus pamatošanai tiek apgalvots, ka Padome bez pamatojuma vai nesamērīgi esot pārkāpusi prasītāja pamattiesības, tostarp viņa tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Pēc prasītāja domām, apstrīdēto pasākumu sekas esot tālejošas gan attiecībā uz viņa īpašumu, gan reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāja aktīvu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta ar, vai to pamato kāds likumīgs mērķis, un vēl jo mazāk, ka tā ir samērīga ar šādu mērķi.

| 6. | Ar sesto pamatu iebildes par prettiesiskumu pamatošanai tiek apgalvots, ka, ja pretēji trešajā pamatā izvirzītajiem argumentiem Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ietver a) jebkādu Ukrainas iestāžu veiktu izmeklēšanu, neatkarīgi no tā, vai ir bijis kāds tiesas nolēmums vai notikusi tiesvedība, kas ar to būtu saistīta, kurā tas būtu pārbaudīts vai pārskatīts; un/vai b) jebkādu “amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, cenšoties panākt nepamatotas priekšrocības”, neraugoties uz to, vai ir bijusi valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas kritērijam, ņemot vērā tā patvaļīgo apjomu un piemērošanu, kas izrietētu no šādas plašas interpretācijas, trūktu juridiskā pamata; un/vai tas nebūtu samērīgs ar Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkta un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkta mērķi. Līdz ar to šīs tiesību normas būtu nelikumīgas. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu iebildes par prettiesiskumu pamatošanai tiek apgalvots, ka, ja pretēji trešajā pamatā izvirzītajiem argumentiem Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkts un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie ietver a) jebkādu Ukrainas iestāžu veiktu izmeklēšanu, neatkarīgi no tā, vai ir bijis kāds tiesas nolēmums vai notikusi tiesvedība, kas ar to būtu saistīta, kurā tas būtu pārbaudīts vai pārskatīts; un/vai b) jebkādu “amatpersonas dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, cenšoties panākt nepamatotas priekšrocības”, neraugoties uz to, vai ir bijusi valsts līdzekļu piesavināšanās, iekļaušanas kritērijam, ņemot vērā tā patvaļīgo apjomu un piemērošanu, kas izrietētu no šādas plašas interpretācijas, trūktu juridiskā pamata; un/vai tas nebūtu samērīgs ar Padomes 2014. gada 5. marta Lēmuma 2014/119/KĀDP (grozīts) 1. panta 1. punkta un Padomes 2014. gada 5. marta Regulas (ES) Nr. 208/2014 (grozīta) 3. panta 1. punkta mērķi. Līdz ar to šīs tiesību normas būtu nelikumīgas.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/50 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/50

---

Prasība, kas celta 2016. gada 17. maijā – Stavytskyi/Padome

(Lieta T-242/16)

(2016/C 270/57)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Edward Stavytskyi (Beļģija) (pārstāvji – J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey un D. Rovetta, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šajos tiesību aktos prasītāja vārds ir ierakstīts to personu sarakstā, pret kurām vērsti ierobežojoši pasākumi; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2016. gada 4. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/318, ar ko groza Lēmumu 2014/119/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, kā arī Padomes 2016. gada 4. marta Īstenošanas regulu (ES) 2016/311, ar ko īsteno Regulu (ES) Nr. 208/2014 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ukrainā, ciktāl šajos tiesību aktos prasītāja vārds ir ierakstīts to personu sarakstā, pret kurām vērsti ierobežojoši pasākumi;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus šajā tiesvedībā.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītājs izvirza četrus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka saraksts esot nelikumīgs, jo tas ir ticis grozīts, lai tajā ņemtu vērā uzskaitījumu, vienīgi pamatojoties uz to, vai pret personu tiek veikts kriminālprocess, nepastāvot jebkādai juridiska apstiprinājuma prasībai. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka saraksts esot nelikumīgs, jo tas ir ticis grozīts, lai tajā ņemtu vērā uzskaitījumu, vienīgi pamatojoties uz to, vai pret personu tiek veikts kriminālprocess, nepastāvot jebkādai juridiska apstiprinājuma prasībai.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot sniegusi nepietiekamu un vispārpieņemtu pamatojumu, jo tā esot vienīgi kopējusi tekstu, kas atrodams sarakstu regulējošajos tiesību aktos. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot sniegusi nepietiekamu un vispārpieņemtu pamatojumu, jo tā esot vienīgi kopējusi tekstu, kas atrodams sarakstu regulējošajos tiesību aktos.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tai neesot bijuši pietiekami droši fakti prasītāja iekļaušanai sarakstā, pamatojoties uz to, ka Ukrainas iestādes pret viņu bija veikušas kriminālprocesu par publisko līdzekļu vai aktīvu nelikumīgu piesavināšanos. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tai neesot bijuši pietiekami droši fakti prasītāja iekļaušanai sarakstā, pamatojoties uz to, ka Ukrainas iestādes pret viņu bija veikušas kriminālprocesu par publisko līdzekļu vai aktīvu nelikumīgu piesavināšanos.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pasākumi, kurus Padome bija veikusi attiecībā uz prasītāju, neesot ārpolitikas pasākumi, bet gan starptautiskā sadarbība krimināllietās, kuri attiecīgi ir tikuši noteikti, balstoties uz nepareizu juridisko pamatu. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka pasākumi, kurus Padome bija veikusi attiecībā uz prasītāju, neesot ārpolitikas pasākumi, bet gan starptautiskā sadarbība krimināllietās, kuri attiecīgi ir tikuši noteikti, balstoties uz nepareizu juridisko pamatu.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/51 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/51

---

Prasība, kas celta 2016. gada 13. maijā – Trasta Komercbanka u.c./ECB

(Lieta T-247/16)

(2016/C 270/58)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Trasta Komercbanka AS (Rīga, Latvija) un seši citi (pārstāvji – O. Behrends, L. Feddern un M. Kirchner, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Centrālā banka

Prasītāju prasījumi:

| — | atcelt ECB 2016. gada 3. marta lēmumu anulēt Trasta Komercbankas AS bankas darbības licenci, un |
| --- | --- |

—

atcelt ECB 2016. gada 3. marta lēmumu anulēt Trasta Komercbankas AS bankas darbības licenci, un

| — | piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētajai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav rūpīgi un objektīvi izskatījusi un izvērtējusi visus faktiskos aspektus, tostarp bez ierobežojumiem to, ka ECB pienācīgi nereaģēja uz to, ka Latvijas vietējās regulatīvās iestādes iesniegtā informācija un dokumenti bija neprecīzi. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav rūpīgi un objektīvi izskatījusi un izvērtējusi visus faktiskos aspektus, tostarp bez ierobežojumiem to, ka ECB pienācīgi nereaģēja uz to, ka Latvijas vietējās regulatīvās iestādes iesniegtā informācija un dokumenti bija neprecīzi.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi samērīguma principu, neatzīstot alternatīvu pasākumu pieejamību. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi samērīguma principu, neatzīstot alternatīvu pasākumu pieejamību.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi vienlīdzīgas attieksmes principu.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas (1) 19. pantu un preambulas 75. apsvērumu, un īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu]. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi VUM regulas (1) 19. pantu un preambulas 75. apsvērumu, un īstenojusi détournement de pouvoir [pilnvaru nepareizu izmantošanu].

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka ECB nav ievērojusi tiesiskās paļāvības un tiesiskās noteiktības principus.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi procesuālos noteikumus, tostarp tiesības tikt uzklausītam, tiesības piekļūt lietas materiāliem, tiesības uz pietiekami pamatotu lēmumu, VUM pamatregulas (2) 83. panta 1. punktu un tiesības uz taisnīgu administratīvo procesu. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka ECB ir pārkāpusi procesuālos noteikumus, tostarp tiesības tikt uzklausītam, tiesības piekļūt lietas materiāliem, tiesības uz pietiekami pamatotu lēmumu, VUM pamatregulas (2) 83. panta 1. punktu un tiesības uz taisnīgu administratīvo procesu.

---

(1)  Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV 2013, L 287, 63. lpp.).

(2)  Eiropas Centrālās bankas 2014. gada 16. aprīļa Regula (ES) Nr. 468/2014, ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (OV 2014, L 141, 1. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/52 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/52

---

Prasība, kas celta 2016. gada 19. maijā – Walfood/EUIPO – Romanov Holding (“CHATKA”)

(Lieta T-248/16)

(2016/C 270/59)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Walfood SA (Luksemburga, Luksemburga) (pārstāvis – E. Cornu, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes īpašniece: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “CHATKA” – Eiropas Savienības preču zīme Nr. 943670

Process EUIPO: spēkā neesamības atzīšanas process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 21. marta lēmums lietā R 150/2015–5

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkta pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 57. panta 2. un 3. punkta pārkāpums.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/52 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/52

---

Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Portugāle/Komisija

(Lieta T-261/16)

(2016/C 270/60)

Tiesvedības valoda – portugāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Portugāles Republika (pārstāvji – L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão un J. Saraiva de Almeida)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 75, 16. lpp.), ciktāl ar to no finansējuma ir izslēgta summa EUR 385 762,22 apmērā par Portugāles deklarētajiem izdevumiem saistībā ar konkrētu atbalsta pasākumu, kas veikts atbilstoši Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantam, par 2011., 2012. un 2013. finanšu gadu; |
| --- | --- |

—

atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 75, 16. lpp.), ciktāl ar to no finansējuma ir izslēgta summa EUR 385 762,22 apmērā par Portugāles deklarētajiem izdevumiem saistībā ar konkrētu atbalsta pasākumu, kas veikts atbilstoši Padomes 2009. gada 19. janvāra Regulas (EK) Nr. 73/2009 68. pantam, par 2011., 2012. un 2013. finanšu gadu;

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Komisijas Regulas Nr. 1122/2009 46. panta 2. punkts – Portugāles iestādes ir ievērojušas visus noteikumus saistībā ar “papildu maksājumu par katru slaucamo govi” konkrētā atbalsta, kuru Portugāles valdība noteica atbilstoši Regulas Nr. 73/2009 86. pantam, ietvaros. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Komisijas Regulas Nr. 1122/2009 46. panta 2. punkts – Portugāles iestādes ir ievērojušas visus noteikumus saistībā ar “papildu maksājumu par katru slaucamo govi” konkrētā atbalsta, kuru Portugāles valdība noteica atbilstoši Regulas Nr. 73/2009 86. pantam, ietvaros.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkts, jo nav izpildītas Komisijas noteiktās prasības pamatnostādnēs, kas iekļautas dokumentā Nr. VI/5330/97, lai piemērotu finanšu korekciju ar 2 % likmi. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpts Padomes Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkts, jo nav izpildītas Komisijas noteiktās prasības pamatnostādnēs, kas iekļautas dokumentā Nr. VI/5330/97, lai piemērotu finanšu korekciju ar 2 % likmi.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/53 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/53

---

Prasība, kas celta 2016. gada 25. maijā – Grieķija/Komisija

(Lieta T-272/16)

(2016/C 270/61)

Tiesvedības valoda – grieķu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Grieķijas Republika (pārstāvji – G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou, A. Vasilopoulou un D. Dourdoureka)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 1509 un publicēts 2016. gada 22. martaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L 75, 16. lpp.):






  a) | daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 166 797 866,22 apmērā, kas ir radušies postenī “Atsaistītais tiešais atbalsts 2012. un 2013. finanšu gadā, un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 25 % apmērā attiecībā uz 2012. gadu un 2) vienotas likmes un vienreizēja finanšu korekcija attiecībā uz 2013. gadu; |
| --- | --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu, ar ko no Eiropas Savienības finansējuma izslēdz konkrētus dalībvalstu izdevumus, kurus tās attiecinājušas uz Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF) un uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 1509 un publicēts 2016. gada 22. martaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L 75, 16. lpp.):

a)

daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 166 797 866,22 apmērā, kas ir radušies postenī “Atsaistītais tiešais atbalsts 2012. un 2013. finanšu gadā, un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 25 % apmērā attiecībā uz 2012. gadu un 2) vienotas likmes un vienreizēja finanšu korekcija attiecībā uz 2013. gadu;

| b) | daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 3 880 460,50 apmērā, kas ir radušies postenī “ELFLA atbalsts lauku attīstībai”, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz 2010.–2013. finanšu gadu saistībā ar pasākumu Nr. 125 un 2) vienreizēja korekcija attiecībā uz 2011.–2013. finanšu gadu; |
| --- | --- |

b)

daļā, kurā ar to no Eiropas Savienības finansējuma ir izslēgti izdevumi kopumā EUR 3 880 460,50 apmērā, kas ir radušies postenī “ELFLA atbalsts lauku attīstībai”, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), un it īpaši ir noteikta 1) vienotas likmes finanšu korekcija 5 % apmērā attiecībā uz 2010.–2013. finanšu gadu saistībā ar pasākumu Nr. 125 un 2) vienreizēja korekcija attiecībā uz 2011.–2013. finanšu gadu;

| c) | ciktāl ar to netiek pilnībā izpildīts Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra galīgais spriedums lietā T-107/14 un tādējādi Grieķijas Republikai nekavējoties netiek atmaksāta summa EUR 29 366 975,06 apmērā, un |
| --- | --- |

c)

ciktāl ar to netiek pilnībā izpildīts Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 19. novembra galīgais spriedums lietā T-107/14 un tādējādi Grieķijas Republikai nekavējoties netiek atmaksāta summa EUR 29 366 975,06 apmērā, un

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza astoņus atcelšanas pamatus.

Runājot par finanšu korekciju par kopējo summu EUR 166 797 866,22 apmērā, kas attiecas uz izdevumiem, kuri ir radušies saistībā ar atsaistīto tiešo atbalstu 2012. un 2013. gadā, Grieķijas Republika izvirza trīs atcelšanas pamatus.

Pirmais atcelšanas pamats, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2012. gadu, attiecas uz nepareizu Regulas Nr. 796/2004 (1) 2. panta 2. punkta noteikumu [un vēlāk pieņemtā Regulas Nr. 1120/2009 (2) 2. panta c) punkta] interpretāciju un piemērošanu.

Otrais atcelšanas pamats, kas arī attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2012. gadu, attiecas uz nepareizu Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju interpretāciju un piemērošanu un ir saistīts ar jautājumu, vai ir izpildīti nosacījumi finanšu korekcijas 25 % apmērā piemērošanai 2012. gadā; vēl tiek norādīts, ka Komisija ir pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas un vienlaikus ir pārkāpts samērīguma princips (A daļa), kā arī nepareizi ir aprēķināta finanšu korekcija (B daļa).

Ar trešo atcelšanas pamatu, kas arī attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar 2013. gadu, tiek apgalvots, ka tā ir nelikumīga, ļaunprātīga un pretrunīga, ka tā ir pamatota ar nepareizu Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju interpretāciju un piemērošanu un ka ar to ir pārkāpti labas pārvaldības, samērīguma un ne bis in idem principi, kā arī tiesības uz aizstāvību.

Pēc tam, runājot par finanšu korekciju attiecībā uz posteni “ELFLA atbalsts lauku attīstībai, 1. un 3. prioritārais virziens – Uz ieguldījumiem vērsti pasākumi (2007–2013), ir izvirzīti četri atcelšanas pamati.

Ar ceturto un piekto atcelšanas pamatu, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar pasākumu Nr. 125, tiek norādīts uz juridiskā pamata un pamatojuma neesamību, kā arī kļūdu faktos, ciktāl pārvaldības iestāde likumīgi un pilnībā ir īstenojusi savas pilnvaras (ceturtais pamats), un to, ka vienotas likmes finanšu korekcijas noteikšana 5 % apmērā, proti, EUR 506 480,19 apmērā, attiecībā uz izdevumiem, kas ir radušies 2010. finanšu gadā, ir pretrunā Regulas Nr. 1290/2005 (3) 31. pantam, jo runa ir par izdevumiem, kas ir radušies vairāk nekā divdesmit četrus (24) mēnešus pirms tam, kad Komisija rakstveidā paziņoja pārbaudes rezultātus.

Ar sesto atcelšanas pamatu, kas attiecas uz korekciju, kura ir noteikta saistībā ar pasākumu Nr. 121, tiek apgalvots, ka lēmums ir nelikumīgs, jo noteiktā korekcija un metode, kas tika izmantota tās aprēķināšanai, pēc analoģijas piemērojot Regulas Nr. 809/2014 (4) 63. pantu, nav saderīga ar Regulas Nr. 1290/2005 31. pantu un Komisijas Dokumentā VI/5530/1997 ietvertajām vadlīnijām; tās piemērošana izraisa sekas, kas nav samērīgas ar konstatētajiem trūkumiem. Pakārtoti, attiecībā uz to pašu pasākumu septītajā prasības pamatā tiek norādīts uz juridiskā pamata un pamatojuma neesamību apstrīdētajā lēmumā un uz Komisijas Dokumentā VI/5530/1997 ietverto vadlīniju pārkāpumu.

Astotais atcelšanas pamats attiecas uz LESD 266. panta pārkāpumu saistībā ar Komisijas pienākumu veikt pasākumus Savienības tiesas sprieduma izpildei, ciktāl tā pēc Vispārējās tiesas sprieduma lietā T-107/14 Grieķijas Republikai nav atmaksājusi summu EUR 29 366 975,06 apmērā, kā arī uz labas pārvaldības, tiesiskās noteiktības un Komisijas un dalībvalstu lojālas sadarbības principu pārkāpumu.

---

(1)  Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 796/2004, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai ieviestu savstarpēju atbilstību, modulāciju un integrēto administrēšanas un kontroles sistēmu, kura paredzēta Padomes Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko ievieš kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2004, L 141, 18. lpp.).

(2)  Komisijas 2009. gada 29. oktobra Regula (EK) Nr. 1120/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā īstenot vienotā maksājuma shēmu, kura paredzēta III sadaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 73/2009, ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem (OV 2009, L 316, 1. lpp.).

(3)  Padomes 2005. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.).

(4)  Komisijas 2014. gada 17. jūlija Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014, ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (OV 2014, L 227, 69. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/55 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/55

---

Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Sun Media/EUIPO – Meta4 Spain (“METAPORN”)

(Lieta T-273/16)

(2016/C 270/62)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Ķīnas Tautas Republikas Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals) (pārstāvis – A. Schnider, advokāts)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Spānija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzēja: prasītāja

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “METAPORN” – reģistrācijas pieteikums Nr. 11 819 281

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas otrās padomes 2016. gada 3. marta lēmums apvienotajās lietās R 653/2015–2 un R 674/2015–2

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā rakstveidā iestāsies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un apelācijas procesā EUIPO. |
| --- | --- |

—

piespriest EUIPO un otrai procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniecei, ja tā rakstveidā iestāsies lietā, segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājas izdevumus, kas radušies tiesvedībā Vispārējā tiesā un apelācijas procesā EUIPO.

Izvirzītie pamati:

| — | Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums;

| — | Regulas Nr. 207/2009 75. un nākamo pantu pārkāpums; |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 75. un nākamo pantu pārkāpums;

| — | EUIPO pienākuma izmantot savas pilnvaras atbilstoši vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem pārkāpums. |
| --- | --- |

—

EUIPO pienākuma izmantot savas pilnvaras atbilstoši vispārējiem Eiropas Savienības tiesību principiem pārkāpums.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/56 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/56

---

Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Saleh Thabet/Padome

(Lieta T-274/16)

(2016/C 270/63)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Suzanne Saleh Thabet (Kaira, Ēģipte) (pārstāvji – B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, un G. Martin un M. Rushton, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

| — | atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītāju; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītāju, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītāju;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza sešus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītājas ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītājas ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītājas ierakstīšanai no jauna. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītājas ierakstīšanai no jauna.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītājas ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītājas pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītājas tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītājas ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītājas pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītājas pamattiesības, tostarp viņas tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītāju esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņas īpašumu, gan viņas reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītājas pamattiesības, tostarp viņas tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītāju esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņas īpašumu, gan viņas reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/57 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/57

---

Prasība, kas celta 2016. gada 27. maijā – Mubarak un citi/Padome

(Lieta T-275/16)

(2016/C 270/64)

Tiesvedības valoda – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītāji: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira, Ēģipte), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kaira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Kaira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Kaira) (pārstāvji: B. Kennelly un J. Pobjoy, Barristers, un G. Martin un M. Rushton, Solicitors)

Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome

Prasītāju prasījumi:

| — | atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītājiem; |
| --- | --- |

—

atcelt Padomes 2016. gada 18. marta Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ar ko groza Lēmumu 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē, (OV 2016, L 74, 40. lpp.), ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

| — | atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītājiem, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka Padomes 2011. gada 21. marta Lēmuma 2011/172/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 63. lpp.) 1. panta 1. punkts un Padomes 2011. gada 21. marta Regulas (ES) Nr. 270/2011 par ierobežojošiem pasākumiem, kas vērsti pret konkrētām personām, vienībām un struktūrām saistībā ar situāciju Ēģiptē (OV 2011, L 76, 4. lpp.), 2. panta 1. punkts nav piemērojami, ciktāl tie attiecas uz prasītājiem, un tādējādi atcelt Lēmumu (KĀDP) 2016/411, ciktāl tas attiecas uz prasītājiem;

| — | piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Padomei atlīdzināt prasītāju tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāji izvirza sešus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2016/411 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Padome neesot norādījusi atbilstošu juridisko pamatu Lēmuma 2011/172/KĀDP (turpmāk tekstā – “lēmums”) 1. panta 1. punktam un Regulas (ES) Nr. 270/2011 (turpmāk tekstā – “regula”) 2. panta 1. punktam. Neesot pierādījumu, ka Padome, pieņemot Lēmumu (KĀDP) 2016/411 (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”), būtu pārskatījusi lēmuma 1. panta 1. punkta juridisko pamatu, kaut gan šis pienākums ir skaidri noteikts lēmuma 5. pantā. Fakts, ka 1. panta 1. punktam varēja būt bijis spēkā esošs juridisks pamats tad, kad šis lēmums 2011. gada 21. martā pirmo reizi tika pieņemts, neparedz šai tiesību normai nemainīgu juridisku pamatu, kas pastāv līdz 2016. gadam vai vēlāk.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka Ēģiptē notikušajās tiesvedībās esot tikušas ievērotas pamattiesības, Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības, kas paredzētas LES 6. pantā, lasot to kopsakarā ar 2. un 3. pantu, un ES Pamattiesību hartas 47. un 48. pantā.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītāju ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā. |
| --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka, uzskatot, ka kritērijs prasītāju ierakstīšanai lēmuma 1. panta 1. punkta un regulas 2. panta 1. punkta sarakstā esot ticis izpildīts, Padome esot pieļāvusi acīmredzamas kļūdas vērtējumā.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītāju ierakstīšanai no jauna. |
| --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots, ka, Padome neesot norādījusi pietiekamu pamatojumu prasītāju ierakstīšanai no jauna.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītāju ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītāju pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus. |
| --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību un tiesības uz labu pārvaldību, un tiesības uz efektīvu pārbaudi tiesā. It īpaši, Padome neesot rūpīgi un objektīvi pārbaudījusi, vai iemesli, uz kuriem tā atsaukusies, lai pamatotu prasītāju ierakstīšanu no jauna, ir bijuši pietiekami pamatoti, ņemot vērā prasītāju pirms atkārtotas ierakstīšanas paustos apsvērumus.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāju pamattiesības, tostarp viņu tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītājiem esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņu īpašumu, gan viņu reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga. |
| --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots, ka Padome esot nepamatoti un nesamērīgi pārkāpusi prasītāju pamattiesības, tostarp viņu tiesības uz īpašuma un reputācijas aizsardzību. Padomes Lēmuma (KĀDP) 2016/411 ietekme uz prasītājiem esot visaptveroša – gan attiecībā uz viņu īpašumu, gan viņu reputāciju visā pasaulē. Padome neesot pierādījusi, ka prasītāju līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšana ir saistīta vai pamatota ar leģitīmu mērķi, un vēl jo mazāk, ka tā būtu ar šādu mērķi samērīga.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/58 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/58

---

Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost Paczkomaty/Komisija

(Lieta T-282/16)

(2016/C 270/65)

Tiesvedības valoda – poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Krakova, Polija) (pārstāvis – T. Proć, radca prawny)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. novembra Lēmumu (ES) C(2015) 8236 par valsts atbalstu SA.38869 (2014/N), ko Polija vēlas piešķirt Polijas pastam kā kompensāciju par neto izdevumiem, kas ir radušies 2013.–2015. gadā saistībā ar pienākumu sniegt universālos pakalpojumus; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. novembra Lēmumu (ES) C(2015) 8236 par valsts atbalstu SA.38869 (2014/N), ko Polija vēlas piešķirt Polijas pastam kā kompensāciju par neto izdevumiem, kas ir radušies 2013.–2015. gadā saistībā ar pienākumu sniegt universālos pakalpojumus;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] (2.6. daļas) 19. punkta prasības, Līgumā noteikto publisko iepirkumu principu pārkāpums, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp., turpmāk tekstā – “Pasta direktīva”) nepareiza interpretācija;






  — | Dalībvalstu piemērotajām universālo pakalpojumu sniegšanas finansēšanas metodēm ir jāatbilst gan no LESD normām par iekšējā tirgus brīvībām izrietošajiem nediskriminācijas, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principiem (tostarp pasta universālā pakalpojuma sniedzēja izvēles konkursā principam), kā arī LESD 106. panta 2. punktam, kas tā nav šajā lietā. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] (2.6. daļas) 19. punkta prasības, Līgumā noteikto publisko iepirkumu principu pārkāpums, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp., turpmāk tekstā – “Pasta direktīva”) nepareiza interpretācija;

—

Dalībvalstu piemērotajām universālo pakalpojumu sniegšanas finansēšanas metodēm ir jāatbilst gan no LESD normām par iekšējā tirgus brīvībām izrietošajiem nediskriminācijas, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principiem (tostarp pasta universālā pakalpojuma sniedzēja izvēles konkursā principam), kā arī LESD 106. panta 2. punktam, kas tā nav šajā lietā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, kā arī nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 14. punkta (2.2. daļa) un 60. punkta (2.10. daļa) prasības.






  — | Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka pat Polijas pastam uzticētais pienākums sniegt sabiedriskos pakalpojumus atbilstot Pasta direktīvā noteiktajām prasībām un tāpēc neesot vajadzīgs kā pierādījums par to, ka precīzi ir noskaidrota publiskā pakalpojuma vajadzība, kā arī veikt sabiedrisko apspriešanu vai piemērot citus atbilstošus līdzekļus, lai ievērotu lietotāju un pakalpojumu sniedzēju intereses. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, kā arī nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 14. punkta (2.2. daļa) un 60. punkta (2.10. daļa) prasības.

—

Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka pat Polijas pastam uzticētais pienākums sniegt sabiedriskos pakalpojumus atbilstot Pasta direktīvā noteiktajām prasībām un tāpēc neesot vajadzīgs kā pierādījums par to, ka precīzi ir noskaidrota publiskā pakalpojuma vajadzība, kā arī veikt sabiedrisko apspriešanu vai piemērot citus atbilstošus līdzekļus, lai ievērotu lietotāju un pakalpojumu sniedzēju intereses.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 52. punkta (2.9. daļa) prasības, kā arī Pasta direktīvas 7. panta 1., 3. un 5. punkta pārkāpums.






  — | Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka kompensāciju fonds attiecībā uz vienoto maksimālo iemaksu 2 % no piedāvātāja ienākumiem no universālajiem pakalpojumiem vai subsidētajiem pakalpojumiem apmērā atbilst nedriskriminācijas prasībai; ka šī obligātās iemaksas procentu likme vienādi attiecas uz visiem tirgus dalībniekiem, kas esot diskriminējoši, jo universālo pakalpojumu piedāvātāju un subsidēto pakalpojumu piedāvātāju situācijas nav vienādas. |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 52. punkta (2.9. daļa) prasības, kā arī Pasta direktīvas 7. panta 1., 3. un 5. punkta pārkāpums.

—

Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka kompensāciju fonds attiecībā uz vienoto maksimālo iemaksu 2 % no piedāvātāja ienākumiem no universālajiem pakalpojumiem vai subsidētajiem pakalpojumiem apmērā atbilst nedriskriminācijas prasībai; ka šī obligātās iemaksas procentu likme vienādi attiecas uz visiem tirgus dalībniekiem, kas esot diskriminējoši, jo universālo pakalpojumu piedāvātāju un subsidēto pakalpojumu piedāvātāju situācijas nav vienādas.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Pasta direktīvas 7. panta 1. punkta pārkāpums, jo Eiropas Komisija piekrīt, ka universālā pakalpojuma izmaksas tiek segtas ar dažādām Polijas pastam piešķirtām ekskluzīvām un speciālām tiesībām.






  — | Pasta direktīvas 7. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis vairs nenodrošina ekskluzīvas un īpašas tiesības ieviest un sniegt pasta pakalpojumus un tās arī neatstāj spēkā. Vienlaikus Komisija piekrīt, ka Polijas pastam saistībā ar tā sniegtajiem universālajiem pakalpojumiem tiek nodrošinātas ekskluzīvas un īpašas tiesības. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Pasta direktīvas 7. panta 1. punkta pārkāpums, jo Eiropas Komisija piekrīt, ka universālā pakalpojuma izmaksas tiek segtas ar dažādām Polijas pastam piešķirtām ekskluzīvām un speciālām tiesībām.

—

Pasta direktīvas 7. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis vairs nenodrošina ekskluzīvas un īpašas tiesības ieviest un sniegt pasta pakalpojumus un tās arī neatstāj spēkā. Vienlaikus Komisija piekrīt, ka Polijas pastam saistībā ar tā sniegtajiem universālajiem pakalpojumiem tiek nodrošinātas ekskluzīvas un īpašas tiesības.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots Līguma 102. panta, skatīta kopā ar 106. panta 1. punktu, pārkāpums.






  — | Nesamērīgi lielas obligātās iemaksas kompensāciju fondā sekas ir “ar konkurenci nesaderīga tirgus piekļuves ierobežošana konkurentiem” pasta tirgū. |
| --- | --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots Līguma 102. panta, skatīta kopā ar 106. panta 1. punktu, pārkāpums.

—

Nesamērīgi lielas obligātās iemaksas kompensāciju fondā sekas ir “ar konkurenci nesaderīga tirgus piekļuves ierobežošana konkurentiem” pasta tirgū.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. panta un 17. panta 1. punkta pārkāpums.






  — | Ar apstrīdēto lēmumu tiek apstiprināta valsts atbalsta shēma (valsts atbalsta regulējums), kā sekas ir nesamērīga iejaukšanās prasītājas īpašuma tiesībās, kā arī tās uzņēmējdarbības brīvības nesamērīgs ierobežojums. |
| --- | --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. panta un 17. panta 1. punkta pārkāpums.

—

Ar apstrīdēto lēmumu tiek apstiprināta valsts atbalsta shēma (valsts atbalsta regulējums), kā sekas ir nesamērīga iejaukšanās prasītājas īpašuma tiesībās, kā arī tās uzņēmējdarbības brīvības nesamērīgs ierobežojums.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši Līguma 296. pantam neievērošana.






  — | Komisija neesot pareizi konstatējusi faktus un lēmumu vairakkārt pamatojusi ar nepareiziem faktiem. Turpinājumā Komisija esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā arī tādēļ, ka tā – pretēji tās lēmumu pieņemšanas praksei – nenotikušo konkursu neesot ņēmusi vērā kā atbildību pastiprinošu apstākli attiecībā uz ietekmi uz konkurenci. |
| --- | --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši Līguma 296. pantam neievērošana.

—

Komisija neesot pareizi konstatējusi faktus un lēmumu vairakkārt pamatojusi ar nepareiziem faktiem. Turpinājumā Komisija esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā arī tādēļ, ka tā – pretēji tās lēmumu pieņemšanas praksei – nenotikušo konkursu neesot ņēmusi vērā kā atbildību pastiprinošu apstākli attiecībā uz ietekmi uz konkurenci.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/60 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/60

---

Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Inpost/Komisija

(Lieta T-283/16)

(2016/C 270/66)

Tiesvedības valoda – poļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Inpost S.A. (Krakova, Polija) (pārstāvis – W. Knopkiewicz, radca prawny)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. novembra Lēmumu (ES) C(2015) 8236 par valsts atbalstu SA.38869 (2014/N), ko Polija vēlas piešķirt Polijas pastam kā kompensāciju par neto izdevumiem, kas ir radušies 2013.–2015. gadā saistībā ar pienākumu sniegt universālos pakalpojumus; |
| --- | --- |

—

atcelt Eiropas Komisijas 2015. gada 26. novembra Lēmumu (ES) C(2015) 8236 par valsts atbalstu SA.38869 (2014/N), ko Polija vēlas piešķirt Polijas pastam kā kompensāciju par neto izdevumiem, kas ir radušies 2013.–2015. gadā saistībā ar pienākumu sniegt universālos pakalpojumus;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza septiņus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] (2.6. daļas) 19. punkta prasības, Līgumā noteikto publisko iepirkumu principu pārkāpums, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp., turpmāk tekstā – “Pasta direktīva”) nepareiza interpretācija;






  — | Dalībvalstu piemērotajām universālo pakalpojumu sniegšanas finansēšanas metodēm ir jāatbilst gan no LESD normām par iekšējā tirgus brīvībām izrietošajiem nediskriminācijas, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principiem (tostarp pasta universālā pakalpojuma sniedzēja izvēles konkursā principam), kā arī LESD 106. panta 2. punktam, kas tā nav šajā lietā. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] (2.6. daļas) 19. punkta prasības, Līgumā noteikto publisko iepirkumu principu pārkāpums, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp., turpmāk tekstā – “Pasta direktīva”) nepareiza interpretācija;

—

Dalībvalstu piemērotajām universālo pakalpojumu sniegšanas finansēšanas metodēm ir jāatbilst gan no LESD normām par iekšējā tirgus brīvībām izrietošajiem nediskriminācijas, pārskatāmības un vienlīdzīgas attieksmes principiem (tostarp pasta universālā pakalpojuma sniedzēja izvēles konkursā principam), kā arī LESD 106. panta 2. punktam, kas tā nav šajā lietā.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, kā arī nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 14. punkta (2.2. daļa) un 60. punkta (2.10. daļa) prasības.






  — | Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka pat Polijas pastam uzticētais pienākums sniegt sabiedriskos pakalpojumus atbilstot Pasta direktīvā noteiktajām prasībām un tāpēc neesot vajadzīgs kā pierādījums par to, ka precīzi ir noskaidrota publiskā pakalpojuma vajadzība, kā arī veikt sabiedrisko apspriešanu vai piemērot citus atbilstošus līdzekļus, lai ievērotu lietotāju un pakalpojumu sniedzēju intereses. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, kā arī nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 14. punkta (2.2. daļa) un 60. punkta (2.10. daļa) prasības.

—

Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka pat Polijas pastam uzticētais pienākums sniegt sabiedriskos pakalpojumus atbilstot Pasta direktīvā noteiktajām prasībām un tāpēc neesot vajadzīgs kā pierādījums par to, ka precīzi ir noskaidrota publiskā pakalpojuma vajadzība, kā arī veikt sabiedrisko apspriešanu vai piemērot citus atbilstošus līdzekļus, lai ievērotu lietotāju un pakalpojumu sniedzēju intereses.

| 3. | Ar trešo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 52. punkta (2.9. daļa) prasības, kā arī Pasta direktīvas 7. panta 1., 3. un 5. punkta pārkāpums.






  — | Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka kompensāciju fonds attiecībā uz vienoto maksimālo iemaksu 2 % no piedāvātāja ienākumiem no universālajiem pakalpojumiem vai subsidētajiem pakalpojumiem apmērā atbilst nedriskriminācijas prasībai; ka šī obligātās iemaksas procentu likme vienādi attiecas uz visiem tirgus dalībniekiem, kas esot diskriminējoši, jo universālo pakalpojumu piedāvātāju un subsidēto pakalpojumu piedāvātāju situācijas nav vienādas. |
| --- | --- | --- |

3.

Ar trešo pamatu tiek apgalvots Līguma 106. panta 2. punkta pārkāpums, nepareizs konstatējums, ka ir izpildītas [Eiropas Savienības nostādņu par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)] 52. punkta (2.9. daļa) prasības, kā arī Pasta direktīvas 7. panta 1., 3. un 5. punkta pārkāpums.

—

Eiropas Komisija esot nepamatoti pieņēmusi, ka kompensāciju fonds attiecībā uz vienoto maksimālo iemaksu 2 % no piedāvātāja ienākumiem no universālajiem pakalpojumiem vai subsidētajiem pakalpojumiem apmērā atbilst nedriskriminācijas prasībai; ka šī obligātās iemaksas procentu likme vienādi attiecas uz visiem tirgus dalībniekiem, kas esot diskriminējoši, jo universālo pakalpojumu piedāvātāju un subsidēto pakalpojumu piedāvātāju situācijas nav vienādas.

| 4. | Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Pasta direktīvas 7. panta 1. punkta pārkāpums, jo Eiropas Komisija piekrīt, ka universālā pakalpojuma izmaksas tiek segtas ar dažādām Polijas pastam piešķirtām ekskluzīvām un speciālām tiesībām.






  — | Pasta direktīvas 7. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis vairs nenodrošina ekskluzīvas un īpašas tiesības ieviest un sniegt pasta pakalpojumus un tās arī neatstāj spēkā. Vienlaikus Komisija piekrīt, ka Polijas pastam saistībā ar tā sniegtajiem universālajiem pakalpojumiem tiek nodrošinātas ekskluzīvas un īpašas tiesības. |
| --- | --- | --- |

4.

Ar ceturto pamatu tiek apgalvots Pasta direktīvas 7. panta 1. punkta pārkāpums, jo Eiropas Komisija piekrīt, ka universālā pakalpojuma izmaksas tiek segtas ar dažādām Polijas pastam piešķirtām ekskluzīvām un speciālām tiesībām.

—

Pasta direktīvas 7. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis vairs nenodrošina ekskluzīvas un īpašas tiesības ieviest un sniegt pasta pakalpojumus un tās arī neatstāj spēkā. Vienlaikus Komisija piekrīt, ka Polijas pastam saistībā ar tā sniegtajiem universālajiem pakalpojumiem tiek nodrošinātas ekskluzīvas un īpašas tiesības.

| 5. | Ar piekto pamatu tiek apgalvots Līguma 102. panta, skatīta kopā ar 106. panta 1. punktu, pārkāpums.






  — | Nesamērīgi lielas obligātās iemaksas kompensāciju fondā sekas ir “ar konkurenci nesaderīga tirgus piekļuves ierobežošana konkurentiem” pasta tirgū. |
| --- | --- | --- |

5.

Ar piekto pamatu tiek apgalvots Līguma 102. panta, skatīta kopā ar 106. panta 1. punktu, pārkāpums.

—

Nesamērīgi lielas obligātās iemaksas kompensāciju fondā sekas ir “ar konkurenci nesaderīga tirgus piekļuves ierobežošana konkurentiem” pasta tirgū.

| 6. | Ar sesto pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. panta un 17. panta 1. punkta pārkāpums.






  — | Ar apstrīdēto lēmumu tiek apstiprināta valsts atbalsta shēma (valsts atbalsta regulējums), kā sekas ir nesamērīga iejaukšanās prasītājas īpašuma tiesībās, kā arī tās uzņēmējdarbības brīvības nesamērīgs ierobežojums. |
| --- | --- | --- |

6.

Ar sesto pamatu tiek apgalvots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 16. panta un 17. panta 1. punkta pārkāpums.

—

Ar apstrīdēto lēmumu tiek apstiprināta valsts atbalsta shēma (valsts atbalsta regulējums), kā sekas ir nesamērīga iejaukšanās prasītājas īpašuma tiesībās, kā arī tās uzņēmējdarbības brīvības nesamērīgs ierobežojums.

| 7. | Ar septīto pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši Līguma 296. pantam neievērošana.






  — | Komisija neesot pareizi konstatējusi faktus un lēmumu vairakkārt pamatojusi ar nepareiziem faktiem. Turpinājumā Komisija esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā arī tādēļ, ka tā – pretēji tās lēmumu pieņemšanas praksei – nenotikušo konkursu neesot ņēmusi vērā kā atbildību pastiprinošu apstākli attiecībā uz ietekmi |
| --- | --- | --- |

7.

Ar septīto pamatu tiek apgalvots būtisku formas prasību pārkāpums un pienākuma norādīt pamatojumu atbilstoši Līguma 296. pantam neievērošana.

—

Komisija neesot pareizi konstatējusi faktus un lēmumu vairakkārt pamatojusi ar nepareiziem faktiem. Turpinājumā Komisija esot pieļāvusi kļūdu pamatojumā arī tādēļ, ka tā – pretēji tās lēmumu pieņemšanas praksei – nenotikušo konkursu neesot ņēmusi vērā kā atbildību pastiprinošu apstākli attiecībā uz ietekmi

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/61 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/61

---

Prasība, kas celta 2016. gada 23. maijā – Gulli/EUIPO – Laverana (“Lybera”)

(Lieta T-284/16)

(2016/C 270/67)

Valoda, kādā sagatavots prasības pieteikums – angļu

Lietas dalībnieki

Prasītājs: Diego Gulli (Dženova, Itālija) (pārstāvji – M. Andreolini un F. Andreolini, advokāti)

Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (EUIPO)

Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Vācija)

Informācija par procesu EUIPO

Strīdus preču zīmes reģistrācijas pieteikuma iesniedzējs: prasītājs

Attiecīgā strīdus preču zīme: Eiropas Savienības grafiska preču zīme, kas ietver vārdisku elementu “Lybera” – reģistrācijas pieteikums Nr. 12 155 743

Process EUIPO: iebildumu process

Apstrīdētais lēmums: EUIPO Apelācijas piektās padomes 2016. gada 17. marta lēmums lietā R 3219/2014–5

Prasītāja prasījumi:

| — | atcelt apstrīdēto lēmumu; |
| --- | --- |

—

atcelt apstrīdēto lēmumu;

| — | piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Izvirzītais pamats:

| — | Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts pārkāpums. |
| --- | --- |

—

Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts pārkāpums.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/62 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/62

---

Prasība, kas celta 2016. gada 30. maijā – Beļģija/Komisija

(Lieta T-287/16)

(2016/C 270/68)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Beļģijas Karaliste (pārstāvji – J.-C. Halleux un M. Jacobs, pārstāvji, kuriem palīdz É. Grégoire un J. Mariani, avocats)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | primāri, atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ciktāl ar to no Beļģijas Karalistei piešķiramā Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgta summa EUR 9 601 619,00 (budžeta postenis 6701); |
| --- | --- |

—

primāri, atcelt Komisijas 2016. gada 17. marta Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/417, ciktāl ar to no Beļģijas Karalistei piešķiramā Eiropas Savienības finansējuma tiek izslēgta summa EUR 9 601 619,00 (budžeta postenis 6701);

| — | pakārtoti, daļēji atcelt minēto lēmumu par summas EUR 9 601 619,00 izslēgšanu no [Savienības] finansējuma, ciktāl šajā summā ir ietverti EUR 4 106 470,02, ko ELGF jau iepriekš saņēmis; |
| --- | --- |

—

pakārtoti, daļēji atcelt minēto lēmumu par summas EUR 9 601 619,00 izslēgšanu no [Savienības] finansējuma, ciktāl šajā summā ir ietverti EUR 4 106 470,02, ko ELGF jau iepriekš saņēmis;

| — | piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.) 31. panta 1. punkta un 32. panta 8. punkta pārkāpums, tāpēc ka Komisija neesot pierādījusi, ka Beļģijas maksājumu aģentūra nav ievērojusi Kopienu tiesības un ka atgūšanas neveikšanas vai pārkāpumu cēlonis būtu bijis Beļģijas Intervences un kompensāciju biroja (Bureau d’intervention et de restitution belge, BIRB) pārkāpums vai nolaidība. |
| --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu tiek apgalvots Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV 2005, L 209, 1. lpp.) 31. panta 1. punkta un 32. panta 8. punkta pārkāpums, tāpēc ka Komisija neesot pierādījusi, ka Beļģijas maksājumu aģentūra nav ievērojusi Kopienu tiesības un ka atgūšanas neveikšanas vai pārkāpumu cēlonis būtu bijis Beļģijas Intervences un kompensāciju biroja (Bureau d’intervention et de restitution belge, BIRB) pārkāpums vai nolaidība.

| 2. | Ar otro pamatu, kas tiek izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkta un samērīguma principa pārkāpums, tāpēc ka izslēgtā summa neatbilstot konstatētās neatbilstības apmēram un ka tajā neesot ņemti vērā Eiropas Savienībai nodarītie finanšu zaudējumi. |
| --- | --- |

2.

Ar otro pamatu, kas tiek izvirzīts pakārtoti, tiek apgalvots Regulas Nr. 1290/2005 31. panta 2. punkta un samērīguma principa pārkāpums, tāpēc ka izslēgtā summa neatbilstot konstatētās neatbilstības apmēram un ka tajā neesot ņemti vērā Eiropas Savienībai nodarītie finanšu zaudējumi.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/63 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/63

---

Prasība, kas celta 2016. gada 3. jūnijā – Inox Mare/Komisija

(Lieta T-289/16)

(2016/C 270/69)

Tiesvedības valoda – itāļu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Inox Mare (Rimini, Itālija) (pārstāvis – R. Holzeisen, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atcelt Final Report OF/2013/0086/B1 THOR (2015) 40189 – 26.11.2015., ņemot vērā tajā pieļauto būtisko prettiesiskumu; |
| --- | --- |

—

atcelt Final Report OF/2013/0086/B1 THOR (2015) 40189 – 26.11.2015., ņemot vērā tajā pieļauto būtisko prettiesiskumu;

| — | un līdz ar to atcelt Recommendation for action to be taken following an OLAF investigation THOR (2015) 4257 – 09.12.2015.; |
| --- | --- |

—

un līdz ar to atcelt Recommendation for action to be taken following an OLAF investigation THOR (2015) 4257 – 09.12.2015.;

| — | piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šī prasība ir vērsta pret apstrīdētajiem aktiem, ciktāl tajos ir konstatēts, ka noteiktu gadu garumā prasītāja ir izvairījusies no muitas nodokļu un antidempinga maksājumu samaksas. Prasītāja šajā ziņā apgalvo, ka tā ir ievedusi ievērojamu daudzumu nerūsējošā tērauda savienotājelementu izstrādājumu, paļaujoties uz to, ko Filipīnu muitas iestāde bija plaši apliecinājusi attiecībā uz divu Filipīnu sabiedrību piegādāto preču apgalvoto Filipīnu izcelsmi, līdz brīdim, kad tā bija uzzinājusi, ka Eiropas Savienība ir uzsākusi pretapiešanas procedūru attiecībā uz Filipīnām, pamatojoties uz aizdomām, ka iepriekš minētās preces patiesībā ir bijušas Taivānas izcelsmes preces un tādējādi vienkārši ir tikušas pārsūtītas no Taivānas caur Filipīnām uz Eiropas Savienību.

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Ar pirmo pamatu vispirms tiek apgalvots aktu, pret kuriem ir vērsta prasība, apstrīdamais raksturs atbilstoši LESD 263. pantam.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem aktiem, lai arī no to nosaukuma varētu prezumēt pretējo, būtībā ir saistošs spēks attiecībā uz Itālijas muitas iestādi un tie rada tiešas juridiskas sekas, kas kaitē prasītājas interesēm un personiskajām un faktiskajām tiesībām, izmainot tās tiesisko stāvokli, un tas tā ir, ņemot vērā 1) muitas nodokļu “Savienības pašas resursu” raksturu un no tā izrietošos pienākumus dalībvalstīm, kurām ir vienīgi pienākums iekasēt šos muitas nodokļus, 2) OLAF kā administratīvas izmeklēšanas struktūras raksturu, kura aizstāj Eiropas Komisiju saistībā ar ārējām izmeklēšanām, un 3) Eiropas Komisijas lomu kā Eiropas Savienības iestādei, kurai ir izpildfunkcijas, piemērojot Eiropas Savienības Muitas kodeksu. |
| --- | --- | --- |

1.

Ar pirmo pamatu vispirms tiek apgalvots aktu, pret kuriem ir vērsta prasība, apstrīdamais raksturs atbilstoši LESD 263. pantam.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka apstrīdētajiem aktiem, lai arī no to nosaukuma varētu prezumēt pretējo, būtībā ir saistošs spēks attiecībā uz Itālijas muitas iestādi un tie rada tiešas juridiskas sekas, kas kaitē prasītājas interesēm un personiskajām un faktiskajām tiesībām, izmainot tās tiesisko stāvokli, un tas tā ir, ņemot vērā 1) muitas nodokļu “Savienības pašas resursu” raksturu un no tā izrietošos pienākumus dalībvalstīm, kurām ir vienīgi pienākums iekasēt šos muitas nodokļus, 2) OLAF kā administratīvas izmeklēšanas struktūras raksturu, kura aizstāj Eiropas Komisiju saistībā ar ārējām izmeklēšanām, un 3) Eiropas Komisijas lomu kā Eiropas Savienības iestādei, kurai ir izpildfunkcijas, piemērojot Eiropas Savienības Muitas kodeksu.

| — | Šajā tiesiskajā kontekstā noliedzot prasītājas apstrīdēto OLAF aktu tieši apstrīdamo raksturu LESD 263. panta izpratnē, nozīmētu liegt prasītājai tās pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tādējādi – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta un ECPAK 13. panta pārkāpumu. |
| --- | --- |

—

Šajā tiesiskajā kontekstā noliedzot prasītājas apstrīdēto OLAF aktu tieši apstrīdamo raksturu LESD 263. panta izpratnē, nozīmētu liegt prasītājai tās pamattiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un tādējādi – Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. panta un ECPAK 13. panta pārkāpumu.

| 2. | Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdēto aktu prettiesiskums.






  — | Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Final Report OF/2013/0086/B1 – THOR (2015) 40189 nav ietverts neviens pamatelements, kuru likumdevējs ir saistoši paredzējis Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (1), un tādēļ tas ir pilnībā prettiesisks un tam nav absolūti nekādas pierādījuma vērtības. |
| --- | --- | --- |

2.

Ar otro pamatu tiek apgalvots apstrīdēto aktu prettiesiskums.

—

Šajā ziņā tiek apgalvots, ka Final Report OF/2013/0086/B1 – THOR (2015) 40189 nav ietverts neviens pamatelements, kuru likumdevējs ir saistoši paredzējis Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regulā (ES, Euratom) Nr. 883/2013 (1), un tādēļ tas ir pilnībā prettiesisks un tam nav absolūti nekādas pierādījuma vērtības.

| — | Apstrīdētajā aktā esot pieļauts šāds prettiesiskums: nav ietvertas norādes par procesuālajām garantijām, izmeklēšanā iesaistītajām personām, prasītājas juridisko pārstāvju uzklausīšanu; sākotnējo juridisko kvalificēšanu, ir nepamatots un pretrunīgs kompetento iestāžu atbildības noraidījums, OLAF pieļauts pienākuma veikt tās izmeklēšanu objektīvi un neatkarīgi un ievērojot nevainīguma prezumpcijas principu, pārkāpums, kā arī galīgajā ziņojumā ir ietverta kļūdaina informācija izmeklēšanas neveikšanas dēļ. |
| --- | --- |

—

Apstrīdētajā aktā esot pieļauts šāds prettiesiskums: nav ietvertas norādes par procesuālajām garantijām, izmeklēšanā iesaistītajām personām, prasītājas juridisko pārstāvju uzklausīšanu; sākotnējo juridisko kvalificēšanu, ir nepamatots un pretrunīgs kompetento iestāžu atbildības noraidījums, OLAF pieļauts pienākuma veikt tās izmeklēšanu objektīvi un neatkarīgi un ievērojot nevainīguma prezumpcijas principu, pārkāpums, kā arī galīgajā ziņojumā ir ietverta kļūdaina informācija izmeklēšanas neveikšanas dēļ.

| — | Visu iepriekš minēto prettiesiskuma aspektu dēļ ieteikums, ko OLAF ģenerāldirekcija ir adresējusi Itālijas Republikas Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Muitas un monopolu aģentūrai] par visu to pasākumu veikšanu, kas ir vajadzīgi, lai atgūtu no prasītājas muitas nodokļus, vispār nav pamatots un līdz ar to ir prettiesisks. |
| --- | --- |

—

Visu iepriekš minēto prettiesiskuma aspektu dēļ ieteikums, ko OLAF ģenerāldirekcija ir adresējusi Itālijas Republikas Agenzia delle Dogane e dei Monopoli [Muitas un monopolu aģentūrai] par visu to pasākumu veikšanu, kas ir vajadzīgi, lai atgūtu no prasītājas muitas nodokļus, vispār nav pamatots un līdz ar to ir prettiesisks.

---

(1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. septembra Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1073/1999 un Padomes Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999 (OV 2013, L 248, 1. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/64 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/64

---

Prasība, kas celta 2016. gada 7. jūnijā – Fruits de Ponent/Komisija

(Lieta T-290/16)

(2016/C 270/70)

Tiesvedības valoda – spāņu

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Fruits de Ponent, SCCL (Alcarràs, Spānija) (pārstāvji – M. Roca Junyent, J. Mier Albert, R. Vallina Hoset, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas Escarp. S.C.P., Agropecuaria Sebcar, S.L. un Rusfal 2000, S.L. nodarīti ar Komisijas rīcību un bezdarbību saistībā ar persiku un nektarīnu tirgos 2014. gadā notikušajiem traucējumiem, konkrēti, Komisijai pieņemot Deleģētās regulas (ES) Nr. 913/2014 un Nr. 932/2014; |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt zaudējumus, kas Escarp. S.C.P., Agropecuaria Sebcar, S.L. un Rusfal 2000, S.L. nodarīti ar Komisijas rīcību un bezdarbību saistībā ar persiku un nektarīnu tirgos 2014. gadā notikušajiem traucējumiem, konkrēti, Komisijai pieņemot Deleģētās regulas (ES) Nr. 913/2014 un Nr. 932/2014;

| — | piespriest Eiropas Komisijai samaksāt:






  — | Escarp, S.C.P. summu EUR 121 085,11 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem; |
| --- | --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai samaksāt:

—

Escarp, S.C.P. summu EUR 121 085,11 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem;

| — | Agropecuaria Sebcar, S.L. summu EUR 162 540,46 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem; |
| --- | --- |

—

Agropecuaria Sebcar, S.L. summu EUR 162 540,46 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem;

| — | Rusfal 2000, S.L. summu EUR 28 808,99 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem; |
| --- | --- |

—

Rusfal 2000, S.L. summu EUR 28 808,99 apmērā kopā ar atbilstošajiem likumiskajiem un soda procentiem;

| — | piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

piespriest Eiropas Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Šajā prasībā tiek lūgts atlīdzināt kaitējumu, kas esot nodarīts ar Eiropas Komisijas rīcību un bezdarbību saistībā ar persiku un nektarīnu tirgos 2014. gadā notikušajiem traucējumiem, konkrēti, bet ne tikai, Komisijai pieņemot Deleģētās regulas (ES) Nr. 913/2014 (1) un Nr. 932/2014 (2).

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza vienu vienīgu pamatu, kurā tā apgalvo, ka ir izpildīti nosacījumi, kas Kopienu judikatūrā noteikti tam, lai varētu atzīt tiesības uz atlīdzinājumu saistībā ar Eiropas Savienības ārpuslīgumisko atbildību.

Šajā ziņā tiek apgalvots, pirmkārt, ka ar savu rīcību un bezdarbību Komisija esot pietiekami skaidri pārkāpusi tādas privātpersonas ar tiesībām apveltošas tiesību normas kā rūpības pienākuma principu, palīdzības un aizsardzības principus, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā noteikto labas pārvaldības principu, kā arī galu galā patvaļīguma aizlieguma principu.

Tas esot noticis tādējādi, ka, nosakot pasākumus persiku un nektarīnu tirgos 2014. gada vasarā notikušo traucējumu novēršanai, Komisija:

| — | apstiprināja krīzes mehānismu, kuru tā pati agrāk bija atzinusi par nepiemērotu un neiedarbīgu tāpēc, ka to neizmanto ražotāju organizācijas, jo tās ir pārāk mazas un tām trūkst šā mehānisma izmantošanai vajadzīgo līdzekļu; |
| --- | --- |

—

apstiprināja krīzes mehānismu, kuru tā pati agrāk bija atzinusi par nepiemērotu un neiedarbīgu tāpēc, ka to neizmanto ražotāju organizācijas, jo tās ir pārāk mazas un tām trūkst šā mehānisma izmantošanai vajadzīgo līdzekļu;

| — | neievāca informāciju par tirgu; |
| --- | --- |

—

neievāca informāciju par tirgu;

| — | rīkojās, neievācot pienācīgus datus saistībā ar izņemšanas pasākumiem; |
| --- | --- |

—

rīkojās, neievācot pienācīgus datus saistībā ar izņemšanas pasākumiem;

| — | iesaistījās novēloti. |
| --- | --- |

—

iesaistījās novēloti.

Turklāt, objektīvi ņemot, līdzfinansētie produktu izņemšanas, noieta veicināšanas un bezmaksas izplatīšanas pasākumi esot bijuši nepiemēroti.

Komisija neesot arīdzan izpildījusi pamatojuma norādīšanas pienākumu.

Otrkārt, tiek apgalvots, ka visām trijām cietušajām sabiedrībām esot nodarīts reāls un droši zināms kaitējums, kas turklāt ir kvantificējams.

Visbeidzot, šā kaitējuma un Komisijas prettiesiskās rīcības starpā ir cēloņsakarība.

---

(1)  Komisijas 2014. gada 21. augusta Deleģētā regula (ES) Nr. 913/2014, ar ko noteic ārkārtas atbalsta pagaidu pasākumus persiku un nektarīnu ražotājiem (OV 2014, L 248, 1. lpp.).

(2)  Komisijas 2014. gada 29. augusta Deleģētā regula (ES) Nr. 932/2014, ar ko nosaka pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumus konkrētu augļu un dārzeņu ražotājiem un groza Deleģēto regulu (ES) Nr. 913/2014 (OV 2014, L 259, 2. lpp.).

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/66 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/66

---

Prasība, kas celta 2016. gada 13. jūnijā – East West Consulting/Komisija

(Lieta T-298/16)

(2016/C 270/71)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: East West Consulting SPRL (Nandrin, Beļģija) (pārstāvji – L. Levi un A. Tymen, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija

Prasītājas prasījumi:

| — | atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu; |
| --- | --- |

—

atzīt šo prasību par pieņemamu un pamatotu;

un tādēļ

| — | atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Komisijas ārpuslīgumiskā atbildība; |
| --- | --- |

—

atzīt, ka ir iestājusies Eiropas Komisijas ārpuslīgumiskā atbildība;

| — | piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas ciestos zaudējumus, kuri lēšami – ar iespēju pārskatīt – EUR 496 000 apmērā; |
| --- | --- |

—

piespriest atbildētājai atlīdzināt prasītājas ciestos zaudējumus, kuri lēšami – ar iespēju pārskatīt – EUR 496 000 apmērā;

| — | katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

—

katrā ziņā piespriest atbildētājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Pamati un galvenie argumenti

Prasības pamatošanai prasītāja izvirza divus pamatus.

| 1. | Pirmais pamats ir saistīts ar pietiekami būtiskiem tiesību normu pārkāpumiem, kurus Komisija izdarījusi, pamatojoties uz Komisijas 2008. gada 16. decembra Lēmumu 2008/969/EK, Euratom par agrās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV 2008, L 344, 125. lpp.), agrās brīdināšanas sistēmā (ABS) attiecībā uz prasītāju izmantojot brīdinājumu “W3b” pēc Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ziņojuma, kurā bija norādīts riska līmenis, kas saistīts ar prasītāju kā personu, kas ieguvusi publiskā pakalpojuma līguma slēgšanas tiesības par projektu par nereģistrētu darba attiecību apkarošanas pastiprināšanu bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā. Šim pamatam ir piecas daļas:






  — | Pirmā daļa ir saistīta ar to, ka lēmums par brīdinājumu saistībā ar prasītāju ABS (turpmāk tekstā – “ABS lēmums”) ir prettiesisks, jo tam nav juridiskā pamata, tas ir pretrunā LES 5. pantam un pamattiesībām uz nevainīguma prezumpciju; |
| --- | --- | --- |

1.

Pirmais pamats ir saistīts ar pietiekami būtiskiem tiesību normu pārkāpumiem, kurus Komisija izdarījusi, pamatojoties uz Komisijas 2008. gada 16. decembra Lēmumu 2008/969/EK, Euratom par agrās brīdināšanas sistēmu Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām (OV 2008, L 344, 125. lpp.), agrās brīdināšanas sistēmā (ABS) attiecībā uz prasītāju izmantojot brīdinājumu “W3b” pēc Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) ziņojuma, kurā bija norādīts riska līmenis, kas saistīts ar prasītāju kā personu, kas ieguvusi publiskā pakalpojuma līguma slēgšanas tiesības par projektu par nereģistrētu darba attiecību apkarošanas pastiprināšanu bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā. Šim pamatam ir piecas daļas:

—

Pirmā daļa ir saistīta ar to, ka lēmums par brīdinājumu saistībā ar prasītāju ABS (turpmāk tekstā – “ABS lēmums”) ir prettiesisks, jo tam nav juridiskā pamata, tas ir pretrunā LES 5. pantam un pamattiesībām uz nevainīguma prezumpciju;

| — | Otrā daļa ir par to, ka ABS lēmums esot prettiesisks, jo ar to saistībā ar nosacījumiem par brīdinājuma “W3b” izmantošanu tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips; |
| --- | --- |

—

Otrā daļa ir par to, ka ABS lēmums esot prettiesisks, jo ar to saistībā ar nosacījumiem par brīdinājuma “W3b” izmantošanu tiek pārkāpts tiesiskās noteiktības princips;

| — | Trešajā daļā ir norādīts, ka ABS lēmums ir prettiesisks, jo ar to tiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, labas pārvaldības princips, tiesības uz aizstāvību, pamattiesības tikt uzklausītam, kā arī netiek izpildīts pienākums norādīt pamatojumu; |
| --- | --- |

—

Trešajā daļā ir norādīts, ka ABS lēmums ir prettiesisks, jo ar to tiek pārkāpts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pants, labas pārvaldības princips, tiesības uz aizstāvību, pamattiesības tikt uzklausītam, kā arī netiek izpildīts pienākums norādīt pamatojumu;

| — | Ceturtā daļa, kas izvirzīta pakārtoti, ir par to, ka Komisija ir pārkāpusi ABS lēmumu, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas ietverts Hartas 41. pantā, pienācīgas rūpības pienākumu un pārkāpusi samērīguma principu; |
| --- | --- |

—

Ceturtā daļa, kas izvirzīta pakārtoti, ir par to, ka Komisija ir pārkāpusi ABS lēmumu, nav izpildījusi pienākumu norādīt pamatojumu, kas ietverts Hartas 41. pantā, pienācīgas rūpības pienākumu un pārkāpusi samērīguma principu;

| — | Atbilstoši piektajai daļai Komisijas norādītais piekrišanas atteikuma iemesls esot prettiesisks, jo tajā neesot ņemta vērā specifikācija. |
| --- | --- |

—

Atbilstoši piektajai daļai Komisijas norādītais piekrišanas atteikuma iemesls esot prettiesisks, jo tajā neesot ņemta vērā specifikācija.

| 2. | Otrais pamats ir saistīts ar prasītājai radītajiem zaudējumiem un cēloņsakarību starp Komisijas nepareizo rīcību un šiem zaudējumiem. |
| --- | --- |

2.

Otrais pamats ir saistīts ar prasītājai radītajiem zaudējumiem un cēloņsakarību starp Komisijas nepareizo rīcību un šiem zaudējumiem.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/67 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/67

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 6. jūnija rīkojums – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/ECHA

(Lieta T-560/12) (1)

(2016/C 270/72)

Tiesvedības valoda – poļu

Sestās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 79, 16.3.2013.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/67 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/67

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 1. jūnija rīkojums – Laboratoire Nuxe/EUIPO – NYX, Los Angeles (“NYX”)

(Lieta T-537/14) (1)

(2016/C 270/73)

Tiesvedības valoda – angļu

Septītās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 329, 22.9.2014.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/67 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/67

---

Vispārējās tiesas 2016. gada 31. maija rīkojums – Laboratorios Thea/EUIPO – Sebapharma (“Sebacur”)

(Lieta T-84/15) (1)

(2016/C 270/74)

Tiesvedības valoda – angļu

Astotās palātas priekšsēdētājs ir izdevis rīkojumu izslēgt lietu no reģistra.

---

(1)  OV C 118, 13.4.2015.

---

Eiropas Savienības Civildienesta tiesa

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/68 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/68

---

Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 14. jūnija spriedums – Fernández González/Komisija

(Lieta F-121/15) (1)

(Civildienests - Pagaidu darbinieks - Darbinieks, kas ieņem amatu Eiropas Komisijas komisāra birojā - Pagaidu darbinieka pieņemšana darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) punktam - Nosacījums, ka ir jāpārtrauc jebkāda veida nodarbinātības attiecības ar Komisiju uz sešus mēnešus ilgu laikposmu - 3.2 punkts Komisijas 2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005) 18064 par pagaidu darbinieku pieņemšanu darbā atbilstoši Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 2. panta b) un d) punktam pastāvīgās amata vietās, ja nav konkursu izturējušu kandidātu)

(2016/C 270/75)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītāja: Elia Fernández González (Brisele, Beļģija) (pārstāvji – M. Casado García-Hirschfeld un É. Boigelot, advokāti)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāvji – C. Berardis-Kayser un G. Berscheid, pārstāvji, D. Waelbroeck un A. Duron, advokāti)

Priekšmets

Prasība atcelt lēmumu, ar kuru ir noraidīta prasītājas kandidatūra uz amatu, kas tika izsludināts ar paziņojumu par vakanci COM/2014/2036, un kurš ir pamatots ar to, ka nav ievērots DG HR2005. gada 28. jūlija dokumentā D(2005)18064 paredzētais nosacījums par līgumattiecību pārtraukšanu uz sešus mēnešus ilgu laikposmu, pirms darbā tiek pieņemts darbinieks, ar ko iepriekš ir bijis noslēgts AT2c pakāpes līgums, kā arī prasība par nodarītā materiālā un morālā kaitējuma atlīdzināšanu

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt; |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt;

| 2) | Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Elia Fernández González tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

Eiropas Komisija sedz savus un atlīdzina Elia Fernández González tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 354, 26.10.2015., 57. lpp.

---

| 25.7.2016 | LV | Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis | C 270/69 |
| --- | --- | --- | --- |

25.7.2016

LV

Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

C 270/69

---

Civildienesta tiesas (viena tiesneša sastāvā) 2016. gada 10. jūnija spriedums – HI/Komisija

(Lieta F-133/15) (1)

(Civildienests - Ierēdņi - Civildienesta noteikumu 11. pants - Lojalitātes pienākums - 11.a pants - Interešu konflikts - Par Savienības finansēta projekta uzraudzību atbildīgais ierēdnis - Ģimenes saites starp šo ierēdni un darbinieku, ko projekta vajadzībām darbā pieņēmusi par minēto projektu atbildīgā sabiedrība - Disciplinārlieta - Disciplinārsods - Pazemināšana pakāpē - Disciplinārlietu komitejas sastāva tiesiskums - Pienākums norādīt pamatojumu - Procedūras ilgums - Saprātīgs termiņš - Tiesību uz aizstāvību pārkāpums - Princips ne bis in idem - Acīmredzama kļūda vērtējumā - Soda samērīgums - Atbildību mīkstinoši apstākļi)

(2016/C 270/76)

Tiesvedības valoda – franču

Lietas dalībnieki

Prasītājs: HI (pārstāvis – M. Velardo, advokāts)

Atbildētāja: Eiropas Komisija (pārstāves – C. Ehrbar un F. Simonetti)

Priekšmets

Prasība atcelt Komisijas lēmumu piemērot prasītājam sodu – pastāvīgu pazemināšanu amatā par divām pakāpēm saistībā ar izmeklēšanu par interešu konflikta situāciju, kā arī atlīdzināt šķietami nodarīto morālo kaitējumu

Rezolutīvā daļa:

| 1) | prasību noraidīt, |
| --- | --- |

1)

prasību noraidīt,

| 2) | HI sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus. |
| --- | --- |

2)

HI sedz savus un atlīdzina Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.

---

(1)  OV C 414, 14.12.2015., 45. lpp.

---