# Официален вестник C 267/2010

| | ISSN 1830-365X
  doi:10.3000/1830365X.C_2010.267.bul |
| --- | --- |
| Официален вестник
  на Европейския съюз | C 267 |
| | |
| Издание на български език | Информация и известия | Година 531 октомври 2010 г. |

ISSN 1830-365X

doi:10.3000/1830365X.C_2010.267.bul

Официален вестник

на Европейския съюз

C 267

Издание на български език

Информация и известия

Година 531 октомври 2010 г.

---

| Известие No | Съдържание | Страница |
| --- | --- | --- |
| | I   Резолюции, препоръки и становища |
| | РЕЗОЛЮЦИИ |
| | Комитет на регионите |
| | 85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г. |
| 2010/C 267/01 | Резолюция на Комитета на регионите относно За по-добър инструментариум за прилагане на стратегиятаЕС 2020: интегрираните насоки за икономическите политики и политиките за заетост на държавите-членки и на Европейския съюз | 1 |
| 2010/C 267/02 | Резолюция на Комитета на регионите относно По-голямо участие на местните и регионалните власти в стратегията Европа 2020 | 4 |
| | СТАНОВИЩА |
| | Комитет на регионите |
| | 85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г. |
| 2010/C 267/03 | Становище по собствена инициатива на Комитета на регионите относно Бъдещето на ОСП след 2013 г. | 6 |
| 2010/C 267/04 | Становище на Комитета на регионите относно Стратегия за разширяване и основни предизвикателства през 2009—2010 г.: потенциални страни кандидатки | 12 |
| 2010/C 267/05 | Становище на Комитета на регионите относно Пролетен пакет: План за действие на ЕС в подкрепа на Целите на хилядолетието за развитие | 17 |
| 2010/C 267/06 | Становище на Комитета на регионите относно Взаимното свързване на търговските регистри | 22 |
| 2010/C 267/07 | Становище на Комитета на регионите относно Ролята на градското обновление за бъдещето на развитието на градските райони в Европа | 25 |
| 2010/C 267/08 | Становище на Комитета на регионите относно ЕС и международната политика в областта на биологичното разнообразие след 2010 г. | 33 |
| 2010/C 267/09 | Становище на Комитета на регионите относно Към интегрирана морска политика за по-добро управление в Средиземноморието | 39 |
| 2010/C 267/10 | Становище на Комитета на регионите относно Местното и регионалното сътрудничество за защита на правата на детето в Европейския съюз | 46 |

Известие No

Съдържание

Страница

I   Резолюции, препоръки и становища

РЕЗОЛЮЦИИ

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

2010/C 267/01

Резолюция на Комитета на регионите относно За по-добър инструментариум за прилагане на стратегиятаЕС 2020: интегрираните насоки за икономическите политики и политиките за заетост на държавите-членки и на Европейския съюз

1

2010/C 267/02

Резолюция на Комитета на регионите относно По-голямо участие на местните и регионалните власти в стратегията Европа 2020

4

СТАНОВИЩА

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

2010/C 267/03

Становище по собствена инициатива на Комитета на регионите относно Бъдещето на ОСП след 2013 г.

6

2010/C 267/04

Становище на Комитета на регионите относно Стратегия за разширяване и основни предизвикателства през 2009—2010 г.: потенциални страни кандидатки

12

2010/C 267/05

Становище на Комитета на регионите относно Пролетен пакет: План за действие на ЕС в подкрепа на Целите на хилядолетието за развитие

17

2010/C 267/06

Становище на Комитета на регионите относно Взаимното свързване на търговските регистри

22

2010/C 267/07

Становище на Комитета на регионите относно Ролята на градското обновление за бъдещето на развитието на градските райони в Европа

25

2010/C 267/08

Становище на Комитета на регионите относно ЕС и международната политика в областта на биологичното разнообразие след 2010 г.

33

2010/C 267/09

Становище на Комитета на регионите относно Към интегрирана морска политика за по-добро управление в Средиземноморието

39

2010/C 267/10

Становище на Комитета на регионите относно Местното и регионалното сътрудничество за защита на правата на детето в Европейския съюз

46

| | III   Подготвителни актове |
| --- | --- |
| | Комитет на регионите |
| | 85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г. |
| 2010/C 267/11 | Становище на Комитета на регионите относно Знак за европейско наследство | 52 |
| 2010/C 267/12 | Становище на Комитета на регионите относно Европейската гражданска инициатива | 57 |

III   Подготвителни актове

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

2010/C 267/11

Становище на Комитета на регионите относно Знак за европейско наследство

52

2010/C 267/12

Становище на Комитета на регионите относно Европейската гражданска инициатива

57

| BG | |
| --- | --- |

BG

---

I Резолюции, препоръки и становища

РЕЗОЛЮЦИИ

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/1 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/1

---

85-а ПЛЕНАРНА СЕСИЯ ОТ 9 И 10 ЮНИ 2010 Г.

Резолюция на Комитета на регионите относно „За по-добър инструментариум за прилагане на стратегията„ЕС 2020“: интегрираните насоки за икономическите политики и политиките за заетост на държавите-членки и на Европейския съюз“

(2010/C 267/01)

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1.   подкрепя предложението за намаляване на общия брой основни икономически насоки и насоки за заетостта и за включването им в единен документ, съобразен със стратегията „Европа 2020“;

2.   признава, че макар и тези насоки да са насочени към държавите-членки, стратегията „Европа 2020“ следва да се прилага в партньорство с регионалните и местните власти, чието участие, предвид техните правомощия и капацитет в обхванатите от тези насоки области и съгласно принципа на субсидиарност, е необходимо при изготвянето на Национални програми за реформа, тяхното изпълнение и цялостната комуникация във връзка със стратегията;

3.   настоява Европейската комисия и Европейският съвет да зачитат и подкрепят възходящия подход в политическите области, свързани с регионалните и местните власти и по отношение на управлението и ангажираността със стратегията „Европа 2020“, като подхождат многостепенно и гъвкаво към замислянето на водещите инициативи на стратегията и националните програми за реформа. Във връзка с това приветства факта, че неотдавна Европейският парламент посочи важността на участието на местните и регионалните власти в стратегията;

4.   подчертава, че стратегията „Европа 2020“ трябва да се изпълнява, като се отдава нужното внимание на целта за териториално сближаване, призната в Договора от Лисабон;

5.   призовава за изясняване на отражението върху бюджета на мерките, предложени в стратегията Европа 2020, за да се гарантира, че следващата финансова рамка ще отразява напълно приоритетите, посочени в тази стратегия. Това изясняване следва да включва и оценка на въздействието на нови инструменти за финансиране на ЕС, както и на нова система от ресурси за ЕС.

ОСНОВНИ НАСОКИ ЗА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ ПОЛИТИКИ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ И НА ЕС

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

6.   застъпва се за подходяща икономическа и данъчна координация както на равнище ЕС, така и между държавите-членки с цел намаляване на проблемите, с които вече се сблъскват публичните финанси в контекста на настоящата финансова, икономическа и социална криза;

7.   приветства инициативата на ЕС да наблюдава по-отблизо бюджетната дисциплина на държавите-членки и основно да преразгледа регулацията на финансовите пазари;

8.   подкрепя призива към Комисията и Съвета, отправен от Европейския парламент в неговата Резолюция от 10 март 2010 г. да дадат оценка на потенциала за принос в бюджета на ЕС, който имат различните възможности за данък върху финансовите сделки;

9.   подкрепя препоръките, направени от Mario Monti в доклада му до председателя Barroso от 9 май 2010 г. на тема „Нова стратегия за единния пазар“, за по-засилена европейска данъчна координация, за да се премахнат данъчните бариери в рамките на единния пазар и да се реши проблемът с нарушенията на пазара на труда в резултат на данъчната конкуренция в рамките на ЕС;

10.   подчертава, че дългосрочната парична стабилност може да бъде постигната единствено чрез убедителна консолидация и придаване на по-стриктен характер на Пакта за стабилност. Тя може да бъде подкрепена чрез укрепване на дългосрочните перспективи за растеж за всички страни и територии на ЕС чрез съчетание от структурни политики за устойчив растеж (стратегията Европа 2020) и политиката за сближаване, като и двете трябва да бъдат обезпечени с достатъчно ресурси;

11.   застъпва се за по-силен акцент върху качеството и устойчивостта на публичните финанси, които трябва да бъдат насочени към публични инвестиции в екологично и социално иновативни сектори;

12.   категорично се противопоставя на предложението, отправено от Европейската комисия в нейното съобщение от 12 май 2010 г. относно засилването на координацията на икономическите политики, за временно замразяване на Кохезионния фонд в държавите-членки, за които се прилага процедурата при прекомерен дефицит (ППД). Това предложение би било дискриминационно в три отношения: i) санкции биха се прилагали единствено при политиката на сближаване на ЕС; ii) временното замразяване би било несправедливо насочено към региони и градове и iii) то би било несправедливо и като се има предвид неравномерното разпределение на ресурсите от Кохезионния фонд сред държавите-членки;

13.   отново повтаря твърдата си убеденост, че политиката на сближаване трябва да бъде укрепена в ролята ѝ на единствена политика на ЕС, която предлага интегриран подход към развитието в зависимост от територията – а това позволява съчетаване на европейските приоритети с местните и регионални характерни особености – и с която се цели намаляване на различията между регионите и в самите тях;

14.   счита, че оценката на растежа не бива да се прави само въз основа на данните за БВП, но и на разпределението на растежа и на количествено измерими цели във връзка с изчерпването на природните ресурси;

15.   приветства изготвянето на регионални стратегии за научноизследователска и развойна дейност, които да стимулират сътрудничество между публичните власти, университетите и частния сектор, водещо до работни места и устойчив растеж на региони и градове;

16.   припомня, че местните и регионалните власти имат отговорност за борбата с изменението на климата и за опазването на околната среда. Те могат във висока степен да се възползват от необходимото преминаване към икономика с ниски емисии на въглероден двуокис, ако бъде въведена подходяща европейска рамка, която да позволява предвиждане на технологичните промени, както и адаптиране на профилите за образование и професионално обучение и насърчаване на екологичните държавни поръчки. Подкрепя в този контекст инициативата „Конвент на кметовете“ и нейното разширяване до регионално равнище;

17.   счита, че подкрепата за предприемачеството е изключително важна, за да могат творческите идеи да се превърнат в иновационни продукти, услуги и процеси, способни да създадат растеж, качествени работни места, териториално, икономическо и социално сближаване; освен това насърчава местните и регионалните власти да подобрят условията за функционирането на МСП в съответствие с инициативата Small Business Act, по-специално чрез пълноценно използване на потенциала на услугите за електронно управление; също така признава в този контекст важната роля, която може да бъде изиграна за подпомагането на икономиката чрез интелигентен растеж, като се оказва подкрепа на жените-предприемачи. Призовава за Европейска рамка за икономическо развитие на жените като средство за намаляване на разликите в държавите-членки, борба с детската бедност, улесняване на баланса между професионалния и личния живот, насърчаване на потенциала за растеж и регионалното развитие на базата на нарастващ брой МСП;

НАСОКИ ЗА ПОЛИТИКИТЕ ЗА ЗАЕТОСТ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ

18.   посочва още веднъж, че тъй като социалните партньори, включително местните и регионалните власти, са големи работодатели в държавите-членки на ЕС и поради ролята, която често играят за предоставяне на образование, обучение и мерки в подкрепа на пазара на труда, те са ключови при изпълнението на политиките за гъвкава сигурност. Ето защо регионите и общините трябва да участват от самото начало във формирането на политиката, за да могат да допринасят за динамичността на пазарите на труда и да помагат на гражданите в намирането на работа;

19.   отбелязва, че дългосрочното интегрирано планиране и финансиране на обществените системи за образование, транспортни инфраструктури, грижи за деца и учебни заведения е изключително важно за развитието на устойчиви регионални пазари на труда;

20.   припомня, че местните и регионалните власти играят централна роля в процеса на прилагане за постигане на стратегическите цели във връзка с качество, целесъобразност и участие в образованието, както и за предотвратяване на ранното отпадане от училище;

21.   припомня, че в период на нарастваща безработица младите хора срещат трудности при навлизането на пазара на труда и се нуждаят от по-добро познаване на различните възможности, с които разполагат, за да се осигури плавен преход от образованието било към пазара на труда, било към попрището на предприемачи, създаващи работни места. Поради това очаква Европейският пакт за младежта да бъде включен в насоките, а предприемачеството да бъде по-активно популяризирано в училище;

22.   призовава за целенасочени мерки за възрастните работници, които стават безработни поради икономическата криза, с цел те да придобият нови, по-добри умения за по-нататъшни възможности за работа;

23.   подчертава, че за да бъде постигнато предложеното намаление с 25 % на броя европейци, живеещи под националните прагове на бедността, на местните и регионалните власти следва да се отпусне подходящо финансиране, тъй като те носят правни отговорности за разработване, финансиране и изпълнение на политиките за активно приобщаване и за насърчаване на програмата за достоен труд. 2010 г., обявена за година за борба с бедността и социалното изключване, е подходящият момент да се обърне внимание върху тези факти, които рискуват да се задълбочат още повече поради настоящата финансова и икономическа криза;

24.   подчертава, че достъпът до услуги от общ интерес, по-специално социални услуги, интегриране на пазара на труда и адаптиране към структурни промени, както и политиките за социално, икономическо и културно приобщаване се осъществяват преди всичко от местните и регионалните власти; ето защо насоките за заетостта трябва да задават подходяща рамка и инструменти за финансиране, за да подкрепят местните и регионалните власти в изпълнението на тези отговорности.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/4 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/4

---

Резолюция на Комитета на регионите относно „По-голямо участие на местните и регионалните власти в стратегията Европа 2020“

(2010/C 267/02)

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1.   приветства предложението на Комисията за по-ефективна стратегия за растеж и работни места, която следва да отговори на новите цели за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж чрез силна ангажираност и партньорство на всички равнища на управление;

2.   подчертава, че политиката на сближаване със своя децентрализиран подход и система за многостепенно управление е единствената политика на Европейския съюз, която свързва целите на стратегията „Европа 2020“ и новите предизвикателства с местните и регионалните власти, но че наистина се нуждае от достатъчно финансиране. Поради това изключително важно е политиката на сближаване да бъде и занапред насочена към постигането на целите за устойчив икономически растеж, социално приобщаване, заетост, борба с изменението на климата, както и качество и ефективност на предоставяните обществени услуги;

3.   предлага в рамките на политиката на сближаване най-големият дял от наличните ресурси и в бъдеще да отива у най-нуждаещите се и засегнати от най-много проблеми държави-членки и региони на Европейския съюз, за да се спомогне за намаляване на разликите в развитието и по този начин да се допринесе на практика както за осигуряване на справедливи възможности за регионите, така и за насърчаване на европейската солидарност;

4.   изразява съжаление, че както в Лисабонската стратегия и в предложната стратегия „Европа 2020“ не се отчитат по подходящ начин ролята и приносът на регионите и градовете в качеството им на поднационални власти в 27-те държави-членки, които със съответните си национални законодателни правомощия могат да донесат истинска добавена стойност за постигане на планираните цели по отношение на: социалното и икономическото развитие, образованието, изменението на климата, научноизследователската дейности и иновациите, социалното включване и борбата срещу бедността;

5.   призовава Европейската комисия и Европейския съвет да зачитат принципа на субсидиарност в политическите области, касаещи регионалните и местните власти, които често са натоварени със значителни политически правомощия и са ключови участници в осъществяването както на настоящата Лисабонска стратегия, така и на бъдещата стратегия „Европа 2020“;

6.   приветства в този смисъл неотдавнашното позоваване от Европейския парламент на значението на участието на местните и регионалните власти в стратегията и призовава да се предприемат последващи действия по предложението, отправено от Европейския парламент към Европейската комисия и Европейския съвет да вземат предвид препоръките на Комитета на регионите относно стратегията „ЕС 2020“;

ПРЕДЛОЖЕНИЕ ЗА СЪЗДАВАНЕ НА ТЕРИТОРИАЛЕН ПАКТ НА МЕСТНИТЕ И РЕГИОНАЛНИТЕ ВЛАСТИ ЗА СТРАТЕГИЯТА „ЕВРОПА 2020“

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

7.   предлага да се даде силна подкрепа за предложението на Европейския парламент за създаване на Териториален пакт на местните и регионалните власти относно стратегията „Европа 2020“, имащ за цел да осигури ангажираността на всички равнища към бъдещата стратегия чрез ефективно партньорство между европейски, национални, регионални и местни органи, особено що се отнася до разработването и прилагането на основни цели и водещи инициативи по „Европа 2020“; Териториалният пакт следва да се ръководи от Комитета на регионите, който вече създаде Платформа за наблюдение на стратегията „Европа 2020“, в която участват около 120 регионални и местни власти;

8.   препоръчва основните дейности да бъдат насочени в две посоки:

| а) | проследяване и прилагане на политиката:







  — | да се оценяват непрекъснато капацитетът и нуждите на регионалните и местните власти, за да се осигури постигане на основните цели на стратегията „Европа 2020“; |
| --- | --- | --- |

а)

проследяване и прилагане на политиката:

—

да се оценяват непрекъснато капацитетът и нуждите на регионалните и местните власти, за да се осигури постигане на основните цели на стратегията „Европа 2020“;

| — | да се насърчи пълното участие на регионалните и местните власти в постигането на целите на стратегията „Европа 2020“, в съответствие с правомощията на всяка държава-членка; |
| --- | --- |

—

да се насърчи пълното участие на регионалните и местните власти в постигането на целите на стратегията „Европа 2020“, в съответствие с правомощията на всяка държава-членка;

| б) | управление и комуникация:







  — | да се спомогне за приноса към междуинституционалното партньорство по стратегията „Европа 2020“ чрез координиран тристранен диалог между Комитета на регионите, в качеството му на асамблея на регионалните и местните власти в ЕС, и европейските институции от една страна, и държавите-членки от друга; |
| --- | --- | --- |

б)

управление и комуникация:

—

да се спомогне за приноса към междуинституционалното партньорство по стратегията „Европа 2020“ чрез координиран тристранен диалог между Комитета на регионите, в качеството му на асамблея на регионалните и местните власти в ЕС, и европейските институции от една страна, и държавите-членки от друга;

| — | да се спомогне за информирането на регионите и градовете за целите на стратегията „Европа 2020“ и да се улесни обменът на най-добри практики между политиците на местно и регионално равнище; |
| --- | --- |

—

да се спомогне за информирането на регионите и градовете за целите на стратегията „Европа 2020“ и да се улесни обменът на най-добри практики между политиците на местно и регионално равнище;

9.   настойчиво приканва държавите-членки да помагат на своите региони и градове да създават териториални пактове, за да определят – съвместно с националните правителства – национални цели и ангажименти за постигане на целите на „Европа 2020“, при пълно зачитане на националната законодателна рамка;

счита, че добавената стойност на регионалните и местните власти за седемте водещи инициативи на стратегията „Европа 2020“ би могла да бъде както следва:

10.1   Водеща инициатива„Европа за ефективно използване на ресурсите“: повишаване на ефективността на Конвента на кметовете, за да се гарантира пълното участие на МРВ в замисъла, разработването, приемането и прилагането на национални стратегии и планове за действие в областта на изменението на климата; развитие на благоприятстваща климата инфраструктура на регионалните и местните администрации; стимулиране на екологосъобразни обществени поръчки; насърчаване на екологосъобразно производство и потребление от местни предприятия; подобряване на управлението и повишаване на информираността относно изменението на климата;

10.2   Водеща инициатива„Индустриална политика за ерата на глобализацията“: подобряване на законодателната рамка за публично-частните партньорства, опростяване на законодателството в областта на обществените поръчки, включително използването на електронни обществени поръчки; съчетаване на професионалния и семейния живот чрез по-добро качество на обществените услуги; намаляване на бюрокрацията; подкрепа за малките и средните предприятия: информация, по-лесен достъп до кредитиране и финансиране, обучение и консултации за МСП; доразвиване на инициативата на КР „Предприемчив европейски регион“ с цел насърчаване на местните и регионалните власти да търсят нови начини за генериране на дългосрочен икономически растеж чрез предприемачество;

10.3   Водеща инициатива„Програма за нови умения и работни места“: тъй като местните и регионалните власти са големи работодатели в държавите-членки на ЕС и поради ролята, която често играят за предоставяне на образование, обучение и мерки в подкрепа на пазара на труда, те са ключови участници в изпълнението на политиките за гъвкава сигурност; подготвяне на хората за интегриране на пазара на труда; подобряване на качеството на образованието и обучението, включително ученето през целия живот и предоставяне на уменията, необходими на пазара на труда; развиване на „Програмата „Еразъм“ за държавните служители в органите на местно самоуправление и за заемащите изборна длъжност“ с цел да се допринесе за по-доброто познаване на управлението на обществените дейности;

10.4   Водеща инициатива„Европейска платформа срещу бедността“: разработване на териториален принцип на програма за социално включване, за да се повишат ефективността на местните социални услуги и достъпът на всички до тях, както и да се интегрират лицата, изключени от пазара на труда; по-голяма допълняемост между средствата на ЕС за справяне с въпросите в областта на социалното включване и борбата срещу бедността при същевременно използване на законови правомощия и ориентирани спрямо местните нужди програми; създаване на ново измерение на борбата с бедността, като се признаят определени потребности на жените на работното място и като предприемачи, чрез нова Европейска рамка за икономическо развитие и предприемачество сред жените; признаване на необходимостта от поставяне на акцент върху младите хора и децата; създаване на регионални обсерватории за наблюдаване на показатели и политики, свързани със социалното включване;

10.5   Водеща инициатива„Съюз за иновации“: реформиране на системите за научноизследователска и развойна дейност и иновации; гарантиране на приноса на регионите за постигане на целта от 3 %; регионални трансгранични проекти и използване на ЕГТС; задълбочено сътрудничество между университетите, регионалните научноизследователски центрове и частния сектор; засилено използване на програмите и структурните фондове на ЕС; принос към програмирането на европейското изследователско пространство; участие в „Европейски партньорства за иновации“;

10.6   Водеща инициатива„Младеж в движение“: модернизиране на програмите за висше образование, особено по отношение на управлението и финансирането; обмен на най-добри практики; принос към регионалното измерение на националните планове за действие; доразвиване на инициативата „Европейска младежка столица“; интегрирани действия за насоки, съвети и обучение на работното място; насърчаване на мобилността при учене чрез проекти, финансирани от европейските структурни фондове;

10.7   Водеща инициатива„Програма в областта на цифровите технологии за Европа“: оперативна съвместимост между европейските централни, регионални и местни администрации; засилено използване на електронното управление за подобряване на предоставянето на публични услуги, като образование, здравеопазване, социално включване, устройство на територията и др.; повишаване на грамотността в областта на ИКТ; разработване на концепции с помощта на ИКТ за разпространяване и прилагане на резултатите от НИРД в процеси от реалния живот; засилване на усилията за повишаване на осведомеността за насърчаване на модернизацията на инфраструктурата;

11.   възлага на своя председател да изпрати това предложение за създаване на Териториален пакт на местните и регионалните власти за стратегията „Европа 2020“ на европейските институции и държавите-членки, за да се гарантира по подходящ начин ролята на регионалните и местните власти в бъдещата стратегия „Европа 2020“.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

СТАНОВИЩА

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/6 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/6

---

85-а ПЛЕНАРНА СЕСИЯ ОТ 9 И 10 ЮНИ 2010 Г.

Становище по собствена инициатива на Комитета на регионите относно „Бъдещето на ОСП след 2013 г.“

(2010/C 267/03)

ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ,

Контекст и предизвикателства

В контекста на широкото обсъждане на бъдещото място и роля на селското стопанство в Европа

1.   счита, че изготвянето на становище по собствена инициатива относно основните принципи и главните насоки на общата селскостопанска политика след 2013 г. съответства на неговата роля и на неговите приоритети;

2.   счита, че преди да се започне обсъждането на бюджета на тази политика, е необходимо да се определят в общи линии желаните принципи и насоки;

3.   установява, че в настоящия момент светът е изправен пред изключително разнообразни и мащабни предизвикателства: увеличаване на населението, намаляване на водните ресурси, постепенно изчерпване на изкопаемите горива и минералните ресурси, обедняване на почвите и заплахи за биологичното разнообразие и изменението на климата;

4.   установява, че предизвикателствата, пред които е изправено съвременното селско стопанство и животновъдство (неустойчивост на пазарите, намаляване на доходите от селскостопанска дейност, глобализация на търговията, демографски натиск и конкуренция от страна на нововъзникващите пазари, увеличаване на броя на здравните кризи, жизнеспособност на най-малките земеделски и животновъдни стопанства, намаляване на плодородието на почвите, преминаване от изкопаеми горива към възобновяеми енергийни източници и други екологични, икономически и социални предизвикателства, свързани с поддържането на селскостопанската дейност най-вече в планинските райони и в другите необлагодетелствани райони и др.), не са същите като тези, които се наблюдаваха в миналото;

5.   счита, че е необходима реформа на общата селскостопанска политика, за да се даде възможност на Европейския съюз да се адаптира, като същевременно се допринесе за намаляването на мащаба и отрицателните въздействия на текущите и бъдещите промени върху европейското население и върху селските райони и периферните градски райони. Препоръчва да се постигне интелигентен и устойчив растеж за произвеждане на безопасни храни, запазване на биологичното разнообразие и природния и културния ландшафт. Тази реформа трябва да се основава на десетте основни принципа и насоки, а именно:

А.   Селскостопанската политика трябва да остане обща политика

6.   установява, че първостепенната задача на европейското селско стопанство е производството на хранителни стоки за населението на държавите-членки при спазване на лоялната конкуренция и опазване на околната среда, както и на другите задължителни условия за безопасност, качество и достъпност на храните;

7.   отбелязва, че селското стопанство в ЕС предоставя също на европейското общество поредица от обществени блага, чиято стойност не се компенсира от пазара (управление на територията, управление на ландшафта, опазване на околната среда и природните ресурси, териториално сближаване и др.) и които сами по себе си представляват добавена стойност за целия ЕС;

8.   счита, че селското стопанство и хранително-вкусовата промишленост са сектори от стратегическо значение за Европа и повече от всякога е необходима координирана обща политика в областта на селското стопанство и храните в ЕС;

9.   счита, че трябва да бъде отхвърлен всякакъв опит дори за частична повторна национализация на общата селскостопанска политика;

Б.   Обща селскостопанска политика, която гарантира на европейците независимост по отношение на изхранването и безопасност на храните

10.   счита, че независимостта по отношение на изхранването и безопасността на храните в ЕС трябва да останат две основни цели на общата селскостопанска политика;

11.   подчертава важността от гарантиране на достатъчно качествено и сигурно производство на равнище ЕС, като същевременно се полагат максимално усилия за запазване на оптималното разпределение сред държавите-членки и различните региони в съответствие с техните характерни особености;

12.   освен това счита, че целта за независимост по отношение на изхранването предполага насочване на вниманието към селскостопанските производства, в които понастоящем се наблюдава голям дефицит в областта на растителните протеини;

13.   счита, че европейското селскостопанско производство трудно може да се конкурира с което и да е селскостопанско производство в света, ако за отправна точка се взема предвид единствено крайната цена, предвид големите разлики в производствените разходи, законодателството и развитието;

14.   поради това смята, че е необходимо да се запазят общностните преференции;

15.   освен това решително подкрепя Декларацията на Европейския парламент (0088/2007) за проучване на въздействието на концентрацията на власт на супермаркетите и за последващи предложения за подходящи съответни мерки;

16.   призовава да се прилагат единни и основни фитосанитарни, ветеринарни и екологични стандарти по отношение на хранителните продукти за потребление в ЕС, независимо дали са произведени в ЕС или от трети държави;

В.   Обща селскостопанска политика, която трябва да гарантира стабилни доходи

17.   отбелязва, че в Европа трябва да се гарантира устойчивост на доставките;

18.   счита, че производителите непременно трябва да получават адекватен доход от своето производство;

19.   смята, че запазването на заетостта в селското стопанство и в хранително-вкусовата промишленост трябва да бъде приоритет;

20.   поради това смята, че е необходимо да се разработят ефикасни инструменти, позволяващи стабилизиране на цените и управление на производството, гарантиращи от своя страна стабилността на доходите на селскостопанските производители, които инструменти все пак следва да се използват особено внимателно;

21.   счита, че задачата на инструментите за управление на производството е да ограничат прекалено големите разлики между търсенето и предлагането, които водят до сриване на цените;

22.   счита, че целта на инструментите за стабилизиране на цените (оттегляне на продукция от пазара, складиране, гаранции срещу непредвидени климатични и здравни събития) е да ограничават въздействията, свързани с неустойчивостта на пазарите;

23.   е на мнение, че въз основа на общо споразумение, сключено в рамките на преговорите на СТО, трябва да се откажем от инструмента на възстановявания при износ, както и от всички други форми на експортни субсидии, нарушаващи правилата на търговията;

24.   счита, че стабилността на цените на селскостопанските продукти във времето е от основно значение за поддържането на желанието за производство и за запазването на производствените фактори в дългосрочен план;

25.   поради това приканва Европейската комисия да формулира в най-скоро време оперативни предложения във връзка с инструментите за управление на производството и стабилизиране на цените;

26.   счита, че правилата за конкуренцията следва да позволяват на селскостопанските производители, организациите на селскостопански производители и междуотрасловите организации да управляват постигането на справедливи цени за възнаграждение на тяхната дейност;

Г.   Обща селскостопанска политика, която трябва да благоприятства производството като цяло, да поощрява промяната на селскостопанските практики, да насърчава заетостта и устойчивото използване на земята

27.   установява, че въпреки напредъка, постигнат във връзка с последните реформи, общата селскостопанска политика се характеризира също с изключително неравномерна подкрепа на различните производства и в крайна сметка на различните стопанства и територии;

28.   счита, че реформираната селскостопанска политика трябва да се откаже от всякакви необосновани по същество форми на неравнопоставеност, свързани с реда и условията за подкрепа на различните производства, както и на различните по вид и големина стопанства или региони;

29.   освен това установява, че въпреки намаляването на изкопаемите горива и минералните ресурси, натрупването на продукти за растителна защита, замърсяването на водните ресурси, риска от намаляване на плодородността на почвите и увеличаването на здравните рискове, общата селскостопанска политика е подкрепяла производствени методи, при които не се обръща достатъчно внимание на опазването на околната среда и природните ресурси;

30.   счита, че бъдещите системи за селскостопанско производство трябва да използват по-икономично водата и изкопаемите горива, да използват по-малко торове и продукти за растителна защита, да бъдат по-диверсифицирани и по-добре да се възползват от синергиите между растениевъдството и животновъдството;

31.   счита, че общата селскостопанска политика след 2013 г. следва да поставя приоритет върху помощта за онези, за които селското стопанство е основен източник на прехрана;

32.   счита, че общата селскостопанска политика след 2013 г. трябва да подкрепя тези промени и да помага на селскостопанските работници да вървят напред;

33.   установява също, че от много години общата селскостопанска политика оказва по-голяма подкрепа на инвестициите отколкото на заетостта;

34.   счита, че и в бъдеще селското стопанство може да бъде значителен източник на работни места;

35.   констатира също, че в най-уязвимите райони въздействието на реформата на ОСП на регионално равнище препятства запазването на икономическите дейности, свързани със селското стопанство;

36.   счита, че общата селскостопанска политика след 2013 г. трябва да възстанови баланса в подкрепата за заетостта и запазването на селското стопанство в уязвимите райони, включително периферните градски територии;

37.   с оглед прилагането на тези основни насоки препоръчва след 2013 г. в цяла Европа постепенно да се спре използването на историческите референтни стойности и да се премине към единно плащане на хектар, като се отчитат регионалният контекст по отношение на производствените разходи и разходите за транспортни връзки, видът на земеделските стопанства, както и производството на обществени блага;

38.   в частност предлага единните плащания на хектар да зависят от действително извършвана селскостопанска дейност от една страна, и в по-голяма степен и по-рационално от използването на производствени системи от друга, при които се обръща внимание на опазването на околната среда и природните ресурси;

39.   предлага европейските публични субсидии да вземат предвид заетостта във всяко стопанство и приканва Европейската комисия да обсъди доколко е уместно определянето на горна граница на помощите, отпускани на стопанство;

Д.   Общата селскостопанска политика трябва да насърчава производствените системи, щадящи опазването на околната среда и природните ресурси

40.   счита, че опазването на околната среда и природните ресурси, без съмнение, е една от основните насоки на цялостното преразглеждане на общата селскостопанска политика след 2013 г.;

41.   счита също, че земеделските производители следва да се насърчават и подпомагат, за да възприемат производствените системи, които са с най-добри показатели в тази област;

42.   предлага освен минималните изисквания за получаване на първо равнище на помощ, (единно плащане на хектар) да се насърчават и използват производствените практики и системи, които са най-щадящи по отношение на околната среда и природните ресурси (биологично земеделие, ограничаване използването на суровини и енергия за производствени нужди, намаляване на емисиите на парникови газове, опазване на водните ресурси, опазване на биологичното разнообразие, опазване на ландшафта и др.), посредством допълнителни специфични мерки за насърчаване (напр. чрез териториални договори за ползване);

43.   предлага също в най-чувствителните от екологична гледна точка райони равнището на помощите, отпускани в рамките на общата селскостопанска политика, да бъде здраво обвързано и адаптирано към по-строги екологични изисквани, като се избягва обаче налагането на несъразмерна административна тежест;

44.   накрая, предвид предизвикателствата и въздействията върху териториите, отново отправя искането си да бъде включен при определянето на равнище на Общността на условията за съвместно съществуване на конвенционалните и генетично модифицираните култури;

Е.   Общата селскостопанска политика трябва да отчита неблагоприятните природни и географски условия (планини, острови, слабо населени райони, най-отдалечени региони)

45.   установява, че в планинските, островните и слабо населените територии, а също и в другите необлагодетелствани райони, се наблюдават специфични производствени условия, дължащи се на постоянни ограничения (наклон, надморска височина, климат, изолация, неплодородност на почвите) и на специфичните им социално-икономически характеристики;

46.   установява, че тези условия затрудняват селскостопанската дейност (слаба икономическа рентабилност) и същевременно я правят необходима за екологичното равновесие (борба с природните рискове, опазване на биологичното разнообразие, създаване на открити и разнообразни пейзажи), както и за развитието на селските райони;

47.   освен това установява, че ако селскостопанското производство в тези райони с неблагоприятни природни условия е насочено по-скоро към качеството, слабите добиви и високите постоянни разходи изискват особено внимание и отношение;

48.   предлага то да се изразява под формата на специално допълнително плащане за подкрепа на запазването на земеделски производства и доставката на обществени блага, като се прилага подход, основан на близостта, високото качество на околната среда и териториалното, социалното и културното сближаване;

49.   установява, че въпреки наличието на много инструменти и политики големият брой участници препятства постигането на реална съгласуваност на действията, необходима за задържането на селскостопанските производители в планинските, островните или северните райони;

50.   счита, че една по-интегрирана стратегия на подходящо равнище (например за планинските масиви и островите), насочена към регионите с неблагоприятните природни условия, е необходима за пълноценното използване на техния потенциал и за увеличаването на стойността на европейската намеса и в тази връзка би искал в програмния период 2014-2020 г. в пълна степен да се приложи член 174 от ДФЕС;

Ж.   Общата селскостопанска политика трябва да се фокусира върху селското стопанство и храните

51.   счита, че общата селскостопанска политика трябва преди всичко и най-вече да се фокусира върху селското стопанство и изхранването и трябва да укрепва селското стопанство във всички региони на Европейския съюз;

52.   установява, че понякога в рамките на втория стълб може да се получи объркване, дори конкуренция между мерките за развитие на селското стопанство и мерките по отношение на несвързаното със селското стопанство развитие на селските райони; счита, че е необходимо да се извърши по-добро разграничаване между двете категории мерки; приканва по-общо Европейската комисия да определи по-ясно политиката за развитие на селските райони; приканва също Европейската комисия да разграничи по-ясно политиката за развитие на селските райони от регионалната политика и политиката на сближаване, с цел да се гарантира съгласуваността на действията от един и същ характер в рамките на една и съща територия;

53.   подчертава най-общо значението на подкрепата за селските райони с оглед постигане на целта за териториално сближаване;

З.   Общата селскостопанска политика трябва да променя някои условия на прилагането

54.   счита, че ефективната подкрепа на най-щадящите околната среда и природните ресурси производствените системи и отчитането на неблагоприятните природни и географски условия, както и допълнителното внимание към качеството на живот в селските райони и към местните инициативи, изискват адаптиране на разпоредбите и инструментите на регионално равнище;

55.   счита, че е необходимо да се отчитат както териториалните особености, така и регионалните политически приоритети. Последните могат да варират значително в зависимост от региона;

56.   счита, че се налага промяна на реда и условията за прилагане и управление на общата селскостопанска политика. Те вече не бива да зависят само от участието на европейското и националното равнище, какъвто е все още случаят в повечето държави-членки;

57.   счита, че участието на регионалното равнище придобива основно значение независимо от необходимостта от определяне на европейска и национална рамка;

58.   от друга страна, приканва Европейската комисия да обмисли адекватността и целесъобразността на настоящото разграничение между първия и втория стълб на общата селскостопанска политика;

59.   счита, че е необходимо да се запазят и засилят установените с програмите за опции, специфични за отдалечените региони и за островите (POSEI) специфични мерки в селскостопанския сектор в полза на най-отдалечните региони, с цел да се отчете спецификата на селското стопанство в тези региони, които са изправени пред особени трудности, произтичащи от допълнителните разходи за производство и маркетинг и ограничените възможности за диверсифициране на селскостопанското производство;

60.   призовава освен регионалните мерки да се разработят действия на мулти- и надрегионално равнище, които да допълват тези, осъществявани от регионите;

61.   отново утвърждава принципа на субсидиарност като конкретна характеристика на управлението на най-близкото до гражданите равнище;

62.   смята, че общата селскостопанска политика след 2013 г. следва да бъде инструмент, лесен за използване от селскостопанските производители, като едновременно с това остане прозрачна и разбираема за европейските граждани;

И.   Общата селскостопанска политика трябва да развива своите методи на управление

63.   счита, че регионите и общините в селските райони вече не могат да се задоволяват със статута на участници във финансирането, без да участват в избора на определен брой насоки и методи на прилагане и управление;

64.   счита, че поради това успехът на цялостното преразглеждане на общата селскостопанска политика зависи от широкото участие на регионалното равнище, а в някои случаи и на местното равнище;

65.   счита, че понастоящем само регионалното, а в някои случаи и местното равнище, позволяват:

| — | установяването на по-ефективно управление, което да реагира по-добре; |
| --- | --- |

—

установяването на по-ефективно управление, което да реагира по-добре;

| — | насочване на помощите в зависимост от селскостопанските, екологичните и териториалните особености на регионите; |
| --- | --- |

—

насочване на помощите в зависимост от селскостопанските, екологичните и териториалните особености на регионите;

| — | ефективно пренасочване на общата селскостопанска политика към щадящи околната среда и природните ресурси производствени системи; |
| --- | --- |

—

ефективно пренасочване на общата селскостопанска политика към щадящи околната среда и природните ресурси производствени системи;

| — | подкрепа за селскостопанското производство (зеленчукопроизводство, овощарство и лозарство) и производствените системи (биологично земеделие), които до днес са получили твърде малко от общата селскостопанска политика; |
| --- | --- |

—

подкрепа за селскостопанското производство (зеленчукопроизводство, овощарство и лозарство) и производствените системи (биологично земеделие), които до днес са получили твърде малко от общата селскостопанска политика;

| — | адаптиране към регионалния и в някои случаи местния контекст на политиките за подкрепа на създаването на нови земеделски стопанства; |
| --- | --- |

—

адаптиране към регионалния и в някои случаи местния контекст на политиките за подкрепа на създаването на нови земеделски стопанства;

| — | укрепване на връзките между селскостопанските производства и предприятията на хранително-вкусовата промишленост; |
| --- | --- |

—

укрепване на връзките между селскостопанските производства и предприятията на хранително-вкусовата промишленост;

| — | подкрепа за създаването на къси вериги за пускане на пазара на селскостопанските продукти; |
| --- | --- |

—

подкрепа за създаването на къси вериги за пускане на пазара на селскостопанските продукти;

| — | по-добро съгласуване между общата селскостопанска политика, регионалната политика и политиката на сближаване; |
| --- | --- |

—

по-добро съгласуване между общата селскостопанска политика, регионалната политика и политиката на сближаване;

| — | по-балансирано и устойчиво устройство на европейската територия; |
| --- | --- |

—

по-балансирано и устойчиво устройство на европейската територия;

66.   счита, че създаването на многостепенна управленска рамка, включваща европейското, националното и регионалното равнище, е необходимо условие за успеха на цялостното преразглеждане на общата селскостопанска политика след 2013 г.;

Й.   Общата селскостопанска политика трябва да разполага с бюджет, който да отговаря на предизвикателствата и проблемите, пред които е изправена

67.   счита, че цялостното преразглеждане на общата селскостопанска политика след 2013 г. е необходимо, за да даде възможност на Европейския съюз да се изправи пред многобройните предизвикателства и проблеми в тази област на действие, които имат изключително важни последствия върху хората, социалната сфера, икономиката, околната среда и териториите, както и за да се допринесе по-ефективно за постигането на приоритетите, заложени в стратегическия документ „Европа 2020“ (интелигентен растеж, устойчив растеж, приобщаващ растеж), с който европейската хранително-вкусова промишленост следва да има по-голямо присъствие предвид нейното стратегическо значение за ЕС в рамките на гореспоменатите приоритети;

68.   смята, че това цялостно преразглеждане, което трябва да се изразява по-специално в приоритетна публична подкрепа на щадящите околната среда и природните ресурси производствени системи, ще изисква значителни усилия за адаптирането и дори за преквалификацията на селскостопанските производители и реформирането на производствени сектори във всички европейски региони. Във връзка с това и в бъдеще ще е извънредно важно висшите учебни заведения да участват активно в развитието на селското стопанство и научният принос да се интегрира все повече в изготвянето и прилагането на ОСП и различните действия, мерки и проверки, които тя включва. Учебните заведения дават възможност съществуващите многобройни пожелания за реформиране на селскостопанския сектор да се превърнат в действително осъществими проекти, които от своя страна следва да бъдат добре интегрирани в програми за иновации и във фондове;

69.   счита, че Европейският съюз трябва да отдели средства за успеха на едно такова цялостно преразглеждане;

70.   счита, че за да постигне успех, общата селскостопанска политика за периода 2014-2020 г. трябва да разполага с консолидиран и засилен бюджет, отговарящ на предизвикателствата и проблемите, пред които е изправена;

Заключения

71.   желае да припомни на Европейската комисия, на Европейския парламент и на Съвета на ЕС, че добавената стойност на бъдещата обща селскостопанска политика, както и нейният принос за постигането на приоритетните цели на стратегията ЕС 2020 ще бъдат преценявани според способността й:

| — | да гарантира на Европа независимост по отношение на изхранването и безопасност на храните посредством полезно за здравето, разнообразно и качествено селскостопанско производство; |
| --- | --- |

—

да гарантира на Европа независимост по отношение на изхранването и безопасност на храните посредством полезно за здравето, разнообразно и качествено селскостопанско производство;

| — | да осигурява стабилни и достатъчни доходи на селскостопанските производители и производствените сектори, за да подкрепя запазването и създаването на устойчиви работни места; |
| --- | --- |

—

да осигурява стабилни и достатъчни доходи на селскостопанските производители и производствените сектори, за да подкрепя запазването и създаването на устойчиви работни места;

| — | да допринася за борбата срещу изменението на климата и за запазването на биологичното разнообразие посредством широкото използване на кръстосаното спазване и подкрепата на най-щадящите по отношение на околната среда и природните ресурси производствени методи; |
| --- | --- |

—

да допринася за борбата срещу изменението на климата и за запазването на биологичното разнообразие посредством широкото използване на кръстосаното спазване и подкрепата на най-щадящите по отношение на околната среда и природните ресурси производствени методи;

| — | да насърчава териториалното сближаване в Европейския съюз, като гарантира запазването на селскостопанските дейности и проспериращите селскостопански общности във всички европейски региони; |
| --- | --- |

—

да насърчава териториалното сближаване в Европейския съюз, като гарантира запазването на селскостопанските дейности и проспериращите селскостопански общности във всички европейски региони;

72.   счита, че само една обща селскостопанска политика, цялостно преразгледана на базата на ясни насоки и в дългосрочна перспектива и разполагаща с необходимите финансови средства, може да даде възможност на Европейския съюз да отговори на основните предизвикателства, които го очакват.

Брюксел, 9 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/12 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/12

---

Становище на Комитета на регионите относно „Стратегия за разширяване и основни предизвикателства през 2009—2010 г.: потенциални страни кандидатки“

(2010/C 267/04)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

Цялостен напредък и график

1.   приветства съобщението на Европейската комисия относно „Стратегия за разширяване и основни предизвикателства през 2009–2010 г. – потенциални страни кандидатки“ с доклади за потенциалните страни кандидатки и съобщението относно молбата за членство на Исландия;

2.   приветства напредъка, постигнат от потенциалните страни кандидатки, който доведе до представяне на кандидатурата на Албания и Сърбия за членство в ЕС през 2009 г., както и напредъка, отбелязан по отношение на продължаващото прилагане на временните споразумения за търговията и търговските въпроси и на споразуменията за стабилизиране и асоцииране с ЕС с всички потенциални страни кандидатки, както и продължаването на реформите в Косово;

3.   отбелязва, че ЕС положи значителни усилия за приближаването на потенциалните страни кандидатки към ЕС. Неотдавнашните усилия имаха за цел да се смекчат последиците от финансовата криза и включваха предложения за либерализиране на визовия режим. И в двата случая става дума за стъпки, които показват ясно за гражданите добавената стойност на ЕС;

4.   приветства премахването на визовия режим за гражданите на Черна гора и Сърбия, което дава възможност за безвизово пътуване до повечето държави-членки на ЕС, и изразява надежда, че Албания и Босна и Херцеговина скоро ще покрият критериите, необходими за премахване на визите;

5.   отчита заключенията на Съвета относно стратегията на Европейския съюз за региона на Балтийско море, приети на 26 октомври 2009 г., и Декларацията на Адриатическо-йонийския съвет в подкрепа на европейската стратегия за Адриатическо-йонийския регион, приета на 5 май 2010 г. в Анкона (1) от министрите на външните работи на осемте страни, участващи в Адриатическо-йонийската инициатива (Албания, Босна и Херцеговина, Гърция, Италия, Словения, Сърбия, Хърватия и Черна гора), и с удовлетворение отбелязва, че европейската стратегия за макрорегионите представлява важен инструмент за ускоряване на процеса на интеграция посредством оползотворяване на потенциала на местите и регионалните власти;

6.   подчертава, че широката подкрепа сред населението за бъдещото членство е важен фактор за успеха на процеса на интеграция. Местните и регионалните власти могат да допринесат за това, както и за капацитета за привеждане на националното законодателство в съответствие с достиженията на правото на ЕС и за усвояване на финансовата подкрепа от страна на ЕС. За тази цел от основно значение е:

| — | на общините и регионите да се даде възможност за активно участие в националния процес на интеграция, което съответства на принципите на Хартата за местно и регионално самоуправление на Съвета на Европа; |
| --- | --- |

—

на общините и регионите да се даде възможност за активно участие в националния процес на интеграция, което съответства на принципите на Хартата за местно и регионално самоуправление на Съвета на Европа;

| — | инструментът за предприсъединителна помощ (ИПП) да бъде изготвен по такъв начин, че общините и регионите да могат да се възползват в по-голяма степен от програмата за инвестиции и изграждане на капацитет; |
| --- | --- |

—

инструментът за предприсъединителна помощ (ИПП) да бъде изготвен по такъв начин, че общините и регионите да могат да се възползват в по-голяма степен от програмата за инвестиции и изграждане на капацитет;

| — | местните и регионалните власти да участват в процеса на интеграция, тъй като критериите от Копенхаген изискват стабилни институции и стабилна система на финансиране. По този начин се създават предпоставки за прозрачна система за подготовка и вземане на решения; |
| --- | --- |

—

местните и регионалните власти да участват в процеса на интеграция, тъй като критериите от Копенхаген изискват стабилни институции и стабилна система на финансиране. По този начин се създават предпоставки за прозрачна система за подготовка и вземане на решения;

| — | приложното поле на Регламент (EО) No 1085/2006 на Съвета относно ИПП, член 2.1 включва подкрепа за „а) укрепване на демократичните институции ...“ и „в) реформи на публичната администрация, включително установяването на система, позволяваща децентрализирано управление на подпомагането, предоставено на страната бенефициер“. С оглед на това приложно поле и настоящите практики в потенциалните страни кандидатки регламентът следва да включва задължителен механизъм за консултация с представителите на местните и регионалните власти по време на етапа на планиране на ИПП; |
| --- | --- |

—

приложното поле на Регламент (EО) No 1085/2006 на Съвета относно ИПП, член 2.1 включва подкрепа за „а) укрепване на демократичните институции ...“ и „в) реформи на публичната администрация, включително установяването на система, позволяваща децентрализирано управление на подпомагането, предоставено на страната бенефициер“. С оглед на това приложно поле и настоящите практики в потенциалните страни кандидатки регламентът следва да включва задължителен механизъм за консултация с представителите на местните и регионалните власти по време на етапа на планиране на ИПП;

| — | етапът на планиране на ИПП на национално равнище е неприемливо продължителен. Комитетът препоръчва Комисията да преразгледа спешно условията на планиране, с цел процедурите да бъдат рационализирани; |
| --- | --- |

—

етапът на планиране на ИПП на национално равнище е неприемливо продължителен. Комитетът препоръчва Комисията да преразгледа спешно условията на планиране, с цел процедурите да бъдат рационализирани;

Информационни мерки

7.   отбелязва, че местните и регионалните власти са в особено добра позиция, за да допринасят за диалога с гражданите и да ги информират за процеса на интеграция, както и за предизвикателствата, които произтичат от привеждането на националното законодателство в съответствие с достиженията на правото на ЕС;

8.   подчертава колко е важно ЕС да насърчава участието и подходящия достъп до информация на всички равнища на обществото. Достъпът до информация е от съществено значение особено за новите демокрации, тъй като тези страни често са уязвими от страна на популистки движения, на които не винаги може да се противодейства чрез плуралистични дебати;

9.   подчертава значението на информацията, предоставяна от ЕС, както и на конкретния и прецизен анализ на ситуацията в потенциалните страни кандидатки. В противен случай може да се стигне до погрешни тълкувания, което може да създаде трудности на отговарящите за процеса на интеграция правителства при управлението на всички измерения на процеса. Откритият дебат и добре информираните граждани могат да допринесат за смекчаване на стандартизирания подход при разрешаване на конфликти, който в течение на времето е затвърдил етническите разделения;

Изграждане на капацитет

10.   е на мнение, че програмата за ИПП следва да се използва по-добре, за да се даде възможност на общините и регионите, както и на гражданското общество, да допринасят със своите умения за засилване на процеса на интеграция. Заедно с това ИПП може да допринесе за изграждането на институционален капацитет на всички равнища;

11.   споделя схващането на Комисията, че вътрешните взаимодействия в рамките на даден регион са от основно значение за процеса на интеграция. Мрежата NALAS (2), която беше създадена от местните власти, е добър пример за обмен на регионално равнище между различни страни;

12.   отбелязва, че значението на съобщението на Комисията би нараснало значително, ако в него бъде обърнато по-голямо внимание на местното и регионалното равнище. След присъединяването към ЕС прилагането на значителна част от разпоредбите ще се извършва именно на тези равнища;

13.   изразява съжаление, че Комисията не прави редовни оценки и на капацитета на поднационално равнище в страните кандидатки;

Местното и регионалното равнище и гражданското общество

14.   е на мнение, че гражданското общество е от голямо значение за изграждането на стабилни демокрации. Поради това гражданското общество трябва също да е представено в процеса на интеграция;

15.   препоръчва да бъдат положени повече усилия за създаването на законодателни разпоредби в подкрепа на уязвимите групи от обществото. В много страни кандидатки въпросите на общественото здравеопазване и социалната политика, както и онези, свързани с уязвимостта и равнопоставеността на жените, са оставени на заден план;

16.   отбелязва, че капацитетът на потенциалните страни кандидатки да зачитат интересите на малцинствата е от решаващо значение за процеса на интеграция. Консенсусни практически решения често биват намирани именно на местно и регионално равнище;

17.   споделя схващането на Комисията, че трябва да бъде укрепен институционалният капацитет на потенциалните страни кандидатки. Когато Регионалното училище по публична администрация започне да функционира пълноценно, ще е от решаващо значение представителите на регионите и общините да могат да участват в програмата за обучение;

Бележки за отделните страни

Албания

18.   приветства факта, че опозицията отново участва в работата на парламента, въпреки че това става с някои ограничения. В Албания продължава да липсва необходимата за процеса на интеграция координация между различните равнища на обществото;

19.   отбелязва, че е постигнат напредък по отношение на хармонизирането на правните разпоредби в много области на достиженията на правото на ЕС, особено откакто Албания представи официалната си кандидатура за членство в ЕС. При започването на официални преговори те ще бъдат водени в съответствие с предвидената в Договора от Лисабон процедура, като е важно общините и регионите да бъдат информирани и да вземат участие в тях;

20.   потвърждава значението на включването на общините в процеса, пред който е изправена Албания (т.е. бъдещия процес на преговори);

21.   подчертава колко е важно инструментите на Комисията за изграждане на капацитет (туининг, TAIEX и SIGMA) да се използват в настоящата административна реформа на всички равнища в Албания. Това е от съществено значение както за създаването на ефикасни и прозрачни институции, така и за насърчаване на мерки за ограничаване на сериозния проблем с корупцията;

22.   счита за важно Албания да ускори работата по създаването на функциониращ пазар на недвижимите имоти. Подобен процес също предлага на общините възможността да подобрят в дългосрочен план своята данъчна основа;

23.   напомня, че процесът на децентрализация в Албания все още се намира в начален стадий. Приетите разпоредби, които следва да се въведат на общинско равнище, не винаги се прилагат. Не на последно място, прилагането на законодателството е от значение за защитата на интересите на малцинствата;

24.   отбелязва също така, че в своето съобщение, в главата за икономическите и социалните права, Комисията се ограничава до оценка на законодателната дейност. Тук следва също така да се разгледа въпросът за прилагането и да се анализира доколко неприлагането на новото законодателство се отразява върху групите в неравностойно положение;

25.   споделя схващането на Комисията, че е постигнат напредък в данъчната област, но отбелязва едновременно с това, че дисбалансът между предоставените правомощия и ресурси в рамките на процеса на децентрализацията е свързан с рискове;

Босна и Херцеговина

26.   отбелязва, че конституцията на Босна, която се основава на Споразумението от Дейтън, е допринесла за създаването на сложна административна структура. Начинът, по който е изградено Споразумението от Дейтън, е една от причините за това в Босна и Херцеговина да липсва политическа воля, необходима за привеждане на националното законодателство в съответствие с европейското. Разделената Босна се нуждае от ръководство, което да може да преодолее конфликтите и да постави началото на общи решения. Ръководство, което се води в своите решения от етническия произход, не е в интерес на босненските граждани;

27.   изразява съжаление по повод провала на преговорите в Бутмир за конституционни реформи и настоятелно приканва лидерите на всички етнически групи в Босна и Херцеговина да намерят приемливо решение, за да може страната да постигне пълен суверенитет и да е в състояние да продължи процесите на реформи и на европейска интеграция;

28.   отбелязва също така, че щом последиците от това раздробено ръководство в Босна станат ясни за обществеността, това ще даде импулс на системата за вземане на решения, който в крайна сметка ще доведе до реформи. За да може да се даде такъв импулс, ЕС трябва да посочи ясно какви истински политически алтернативи съществуват – продължаващо фокусиране върху въпроси, които засилват конфликтите, или политика, която да отвори страната за четирите свободи на вътрешния пазар;

29.   стига до заключението, че въпросът за визовия режим показва, че дебатът трябва да бъде воден под нова форма и с ново съдържание. Визовият въпрос показва ясно, че ако обществеността е ангажирана, лицата, отговорни за вземане на решения на национално равнище, също могат да действат. ЕС и по-специално Комитетът на регионите имат отговорна роля в тази област. Посредством местното равнище, на гражданите на Босна трябва да бъдат разяснени изискванията и предимствата на интеграцията. Във връзка с това трябва да бъдат засилени ангажиментът и сближаването и да се обърне по-голямо внимание на ценностите и идеите, които са в съответствие със зачитането на човека и неговите права;

30.   споделя схващането на Комисията, че сегашният начин на организация на обществото е неефективен и се отразява отрицателно върху икономическия климат;

31.   е на мнение, че съществуват начини за подкрепа на реформистките сили в Босна, които желаят да допринесат както за засилване на държавата, така и за процеса на децентрализация и укрепване на общините. Гражданите, които желаят да пътуват и са разбрали защо липсват инвестиции или защо структурните фондове са все още идея за далечното бъдеще, могат да се превърнат в група, която да насочва дебата и към области, различни от визовата политика. Комитетът на регионите следва да участва в информационните мерки и да насърчава срещите с местни представители на изборна длъжност в Босна, които могат да допринесат за промяната;

32.   отбелязва, че сложната обществена структура е станала причина и за това, общините и техните сдружения да разполагат с ограничена информация за ЕС и за средствата по ИПП;

33.   стига до заключението, че националното равнище трябва да бъде укрепено в много от областите си на компетенция, по-специално като получи отговорност за съвместно законодателство в областта на местното самоуправление;

34.   застъпва се за това, ИПП да бъде предоставен на разположение и за мерки на местно равнище;

Сърбия

35.   приветства приемането от сръбския парламент на новия статут на автономна област Войводина, който е в сила от 1 януари 2010 г. и засилва регионалните компетенции на Войводина, и отбелязва, че Сърбия е постигнала значителен напредък в процеса на интеграция. Процесът на децентрализация обаче е твърде фрагментиран и съществува нецелесъобразно припокриване на компетенциите на различните министерства. В рамките на текущите реформи се работи за създаването на регионално равнище, което да отговаря за въпросите на развитието и растежа, но по отношение на практическото им осъществяване съществува неяснота. Укрепването на капацитета, осъществявано от сдружението на сръбските общини (3) с международна подкрепа, допринася по мнение на Комитета в значителна степен за модернизирането на общините;

36.   посочва, че процесът на интеграция трябва да върви ръка за ръка с вътрешни реформи на всички равнища в обществото;

37.   приветства факта, че на създадения през март 2009 г. Национален съвет за децентрализация на Република Сърбия (National Council for Decentralisation of the Republic of Serbia) заедно с експертна група беше възложено изработването на всеобхватна стратегия за децентрализация в съответствие с европейските стандарти. Това би следвало да стимулира продължаващите усилия за реформи;

38.   приветства постигнатия напредък в областта на институционалното укрепване на общините. Стабилните и поради това предвидими финанси са от основно значение и изискват не само мерки за насърчаване на изграждането на капацитет, но и усилия, за да се гарантира, че общините отговарят напълно на критериите от Копенхаген по отношение на стабилните публични институции. Важен въпрос в близко бъдеще е също и възстановяването на собствеността върху земята на общините, както и предоставянето на възможност на общините да придобиват собственост;

39.   отбелязва, че някои общини изпитват трудности при предоставянето на основни услуги, въпреки че Сърбия разполага със система за данъчни компенсации. Към нужните реформи спадат и мерки за увеличаване на финансовата автономия на общините. Тази цел би могла да бъде постигната посредством принцип на финансиране, при който разходите за нови компетенции се компенсират чрез средства от държавата;

40.   приветства предприетата от Сърбия инициатива за подпомагане на реализираните от общините екологични мерки чрез екологичен фонд, основаващ се на приходите от екологичен данък. Това е добър пример за мерки, които могат да допринесат за адаптиране на местните власти към изискванията на ЕС. Част от тези данъчни приходи се предоставя под формата на целеви приходи директно на общините и може например да се използва за изграждане на необходимите умения за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда;

41.   отбелязва, че ИПП се разглежда най-вече като инструмент за преструктуриране на централната публична администрация и за насърчаване на цялостни инфраструктурни мерки. На този фон се изразява съжаление, че твърде малка част от него е предназначена за спешно необходими мерки, като например изграждане на капацитет на местно равнище.

42.   приветства Резолюцията на Сръбския парламент от 31 март 2010 г. относно случилото се в Сребреница през юли 1995 г., с която се осъжда извършеното там клане. Приемането на Резолюцията е важна крачка към преосмислянето на собствената история. С това сръбското правителство дава положителен сигнал за помирението, за вътрешното развитие на Сърбия и за по-нататъшното сближаване с Европейския съюз;

Косово (4)

43.   приветства процеса на стабилизация на Косово. Мерките, предприемани от международни организации, включително и от много от държавите-членки на ЕС, откриха пътя към трайно върховенство на закона и по-голяма сигурност на гражданите. Едновременно с това някои аспекти от развитието в посока на по-голяма стабилност напомнят за ситуацията в Босна и Херцеговина и крият риск от етнически разделения, които могат да се отразят отрицателно върху бъдещата интеграция. По този начин може да бъде затруднен процесът на интеграция в тази страна, чието общество има ниско ниво на образование, а публичните институции са слабо развити;

44.   подчертава, че запазването на принципите на върховенството на закона в Косово е от основно значение и признава, че международното присъствие в Косово играе решаваща роля за гарантиране на мирното съвместно съществуване на етническите групи;

45.   приветства инициативата за реформа на местните власти и работата в областта на децентрализацията в Косово;

46.   отбелязва, че сегашното развитие в Косово води до по-нататъшно възникване на органи на местната власт по етнически признак, което прави диалога на местно равнище още по-необходим. Поради тази тенденция на органите за сътрудничество на местно равнище се пада важна роля за насърчаване на местната координация. Общите проекти по ИПП биха могли да допринесат в рамките на тези усилия за преодоляване на съществуващите разделителни линии. С оглед на бъдещото развитие на Косово и не само поради ограничените публични финансови средства в страната, но и поради важната роля, която институциите играят за насърчаване на социалната солидарност и на универсалността на основните обществени услуги, трябва по възможност да се избягват двойни институции на етническа основа (училища, болници и т.н.). Подобни явления биха били тълкувани като знак за политически провал и лошо управление на публични средства и преди всичко само биха задълбочили още повече етническите разделения;

47.   препоръчва да се обърне особено внимание на капацитета на Косово в областта на образованието, за да може страната да се възползва от демографската си структура. Съществува голяма опасност значителна част от младежите да напуснат страната след завършване на училище;

48.   подчертава, че изграждането на капацитета на институциите е важно, за да може да се използват ефективно ограничените публични ресурси на страната. Същевременно по този начин се освобождават и средства за подобрения, например в областта на здравеопазването;

49.   споделя мнението на Комисията, че са необходими цялостни мерки за обучение, за да се гарантира по-ефикасно прилагане на приетите наскоро разпоредби в областта на обществените поръчки;

50.   препоръчва програмата ИПП да се използва като инструмент за мащабно изграждане на капацитет в страната. По този начин в цялата страна може да бъдат разяснени по-ясно изискванията, свързани с интеграцията и ползата от членството в ЕС;

Черна гора

51.   приветства решителността на Черна гора в процеса на интеграция. Тя се изразява особено в рамките на институционализирания диалог между представители на правителството и на местните власти, които се срещат няколко пъти годишно;

52.   споделя схващането на Комисията, че на всички равнища на публичната администрация в Черна гора съществува спешна нужда от квалифициран персонал. Поради това правителството обединява целенасочено своите ресурси за задачи, свързани с координацията, в рамките на които местното равнище е силно представено. Във връзка с това вече бяха постигнати положителни резултати както по отношение на темпото на процеса на реформи, така и на капацитета за координиране на външното финансиране. Всичко това стана възможно благодарение на факта, че в рамките на програмата ИПП местното равнище беше поставено в центъра на вниманието;

53.   отбелязва, че процесът на реформи е бавен, но че в подготвителния етап на текущите реформи на местните власти се състоя широк дебат за ролята на кметовете и на доброволното сливане на местните власти, за да могат те да се подготвят по-добре за подкрепата от страна на структурните фондове;

54.   приветства по-строгите правни разпоредби за ограничаване на корупцията при общинските избори чрез по-строги външни проверки;

55.   отбелязва, че влиянието на местните власти върху размера на данъчното облагане беше ограничено, което се отразява върху общинското самоуправление;

56.   отбелязва също така, че тригодишният период от планирането до стартирането на програмата, необходим за да бъде даден ход на първите финансирани по ИПП проекти в страната, е неприемливо дълъг. Дори ако през следващата година подготвителната фаза, свързана с помощите по ИПП, бъде съкратена, трябва да бъдат опростени разпоредбите, за да бъдат скъсени сроковете.

Исландия

57.   споделя препоръката на Европейската комисия за започване на преговори за присъединяване на Исландия към ЕС и включване на страната като бенефициер на предприсъединителна финансова помощ в рамките на Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП).

Брюксел, 9 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  www.aii-ps.org.

1

(2)  Network of Associations of Local Authorities of South East Europe (Мрежа на сдруженията на местните власти в Югоизточна Европа).

2

(3)  Постоянна конференция на градовете и общините.

3

(4)  Съгласно Резолюция на Съвета за сигурност на ООН 1244/99.

4

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/17 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/17

---

Становище на Комитета на регионите относно „Пролетен пакет: План за действие на ЕС в подкрепа на Целите на хилядолетието за развитие“

(2010/C 267/05)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

A.   Общи бележки

1.   споделя политическата воля на Комисията Европейският съюз (ЕС) да запази водещата си роля в борбата срещу бедността в света, започнала през 2000 г. с приемането на Целите на хилядолетието за развитие (ЦХР) (1) в рамките на Организацията на обединените нации;

2.   приветства изготвянето на „План за действие на ЕС от дванадесет точки“, опиращ се на множеството документи, от които е съставен „Пролетният пакет“, подробно посочени в приложението. Целта на ЕС е да се изготви обща позиция за срещата на върха в Ню Йорк, която ще се проведе в рамките на ООН от 20 до 22 септември 2010 г. Въпреки тежката икономическа, социална и финансова криза, крайната цел е да се активизира войната с нищетата на стотици милиони жени, мъже и деца и да бъдат набелязани конкретни начини за спазването на ангажиментите, свързани с ЦХР, крайният срок за изпълнението на които е 2015 г;

3.   оценява факта, че тези изпълнени с анализи и предложения документи дават възможност за извършване на оценка на ситуацията в света: те съдържат ясна и подробна информация за степента на (неравномерния) напредък по всяка от ЦХР, или за финансовите усилия, положени от държавите-членки под формата на официална помощ за развитие (ОПР); свидетелстват, без да прикриват закъсненията и слабостите, за сложния характер на инициативите, които ЕС поде едновременно във вътрешен план и на международната сцена и с които се цели различните заинтересовани участници да бъдат приведени в „бойна готовност“; очертават нови пътища за ускоряване на напредъка, който трябва да бъде постигнат;

4.   изразява още по-голямо съжаление, че в първото съобщение на Комисията местните и регионалните власти (МРВ) не са ясно посочени (2) както от ЕС, така и от страните бенефициери сред партньорите, участващи в осъществяването на ЦХР. Този пропуск противоречи на Консенсуса за развитие от 2005 г., в който са събрани основните насоки на европейската политика в тази област, на Съобщението на Комисията от 2008 г., в което МРВ са недвусмислено посочени като участници в развитието, на заключенията на Съвета относно това съобщение, приети на 10 ноември 2008 г., както и на диалога между Комисията и Комитета на регионите, който е институционален представител на МРВ, както се посочва в становище 312/2008, прието от КР с единодушие на 22 април 2009 г.

5.   смята, че е необходимо този пропуск да бъде коригиран в общата позиция на ЕС, която ще бъде определена след разглеждане от Съвета и Парламента, и да бъде призната важната роля, която играят европейските МРВ и съответстващите им органи от други страни в борбата срещу бедността;

Б.   Бележки относно различни сфери

6.   не желае отново да се спира подробно на приноса на европейските МРВ и местните правителства на страните, за които е предназначена помощта, за осъществяването на ЦХР при зачитане на демократичното управление (3): вече е имал възможност да подчертае това и да направи предложения в приетите от 2005 г. насам (4) становища относно сътрудничеството за развитие между местните власти и има основание да смята, че посланието е чуто;

7.   напомня, че в Плана за действие от Акра (2008 г.) се признава ролята на местните и регионалните власти в новата архитектура на помощта;

8.   все пак е на мнение, че е подходящо в момента, в който ЕС възнамерява да отстоява позициите си на международната сцена, да подчертае някои въпроси, които пряко засягат МРВ;

Осъществяване на ЦХР и тематични съобщения

9.   припомня, че 7 от 8 ЦХР се отнасят до съвсем конкретни аспекти на бедността. Извършеният през 2010 г. преглед за изминалите две трети от периода показва контрастни аспекти. По отношение на слабото намаляване на крайната бедност, смъртността на децата под 5 години, епидемиите и достъпа до питейна вода равносметката е по-скоро положителна. Остава обаче отрицателна, дори силно отрицателна, по отношение на глада и недохранването, неравнопоставеността в образованието, майчината смъртност, СПИН и пречистването на отпадните води. При оценката на този общ преглед, който е следствие и на кризи – продоволствена, а след това икономическа и финансова – трябва да се отчитат различията в рамките на една страна и най-вече между регионите в света: ако например подемът в Китай е причина за напредък по отношение на някои показатели, то Африка на юг от Сахара отчита най-сериозно изоставане при достъпа на децата до начално образование, борбата срещу СПИН и достъпа до водопречистване. Припомня също, че осъществяването на тези 7 ЦХР зависи от осмата цел „Участие в глобално партньорство за развитие“, на която се основава, независимо от условията на криза, ангажиментът за побеждаване на нищетата в света, който всички участници са поели солидарно;

10.   изразява съгласие с мнението на Комисията, че ЦХР са взаимозависими. За допълване и онагледяване на примерите, посочени в документите от Пролетния пакет, може да се спомене и достъпът до питейна вода – сфера, за която ЕС се грижи посредством програмата „Инструмент за вода“, но която е силно застъпена в дейностите за сътрудничество, провеждани от европейските МРВ. Ако водата е питейна, това се отразява на здравето на всички, но фактът, че тя е достъпна, дава възможност за подобряване на земеделието и оттам, по принцип, на прехраната, както и да се промени животът на жените, чийто задължения се улесняват, и особено на малките момиченца, които могат да се освободят, за да учат;

11.   подчертава, че напредъкът в осъществяването на ЦХР минава през създаването на национални системи, които при замисъла и разпределението на средствата не пропускат т.нар. „основни“ услуги, тоест тези, които биха могли ефикасно да отговорят на основните нужди на населението;

12.   във връзка с това не може да не припомни основната роля, която местните и регионалните власти играят за създаването на такива услуги и за тяхната организация в духа на едно ефикасно и демократично управление, ръководено от грижата гражданите да се чувстват по-добре;

13.   местният подход ни се струва необходим и за посрещането на едно от големите предизвикателства пред ЦХР, а именно – демографската промяна: ако не се вземе под внимание нуждата от развитие на местно равнище, по-специално чрез оказване на подкрепа на малките стопанства в селски райони, емиграцията от селата ще доведе до увеличаване на нищетата в мегаполисите, станали неуправляеми, или до засилване на каналите за миграцията към други страни;

14.   -вследствие на това приканва Комисията да включи този местен подход към развитието при разработването, заедно съвместно със страните партньорки, на документи за регионални (тоест отнасящи се за няколко страни) и за национални стратегии; във връзка с това припомня необходимостта местните и регионалните и местните власти да участват в разработването и прилагането на плановете за развитие. Да се отговори на предизвикателствата на глобализацията всъщност предполага да се имат предвид властите, които по места са отговорни за демократичното управление и местното развитие;

15.   нещо повече, чрез подходящи дейности МРВ допринасят за осъзнаването от страна на широката общественост на нищетата в света в условия на криза и на неотложната необходимост от предприемането на действия в полза на развитието. Посредством солидарността и съпричастността, които изразяват, тези действия могат и да предоставят възможност за групите от населението с имигрантски произход да преоткрият корените на своята изконна култура и да участват в техните страни на произход в укрепването на институциите и гражданските свободи за развитието;

Финансиране на развитието

По отношение на официалната помощ за развитие (ОПР),

16.   оценява факта, че ЕС (Комисията и държавите-членки) е най-големият донор на ОПР в света (5). Независимо че размерът на ОПР на ЕС за 2010 г. (оценена на около 0,45 % от БНП) остава по-нисък от средносрочните цели, които Съюзът си е поставил, тази сума далеч надвишава средния размер на помощта, предоставяна от богатите страни (0,31 % от БНП за 2010 г.);

17.   държи да отбележи, че при изчисляването на националната ОПР, някои държави-членки вече включват сумите, които техните регионални и местни власти отделят за дейностите си за децентрализирано сътрудничество, докато други, по различни причини, не правят това;

18.   следователно смята за необходимо ясно да се определи делът на местните и регионалните власти в ОПР, на национално и световно равнище;

19.   яснотата в цифрите би помогнала за засилване на финансовото участие на МРВ в борбата срещу бедността в света. Независимо от факта, че приносът на МРВ далеч не се изчерпва с финансовото им участие, някои от тях вече са си поставили за цел да предоставят 0,7 % от средствата си за дейности за сътрудничество, насочено към развиващите се страни. Някои от тях са създали и финансови механизми, даващи възможност да се отговори на някои специфични изисквания (например Франция и достъпа до вода);

20.   освен това би могло да се предвиди всяка от 100 000-те МРВ, при спазване на съответното национално законодателство, да вземе решение за доброволно предоставяне на най-малко по 1 евро на глава от населението за помощта за развитие. МРВ, които не извършват пряка дейност за децентрализирано сътрудничество, биха могли да внасят своя принос във фонд, предназначен за помощта за развитие, отпускана от местните власти, както това се прави в Испания. Действията, които непряко допринасят за развитието (например тези, чрез които се повишава чувствителността на обществеността към бедността по света), също биха могли да бъдат включени в този принос;

По отношение на данъчните системи на развиващите се страни,

21.   споделя усилията на европейските власти да работят с развиващите се страни за поставяне на техните данъчни приходи на основа и практики, отговарящи на демократичното управление, чрез борба с така наречените зони на „данъчен рай“ и с корупцията, и подкрепя действията, които страните възнамеряват да подемат в тази насока;

22.   във връзка с това държи да подчертае четири елемента:

| — | местните и регионалните власти на страните бенефициери на помощта се нуждаят от средства, за да поемат отредените им отговорности, без да зависят изцяло от несигурния характер на отпусканата им ОПР, която се обуславя по-специално, от бюджета; |
| --- | --- |

—

местните и регионалните власти на страните бенефициери на помощта се нуждаят от средства, за да поемат отредените им отговорности, без да зависят изцяло от несигурния характер на отпусканата им ОПР, която се обуславя по-специално, от бюджета;

| — | техните ръководители имат нужда и от техническа помощ, каквато ЕС изразява готовност да предложи на ръководителите на национално равнище; |
| --- | --- |

—

техните ръководители имат нужда и от техническа помощ, каквато ЕС изразява готовност да предложи на ръководителите на национално равнище;

| — | европейските МРВ вече проявиха загриженост по този централен въпрос чрез включването на помощта за организацията и управлението на местните данъчни системи в институционалните аспекти на своето децентрализирано сътрудничество; |
| --- | --- |

—

европейските МРВ вече проявиха загриженост по този централен въпрос чрез включването на помощта за организацията и управлението на местните данъчни системи в институционалните аспекти на своето децентрализирано сътрудничество;

| — | все пак е необходимо европейската бюджетна подкрепа, когато такава съществува, да може да бъде по-пряко насочена към оказване на подкрепа на местните и регионалните власти; |
| --- | --- |

—

все пак е необходимо европейската бюджетна подкрепа, когато такава съществува, да може да бъде по-пряко насочена към оказване на подкрепа на местните и регионалните власти;

23.   подчертава ролята, която МРВ, заедно с гражданското общество, играят в образованието за развитие и в повишаването на чувствителността на общественото мнение към проблема с бедността в света; без инициативи, близки до населението, и без доверие в използването на средствата, би било още по-трудно в момент на криза да се обясни на европейските граждани необходимостта от финансова солидарност с другите континенти на планетата;

Институционални механизми

По отношение на съгласуваността между европейските политики

24.   приветства инициативите, подети от ЕС за прилагане на принципа на Европейския консенсус за развитие, според който европейските политики, които не са свързани с развитието, не трябва да се противопоставят на усилията, необходими за осъществяването на ЦХР, и припомня, че Съветът от ноември 2009 г. реши да съсредоточи усилията най-напред върху 5 приоритетни области, които са сред 12-те политики, за които това се отнася: търговия и финанси, изменение на климата, световна продоволствена сигурност, миграция и сигурност;

25.   отбелязва, че вследствие на това, ако трябва да се спрем само на някои точки, реформата на общата селскостопанска политика след 2013 г. трябва да отчита продоволствената сигурност в света и да бъде насърчавана кръговата миграция на висококвалифицирани специалисти от развиващите се страни, с цел тези страни да не бъдат лишавани от умения, съществени за развитието им и за осъществяването на ЦХР, по-специално в областта на здравеопазването. Също така при управление на местното развитие на дадена територия трябва да се отчита екологичното измерение;

По отношение на ефективността на помощта

26.   в становището си CdR 312/08 final, прието през април 2009 г., КР открито приветства „решителния напредък“ на приетата през 2005 г. Парижка декларация относно хармонизирането на помощта и изразява желание в условията на съгласуване и прозрачност да се постигне съчетаване на различните равнища на сътрудничество. За хармонизиране на съответните действия, доколкото те са известни, Комитетът инициира, в тясно сътрудничество с Европейската комисия, изготвянето на „Интернет атлас на децентрализираното сътрудничество“ с цел да се получи по-пълна информация от наличната до момента за дейността на европейските местни власти, а именно „кой какво прави, къде и как“;

27.   държи да подчертае, че отношенията между регионалните и местните власти в Европа и съответните власти в страните партньорки дават възможност за постигане на конкретен напредък в прилагането на принципите на демократична ангажираност и привеждане на помощта в съответствие с приоритетите и характеристиките на страните партньорки, стоящи в основата на Парижката декларация и Плана за действие от Акра; това прилагане не трябва да си остава междудържавен въпрос;

28.   отбелязва, че действията, предприети от местните власти, не са останали неотбелязани в доклада на Генералния секретар на Организацията на обединените нации, изготвен през февруари 2010 г. във връзка със заседанието през септември, и посветен на осъществяването на ЦХР до 2015 г. (6). В документа се подчертава значението на тези дейности като основаващи се върху синергия помежду им и върху участие на заинтересованото население;

29.   изразява настоятелно желание в общата позиция на ЕС, която ще бъде окончателно приета от Европейския съвет през юни, политическите ръководители да не забравят, че осъществяването на ЦХР има за цел подобряването на ежедневния живот на стотици милиони хора и че ефикасността на големите механизми за международна помощ се измерва на местно равнище;

30.   по тази причина отправя искането поднационалното равнище да се отчита недвусмислено в анализите и предложенията, които през юни ще бъдат одобрени от ЕС и през септември – от международната общност. 100 000 местни власти в Европа могат да захранят малки ручейчета, които ще се влеят в големи реки. Това обединение на държави и местни власти е възможност за укрепване на демократичните институции и за благоприятстване на справедливото разпределение на благата, с цел да се неутрализира взривоопасната сила на крайната бедност и да се постигнат Целите на хилядолетието, съгласно поетите през 2010 г. политически и хуманни ангажименти

Брюксел, 9 юни 2010г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  Цел 1: намаляване наполовина на бедността и глада в света; цел 2: гарантиране на начално образование за всички; цел 3: насърчаване равенството между половете; цел 4: намаляване на детската смъртност; цел 5: подобряване на здравословното състояние на майките; цел 6: борба с разпространението на ХИВ/СПИН и други болести; цел 7: осигуряване на устойчива околна среда; цел 8: участие в глобално партньорство за развитие.

1

(2)  С изключение на документа относно данъчната система, който парадоксално, не е адресиран до КР.

2

(3)  Документът на Обединените градове и местни власти (ОГМВ) „UCLG Position Paper on Aid Effectiveness and Local Gouvernement“ от декември 2009 г. дава много примери за това.

3

UCLG Position Paper on Aid Effectiveness and Local Gouvernement

(4)  Становища CdR 224/2005 fin, CdR 383/2006 fin, CdR 144/2008 fin, CdR 312/2008, прието през април 2009 г.

4

(5)  В приложението към документ SEC(2010)420 окончателен е посочена ОПР на всяка от 27-те държави-членки на ЕС и техните перспективи за 2015 г.

5

(6)  Документ ООН А/64/665.

6

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/22 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/22

---

Становище на Комитета на регионите относно „Взаимното свързване на търговските регистри“

(2010/C 267/06)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

Контекст

1.   приветства инициативата на Европейската комисия във връзка със Зелената книга „Взаимното свързване на търговските регистри“;

2.   изразява задоволството си от факта, че Европейската комисия кани всички страни, заинтересовани от Зелената книга „Взаимното свързване на търговските регистри“, да изложат своята гледна точка по въпроса;

3.   припомня решаващата роля на Комитета на регионите, който като представител на интересите на местните и регионалните власти предложи в своите предходни становища възможности и алтернативи за подобряване на гладкото функциониране на вътрешния пазар, увеличаване на прозрачността и обмена на информацията и облекчаване на административната тежест както на местно, така и на регионално равнище;

4.   споделя мнението на Европейската комисия, че търговските регистри (1) играят основна роля в това отношение. В тях се вписва, проучва и съхранява информация за дружествата, например за правната им форма, седалището, капитала и законните представители; чрез търговските регистри се осигурява достъп на обществеността до тази информация;

5.   приветства факта, че в Директивата относно презграничните сливания (2), както и в Устава на европейското дружество (3) и в Устава на европейското кооперативно дружество (4) изрично се изисква международно сътрудничество между органите, водещи търговските регистри;

6.   счита, че независимо от факта, че минималните стандарти за основните услуги се определят от европейското право, търговските регистри могат да предложат и други услуги, които ще бъдат различни в отделните държави. Същевременно дружествата се стремят все повече да надхвърлят националните граници и по този начин имат възможност след като бъдат учредени в една държава-членка, напълно или частично да извършват своята дейност в друга държава-членка. Това положение доведе до по-голямо търсене на открит трансграничен достъп до информация относно предприятията;

7.   подчертава, че информацията относно дадено предприятие, без съмнение, е достъпна в страната, в която то е регистрирано, но често пъти достъпът до тази информация от друга държава-членка може да се окаже затруднен поради технически, правни, езикови или други причини;

8.   счита обаче, че вече установеното сътрудничество между търговските регистри, което се осъществява на доброволна основа, не е достатъчно и че поради тази причина е необходимо да се гарантира по-ефикасно трансгранично сътрудничество между тези регистри. В рамките на настоящото сътрудничество е особено важно да се следи за осигуряването на трансграничен достъп до информацията, която се съдържа в търговските регистри, и да се гарантира нейната прозрачност, правна сигурност и надеждност;

9.   подчертава, че в условията на настоящата финансова криза за пореден път проличава значението на прозрачността на финансовите пазари. Сред мерките за финансово оздравяване гарантирането на по-добър достъп до официална, актуализирана и надеждна информация относно дружествата може да се разглежда като начин за възвръщане на доверието в пазарите на цяла Европа;

Основни послания

10.   оценява решаващото значение на търговските регистри за гарантиране на гладкото трансгранично функциониране на единния пазар посредством предоставянето на надеждни и актуални данни за търговски цели или за улесняване на достъпа до правосъдие на всички заинтересовани страни във всички държави членки;

11.   оценява фундаменталното значение на нарастващата мобилност на дружествата за икономическия растеж и поради това препоръчва въвеждането на напълно интегрирана система, която да гарантира равен достъп до информация в целия Европейски съюз;

12.   констатира, че достъпът до информация за трансгранични сливания, преместване на седалище на дружество или установяване на клонове в други държави-членки е ежедневна необходимост за гладкото функциониране на единния пазар;

13.   оценява усилията на държавите-членки, участващи в доброволния проект за създаване на ефикасна информационна платформа, но призовава Европейската комисия да представи предложение за законодателна рамка на европейското сътрудничество между търговските регистри, за да се замени съществуващата доброволна система с напълно интегриран регистър на основата на ИКТ;

14.   припомня важната роля на МСП в европейската икономика и призовава държавите-членки да приемат Устава на европейското частно дружество, което в съчетание с ефикасна система на взаимно свързване на търговските регистри би насърчило разширяването на дейността на малките и средните предприятия на единния пазар;

15.   настоява за изграждане на цифрова мрежа на европейските търговски регистри, основаваща се на амбициозни информационно-технологични решения;

16.   застъпва се за преразглеждане на съответните директиви относно дружествата, за да бъдат разпоредбите им пригодени към съвременните технически възможности и особено към използването на ИТ системи;

17.   споделя мнението на Европейската комисия, че във всеки случай при взаимното свързване на търговските регистри би било полезно широко да се използва опитът от вече извършената работа във връзка с Европейския търговски регистър (ЕТР) и по проекта BRITE. Що се отнася до частта, в която се урежда процедурно-техническото сътрудничество между търговските регистри от мрежата (сливания, преместване на седалище, установяване на клонове), Европейската комисия е права във виждането си, че такава система може най-лесно да се изгради на базата на днешния проект BRITЕ;

Предложения

18.   припомня, че благодарение на практиката на Съда на ЕС през последните десет години (преди всичко делата Centros (C-212/97), Überseering (C 208/00), Inspire Art (C-167/01)) предприятията получиха възможност да извършват трансгранична дейност и да преместват седалищата си;

19.   подчертава, че в много случаи това право не може да се използва на практика, както може да се разбере от въведението на Зелената книга. Причината за това трябва да се търси не толкова в липсата на взаимно свързване на търговските регистри, а по-скоро в обстоятелството, че разпоредбите на дружественото и регистърното право в държавите-членки не насърчават преместването на седалищата на предприятията в чужбина и други трансгранични дейности, както и че такива разпоредби не се налагат изрично от европейското законодателство;

20.   счита, че взаимното свързване на търговските регистри само по себе си не решава този проблем. За неговото разрешаване трябва да бъдат създадени материално-правни и процесуалноправни разпоредби за преместване на седалищата на предприятията, с които следва да бъде уредено също и взаимното свързване на търговските регистри;

21.   е убеден, че едно от главните препятствия пред разгръщането на истинска конкуренция между държавите и регионите е фактът, че в ЕС преместването на седалище на дружество е по принцип почти невъзможно. Конкуренцията би привлякла предприятията към най-добрата среда, но въпреки това преместването на седалището на дадено дружество днес е изключително сложно;

22.   признава, че взаимното свързване на търговските регистри със сигурност ще помогне на дружествата да получават в рамките на своята икономическа дейност информация за партньорите си и това във всички случаи е похвално. По този начин една система от взаимно свързани търговски регистри би довела до обща база данни със стандартизирана форма на регистрация, с чиято помощ би могла да се постигне тази цел, ако бъде гарантирана верността на информацията в регистрите. Освен това трябва да се полагат усилия за стандартизиране на съдържанието на регистрите;

23.   счита, че предложеното в Зелената книга „споразумение за управлението“ едва ли е подходящ инструмент за свързването в мрежа. Ако целта е от всеки национален търговски регистър да могат да се извикват стандартизирани данни в стандартизирана форма, то една бъдеща такава система трябва да се регулира например чрез преработване на съответната директива в областта на дружественото право или по друг начин;

24.   допълва, че по-скоро е необходимо усилията да се насочат към решение, при което посредством разглежданата система в Интернет ще бъде достъпна както трансграничната информация, така и информацията относно националните търговски регистри, по възможност безплатно или срещу скромно заплащане, тъй като събирането на такава информация изисква разходи, които се покриват от таксите, свързани с това събиране на информация и не би следвало публичните данни да се търгуват от публичните власти, тъй като в противен случай това неминуемо ще доведе конкуренция на съществуващите предприятия за консултантски услуги, осъществявана под прикритието на бъдещата директива;

25.   признава, че свързването в мрежа на данните от Директивата относно прозрачността изглежда целесъобразно. Ето защо би следвало да се помисли за създаването на съответна нормативна основа, по-скоро посредством директива или дори регламент;

26.   обръща внимание на факта, че липсата на взаимно свързан търговски регистър всъщност не е съществено препятствие за трансгранични дружествено-правни процедури. Интелигентни електронни решения (каквито съществуват например между Естония, Португалия и Финландия) дават възможност за много широко сътрудничество, защото и днес вече може по електронен път да се получи достъп до търговски регистър в чужбина, без се налага за тази цел да се пътува извън страната;

27.   подчертава, че пречките, възникващи пред трансграничните процедури в областта на дружественото право се дължат по-скоро на липсата на валидна в цяла Европа електронна идентификация (например европейска електронна лична карта), която ще даде възможност за легализация и взаимно признаване на така наречения електронен подпис. Това би бил един от основните елементи на унифицирането на търговските регистри и би трябвало да се предприемат спешни действия за осъществяването на това унифициране;

28.   в заключение предлага да се въведе задължението за включване във всички инициативи на принципите на субсидиарност и пропорционалност и на по-добро законотворчество.

Брюксел, 9 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  Терминът „търговски регистър“, използван в настоящата зелена книга, включва всички централни, търговски и дружествени регистри по смисъла на член 3 от Първа директива в областта на дружественото право (68/151/ЕИО).

1

(2)  Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 г. относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност (ОВ L 310, 25.11.2005 г., стр. 1).

2

(3)  Регламент (ЕО) No 2157/2001 от 8 октомври 2001 г. относно Устава на Европейското дружество (SE) (ОВ L 294, 10.11.2001 г., стр. 1).

3

(4)  Регламент (ЕО) No 1435/2003 от 22 юли 2003 г. относно Устава на Европейското кооперативно дружество (SCE) (ОВ L 207, 18.8.2003 г., стр. 1).

4

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/25 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/25

---

Становище на Комитета на регионите относно „Ролята на градското обновление за бъдещето на развитието на градските райони в Европа“

(2010/C 267/07)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

Приносът на градовете за развитието и преходът от градско преустройство към градско обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1.   счита, че градовете и градските региони (като градските агломерации и съседните им общини) са центрове на въображението и творчеството и разполагат както с възможности за намиране на решение на икономическите и финансовите проблеми, пред които е изправен Европейският съюз, така и със средства за борба със социалното изключване, престъпността и бедността. КР смята обаче, че те трябва да бъдат признати в рамките на структурните програми, за да се създадат условия за промяна и обновление;

2.   признава, че градовете и градските центрове (1) дават все по-важен принос за устойчивото развитие на и между всички равнища на управление. Градовете са средища на културата, икономиката, образованието, на научноизследователската и развойната дейност, на услугите, свързани с високо ниво на познание, и на финансовия сектор. Те са възлови точки на регионалния и международния пътнически и товарен транспорт и допринасят значително за интеграцията на общности с различен произход;

3.   отбелязва, че фактори от екологичен, икономически и социален характер са оказали отрицателно въздействие върху някои градски райони, но посочва също така, че съществуват много примери за успешно обновяване на градовете в Европа, финансирано с помощта на ЕС;

4.   подчертава, че в много случаи съсредоточаването на населението в градовете вследствие на незаконното застрояване и вътрешната миграция се извършваше с темпове, надхвърлящи възможностите и плановете на местните власти. Социалните проблеми се изостриха, групи от населението бяха маргинализирани, като не беше използван техният все пак значителен професионален и социален потенциал. В градовете на развитите страни кварталите в необлагодетелствано положение са неразделна част от градската структура и представляват фактори за социално изключване и нарастваща несигурност;

5.   констатира, че структурните промени в сферата на икономиката, преместването на производствени дейности и въвеждането на нови технологии, по-специално в областта на товарния превоз, например чрез раздробяване на товарите, бързо обезцениха инфраструктурата и земята (пристанища, железопътни гари), дълбоко засегнаха способността за икономическо и социално функциониране на определени квартали и цели градове и ги изправиха пред качествено нови предизвикателства;

6.   изтъква, че политиките за градска модернизация би трябвало да изграждат основата на адекватен модел с обхват, включващ форми на действие от обновление на градските пространства до саниране на съществуващия жилищен фонд. Новият модел на устойчив град би трябвало да почива върху интегриран подход за модернизация на градовете, който да е новаторски и в духа на Лайпцигската харта да отчита екологичните, социалните и икономическите аспекти. Става въпрос за модел, който не би трябвало да препоръчва нито неограничено разширяване, нито строителство за сметка на зелени площи, а, напротив, да набляга върху контрола на разрастването на градовете, предотвратяване на разширяването на градовете, вдъхване на нов живот на наличния градски жилищен фонд и на социалната тъкан, подобряване на екологичната ефективност на градовете, саниране на изоставени промишлени зони и популяризиране на по-устойчиви видове транспорт, териториално планиране на различни равнища (регионално, областно или местно) и смесено предназначение като основни репери;

7.   припомня, че в края на 20 век, с цел да се подобрят условията за живот в градовете, възникна спешната нужда от извършване на по-целенасочени и многосекторни действия. Сложността на проблемите подтикна към възприемането на интердисциплинарен подход, който от своя страна доведе до необходимостта от изготвяне на програми за градско обновление, в които при определянето на целите и избора на методите и инструментите за приложение широко е използван интегриран подход, в контекста на географските условия в по-широк смисъл и на икономиите от мащаба. Комитетът смята, че градските райони в затруднено положение не трябва и не могат да бъдат изоставяни, защото те са извор на неизползвани таланти и пример за разхищение на ресурси, тъй като човешкият и материалният капитал в тях не се използва, а би могъл да бъде продуктивно оползотворен и да допринесе за общия икономически растеж.

Ролята на местните и регионалните власти в градското обновление и значението на този въпрос за КР

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

8.   отбелязва, че регионалните и местните власти би трябвало да играят решителна и първостепенна роля в замисъла, изпълнението, проследяването, популяризирането и оценката на интегрираните стратегии за градско обновление и в подобряването на градската среда като цяло. Многообразието на европейските градове изисква да се разработват решения и най-вече да се действа на местно равнище. Многобройните програми и инициативи на ЕС създадоха на европейско равнище и във всеки отделен град цяла съкровищница от познания в областта на градското развитие. Комитетът смята, че местните власти трябва да бъдат насърчавани да използват всички знания, събрани на европейско равнище, а именно достиженията на правото на ЕО в областта на градоустройството;

9.   счита, че възможностите за действие в сферата на градското обновление са многобройни и че стратегиите в тази област трябва да отчитат многообразието от фактори, които стоят в основата на предизвикателствата пред някои градски зони. Икономическият спад през последните години може пропорционално да засегне по-силно някои градски зони, които поради своята социално-икономическа структура се адаптират по-бавно от други градски сектори. Програмите за градско обновление би трябвало да търсят новаторски средства, с които да превърнат в предимство за местното население характерните за агломерациите черти на централните части на градовете;

10.   е на мнение, че градовете, в тясно взаимодействие с крайградските райони, предлагат значителни предимства за гражданите и предприятията не само като икономически двигатели и центрове на обмен и търговия, но и като средство за укрепване на индивидуалните свободи, средища на творчество, научни изследвания и високи постижения. От друга страна, градовете са изправени пред проблеми, които са предизвикани именно от промени в начина на живот и демографското развитие, но още по-често - от неподходящи модели на градско развитие. Градското обновление и устойчивото градско развитие в настоящия момент са в центъра на вниманието на многобройни местни и регионални власти в ЕС, стремящи се да съчетаят устойчиво развитие с модерна инфраструктура (с акцент върху инфраструктурата от технологично естество), силна привлекателност за предприятията и чиста и здравословна околна среда;

11.   смята, че вече съществуват множество добри практики, но те не са достатъчно разпространени или прилагани. Поради това КР повтаря отново призива си за създаване на виртуална мрежа за разпространение на добри практики сред градовете и регионите в Европа. В рамките на Групата за градско развитие на държавите-членки на ЕС Комитетът активно се включи в инициативи като „Конвент на кметовете“ и „Награда за Европейска зелена столица“ и участва в дейностите по наблюдение на Лайпцигската харта за устойчиви европейски градове. Освен това той прие наскоро становища по свързани с тази тема въпроси, засягащи например начина, по който градовете и регионите допринасят за постигането на европейските цели в областта на изменението на климата и енергетиката; дейностите, необходими за насърчаване на енергийната ефективност; както и европейския план за градска мобилност.

Действия на ЕС за развитие на европейските градове

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

12.   е на мнение, че независимо от факта, че в договорите за ЕС не се предвижда изрично ЕС да води градска политика, от 1990 г. до днес е констатиран значителен напредък в областта на градското развитие както по отношение на програмите, така и на уменията, свързани с дейностите в градовете. През този период градовете изпълняваха ролята на опитни лаборатории под открито небе и постигнаха значителни резултати, независимо от ограничените средства, с които разполагаха;

13.   държи да отбележи, че ЕС може да играе важна роля в подкрепата на стратегиите за градско обновление. Целесъобразно би било да се насърчи Комисията, въз основа на достиженията на правото на ЕО в областта на градоустройството, да предостави на местното равнище по последователен и структуриран начин всички съществуващи знания и мерки в сферата на градското развитие. Този подход би трябвало да включва всички европейски политики, оказващи пряко въздействие върху градското развитие и да отдели особено внимание на дейността в областта на сближаването, заетостта, социалната сфера, екологията, високоскоростния интернет и транспорта;

14.   одобрява наскоро актуализираното ръководство относно градското измерение на общностните политики за периода 2007-2013 г., публикувано от междуведомствената група на Европейската комисия по градските въпроси. Освен това Комитетът приканва Комисията да обмисли идеята да актуализира и облече в официална форма една „Европейска програма за градско развитие“, която да бъде прикрепена към нова рамка за действие или план за действие в областта на градското развитие, в които интегрираното градско обновление да бъде един от основните приоритети, като едновременно с това отчита различните условия, в които те би трябвало да се прилагат;

15.   подкрепя всички съществуващи инициативи, които в контекста на политиката на сближаване допринасят за устойчивото градско развитие и особено за интегрираното градско обновление, а именно частта от структурните фондове, предназначена за градоустройство, проекта „Градски одит“, Градски атлас, програмата URBACT и инициативата JESSICA. В същото време обаче Комитетът приканва Комисията да анализира внимателно резултатите от включването на общностната инициатива URBAN в оперативните програми на ЕФРР и в средата на периода да извърши специфична междинна оценка на резултатите от него. В светлината на тази оценка през следващия програмен период е възможно да възникне необходимост от засилване на специфичния характер на инициативите за градско обновление на структурните фондове, както и от подобряване на координацията между тези инициативи и останалите политики в рамките на „Европейска програма за градско развитие“;

16.   приветства новия подход по отношение на финансирането на инициативи за градско обновление, изразен чрез JESSICA, именно защото чрез него се изгражда ясна връзка между финансирането и необходимостта да се изготвят интегрирани планове за градско развитие. Все пак Комитетът смята, че в контекста на градското развитие би било добре да се изтъкне, че предоставяните субсидии също са полезен и необходим инструмент за справяне с проблема, свързан с неефективността на пазара. Изразява и безпокойството си относно видимото присъствие на JESSICA, степента на възприемчивост на местните и регионалните власти и проблемите, свързани с прилагането, с които държавите-членки се сблъскват;

17.   смята че е целесъобразно да се подкрепят въведените в регламента за структурните фондове промени, отнасящи се за допустимостта на инвестициите в енергийна ефективност и енергия от възобновяеми енергийни източници в жилищата. Все пак, целесъобразно би било по-широко да се популяризират помощите за жилищно строителство във вида, в който са предвидени в последното изменение на регламента за ЕФРР относно допустимостта на интервенции в сектора на жилищното строителство, осъществявани в полза на маргинализирани общности, както и строго да се изисква тези интервенции да се вписват в рамките на интегрирана програма за градско развитие. По тази причина Комитетът желае да предложи чрез структурните фондове да се подкрепят и помощите, отпускани за жилища в зоните в силно неблагоприятно положение. Качественото жилище е абсолютно необходимо условие за успеха на програмите за градско обновление. Финансовата подкрепа трябва да се предоставя единствено в рамките на интегрирани програми и при стриктни условия, за да се гарантира, че тя ще е полезна за нуждаещото се местно население и че няма да допринесе за „обуржоазяване“.

Устойчивото градско обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

18.   отбелязва, че градовете в ЕС се приканват да допринесат за усилията на Съюза за преодоляване на икономическата и финансова криза, както и да работят за задълбочаване на европейската интеграция. Трите измерения, които испанското председателство определи като принципи за разработване на проблематиката, свързана с ролята на градското обновление в развитието на градовете, съставляват стълбовете на устойчивото развитие. В момента на прилагане на програмите за градско обновление е целесъобразно те да бъдат обогатени чрез добавянето на подходящи тематични приоритети, които да включат този въпрос в съвременната социално-икономическа среда. По-конкретно Комитетът смята за целесъобразно начело на дневния ред да бъдат поставени въпроси като управлението на градовете, ролята на местните и регионалните власти, финансирането на градското обновление, приносът на информационните и комуникационните технологии за градското обновление, важността, която начинът на организация и функциониране на местното самоуправление има за изготвянето и прилагането на програми за градско обновление, мястото на иновациите в градското обновление и, накрая, неговият принос за развитието на външните отношения и интернационализацията на градовете. Също така констатира, че регионалните и местните власти играят изключително важна роля в работата, свързана с градското обновление – от териториалното планиране до устройството на територията и неговото изпълнение, и набляга на факта, че обновлението има превес над новите градски развития, а подобряването на настоящото качество на градовете – над градското разрастване.

Икономическото измерение на градското обновление – принос за интелигентния растеж

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

19.   иска да подчертае, че именно поради интернационализацията на икономиката икономическите промени през последните години могат по-силно да засегнат по-старите или по-централните части на градовете, които поради своята социално-икономическа структура се адаптират по-бавно от другите градски зони. В това отношение действията на политиката на сближаване се основават на идеята, че едно географски неуравновесено развитие не само вреди на социалното сближаване, но и ограничава потенциалния икономически растеж. Тази констатация важи с още по-голяма сила на местно равнище, както това беше отново подчертано неотдавна в доклада „Barca“;

20.   подчертава необходимостта новаторските икономически дейности да се насърчават чрез създаване на подходящи среда и стимули, на модерна инфраструктура, като и чрез предоставяне на добре обучени човешки ресурси, които да следват логиката на учене през целия живот;

21.   счита, че защитата на градското културно наследство, както материално, така и нематериално, чрез обновяване на градските центрове при максимално зачитане на историческото и архитектурното наследство, създава добавена стойност за облика, престижа и привлекателността на градовете и насърчава културното многообразие, което в икономическо отношение играе важна роля в развитието на икономиката на знанието и на промишлеността, свързана с творчеството, като в същото време създава благоприятни условия за местното развитие посредством стимулирането на квалифицирана местна заетост, която често предполага високо равнище на специализация;

22.   отбелязва, че по отношение както на процедурите, така и на резултатите, проектите за градско обновление би трябвало да създават, включват и разпространяват знания и иновации;

23.   подчертава, че стратегиите за градско обновление трябва да отчитат многообразието от фактори, които стоят в основата на икономическия упадък на някои градски зони, като сред най-очевидните фигурират функционалното остаряване на сградите, изостаналата инфраструктура и проблемите, свързани с достъпността. Множество предприятия напускат града в търсене на по-ниски оперативни разходи и повече пространство, а много от техните работници ги следват, надявайки се да намерят по-добро качество на живот (социални услуги, транспортни средства) или да намалят разходите си за съществуване (по-ниски наеми и по-изгодни цени на недвижимите имоти). За да се отговори на исканията на предприятията, желаещи да се настанят в обновените зони, би трябвало с програмите за градско обновление да се търсят новаторски начини за използване на наличното пространство и за подобряване на предлагането на услуги от страна на градовете, и по този начин да се превърнат в предимство ефектите от агломерациите, които са характерни за централните части на градовете;

24.   припомня, че проблемите за мобилността в града, които са свързани главно със задръстване, засягат множество градски зони в Европа и не е възможно те да бъдат разрешени само чрез изграждане на по-добра инфраструктура и влагането на повече средства в дружествата за обществен транспорт. Градската мобилност увеличава възможностите за гражданите и предприятията и по тази причина представлява едновременно фактор за икономическа конкурентоспособност и движеща сила за социално сближаване. Комитетът подчертава, че всички граждани трябва да имат достъп до ефикасен обществен транспорт на разумни цени, тъй като той играе основна роля за прекратяване на изолацията на необлагодетелстваните градски зони. Комитетът подчертава, че предвид щетите, причинени на околната среда в градовете, мерките, насочени към насърчаване на видовете транспорт, щадящи околната среда, (изследователски и демонстрационни проекти относно автомобили с ниски или нулеви емисии, дейности за популяризиране на други видове и начини на транспорт, като съвместното ползване на автомобили, насърчаване на придвижването с велосипед в градовете) трябва да придобият по-голямо значение. Комитетът още веднъж изразява и подкрепата си за изготвянето на планове за устойчива градска мобилност, поне за големите градове, и препоръчва въвеждането на стимули на равнище на ЕС, посредством които финансирането на проекти за градски транспорт да бъде подчинено на наличието на планове за устойчива градска мобилност и на сключването на публично-частни споразумения за партньорство за мобилност;

25.   подчертава необходимостта от действия за укрепване на предприемаческия дух чрез предоставяне на стимули за целеви групи от населението, създаване на органи за подкрепа на предприемачеството и чрез организиране на подходящи прояви. Признава в този контекст важната роля, която интелигентният растеж посредством подкрепата за жените предприемачи може да играе за подпомагане на икономиката.

Екологичното измерение на градското обновление – принос за устойчивия растеж

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

26.   отбелязва, че с оглед на екологичното измерение на градското обновление, за основни приоритети трябва да се определят три главни въпроса: изменението на климата, борбата със замърсяването на природните ресурси вследствие на човешка дейност, както и – в по-широк смисъл – тяхното рентабилно използване и, накрая, защитата на местообитанията;

27.   е убеден, че независимо че Европа вече е силно урбанизирана, тенденцията за разширяване на урбанизираната територия очевидно ще продължи в някои райони, а именно - в най-динамичните големи и средни агломерации. С разширяването на градовете е възможно да бъдат унищожени някои ресурси и да се влоши качеството на почвите и водите. Затова Комитетът подчертава, че интегрираните програми за градско обновление са в състояние да спрат и дори да преобърнат тази тенденция, като възпрат неограниченото разрастване на градовете и обновят градската среда;

28.   от друга страна отбелязва, че през този век се очаква ускоряване на изменението на климата и на покачването на морското равнище под въздействието на емисиите на парникови газове – продукт на човешка дейност. Тази перспектива поставя нарастващо предизвикателство по-специално пред крайбрежните градски зони, които ще трябва да понесат значителни разходи, тъй като освен всичко останало са необходими значителни финансови средства за прилагане на мерки за защита на бреговете и срещу наводнения. Освен това тя потвърждава значението на дейността, която Групата за градско развитие на държавите-членки на ЕС извършва за създаване на референтна рамка за устойчиви европейски градове, която има за цел освен екологичните проблеми, обичайно свързани с градските зони, да включи и изменението на климата и проблемите, произтичащи от неговото смекчаване и приспособяването към последиците от него;

29.   обявява за главен приоритет борбата със замърсяването на природните ресурси в резултат на човешка дейност, която е сред най-важните цели на градското обновление, като придава особена тежест на действията за предотвратяване на замърсяването. Комитетът припомня също така настоятелно колко важно ще бъде да се измерва и ограничава употребата на материали, които вредят на естествената околна среда, като тази оценка се извършва спрямо целия им жизнен цикъл (производство, използване, унищожаване);

30.   подчертава, че обновяването на съществуващите сгради с оглед подобряване на енергийната им ефективност е една от най-разходоефективните форми за изпълнение на ангажиментите от Киото във връзка с изменението на климата, като според някои изчисления тези мерки могат да намалят с 42 % емисиите на CO2 от сградите и разходите за енергия;

31.   отбелязва, че градовете са отговорни за 70 % от емисиите на парникови газове и че във връзка с това Лайпцигската харта ги призовава за намаляване на техния въглероден отпечатък, за опазване на ресурсите и биологичното им разнообразие, за икономия на енергия и за създаване на благоприятни условия за достъпа до основните обществени услуги. По тази причина Комитетът отбелязва, че е необходимо да се вземат незабавни мерки за ограничаване на потреблението на енергия в градовете, на първо място чрез добро енергийно управление и на второ – чрез добиване на енергия от възобновяеми енергийни източници. Подобни действия трябва да се предприемат в сферата на строителството с цел подобряване на енергийните показатели;

32.   приветства „Конвента на кметовете“, включващ близо 3 000 европейски градове, поели ангажимента да надхвърлят целта „три пъти по 20 %“, която представлява законово установеното минимално изискване, което ЕС трябва да изпълни до 2020 г. Тази инициатива, като и наградата за Европейска зелена столица, бяха подети от Европейската комисия и бяха одобрени и насърчени от Комитета на регионите, който се стреми да разшири Конвента на регионално равнище;

33.   признава важното значение на ролята на зелените и водните площи в програмите за градско обновление. Приносът им е от първостепенно значение за подобряването на климата в градовете, тъй като те го освежават, внасят чист въздух, филтрират замърсяването и намаляват шума. От друга страна, зелените площи за отдих допринасят и за повече оживление в градовете, като по този начин се благоприятства социалното сближаване. Озеленяването на града представлява цел, която трябва да се преследва от всички;

34.   насочва вниманието към все по-големия недостиг на вода в света и призовава програмите за градско обновление да бъдат насочени към защита на водните запаси, особено що се отнася до качеството на питейната вода, както и за тяхното добро управление и прилагане на заместващи способи при експлоатацията им. Необходимо е да се ограничи и водният отпечатък на градовете;

35.   смята, че естетическото качество на застроената среда представлява решаващ фактор, за да може градовете успешно да се преборят с международната конкуренция, да бъдат привлекателни и да гарантират качеството на живот на населението си и предлага да се предприемат действия, които включват архитектурното и художественото творчество;

36.   признава стойността на биотопите и отрежда висок приоритет на защитата и управлението на тези от тях, които са разположени около градовете или близо до тях, тъй като става въпрос за важен параметър от градското обновление, който следва да се съчетае с дейности за повишаване на съзнанието и информираността на гражданите по отношение на екологията;

37.   отбелязва, че градовете поддържат здрави връзки с околните региони и особено с динамичната градска периферия и че е необходимо да се управлява това взаимоотношение.

Социалните аспекти на градското обновление – принос за съществен растеж

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

38.   смята, че социално-демографските промени са причина населението на много градове да се премести от жилища в по-старите градски райони към нови жилищни комплекси в по-периферните части, към урбанизирани зони, разположени в покрайнините на градовете, или просто към нови селища близо до големите агломерации. Сред причините, стоящи в основата на тази миграция, фигурират наличието на по-евтино и по-привлекателно жилище, по-доброто качество на живот или по-широк спектър от услуги. Хората с доходи, по-високи от средните, които напуснаха градовете през последните десетилетия, се връщат, макар и бавно, благодарение на успеха на някои програми за градско обновление. Затова Комитетът подчертава, че би било целесъобразно в западналите градски зони да се предприемат такива действия, че градовете отново да се превърнат в привлекателно място, което е в състояние да отговори на желанията на всеки, независимо от размера на доходите му;

39.   подчертава, че жилищното настаняване традиционно е било и продължава да бъде сред основните грижи на градското обновление, една от основните цели на което е да гарантира подобряването на условията на живот на населението в най-неблагоприятно положение;

40.   смята, че в по-голямата част от градските зони задълбочаването на социалното неравенство представлява голямо предизвикателство. Разликите между кварталите са резултат от социално-географска гетоизация, като причината за това понякога се крие в неподходящата жилищна политика, при която предоставянето на услуги се ограничава до зоните на благоденствие, без да се достига до бедните предградия. Във връзка с това новата цел за териториално сближаване, с която бе обогатен Договорът от Лисабон, би трябвало да насърчи управлението на всички нива да отчита този дисбаланс при изготвяне на всички секторни градски политики, включени в интегрираните стратегии за градско обновление. Затова Комитетът подчертава, че устойчивият град трябва да се основава на градска солидарност, водеща активна борба срещу изолацията и дискриминацията чрез засилване на социалното сближаване между кварталите, социално-професионалните категории, между мъжете и жените и хората от различни социални слоеве. Градската солидарност трябва да отразява нашата амбиция за изграждане на по-приобщаващо и хомогенно европейско общество;

41.   смята, че е целесъобразно да се положи по-конкретно усилие за добрата интеграция на мигрантите в живота на града, тъй като тя е единственият път за разрешаване на проблемите в тази област.

Партньорството в градското обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

42.   подчертава, че във всички случаи е целесъобразно към програмите за градско обновление да се приобщят широката общественост и частният и доброволческият сектор, а местните власти да се поставят в центъра на тези партньорства. Независимо че градското обновление винаги е процес, който се развива безкрайно и че е невъзможно към него да се прилагат еднотипни решения, широкото участие на заинтересовани действащи лица ще спомогне за извличане на поука от успеха на чуждия опит и за избягване на повторението на грешките. В това отношение местните и регионалните власти играят първостепенна роля, като обединяват различни икономически и социални участници и разработват целенасочени дейности. Документите за териториално и градоустройствено планиране представляват платформи, чрез които всички администрации могат да се запознаят с политиките и да ги съгласуват.

Тематични приоритети

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

43.   смята, че през следващия програмен период преходът от дейности за модернизация на градовете, насочени към естествената или преобразена от човека околна среда, към програми за градско обновление трябва да се извърши в посока към разширяване на спектъра от области на действие посредством серия от тематични приоритети. Целта е утрешните европейски градове да отговарят на очакванията на своите граждани, да предоставят инфраструктура и околна среда, в които да може да изпъкнат професионалните знания и умения на трудещите се, да представляват жизнеспособна и привлекателна среда за живот, труд и отмора, да предлагат максимално възможни шансове за всички без изключение и да използват природните ресурси възможно най-пестеливо, така че да функционират в конкурентоспособна икономика с ниски въглеродни емисии.

Управление на стратегиите за градско обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

44.   набляга на необходимостта градското обновление да бъде разглеждано като интегриран и непрекъснат процес, основан на дългосрочно виждане за градското развитие. Доброто управление на програмите за градско обновление трябва да започва още от фазата на анализ. Най-напред е необходимо да се съберат от надеждни източници сигурни данни за икономиката, социалните и екологичните характеристики на съответните зони, като се използват добре изготвени и сравними показатели. В тази сфера работата на „Градския одит“ на Европейската комисия и действията, извършвани в настоящия момент във връзка с референтната рамка за устойчивите европейски градове, придобиват особено значение;

45.   изтъква, че са необходими нови начини на организация на градската политика, при които изготвянето на мерки за градско обновление да се извършва на местно и регионално равнище с подкрепа от национално и европейско равнище, и смята, че местните власти трябва да играят водеща роля за разработване на политики на сближаване, интеграция и сътрудничество и по този начин да гарантират запазване на природните ресурси и ефикасно в екологично отношение развитие в своята територия, като едновременно с това създават благоприятни условия и насърчават диалога между многобройните форми на културно многообразие. За да може публичните действия да бъдат максимално ефикасни, много местни и регионални власти вече са развили нови форми на градско управление, с които програмите за градско обновление се приближават до местната действителност. Благодарение на различни механизми за участие, към интегрираните градски политики се присъединяват и други партньори, освен публичните власти, и често към действията се приобщава населението от съответните зони; в някои страни този подход придоби формата на договори или на сдружения. Комитетът е убеден, че засиленото участие на широката общественост и предоставената на градските общности роля представляват усилия за набиране на социалния капитал, необходим за успеха на политиките за градско развитие;

46.   заявява, че по негово мнение програмите за градско обновление трябва да гарантират оптималното използване на всички подходящи за целта медии – както печатни, така и електронни, за да се подпомогнат дейностите по информиране, комуникация и популяризиране на програмите и методите на участие (местни референдуми, събрания, електронна демокрация и др.). Програмите за градско обновление трябва да станат част от процеса на учене, свързан с развитието на градовете в ЕС и да дадат своя принос за повишаване на осведомеността на гражданите за проблемите, стоящи пред градовете и за разкриващите се перспективи;

47.   признава, че съгласно принципа на субсидиарност, въпросите, свързани с градското обновление и развитие се разглеждат най-ефикасно на местно равнище. Все пак, Комитетът смята, че в случаите, когато е доказано, че намесата на ЕС е необходима за решаването на проблемите, засягащи икономическото, социалното и териториалното сближаване в него, подкрепата на ЕС би предоставила очевидно предимство в сферата на градското развитие. По тази причина той е на мнение, че политиките за градско обновление и развитие би трябвало да се прилагат въз основа на достиженията на европейското право в областта на градоустройството, които се изразяват в съществуваща гама от правни инструменти, политически инициативи и механизми за обмяна на опит и най-добри практики между градовете. Припомня, че изготвените в тази област политики би трябвало също да спазват принципа на пропорционалност и да отчитат по-широката териториална мрежа;

48.   отбелязва, че финансирането на ЕС може да бъде особено полезно за насърчаване на местните власти да си сътрудничат в рамките на функционален градски регион. Това означава, че в целия регион може да се поеме съвместна финансова отговорност за онези групи от населението и градски зони, които са заплашени от изключване. Финансовите инструменти на ЕС следва да се предоставят на разположение на функционалните градски региони, при условие че от местните власти се изисква да сътрудничат ефективно при разпределение на техните собствени ресурси.

Финансиране на градското обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

49.   изтъква, че планирането на развитието служи по-скоро за покриване на някои нужди, отколкото за изграждане на бъдещето. Във връзка с това е необходимо финансовите средства, предназначени за програмите за градско обновление, да представляват специфичен параметър, който да благоприятства тяхната жизнеспособност и ефикасност. Сред въпросите, които би трябвало да се разгледат, са съчетаването на националните и местните средства, начинът на финансиране на програмите – системно или „според конкретния случай“, смесицата от държавни помощи и частни капитали, местното данъчно облагане, заемите, оценката на ползите от дейностите за модернизация, както и разпределянето на съответните разходи между различните ползватели и бенефициери, а също и произходът на средствата и стратегическата стойност на публичните субсидии и техният дял. Необходимо е да се извърши по-специфична работа по отношение на механизмите за финансиране и осъществяване на програмите за градско обновление. Макар че може да се очаква инструменти като Фонда за градско развитие (FDU) или „трите J“ (JESSICA, JÉRÉMIE, JASPERS) да дадат своя принос в тази насока, то въпросите за уточняването и резултатите от тяхната намеса остават открити;

50.   смята, че приносът на доброволчеството в програмите за градско обновление все още не е оценен както трябва и в заключение обръща внимание, че във връзка с бъдещите действия разработването и укрепването на понятието „предприемачески дух“ и включването му в сферата на местното самоуправление, както и в програмите за градско обновление, само по себе си ще представлява поле за изследвания.

Приносът на информационните и комуникационните технологии за градското обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

51.   счита, че се споделя мнението, че революцията в областта на комуникациите и информатиката дава силно отражение върху организацията, функционирането и облика на европейските градове. Добре би било особено да се гарантира, че програмите за градско обновление включват дейности, насочени към развитие в сферата на информатиката и комуникациите, на техническа инфраструктура от най-висок клас и към изготвяне на приложения и съдържание, които да подобрят живота на гражданите и функционирането на публичните служби, да повишат равнището на услугите, предоставяни от частния сектор и да насърчат използването на тези инструменти;

52.   смята, че е неизбежно в процеса на използването на възможностите да възникнат и рискове. Защитата и сигурността на приложенията и транзакциите, защитата на личните данни и неприкосновеността на личния живот и на личността на гражданите са ключов въпрос, по който в бъдеще ще трябва да се работи още повече. Едновременно с това, използването на информационните и комуникационните технологии в сферата на безопасността в градовете предизвиква сериозни въпроси относно функционирането на обществото по демократичен начин. В „пътната карта“ на градското обновление би трябвало да се включи възникналата дискусия по този въпрос и да се намерят решения на проблемите, свързани с него;

53.   отбелязва, че чрез използването на безжична и кабелна инфраструктура с най-усъвършенстваните ИКТ приложения се постига създаването на виртуална среда (ambient city, „цифров град“, „вездесъщ град“), предлагаща пространства, в които гражданите могат да взаимодействат и общуват. Цифровият град представлява паралелен свят, който трябва да се включи в дневния ред на градското обновление.

Иновацията и обучението в градското развитие

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

54.   е на мнение, че подкрепата на иновациите ще доведе до подобряване на характеристиките на градовете и ще допринесе за тяхната икономическа устойчивост. Затова програмите за градско обновление трябва да предоставят среда, инфраструктура и стимули, които да привличат иновациите;

55.   в същия ред на мисли смята, че създаването на институции за обучение, които да са сред активните участници в икономическия живот на градовете, трябва да се издигне в ранг на стратегически приоритет за градското обновление;

56.   също така е убеден, че градското обновление трябва да укрепи връзките между обучението, предприятията, научните изследвания и иновациите и да насърчава нови иновационни предприятия.

Значение на организацията и функционирането на местните власти за изготвяне и изпълнение на програмите за градско обновление

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

57.   смята, че да се установи необходимостта от осъществяване на дадена програма за градско обновление, да се изготви концепция, да се проследи изпълнението ѝ, да се преразгледа, ако е необходимо, и накрая - да се направи оценка, са все дейности, които изискват административен апарат, притежаващ поне минимални специфични административни и управленчески умения, и че трябва да се гарантира, че те са налице във всички местни и регионални власти. Тези въпроси са неотменно условие, налагащо в програмите за градско обновление да се включат действия за засилване на капацитета на местните власти. Като пример може да се посочат мерки като развитието на управлението на информационни системи (УИС) или на географски информационни системи (ГИС), които улесняват дейностите и подобряват процеса на вземане на решения, а също и въвеждането на процедури по сертифициране (ISO, СОУОСО и др.), които повишават качеството на услугите за гражданите. Действията, които могат да гарантират, че начините на функциониране на местните власти ще бъдат подчинени на насочеността към гражданите, трябва да заемат централно място в концепцията за градското обновление. Усъвършенстването на организацията на местните и регионалните власти представлява едновременно предизвикателство и задължително предварително условие за осъществяването на програми за градско обновление и затова е необходимо този аспект да бъде включен в полето на действие на това обновление.

Приносът на градското обновление за развитието на външните отношения

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

58.   констатира, че действията за популяризиране и повишаване на значимостта на града (градски маркетинг) и към утвърждаване на неговата идентичност (създаване на марка на града) са неразделна част от дейността на местните и регионалните власти. Във все по-глобализирания свят градовете са във все по-силна конкуренция помежду си, за да привлекат капитали, инвестиции и добре квалифицирана работна ръка. Те разширяват плановете си за развитие, за да бъдат в състояние да предявяват искания за ресурси и средства, които да гарантират просперитета на гражданите им. Конкуренцията за организирането на важни спортни, търговски и културни прояви е само една – но със сигурност най-видимата от многобройните области, в които се проявява съперничеството между градовете;

59.   от друга страна, отбелязва, че успоредно с тази конкуренция, градовете развиват също и сътрудничество помежду си. Изграждането в ЕС на мрежи – било на тематична или на географска основа, доби особен размах благодарение на целенасочени инициативи на ЕС (URBACT, INTERACT, побратимяване между градовете и др.). Обменът на добри практики се оказа особено полезен инструмент. Действията, допринасящи за интернационализацията на европейските градове, също трябва да бъдат поле за специфично действие в рамките на програмите за градско обновление.

II.   ЗАКЛЮЧЕНИЯ И ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

60.   смята, че в процеса на изготвяне на стратегиите си за следващия програмен период (2014-2020 г) ЕС трябва да признае важното стратегическо значение на градското обновление и да се стреми да засили градското измерение във всички свои политики, с цел градовете отново да се превърнат в изследователска лаборатория, но този път при много по-наситен дневен ред, който да помогне на Европа да излезе от икономическата и финансова криза;

61.   предлага да се създаде инициатива, наречена „Градско обновление за интелигентни, устойчиви и приобщаващи европейски градове“. Градовете в ЕС могат да станат привилегировано приложно поле за седемте водещи инициативи, изложени в Съобщението на Комисията „Европа 2020: стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“ (2);

62.   смята, че вече е време да се вземе решение в тази насока. При обсъждането на бюджетната рамка за следващия програмен период, както и при изготвянето на бюджета за текущия, е целесъобразно ясно да се постави въпросът за финансирането на градското обновление.

Брюксел, 9 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  Градските региони (като агломерации от градове и съседните им общини) трябва да бъдат взети предвид в цялото становище.

1

(2)  COM(2010) 2020 окончателен.

2

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/33 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/33

---

Становище на Комитета на регионите относно „ЕС и международната политика в областта на биологичното разнообразие след 2010 г.“

(2010/C 267/08)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

А.   Общи бележки

1.   смята, че опазването на биологичното разнообразие е от съществено значение за здравето и благоденствието на хората, пряко и непряко, посредством услугите, които ни предоставя екосистемата. Всички хора имат право да се ползват от здравословна и устойчива околна среда, което изисква опазване и устойчиво използване на биологичното разнообразие, като се отчита основната му роля в борбата срещу глада в световен план и за продоволствената сигурност. Комитетът изразява загрижеността си от сериозните последствия за настоящото и бъдещите поколения от все по-растящата загуба на биологичното разнообразие в екосистемите, както поради етични съображения, така и поради такива, свързани с признаването на присъщата на биологичното разнообразие стойност, осигуряването на икономическа и социална стабилност, смекчаването на изменението на климата и постигането на Целите на хилядолетието за развитие;

2.   наред с подчертаването на стойността на природата сама по себе си като наследство на човечеството подкрепя напредъка, свързан с работата по икономическата оценка на биологичното разнообразие и на екосистемните услуги и включването ѝ в процеса на изготвяне на политиката. Приветства факта, че благодарение на международното проучване „Икономика на екосистемите и биоразнообразието“ все повече се повишава разбирането на икономическата стойност на биологичното разнообразие и на обстоятелството, че непредприемането на действия е свързано с неприемливи финансови разходи. КР приветства факта, че в „Доклад D 2, предназначен за административни лица“ на проучването ще бъде обърнато специално внимание на местното и регионалното измерение;

3.   посочва, че европейските и международните цели за 2010 г. бяха от съществено значение за пораждането на полезни действия в полза на биологичното разнообразие на местно и регионално равнище и в световен мащаб. В Европейския съюз има много примери за добри практики. Но Комитетът изразява сериозна загриженост, че по отношение на биологичното разнообразие не са постигнати нито целите на ЕС, нито международните цели за 2010 г., поради значителната разлика между заявените амбиции и осъществените действия;

4.   смята, че за да се постигнат целите за опазване на биологичното разнообразие, от основно значение е публичните власти, включително местните и регионалните власти, да намерят правилен баланс между политиките в областта на развитието и целите, свързани с биологичното разнообразие, и да насърчават използването на стимули за насърчаване на опазването на биологичното разнообразие;

Включване на местните и регионалните власти в по-доброто управление и комуникации

5.   подчертава ролята на местните и регионалните власти за спиране на загубата на биологичното разнообразие и за прилагането на стратегии за опазването на биологичното разнообразие в съответните им местни и регионални територии. Това следва да се разглежда в контекста на неотдавнашните заключения от изследването на „Евробарометър“ от март 2010 г. относно нагласите на европейците към биологичното разнообразие, според които едва 38 % от тях знаят какво означава терминът и едва 17 % се чувстват пряко засегнати от намаляването на биологичното разнообразие. За тази цел КР отново потвърждава желанието си да насърчава проекти за запазване на биологичното разнообразие и да допринася за привличане на интереса на гражданите на местно и регионално равнище и за създаване на синергии между заинтересованите лица и публичните власти и във връзка с това би организирал прояви през Дните на отворени врати за 2010 г.;

6.   подчертава, че за запазването на биологичното разнообразие в световен мащаб местните и регионалните власти би трябвало да разполагат с адекватни човешки, финансови и технически ресурси, съответстващи на техните отговорности и на задачата да се помогне за ограничаване на намаляването на биологичното разнообразие. Местните и регионалните власти са в най-добра позиция да подкрепят в опазването на местната околна среда местните общности и доброволчески организации, участващи във вдъхновяването и привличането на обществеността в дейности по опазване на естествената околна среда. Други важни отговорности, свързани с темата, са образованието, здравеопазването и благоденствието, планирането на земеползването и поземлената собственост. КР насърчава местните и регионалните власти да дават водещ пример;

7.   смята, че 2010 г., обявена от ООН за Международна година на биологичното разнообразие, ще засили политическия ангажимент на европейско и международно равнище за справяне със световната криза по отношение на биологичното разнообразие, като същевременно ще насърчи активното участие на местните и регионалните власти;

8.   приветства проектите, подети от много местни и регионални власти за принос към опазването на биологичното разнообразие, например проекти, насочени към установяването на защитени природни зони и към възстановяването на увредените местообитания, и опазването на влажните зони и други екосистеми, създаването на зелени пояси и градоустройственото планиране, с помощта на критерии за опазване на биологичното разнообразие, и за повишаване на информираността на техните граждани за биологичното разнообразие като конкурси за най-красиви градини и зелени пространства в градските зони. Градините в жилищните райони предоставят жизненоважно убежище за птици, животни и са важни за охлаждането и филтрирането на въздуха и за съхраняването на въглерод;

Б.   Към Стратегия на ЕС за биологичното разнообразие за 2020 г.

9.   приветства визията за периода до 2050 г. и новата и амбициозна цел за 2020 г., а именно спиране на „загубата на биологично разнообразие и влошаването на екосистемните услуги в ЕС до 2020 г. и те да бъдат възстановени, доколкото това е осъществимо, като същевременно се засили приносът на ЕС за предотвратяване на загубата на биологично разнообразие в световен мащаб“ както е съгласувана от Съвета по околна среда на 15 март 2010 г. и утвърдена от Европейския Съвет на 25-26 март 2010 г. Тя свидетелства за подновения ангажимент на ЕС за постигане на осезаеми резултати;

10.   въпреки това изразява тревога във връзка с факта, че в рамките на целта за устойчиво развитие на стратегията „ЕС 2020“ биологичното разнообразие остава подчинено на моделите за икономически растеж и постигането на икономика с ниски въглеродни емисии, вместо да бъде разглеждано като самостоятелен фактор;

11.   приветства факта, че съгласно предходните препоръки на КР, в целта за 2020 г. екосистемните услуги са взети под внимание, като целта е посредством тяхното възстановяване да се постигне обрат на тенденцията; въпреки това, в тази връзка, отправя искане Европейската комисия и държавите-членки да уточнят как следва да се тълкува ограничаването на целта „доколкото е възможно, възстановени“ на местно и регионално равнище;

12.   споделя изразеното от Съвета мнение, че сега са необходими спешни и ефективни действия, за да се предотвратят сериозни екологични, икономически и социални последствия;

13.   оценява това като важна стъпка, която доказва ангажимента на ЕС да предприеме действия и да „даде водещ пример“ на 10-ото заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие през октомври 2010 г. в Нагоя;

14.   подкрепя искането на Съвета към Европейската комисия да представи Стратегия на ЕС за биологичното разнообразие за 2020 г., в която да се отчитат резултатите от 10-ото заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие;

15.   настоятелно подчертава, че европейските и международните цели относно биологичното разнообразие за периода след 2010 г. биха могли да се постигнат по места чрез Стратегията на ЕС за биологичното разнообразие за 2020 г., само ако тя подкрепя решително местните и регионалните власти и други ползватели или собственици на земи. В Стратегията трябва да се обърне внимание на недостатъчното понастоящем усвояване на структурните фондове по проекти, свързани с околната среда и биологичното разнообразие да се насърчи обмяната на най-добри практики, които да позволят на местните и регионалните власти да разгърнат действия по места. Насърчаването на добри практики сред органите на местна власт и осигуряването на форум за идентифициране на общи проблеми и споделяне на решения относно биологичното разнообразие ще помогнат за изграждането на капацитет в местните и регионалните власти;

16.   констатира със задоволство, че призивът му за изграждане на „зелена“ инфраструктура (1) е бил възприет от Съвета (2) и открива пътя за изготвянето на стратегия на Съюза относно „зелената“ инфраструктура след 2010 г. от Европейската комисия. Подобна стратегия следва да съдържа териториално измерение и да позволява вече съществуващите инициативи, по-специално на местно и регионално равнище, да бъдат включени в съгласувана рамка, при зачитане на принципа на субсидиарност;

Ролята на местните и регионалните власти в насърчаването на Стратегия на ЕС за биологичното разнообразие за 2020 г.

17.   подчертава, че новата стратегия на ЕС за биологичното разнообразие за 2020 г. би била успешна само ако всички участници и местни заинтересовани страни участват в изработването и осъществяването на политиката в съответствие с истинския модел за многостепенно управление. Важно е да бъдат привлечени всички заинтересовани страни, работещи по опазването на биологичното разнообразие и екосистемите, в т.ч. научните експерти, отговарящите за плановете за действие за биологичното разнообразие, НПО и образователните органи;

18.   изтъква необходимостта от пълно прилагане на директивите относно птиците и местообитанията и на регионално и местно равнище, от ускоряване на въвеждането и пълното разгръщане на мрежата „Натура 2000“ и от практическо осигуряване на подходящо финансиране, като се отчита фактът, че биологичното разнообразие е неравномерно разпределено в ЕС, както и от някои ефикасни мерки за управление и възстановяване;

19.   във връзка с това, приветства отправения от Съвета по околна среда на 15 март призив за широко участие, което да „доведе до поемане на необходимите допълнителни инициативи „отдолу-нагоре“ от преките участници в управлението на земеползването и на използването на морските територии, по-специално от местните общности“;

20.   подчертава ключовата роля на местните и регионалните власти за повишаване на информираността на гражданите за важността на биологичното разнообразие и призовава за по-голяма подкрепа от страна на държавите-членки за прилагането на европейското и националното законодателство;

21.   призовава местните и регионалните власти да разработват програми за биологичното разнообразие и да включват цели за биологично разнообразие в своите планове и разрешения за земеползване, да насърчават разширяването на зелените площи, да избягват деградацията на почвите, увреждането на екосистемите, фрагментирането на ландшафта и местообитанията, да сведат до минимум отрицателното въздействие от изменението на климата и да търсят възможности за съчетаване на възстановяването или изграждането на естествените местообитания с инициативи, свързани с териториалното устройство и земеползването; от друга страна, подчертава, че в рядко населени области и области с леснодостъпни зелени площи, в които има големи, вече обявени за защитени природни зони, трябва да се постигне по-точно определение на качеството на опазването на природата и то да се оптимизира, както и да се подобри интегрирането с останалата част от земите;

22.   смята, че признаването от Съвета на необходимостта от развиване на обмена на най-добри практики, за да се гарантира оптимизиране на ресурсите в борбата със загубата на биологично разнообразие, означава Европейският съюз и държавите-членки да увеличат своята подкрепа за този обмен между местните и регионалните власти;

23.   подкрепя инициативите и мрежите, които насърчават доброволно поетите от местните и регионалните власти ангажименти и гарантират разпространението на европейско равнище на тези най-добри практики, като например проекта „LIFE +“ за „европейски столици на биологичното разнообразие“;

Интегриране на опазването на биологичното разнообразие в основни сектори

24.   отбелязва, че опазването на биологичното разнообразие и екосистемните услуги е тема, отнасяща се до всички нива, която изисква системен подход, при който всички участници от всички равнища следва да работят съвместно;

25.   отново отправя препоръките по сектори, направени в становището „Нов импулс за спиране на намаляването на биоразнообразието“ (1) и посочва, че ефективното и силно опазване на биологичното разнообразие е възможно, само ако е част от по-широка стратегия и политики за тези основни сектори, които са отговорни за унищожаването, разпокъсването и влошаването на местообитанията, причинено от промяната в използването на земите, замърсяването и т.н. Сред тези сектори са селското и горското стопанство, енергетиката, транспортът, изменението на климата, регионалното развитие/териториалното устройство. Също така всяко споразумение в областта на международната търговия, в което участва ЕС, следва да отчита и да смекчава отрицателното въздействие от загубата на биологично разнообразие;

26.   припомня призива, отправен към държавите-членки да преразгледат своите данъчни системи в по-благоприятна за биологичното разнообразие насока, например чрез намаляване на ДДС върху продуктите на биологичното земеделие или върху продукти, произведени в обектите, включени в Натура 2000, и чрез премахване на таксите, данъците и субсидиите, които водят до действия в ущърб на биологичното разнообразие;

27.   подчертава, че опазването и възстановяването на биологичното разнообразие предоставя някои икономически ефективни възможности за смекчаване на изменението на климата и адаптиране към него, напр. при създаването на зелени коридори с цел развитие и възстановяването на влажни зони, връщането на реки в естественото им състояние и възстановяването на влажни зони и насърчаването на озеленени покриви или при свързването в мрежа на важни биотопи;

Определяне на разумни подцели, индикатори и икономически ефективни мерки за постигането им

28.   насърчава Европейската комисия да се съсредоточи върху тесен кръг от подцели, които да позволят Стратегията да се изготви на ясен и достъпен език, а на местните и регионалните власти – да измерват своето участие, както и да реализират своевременно коригиращи мерки. Трябва да се премине от трудно измеримите цели, свързани със статуса, към цели, свързани с „натиска“. Подцелите би трябвало да се сведат до 5-6 на брой и да се отнасят до земеделието, рибарството и морската среда, използването на земите и унищожаването и разпокъсването на местообитанията;

29.   препоръчва да бъде внимателно дефинирана една подцел за земеползването и териториалното устройство с оглед на субсидиарността, за да се противодейства на натиска от унищожаване и разпокъсване на местообитанията. Местните и регионалните власти имат жизненоважна роля за прилагането на концепцията за екологичните мрежи и са в най-добра позиция да отчитат различните нужди на концентрирани гъсто населени зони или обширни слабо населени райони. Местните и регионалните власти биха били основни участници в постигането на тази цел;

30.   подчертава колко е важно да има ясна изходна позиция, която предстои да бъде определена от Европейската агенция за околната среда до юни тази година, като се гарантира постоянен мониторинг и докладване по подцелите и индикаторите за спиране на загубата на биологично разнообразие и за възстановяване на екосистемите. Осъществяването на положителни действия изисква добри изходни данни и непрекъснат мониторинг, а за да се постигне това, е необходимо значително по-голямо финансиране. Това може донякъде да се постигне чрез налагане на задължения на предприемачите, но ако ЕС и държавите-членки не постигнат съгласие за значително увеличаване на средствата за финансиране на постигането на тази цел, финансовите средства, с които местните и регионалните власти разполагат за целта, ще бъдат недостатъчни;

31.   призовава ЕС и държавите-членки да въведат концепцията за екосистемите в своите изходни данни и индикатори. За пример може да послужи първият набор от биофизически карти на екосистемните услуги на Европейската агенция за околната среда;

Финансиране за постигане на новата цел

32.   посочва, че по текущото разпределение на бюджета за опазване на биологичното разнообразие средствата са недостатъчни за постигане на целите, в т.ч. и на целите по Натура 2000, и призовава за значително увеличаване на финансовите средства, предвидени в бюджетите на ЕС за периода след 2013 г.; при изготвянето на нови директиви и програми за насърчаване трябва да се внимава от подпомагането да бъдат изключвани мерки, които биха могли да навредят на биологичното разнообразие;

33.   призовава Европейската комисия да увеличи максимално ползите от финансирането на ЕС, по-конкретно като се занимае с въпроса за недостатъчното понастоящем усвояване на структурните фондове в областта на биологичното разнообразие и околната среда и като потърси начини да подобри ефективността на интегрирания модел за финансиране на биологичното разнообразие и Натура 2000;

34.   отново отправя своя призив (3) за регулиране на достъпа до публична помощ да се прилага система за обвързване на субсидиите и финансовите помощи със спазването на екологичните изисквания, особено по отношение на Общата селскостопанска политика и Общата политика в областта на рибарството; освен това приканва държавите-членки да насърчат справедлив принос от страна на различните сектори на икономиката в разходите за възстановяване на екосистемните услуги;

35.   препоръчва, в светлината на неотдавнашните заключения на Европейската агенция по околна среда (4), Общата селскостопанска политика да се реформира така, че да се даде възможност за оказване на по-силна подкрепа на земеделието с висока природна стойност (HVN);

36.   призовава Европейската комисия да определи подходящи финансови механизми, които да позволят на местните и регионалните власти да постигнат „изграждане на капацитет“ за спиране на загубата и запазване на биологичното разнообразие в техните райони и да насърчават обмяната на най-добри практики между регионите;

Инвазивни видове

37.   посочва, че инвазивните неместни видове са признати за заплаха за биологичното разнообразие в световен мащаб с решения по този въпрос, взети на последните пет конференции на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие;

38.   отбелязва Европейската стратегия за борбата с инвазивни чужди видове, изготвена през 2003 г. в рамките на Бернската конвенция. Петата цел от „Плана на ЕС за действия до 2010 г. и след това“ (5) се отнася до изработването от държавите-членки на национални стратегии за инвазивните чужди видове. Във връзка с това КР отново призовава (1) Европейската комисия да изготви Стратегия на ЕС за инвазивните видове;

39.   подчертава, че реакцията на изменението на климата е един от факторите, които предизвикват разширяване на обхвата на територията на срещане на видовете и това ще продължи и през следващите десетилетия, като осигурява потенциална възможност за още видове да станат инвазивни;

40.   изразява съжаление, че широката общественост слабо разбира каква опасност представляват инвазивните неместни видове. За по-широка ангажираност е необходимо да има повишено съзнание и информираност, като обществеността би могла да коригира своето поведение за намаляване на вероятността от въвеждане на инвазивните видове и риска от улесняване на разпространяването им, както и да помага при откриването и проследяването им. Местните и регионалните власти са в най-добра позиция да взаимодействат с местната общественост и следователно да подобрят общественото разбиране и ангажираност;

41.   посочва, че местните и регионалните власти могат да допринесат още и чрез ролята си в образованието и като собственици на земи. Освен това техните специализирани служители могат да помагат на националните правителствени организации за справяне с инвазивните видове в партньорство с основни групи от заинтересовани извън правителството, като използват по най-добрия начин наличните капацитет и ресурси за подобряване на способностите за откриване и проследяване;

В.   Участие на КР в Конвенцията на Обединените нации за биологичното разнообразие и 10-ото заседание на конференцията на страните

42.   признава, че решаването на въпросите на биологичното разнообразие не спира на националните граници и затова призовава за предприемането на последователни действия не само на равнището на ЕС, но и на международната сцена;

43.   подчертава значението на поддържането и възстановяването на биологичното разнообразие в глобален мащаб, включително екосистемните услуги, с цел да се допринесе за изкореняването на бедността, за продоволствената сигурност и за местното развитие в световен мащаб. Смята, че по тази причина прилагането на Конвенцията за биологично разнообразие представлява основен принос за осъществяването на Целите на хилядолетието за развитие и по-специално на цел 7 относно екологичната устойчивост;

44.   призовава ЕС и Европейската комисия да проучат възможността КР да стане наблюдател в делегацията на ЕС за 10-ото заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие, за да се гарантира, че гласът на местните и регионалните власти е представен по подходящ начин не само от националните делегации, но и от делегацията на ЕС (6);

45.   предлага да допринесе за процеса на Конвенцията за биологичното разнообразие и свързаното с него 10-то заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие, като насърчи децентрализираното сътрудничество за развитие между европейските местни и регионални власти и местните и регионалните власти в развиващите се страни в областта на устойчивото управление на биологичното разнообразие и екосистемите;

46.   призовава страните участнички в конференцията да приемат преразгледания и осъвременен стратегически план за Конвенцията за периода 2011-2020 г., за да се гарантира приемственост в стратегическото планиране за Конвенцията след 2010 г.;

47.   приветства заявеното в проекта за Стратегически план, че запазването и възстановяването на екосистемите като цяло осигурява икономически ефективни начини за справяне с изменението на климата и че следователно справянето с изменението на климата създава много възможности за запазване на биологичното разнообразие и за устойчивото му използване;

48.   изразява съгласие, че на международно и национално равнище е необходимо повече единодействие в усилията за преодоляване на изменението на климата и на загубата на биологично разнообразие, така че мерките взаимно да се подсилват, като се оптимизират възможностите в протичащите глобални процеси в рамките на Конвенциите от Рио;

49.   признава, че предприетите досега действия за прилагане на Конвенцията за биологичното разнообразие бяха недостатъчни за постигането на международните цели за 2010 г.;

50.   подкрепя стратегическите цели и водещите и допълнителните цели за 2020 г., които са както постижими, така и лесно измерими и осигуряват по-ефективна рамка чрез национални и по-конкретно поднационални цели. Предлага да се намали броят на целите, за да стане Стратегията по-разбираема и по-целенасочена;

51.   застъпва се за формулирането на нова водеща цел, в която изрично да се заявява, че до 2020 г. всички страни по Конвенцията за биологичното разнообразие ще са включили местните и регионалните власти в осъществяването на Конвенцията. Това включване трябва да се отнася по-специално до преразглеждането и прилагането на националните стратегии и планове за действие в областта на биологичното разнообразие и подкрепата за развиването на капацитет на местните и регионалните власти;

52.   призовава 10-ото заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие да приеме специално решение по въпроса за поднационалните власти и в това отношение отбелязва „Проекта за решение на 10-ото заседание на конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие във връзка с Конвенцията за биологичното разнообразие по отношение на градовете, местните власти и биологичното разнообразие“ и свързания с него „Проект за план за действие по отношение на градовете, местните власти и биологичното разнообразие 2011-2020 г.“ (7) Подобен последователен план е необходим, за да се засили допълнително и да се даде стимул на значителния принос на поднационалните власти при прилагането на Стратегическия план за Конвенцията за биологичното разнообразие за 2011-2020 г. В това отношение КР обръща внимание на „Глобалното партньорство по въпросите на градовете и биологичното разнообразие“ и програмата „Действия на местно равнище за биологичното разнообразие“ (LAB) на Международния съвет за екологични инициативи/Органи на местната власт за устойчиво развитие – ICLEI.

53.   отбелязва Сингапурския индекс за биологичното разнообразие в градовете, който ще бъде представен на Десетата конференция на страните. Този индекс трябва да се доразвие, така че да е приложим на доброволни начала и към други местни власти.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  CdR 22/2009 fin.

1

(2)  Заключения на Съвета по околна среда от 15 март 2010 г.

2

(3)  CdR 22/2009 fin и CdR 218/2009 fin.

3

(4)  EEA Technical report No 12/2009 „Distribution and targeting of the CAP budget from a biodiversity perspective“ (Технически доклад на ЕАОС No 12/2009 „Разпределение и насочване на бюджета на ОСП с оглед на биоразнообразието“).

4

(5)  Документ SEC(2006) 621, приложен към Съобщението на Европейската комисия относно „Спиране на намаляването на биоразнообразието до 2010 г. и отвъд нея“, COM(2006) 216 окончателен.

5

(6)  На 4 февруари 2010 г. Изпълнителният секретар на секретариата на Конвенцията за биологичното разнообразие изпрати писмо на всички страни по нея, с което ги приканва да номинират кметове и местни власти като членове на техните делегации за Десетата конференция на страните.

6

(7)  Документ от 27 януари 2010 г., http://www.cbd.int/authorities/doc/CBD%20Plan%20of%20Action_2010_01_draft.doc.

7

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/39 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/39

---

Становище на Комитета на регионите относно „Към интегрирана морска политика за по-добро управление в Средиземноморието“

(2010/C 267/09)

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

Въведение

1.   споделя възгледа, че Средиземноморският регион предоставя уникални възможности, както и предизвикателства, особено по въпросите на управлението;

2.   със съжаление отбелязва, че Средиземноморският регион е все още област с изключително разнородни социално-икономически условия;

3.   отбелязва също така, че Средиземно море е затворена и деликатна среда, която е подложена на интензивна, а понякога и опасна, морска дейност;

4.   подчертава важността от насърчаване на устойчив подход към използването на наличните морски ресурси в интерес както на сегашното, така и на бъдещите поколения;

5.   отбелязва със съжаление, че продължителната човешка намеса и свръхексплоатацията на природните ресурси в Средиземно море нанасят сериозни щети върху състоянието на морската среда;

6.   подкрепя възгледа, че увеличената икономическа морска дейност и опазването на околната среда могат да вървят ръка за ръка, при положение че се прилага подходящ управленски механизъм, с който се цели да се постигне баланс между икономическите аспекти от една страна и социалното и екологичното измерение от друга;

7.   отбелязва, че цялостната цел на Комисията е да постигне по-високи икономически резултати от морето, като едновременно с това се намалява въздействието върху екосистемата в Средиземноморието;

8.   подкрепя възгледа, че въпреки че интегрираната морска политика е основно насочена към държавите-членки, за да бъде тя успешна – особено в област като Средиземноморието, където само една трета от държавите са държави-членки на ЕС – от съществено значение е да се постигне по-голямо взаимно разбирателство и сътрудничество със средиземноморските партньори, които са извън ЕС;

9.   със задоволство отбелязва факта, че на 5 май 2010 г. в Анкона осемте министри на външните работи на държавите, участващи в Адриатическо-йонийската инициатива (Албания, Босна и Херцеговина, Гърция, Италия, Словения, Сърбия, Хърватия и Черна гора), приеха „Декларация в подкрепа на европейската стратегия за Адриатическо-йонийския регион“, която наред с другото има за цел да насърчи държавите-членки на ЕС и другите държави, участващи в Адриатическо-йонийската инициатива, да се включат активно в политиките за развитие, особено чрез насърчаване на създаването на съвместни стратегии за развитие с включване на местни участници и по-специално местни и регионални власти;

10.   подчертава факта, че морската среда и управлението имат съществено въздействие върху местното и регионалното измерение и от друга страна са пряко повлияни от него;

Основни предизвикателства

11.   признава сложността на въпросите, които се срещат, и на натиска, оказван върху политиците при разглеждането на една толкова важна връзка в европейската и световната икономическата конструкция, каквато е Средиземноморието;

12.   отбелязва, че сегашното равнище на икономическа активност, особено в такива области като морския транспорт и трансбордирането на стоки, рибарството и туризма оставя видим отпечатък върху средиземноморските екосистеми, като води до силно влошаване на качеството на околната среда;

13.   споделя безпокойството, че трябва спешно да се намери решение за комбинацията от замърсяване от източници на сушата и от кораби, отпадъци, въздействия върху биологичното разнообразие, прекомерен улов и рушене на бреговете в Средиземноморието;

14.   осъзнава факта, че уникалното културно и природно наследство в Средиземноморската зона е изложено на все по-голяма заплаха;

15.   също така осъзнава, че Средиземноморските региони са зона с висок риск по отношение на потенциалните последици от изменението на климата;

16.   приветства признанието, че незаконната имиграция по море е основна грижа в региона, и подкрепя призива за сътрудничество със средиземноморските партньори за противодействие на явлението и свързаната с него загуба на човешки живот;

Към подобрено морско управление

17.   споделя безпокойството, че в повечето средиземноморски държави всяка секторна политика се изпълнява от своя собствена администрация, което затруднява прегледа на кумулативното въздействие от морските дейности;

18.   също така е обезпокоен от факта, че голямата част от морското пространство се състои от международни води, което затруднява крайбрежните държави при планирането, организирането и регулирането на дейностите, които пряко въздействат върху териториалните им води и върху крайбрежието им;

19.   отбелязва, че развиването на политики и дейности, изолирани една от друга и без подходяща координация между всички сфери на дейност, въздействащи върху морето, както и между всички местни, национални, регионални и международни действащи лица, прави намеренията за по-добро управление в Средиземноморието още по-трудни за постигане;

20.   същевременно изразява съгласие, че за постигането на добро управление е особено важно участието на заинтересованите страни, прозрачността на вземането на решения и прилагането на договорените правила;

21.   смята, че е необходимо да се създаде екологична култура в Средиземноморието като основен елемент за приобщаване и участие в процесите на морска устойчивост на всички равнища;

22.   припомня становището си, че местните и регионалните власти са най-подходящите структури, които да определят какво е необходимо за прилагането на политиката на местно и на регионално равнище в областта на морския басейн и по този начин могат да играят съществена роля за реализирането на интегрирана морска политика в района на Средиземноморието;

23.   в тази перспектива отбелязва, че в стремежа си да постигнат тази цел местните и регионалните власти вече вземат активно участие в разработването и успешното прилагане на регионални инициативи (1);

Ролята на средиземноморските крайбрежни държави

24.   подкрепя призива към средиземноморските държави-членки да продължат усилията си за изготвяне на собствени интегрирани морски политики;

25.   приветства създаването на система, която позволява споделянето на информация и най-добри практики;

26.   приветства предложението на Комисията координаторите на високо равнище от държавите-членки редовно да обръщат внимание на Средиземноморския регион с цел обсъждане на напредъка, постигнат в интегрираното разработване на политики в областта на морското дело;

27.   подкрепя усилията на Комисията да насърчава държавите-членки да обменят най-добри практики в интегрираното морско управление, по-специално чрез програмите за Средиземноморието по целта за европейско териториално сътрудничество;

28.   споделя възгледа, че специфичният полузатворен характер на Средиземно море и трансграничното въздействие на морските дейности се нуждаят от по-засилено сътрудничество със средиземноморските партньори извън ЕС;

29.   приветства предложението на Комисията за насърчаване на обмена на най-добри практики между ЕС и средиземноморските държави извън ЕС, които са заинтересовани от интегриран подход към морското дело, като се създаде работна група, посветена на интегрираната морска политика;

30.   насърчава процеса на споделяне на информация и разширяване на разработването на програми за подкрепа и за държавите извън ЕС в района на Средиземноморието по такъв начин, че те да могат да бъдат стимулирани да се откажат от фрагментирания и секторен възглед и да възприемат цялостен и интегриран подход към морските въпроси;

31.   подчертава факта, че предоставянето на техническа помощ и разработването на специфични съвместни програми за сътрудничество по отношение на съществуващите политически инициативи (като Инструмента за европейска политика за съседство и партньорство) е стъпка в правилната насока;

32.   изразява възгледа, че включването на академични, професионални и неправителствени органи ще послужи за укрепване на този процес;

33.   призовава Комисията да признае, че местните и регионалните власти са в позиция да предоставят съществен принос в това отношение и следователно би трябвало да им се предоставят всякакви възможности и необходимите инструменти, за да участват активно във всички програми и поети инициативи;

Управление на морското пространство

34.   отбелязва с безпокойство, че значителна част от водите на Средиземно море са извън юрисдикцията или суверенитета на която и да е крайбрежна държава и по този начин способността на крайбрежните държави да изготвят и прилагат закони в тези зони в най-добрия случай е ограничена;

35.   осъзнава факта, че съществуват сложни и политически деликатни въпроси, отнасящи се до определянето на границите между съседни и срещуположни държави в Средиземноморието, които могат да попречат на създаването на наистина интегрирана морска политика в зоната на Средиземноморието;

36.   смята, че Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г. може да послужи като основа за разглеждане на тези гранични спорове, и изразява убеждението си, че ЕС би трябвало да се стреми да насърчи онези средиземноморски страни извън ЕС, които все още не са ратифицирали Конвенцията, да сторят това;

37.   подкрепя усилията на Комисията за идентифициране на главните пречки за ратифицирането, изпълнението и постигането на съответствие с решенията, взети по отношение на съществуващите споразумения и на възможностите за по-добро многостранно сътрудничество и помощ;

38.   споделя мнението, че работата на организациите, които се занимават с морски въпроси в района на Средиземноморието, трябва да бъде по-прозрачна и че разпоредбите, приети или защитавани от тези органи, трябва да се наблюдават и изпълняват систематично;

39.   одобрява призива на Комисията за повече яснота по отношение на ролите и отговорностите на крайбрежните държави, особено с оглед на управлението на морските зони в перспективата на устойчивото развитие;

40.   подкрепя предложението за специфично проучване на разходите и ползите от създаване на морски зони;

41.   приканва Комисията да бъде по-категорична, когато признава, че подобряването на управлението на морското пространство на подрегионално равнище трябва да се насърчава и да продължава да се укрепва;

Подобрено участие на заинтересованите страни

42.   споделя мнението, че участието на заинтересованите лица трябва да бъде главен приоритет за изпълнение в Средиземноморието на интегрираната морска политика;

43.   отбелязва ангажимента на Комисията да насърчава платформите на заинтересованите страни да засягат редовно въпроси, пряко свързани със Средиземно море;

44.   подкрепя препоръката на Комисията да изследва възможностите за по-добро асоцииране на заинтересованите страни от всички крайбрежни държави в Средиземноморската зона;

Комплексни инструменти за интегрирано морско управление

45.   изразява съгласие, че подобреното морско управление се нуждае от съответните ефективни инструменти за създаване на икономически растеж и за гарантиране на опазване на околната среда и на по-добро бъдеще за крайбрежното население;

Акваториално устройство и морски стратегии

46.   приветства положителната гледна точка на Комисията, че морската дейност в Средиземноморието вероятно ще нараства въпреки настоящата световна икономическа криза;

47.   въпреки това в същото време е обезпокоен от факта, че, ако не се регулира и осъществява по подходящ начин, тази засилена морска дейност може потенциално да доведе до влошаване на вече уязвимата социална и екологична обстановка в зоната на Средиземноморието;

48.   споделя мнението, че акваториалното устройство в Средиземноморската зона може да послужи като ефективен управленски инструмент за прилагане на управление, базирано на екосистемите, и за разглеждане на взаимосвързаните взаимодействия на морските дейности и конфликтите, произтичащи от различните начини, по които се използва територията, и необходимостта от запазване на морските местообитания, като същевременно зачита съществуващите национални системи за планиране;

49.   подкрепя прилагането на общите принципи, определени в пътната карта за акваториалното устройство, към специфичния контекст на Средиземноморието;

50.   смята, че би трябвало се запази като приоритет изпълнението на набора от цели за постигане на добро екологично състояние на морските води до 2020 г. чрез развитието на интегриращи морски стратегии, при което към човешките дейности, въздействащи на морето, се прилага базиран на екосистемите подход. От тази гледна точка е важно да се отдели внимание не само на проблеми като замърсяването на морето от пристанищата и крайбрежните курорти, но и на качеството на водата в реките, вливащи се в Средиземно море, както и на необходимостта да се гарантира високо качество на водопречистването в градовете и населените места, разположени по бреговете на реките и в крайбрежните зони;

51.   смята, че местните и регионалните власти могат да допринесат значително в това отношение, и затова приветства предложението на Комисията да започне проект, с който да изпробва прилагането на акваториалното устройство на подрегионално равнище, за да се насърчат конкретни трансгранични практики;

52.   приветства разработването на обща стратегия за изпълнение, така че да се подпомагат държавите-членки при изпълнението на задълженията им съгласно Рамковата директива за морска стратегия, въпреки някои резерви по отношение на това дали целта за обстойна оценка на морските води и съответното им ползване може да бъде постигната до края на настоящата година;

Интегрирано управление в крайбрежните области и островите

53.   подкрепя тласъка, който се дава на въпроса за изменението на климата като област от приоритетно значение;

54.   приветства акцента, който се поставя върху развитието на пристанищата, крайбрежния туризъм и опазването на морското наследство и на морската околна среда, включително обектите от „Натура 2000“;

55.   смята, че аквакултурата следва да се разглежда като елемент от интегрираното управление на крайбрежните области и като част от културата и крайбрежната производствена система на Средиземноморието;

56.   изразява съгласие, че съществува огромен потенциал за по-нататъшно развитие в целия Средиземноморски басейн, за който културното богатство е характерна черта;

57.   отбелязва със задоволство тласъка, който се дава на специфичния въпрос за островните държави и региони и по-специално вниманието, което се отделя на трудностите, свързани с физическата свързаност;

58.   подкрепя призива за интегриран подход към управлението на средиземноморските крайбрежни области;

59.   изразява съгласие, че инструментите за комплексно управление могат да спомогнат средиземноморските крайбрежни региони по-добре и по интегриран начин да разрешават въпросите, свързани със социалната, екологичната и икономическата устойчивост;

60.   отново изразява подкрепата си за инициативата на Комисията да възприеме правни инструменти за целия басейн в помощ на целта за интегрирано управление на крайбрежните зони в Средиземноморието (2);

61.   изразява съгласие, че обменът на най-добри практики е важен инструмент, за да се гарантира, че подобренията на практика се отбелязват, и съответно подкрепя инициативата на Комисията да предостави базиран на уеб приложения инвентар от инструменти за интегрирано управление на крайбрежните зони, най-добри практики и различни казуси;

62.   подкрепя намерението да се предприемат инициативи за развитието на база знания за интегрирано управление на крайбрежните зони в Средиземноморието, като се обръща специално внимание на международното сътрудничество;

63.   разглежда като положително възприемането на мерки за укрепване на преходната зона суша-море и по-специално като се свържат устройството на територията и акваториалното устройство;

64.   същевременно обаче насърчава Европейската комисия да бъде по-смела в подхода си и да предложи нови и по-ефикасни инструменти за ефективно прилагане на определените цели, като се взема предвид потенциалната добавена стойност от участието на местните и регионалните власти в този процес;

65.   би подкрепил създаването на групи за морска дейност, включващи различни секторни аспекти, които понастоящем се управляват самостоятелно, за да се подобри допълняемостта и синергията между структурните (ЕФРР, ЕСФ) и неструктурните (ЕФР) фондове, които могат да провеждат дейности в морската област;

Улесняване на действията въз основа на знания

66.   изразява съгласие, че развитието на устойчиви морски икономики и на ефективно крайбрежно управление изисква политики, изградени на основата на най-добрите налични научни знания;

67.   приканва Европейската комисия да насърчава инициативи за устойчиво управление на пристанищните зони;

68.   споделя притеснението, че има какво още да се направи за събирането и разпространението на базисни данни, необходими за оценката на екологичния статут на Средиземно море и на възможните печалби от природните ресурси;

69.   подкрепя намерението на Комисията да убеждава във важността от събирането на научнообосновани съвети и данни във връзка с Общата политика в областта на рибарството, и приемането и прилагането на законодателството относно околната среда в Средиземноморието;

70.   изразява съгласие, че укрепената инфраструктура за морски изследвания, усилията за интегрирано изследователско и технологично развитие (ИТР) чрез морски групи и технологични платформи, както и синергиите между държавите-членки и регионите са необходими за намиране на съгласувани решения за освобождаване на пълния икономически потенциал на Средиземно море в рамките на подхода, базиран на екосистемата и съответно счита, че разработването на мултидисциплинарно наблюдение на морските екологични системи, включително и морското дъно, е стъпка в правилната насока;

71.   признава важната работа, свършена във връзка с разработването на Европейска мрежа за морско наблюдение и данни (EMODNET), имаща за цел подобряване на инфраструктурата на знанията и преодоляване на преградите пред откриването, достъпа и използването на данни;

72.   приветства намерението на Комисията да създаде интегрирана мрежа на европейското изследователско пространство в областта на морското дело, целяща засилване на координацията между държавите-членки в морските изследвания, включително и за Средиземноморието;

73.   изразява съгласие, че би било полезно да се развие мащабна общотематична изследователска инициатива с оглед интегриране на знанията за Средиземно море във всички подходящи дисциплини;

74.   приветства разработването на Европейски морски атлас, имащ за цел повишаване на съзнанието и развиване на споделена морска идентичност в морските басейни, включително и за Средиземноморието;

75.   отбелязва, че по отношение на особените геополитически реалии в зоната на Средиземноморието крайният успех на всяка инициатива или мярка до голяма степен зависи от пълноценното участие на всички средиземноморски държави и от наличието на подходящи съвместни програми и инициативи за изграждане на капацитет;

76.   във връзка с това подкрепя инициативата за дефиниране на дългосрочна стратегическа рамка за научно сътрудничество в целия басейн на Средиземно море, като се даде възможност на сътрудничеството в морските изследвания да се развие в рамките на структурирана програма и с оглед да се отговори на общи предизвикателства;

Интегрирано наблюдение за по-безопасно и сигурно морско пространство

77.   изразява съгласие, че наблюдението на морските дейности и операции, особено с цел да се отговори на ключови опасения, свързани с безопасността и сигурността на човешкия живот и опазването на морската екосистема, е необходимо изискване, за да се управляват успешно дейностите в морето;

78.   смята за необходимо включването в морското наблюдение на риболовните дейности и трансбордирането, които се осъществяват както в териториалните води на държавите-членки, така и в международните води на Средиземно море;

79.   подкрепя възгледа, че стриктното прилагане на законодателство на ЕС относно морската безопасност е от съществено значение;

80.   смята, че има какво още да се направи, за да се гарантира изграждането на капацитета на морските администрации и на пристанищните власти в средиземноморските партньорски държави извън ЕС, за да могат те да се справят с предизвикателството за гарантиране на безопасно и сигурно морско пространство в Средиземноморието;

81.   споделя възгледа, че е назрял моментът за надграждане върху постиженията на проекта SAFEMED, целящ преодоляването на регулаторните и структурните пропуски между държавите-членки на ЕС и държавите, които са наши партньори в Средиземноморието, и подкрепя предложението на Комисията Европейската агенция по морска безопасност да започне програми за техническо сътрудничество с нашите средиземноморски партньори;

82.   по отношение на наблюдението на предвижването на корабите призовава Комисията да разшири обхвата на регионалния сървър на автоматичната система за идентификация, като насърчава държави извън ЕС да се включат в нея;

83.   признава приноса на FRONTEX за по-доброто патрулиране в зоната на Средиземноморието, по-специално по отношение на изключително големия наплив от незаконни мигранти, който се отбелязва към държавите-членки на ЕС;

84.   признава, че чрез ефективен процес на диалог и финансова подкрепа за средиземноморските партньорски страни те могат да бъдат насърчавани да участват пряко в дейностите на FRONTEX в Средиземноморието;

85.   въпреки това е обезпокоен, че FRONTEX все още не разполага с достатъчно средства, за да изпълнява ефективно възложените ѝ задачи, и подкрепя Комисията в усилията ѝ да гарантира, че агенцията разполага с необходимите инструменти и ресурси, за да изпълни мандата си;

86.   в същото време изразява притеснението си, че наскоро одобрените нови насоки за контрол по границите на ЕС създадоха ситуация, в която държавите, които не могат да поемат допълнителния товар на незаконната миграция, могат да бъдат обезсърчени да вземат активно участие като страни домакини на мисии на FRONTEX, което ще намали сериозно потенциалния успех на тези мисии;

87.   се застъпва за предприемането на повече преки мерки, както на територията на ЕС, така и извън нея за инкриминиране на лицата, които с престъпните си действия подпомагат незаконната миграция;

88.   в същото време настоява Комисията да не пести никакви усилия, за да гарантира, че във всички случаи, както на територията на ЕС, така и извън нея, се спазват максимално правата на човека и основните свободи на мигрантите;

89.   подкрепя всяка инициатива, имаща за цел да подкрепи положителната дейност, извършвана в морското правоприлагане в сферата на наркотиците;

90.   със съжаление отбелязва, че в съобщението изобщо не се споменава постоянно нарастващият риск от тероризъм, включително пиратството по море, което, за съжаление, се проявява в зони, които не са толкова отдалечени от региона;

91.   подкрепя всички усилия за интегриране на морското наблюдение в Средиземноморието чрез насърчаването на обмена на информация и засилване на сътрудничеството между националните власти, които отговарят за мониторинга и наблюдението по море;

92.   въпреки това е на мнение, че включването на средиземноморските партньорски държави в интегрирането на морското наблюдение не е просто въпрос, който заслужава допълнително внимание, а по-скоро би трябвало да бъде приоритетна задача за Комисията;

93.   в същото време подчертава факта, че успешното наблюдение на морските дейности и операции и разсейването на притесненията за безопасността не могат да бъдат постигнати без активното участие на местните и регионалните власти;

Заключение

94.   изразява съгласие, че предизвикателствата, засягащи Средиземно море, изискват споделени и интегрирани отговори, основаващи се на подобрено морско управление, и подкрепя инициативата на Комисията да поеме ролята за координирането и улесняването на националните действия в сферата на морската политика за Средиземно море;

95.   отбелязва в това отношение, че в съобщението като цяло се спазват принципите на субсидиарност и пропорционалност, въпреки че с разочарование отбелязва, че в съобщението изглежда не винаги се отдава дължимото признание на местното и регионалното измерение, особено в контекста на предложените програми и инициативи, и затова призовава Комисията да предприеме мерки, за да гарантира, че на местното и регионалното управление се предоставя възможността да участват пряко в тези програми и инициативи и да дадат съвместен отговор на сериозните предизвикателства, пред които е изправен регионът на Средиземноморието. Комисията следва да отчита факта, че местните власти в отделните държави-членки са изградени по различен начин и че различните правомощия, с които те разполагат в отделните страни, им предоставят различни възможности и по отношение на желаната степен на ангажираност;

96.   споделя възгледа, че един интегриран подход към морското дело не бива да омаловажава инструментите и целите, които са били определени за постигане на напредък в специфични области, свързани с морето;

97.   изразява съгласие, че успешната интегрирана морска политика в Средиземноморието има потенциала да улесни оптимизирането на ефикасността и производителността в различни сфери на дейности, които засягат региона;

98.   в същото време обаче не може да не отбележи със съжаление, че в съобщението не се предоставят подробности относно финансирането на предвидените действия;

99.   впоследствие, въпреки че одобрява целите и действията, описани в съобщението, призовава Комисията да вземе предвид настоящото становище и да предприеме действията, необходими за по-нататъшното засилване на съобщението;

Препоръки

Комитетът на регионите препоръчва по-специално:

100.   да бъде насърчен по-задълбочен и по-конструктивен диалог между всички заинтересовани страни в региона, включително на местно и регионално равнище, по начин, който затвърдява взаимното доверие и разбирателство;

101.   да бъдат установени ефективни механизми, чрез които всички средиземноморски държави да се насърчават и да получават възможност да допринесат, в еднаква степен, за ефективното управление на тази уникална зона, като отделят особено внимание на опазването на морската среда и биоразнообразието;

102.   Комисията да обсъди препоръките и приемането на мерки за координиране на специфични преки действия между държавите-членки на Европейския съюз и средиземноморските партньори извън ЕС, за да се води борба с нарасналата транснационална организирана престъпност в региона на Средиземноморието, не на последно място с оглед на явлението трафик на хора, трафик на наркотици и оръжия;

103.   да се отдаде по-голямо внимание и признание на потенциалната роля на местното и регионалното измерение, както в ЕС, така и в средиземноморските държави извън ЕС и в тази перспектива да се предоставя подкрепа за дейността на Евро-средиземноморската асамблея на регионалните и местните власти (ARLEM);

104.   на Комитета на регионите и на местните и регионалните равнища на управление, които той представлява, трябва да се даде възможността да участват активно в работата на групата на координаторите на високо равнище от държавите-членки, за която се предлага да обсъжда редовно воденето на интегрираната морска политика;

105.   едновременно с това да бъде изцяло дадена възможност на Комитета на регионите и на местните и регионалните равнища на управление, които той представлява, да участват активно в разискванията на работната група по интегрирана морска политика в Средиземноморието;

106.   да бъде проведено задълбочено проучване на продуктите и материалите, които понастоящем се транспортират през Средиземно море, с цел да се определи равнището на реалния риск, свързан с тази дейност;

107.   да бъдат насърчени и създадени повече съвместни публично-частни инициативи, активно подпомагани с европейски финансови инструменти за почистване на Средиземно море и за спиране на загубата на биоразнообразие в него, както и за насърчаване на научноизследователската дейност за установяване на по-ефективни и по-малко опасни начини за свързване на суровините с индустрията;

108.   призовава Комисията да подкрепи задълбочено изследване на явленията, свързани с изменението на климата и крайбрежното замърсяване, които имат тежки икономически последици за крайбрежния риболов; същевременно подчертава необходимостта Комисията да подкрепи усилията на държавите-членки да предприемат незабавни мерки за облекчаване труда на специалистите и работниците в риболовния сектор;

109.   в краткосрочен и средносрочен план да бъдат разработени и подкрепени подходящи политически инструменти и механизми, имащи за цел да продължат ефективната интеграция на морската политика, водеща до нарастване равнището на хармонизация и опростяване на морските политики;

110.   да се изготвят мерки за насърчаване на всички средиземноморски държави да ратифицират и да прилагат изцяло конвенциите и протоколите относно опазването на морската среда, биоразнообразието, корабоплаването и риболова в Средиземно море, включително посредством общо и споделено управление на рибните запаси и хармонизиране на задълженията, свързани с различните системи за риболов във всички средиземноморски държави;

111.   да се обърне дължимото внимание на многократните призиви за изграждането на единен опростен финансов механизъм, имащ за цел обединяването на всички морски въпроси в рамките на Европейски крайбрежен и островен фонд;

112.   Комисията да развие предложението си за лансиране на проект, целящ тестването на прилагането на морското пространствено планиране на подрегионално ниво с цел насърчаване на конкретни трансгранични практики, като предостави подробно предложение и в разумно кратък срок и в този контекст припомня призива си за иновативно многостепенно управление, в което следва да се вземат предвид социални и екологични аспекти и съществуващите регионални установени практики.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  COM (2009) 540 окончателен.

1

(2)  Въз основа на „Протокол за комплексно управление на крайбрежните зони в Средиземноморието“ от 21 януари 2008 г.

2

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/46 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/46

---

Становище на Комитета на регионите относно „Местното и регионалното сътрудничество за защита на правата на детето в Европейския съюз“

(2010/C 267/10)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1.   отбелязва, че децата представляват една пета от населението на Европейския съюз и следователно създаването на благоприятни условия за тяхното израстване и развитие, включително защитата и насърчаването на техните права, следва да бъде един от основните приоритети на ЕС, неговите институции и държавите-членки;

2.   отбелязва, че в член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз изрично се признават правата на детето; освен това основните права на детето са хоризонтален въпрос, който има отражение върху всички сектори и засяга много аспекти. Поради това той трябва да бъде включен като общ хоризонтален приоритет във всички европейски и национални политики, които имат отношение към този въпрос. Счита, че Конвенцията на ООН за правата на детето би могла да се използва като рамка, която ще се задейства не само в случай на нарушаване на правата, но и ще се прилага широко в полза на развитието и възможностите на всички деца и младежи;

3.   отбелязва, че институционалната и правната рамка за зачитането на правата на детето, включително ратифицирането от всички държави-членки на Конвенцията на ООН за правата на детето и Европейската конвенция за правата на човека, както и на други ключови международни споразумения в тази област, са достатъчно добре развити в Европейския съюз. Това обаче не предотвратява възникването на нови предизвикателства и заплахи в тази област – нещо, което изисква нови политически мерки, добре координирани действия и постоянен мониторинг за тях;

4.   отбелязва, че целта, свързана с ефективното зачитане на правата на детето, не може да бъде постигната без всеобхватно партньорство с участието на всички действащи лица, в частност институциите на ЕС, държавите-членки, НПО и други активни участници в тази област, включително самите деца, но най-вече и преди всичко - местните и регионалните власти (МРВ). МРВ имат водеща роля за гарантиране на правата на децата в ежедневието и разполагат с ключови правомощия в тази област;

5.   отбелязва, че прилагането на правата на детето попада най-вече в политически области, в които правомощия имат както ЕС, така и държавите-членки (напр. социална политика, образование и младеж, здравеопазване, пространство на свобода, сигурност и правосъдие и др.); затова подчертава важността на това действията, предприемани на равнище ЕС, да зачитат принципите на субсидиарност и пропорционалност и да се осъществяват в духа на многостепенното управление; действията на ЕС следва да бъдат под такава форма, че да насърчават дебата, обмена на най-добри практики и сравнителните проучвания, мониторинга и оценката;

6.   подкрепя намерението на Европейската комисия да се концентрира приоритетно върху борбата срещу насилието, защитата на уязвими групи деца, като непридружените малолетни и жертвите на трафик, както и на изправените пред риск от бедност и социално изключване. Отбелязва обаче, че във всички тези области няма да бъде възможно да се постигнат поставените цели, ако липсва партньорство с всички заинтересовани участници, по-специално МРВ;

7.   установява също така, че са необходими своевременни мерки за укрепване на здравето, за да се предотврати дори самото възникване на част от проблемите, които могат да бъдат предизвикани от това, че децата и подрастващите живеят в рискова среда;

8.   приветства целта на Комисията да изготви съобщение относно правата на детето, както и избраната методология – организиране на публични консултации по темата. Нещо повече, КР очаква да си сътрудничи с Комисията в рамките на ръководната група на Форума на ЕС за правата на детето, както и в работата на самия форум;

9.   приветства разпоредбите на Стокхолмската програма (Многогодишна програма за пространство на свобода, сигурност и правосъдие и защита на гражданите), приети от Европейския съвет през 2010 г., които включват като приоритетен въпрос защитата и насърчаването на основните права на децата;

10.   изразява съжаление за това, че МРВ и тяхната роля не се споменават изрично в Стокхолмската програма и същевременно подчертава значението на отчитането на нуждите и знанията на МРВ при формулирането на Плана за действие за прилагане на Стокхолмската програма;

11.   подкрепя активно организирания съвместно от Европейската комисия, Агенцията на ЕС за основните права (FRA) и Комитета на регионите Годишен диалог за многостепенна защита и популяризиране на основните права, като инструмент за преодоляване на недостатъците в прилагането на европейска стратегия за правата на детето и за гарантиране на ефективното участие на МРВ в европейското сътрудничество по въпроса за правата на децата;

12.   приветства показателите за правата на детето (ПД), разработени от Агенцията на Европейския съюз за основните права, като важна крачка към прилагането на политики, които в по-голяма степен се основават на информация и доказателства. Въпреки това насочва вниманието към недостатъците на тези показатели, които все още не са преодолени – показателите касаят в съвсем малка степен областта на правомощията на МРВ и следователно имат ограничено приложение за МРВ;

13.   изразява съжаление, че макар всички държави-членки да са страни по Конвенцията относно забраната и незабавни действия за ликвидирането на най-тежките форми на детския труд на Международната организация на труда (МОТ), не е ясно колко деца са жертви на трафик и експлоатация на детски труд. Затова, като част от Европейската година на борбата с бедността и социалното изключване (2010 г.), КР подчертава необходимостта да се осигури по-добра координация между съответните органи и специализирани агенции на всички равнища, така че те да могат да се борят по-ефективно с експлоатацията на деца;

14.   отбелязва необходимостта да се подчертае по-силно ключовата роля на МРВ в областта на защитата на правата на детето, в частност по отношение на достъпа до образование, здравеопазване, социална защита и достъпа на младите хора до пазара на труда;

15.   отбелязва, че МРВ следва да се разглеждат като основни партньори в консултационните процедури на ЕС, особено като се има предвид, че те са в добра позиция да информират обществеността и да насърчават диалога с местните общности, за да се засили равнището на защита на правата на детето и да се организират информационни кампании за правата на детето на регионално и местно равнище с финансова подкрепа от ЕС, с оглед повишаване на осведомеността на децата за техните права;

16.   отбелязва важната роля на НПО, които работят активно на европейско и национално равнище в областта на правата на детето;

17.   приветства емблематични политически инициативи като концепцията на УНИЦЕФ за „Град с грижа за децата“, с която се осигурява прилагането на Конвенцията на ООН за правата на детето посредством действията на местно равнище и която включва мерки за гарантиране на правата на детето и тяхното интегриране в съответните процеси на вземане на решения;

18.   препоръчва МРВ да се възползват напълно от съществуващите структури за улесняване на сътрудничеството и обмена на най-добри практики, като организираното гражданско общество, академичната общност и политиците, които работят активно в областта на правата на детето. Във връзка с това, на европейско равнище следва да се подкрепят новаторски мерки за насърчаване на сътрудничеството и по-ефективното партньорство чрез обмен на най-добри практики между МРВ в различните държави-членки на ЕС;

19.   призовава Комисията да включи примери за най-добри практики от различните държави-членки в документите на Европейския съюз в областта на защитата на правата на децата. В съответствие с това, разпоредбите на Европейската харта на градовете с грижа за децата и тези на Политическите насоки на Съвета на Европа относно интегрирани национални стратегии за закрилата на децата срещу насилие следва да бъдат отразени в стратегията на ЕС за правата на детето, като същевременно бъде подчертана нуждата от по-силен акцент върху намирането на най-добрия начин за практическо осъществяване на политическите ангажименти;

20.   отбелязва важната роля на Съвета на Европа в областта на правата на детето и приканва институциите на ЕС да засилят сътрудничеството си със Съвета на Европа;

Правна и административна рамка

21.   като отчита сложността и многобройните аспекти на понятието „права на детето“, подчертава необходимостта то да се разглежда преди всичко като инструмент за осигуряване на безопасна, всеобхватна и благоприятна среда за развитието на децата, за да станат пълноценни, съзнателни и социално отговорни членове на съответните местни общности, на държавите-членки и на цялото мултикултурно европейско общество;

22.   призовава държавите-членки да отделят повече внимание на гарантирането на правата на детето, включително зачитането на основните изисквания за развитието на децата. В този смисъл МРВ разполагат с уникална възможност да разработват собствени политики и да служат за пример както на собствените си страни, така и на самия ЕС;

23.   отбелязва, че някои от най-уязвимите групи деца са изключени от мерките за гарантиране на правата на детето. Това е особено важно във връзка с т. нар. „невидими деца“ – безпризорните деца и децата от семейства без законен статут на пребиваване;

24.   отбелязва, че е жизненоважно да се гарантира ефективната съвместна работа на полицейските власти в държавите-членки и пълноценното използване на потенциала на по-леките обществени мерки, като Горещата линия за изчезнали деца (116000). КР призовава държавите-членки да направят безплатни и публично достъпни „номерата от номерационния обхват 116“ и да ги популяризират сред своите граждани;

25.   призовава всички заинтересовани страни да събират по-пълна информация и още повече да подобряват техниките за събиране и анализ на данни, използвани в показателите за правата на детето. На всички етапи от този процес следва да се провеждат консултации с МРВ, както в качеството им на доставчици на количествена и качествена информация, така и в качеството им на ключови крайни потребители на този инструмент;

26.   отчитайки липсата на всеобхватна информация относно защитата на правата на детето в държавите-членки, призовава Комисията да разработи, публикува и актуализира редовно „Информационно табло за правата на детето“ – инструмент, обхващащ подобрените показатели за правата на детето и осигуряващ надеждна, сравнима и актуална информация относно равнището на ПД в държавите-членки. Таблото би могло да се основава на методологията на вече съществуващото Информационно табло за вътрешния пазар, която показва транспонирането на директивите за вътрешния пазар. Този инструмент не само би послужил като отправна точка за изследвания, а чрез подчертаването на най-добри практики би могъл да се превърне и във важен стимул за промени в политиките на държавите-членки, преодолявайки липсата на задължително законодателство на Общността, като действа чрез отворения метод на координация, поощряван в Бялата книга за европейско управление;

27.   призовава Комисията да насърчава идеята за правата на детето, както и сътрудничеството в тази област между местните власти в ЕС и извън него, в рамките на външните политики на ЕС. За тази цел следва да се насърчава сътрудничеството със Съвета на Европа, както и с други рамки на ЕС за външно сътрудничество, които включват, но не се изчерпват с европейската политика на съседство, Съюза за Средиземноморието, диалога ЕС-Африка и сътрудничеството със страните от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн, като по този начин се допринася за подобряването на качеството на живот в страните партньорки на ЕС, преди всичко в тези по външните граници на ЕС;

Гарантиране на основните права и справяне с ключовите предизвикателства

28.   отбелязва положителната роля на националните омбудсмани за децата и други подобни органи в областта на защитата на правата на детето, както и евентуалните ползи за МРВ и други заинтересовани страни от двустранната комуникация и тясното сътрудничество с тези длъжностни лица. Заедно с това призовава държавите-членки да укрепят институцията на детския омбудсман, като вземат предвид препоръките на Европейския парламент и на международните организации;

29.   отбелязва, че бедността може да бъде решаващо препятствие пред всеобщия достъп до равни възможности, което трябва да се преодолее, за да се гарантира ефективна защита на правата на детето. Бедността може да лиши децата и техните семейства от техните права и да ограничи бъдещите възможности. Затова дейностите трябва са се концентрират преди всичко върху децата от най-уязвимите социални групи и да се гарантира качествено образование за всички, за да може всяко дете да получи възможност за добро развитие;

30.   отбелязва, че МРВ биха могли да спомогнат за ефективното решаване на този въпрос като насърчават специално ориентирани към децата и многоизмерни системи за социална защита, тъй като децата могат да бъдат защитени по-добре, ако техните родители също имат достъп до достойни условия за живот и здравеопазване. Най-ефективният от гледна точка на разходите подход съчетава превенцията и социалната защита. В частност, мерки като отмяна на таксите за сираци и деца в уязвимо положение осигуряват по-голям достъп до образователни и здравни услуги. Поради това КР препоръчва силно да се насърчат европейските институции, международните организации, специализираните сдружения и националните публични органи да укрепват капацитета на МРВ за осъществяването на тези основни дейности;

31.   приканва Комисията да изготви и приеме препоръки относно справянето с бедността сред децата. Те могат да се разработят въз основа на широки публични консултации, за да се гарантира възможно най-голямо покритие, максимално участие на съответните заинтересовани страни и да се отрази разнообразието от възможни подходи;

32.   в контекста на нарастващата мобилност на работната сила в ЕС и миграцията в рамките на ЕС, КР отбелязва необходимостта от гарантиране на правата на децата мигранти, особено по отношение на правомощията на МРВ. Това включва, но не се изчерпва с подпомагане на процеса на събиране на разделени семейства на мигранти, семейни консултации, социални, образователни и здравни услуги за деца мигранти, подпомагане на такива деца в приспособяването към живота в приемната страна и интегрирането им в местната и училищната общност;

33.   отбелязва потенциалните ползи от успешното интегриране на децата мигранти в рамките на ЕС в съответните социални слоеве на приемащите страни. Успешните действия в тази област могат да доведат до по-добри познания както на местните деца, така и на децата мигранти, за други държави-членки на ЕС, повишаване на социалния капитал, по-голяма толерантност както в страните на произход, така и в приемните страни на мигрантите. Затова КР призовава МРВ и държавите-членки да отделят по-голямо внимание на този въпрос и да превърнат произтичащите от вътрешноевропейската миграция предизвикателства във възможности;

34.   отбелязва заплахите, произтичащи от все още съществуващия, за съжаление, трафик на хора, особено когато той засяга децата. Призовава Комисията и държавите-членки да положат всички усилия – включително приемане на подходящо законодателство на равнище ЕС – за борба с този вид престъпност и да осигурят максимално възможната защита на жертвите, в тясно сътрудничество с МРВ, силите на реда и съдебните органи, тъй като основно те отговарят за осигуряването на важна помощ, като образование, социални грижи и психологически терапии;

35.   отбелязва необходимостта от осигуряване на подходяща защита на непридружените малолетни;

36.   отбелязва необходимостта да се подобри правосъдието за малолетни и непълнолетни, да се разработят подходящи за възрастта методи за предотвратяване, намеса и реинтеграция в случаите на престъпления, извършени от малолетни и непълнолетни, и да се отделят малолетните и непълнолетни закононарушители както физически, така и организационно от пълнолетните закононарушители;

Мерки в областта на информацията и образованието

37.   подчертава значението на осигуряването на всеобхватно образование за всички, както за възрастните, така и за децата, по въпросите на правата на детето, като по този начин се допринася за по-доброто разбиране на самото естество на правата на децата и за процеса на повишаване на осведомеността и съзнанието на младите граждани;

38.   като отчита неделимостта на социалните права и отговорности, препоръчва да се отделя по-голямо внимание на по-широкия контекст, в който съществуват правата на детето, а именно концепцията за правата на човека и социалните отговорности. Нещо повече, КР препоръчва да се популяризира идеята за отговорностите на децата към тяхното семейство, общност, страна, родители, по-възрастни роднини, към по-малките деца, хората в по-неблагоприятно положение, околната среда и други ключови елементи на съвременното общество;

39.   подчертава по отношение на политиките за ПД, че децата следва да се третират като партньори, способни да предоставят ценна обратна връзка. Тази обратна връзка следва да се използва за актуализиране на националните и европейските политики. МРВ могат да играят ключова роля в това отношение, като посредничат и улесняват този процес, използвайки вече съществуващи най-добри практики, например детски общински съвети, с цел децата да разполагат с подходяща институция, която да изразява техните интереси;

40.   приветства инициативата на Комисията да разработи шест платформи за комуникация, които да дадат възможност на децата и младите хора да излагат мненията си, и подчертава необходимостта от разработването на тази инициатива и включването на МРВ в качеството им на участници, притежаващи най-подходящия местен опит и капацитет за поддържане на тази структурирана комуникация;

41.   отбелязва необходимостта да се гарантира правото на детето да има достъп до качествено образование, да живее в безопасна и удобна среда и да се ползва от защита от всички видове физическо и психологическо насилие, и отбелязва ключовата роля на МРВ за гарантирането на тези права;

42.   отбелязва необходимостта да се гарантира правото на качествено образование, включително за децата с физически и умствени увреждания и припомня значението на инициативите, насочени към насърчаване на тяхната самостоятелност и гарантиране на пълноценната им интеграция в социалната среда, в съответствие с член 26 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В областта на образованието съществуват две различни концепции. Първата предлага разработване на специални програми за преподаване и обучение, а втората – максимална интеграция на децата с увреждания в традиционните училища. КР призовава МРВ, националните власти, педагогическите среди, НПО и всички заинтересовани страни да се включат в европейски дебат относно възможните решения и най-добрите практики в тази област и да предоставят резултатите на всички, които желаят да подобрят опита си в тази област. В този смисъл Комитетът припомня опитите за интеграция на деца с увреждания, които предоставят действителни възможности за всички и не водят до никаква маргинализация или дискриминация и поради това следва да се насърчават;

43.   отбелязва значението на качественото образование и продължаващото обучение за специалистите в социалната и други области, които работят с деца;

44.   отбелязва тревогите, свързани с нарушаването на правата на детето, което се извършва под различни форми: от тормоза, който има тенденцията да поражда съперничество чрез подражаване на неправилни модели на поведение, до други форми на психологическо и физическо насилие, упражнявано от деца срещу други деца, и всички видове злоупотреби, по-специално тези в училище;

45.   счита, че е застрашено пълноценното развитие на децата, които участват в прекалено голяма степен във виртуални социални мрежи и се вглъбяват в компютърни игри и виртуални светове. Тези виртуални дейности често ограничават възможността на децата да развиват способностите си за общуване и да придобиват необходимите знания. Поради това всички заинтересовани институции следва да обръщат подобаващо внимание на това децата да развият такава представа за информационните технологии и виртуалния свят, че да ги възприемат най-вече като инструменти за постигане на цели в реалния свят;

46.   привлича вниманието върху положителното въздействие, което „животът на улицата“ може да окаже върху цялостното развитие на децата, например да се учат да използват обществените пространства, да растат, да се социализират и да общуват с други деца и със своята собствена общност, и посочва заплахата в някои райони и градове на Европа подобен живот на улицата да има обратен ефект и да се изроди в създаването на младежки банди;

47.   в контекста на предходните два параграфа призовава МРВ в държавите-членки да се включат по-активно в обмена на най-добри практики относно организирането на извънкласни дейности за деца като средство за развитие на техните социални и професионални умения. Примерите за най-добри практики следва да продължат да се популяризират на национално и европейско равнище, като се насърчава съответната ориентация на националните и европейските инструменти;

48.   призовава Комисията да включи възможно най-голям брой заинтересовани страни в процеса на разработване на Информационното табло за правата на детето, включително съответните агенции на Европейския съюз, неправителствени организации, МРВ и Комитета на регионите;

49.   счита, че с оглед на бързото развитие на информационните технологии (ИТ) и технологичните възможности за използване на такива технологии за извършване на различни форми на тормоз над деца, насърчаването на по-безопасен интернет следва да се разглежда като основна задача на ЕС;

50.   подчертава факта, че концепцията за по-безопасен интернет следва да включва борбата срещу тормоза над деца и детската порнография в интернет, както и други широкоразпространени форми на насилие, които се срещат във виртуалния свят, като кибертормоза;

51.   счита, че образованието на децата и възрастните, които контактуват с деца и им влияят, може да спомогне значително за предотвратяването и справянето с тормоза над деца в интернет. Основно внимание трябва да се обърне на обучението на децата и възрастните, особено тези, които работят с деца, като професионалистите в областта на здравеопазването, образованието и социалните дейности, относно безопасното ползване на интернет, разпознаването на киберпрестъпления и други злоумишлени действия в интернет, както и относно начините за уведомяване на съответните власти за тях;

52.   обръща внимание на необходимостта децата да бъдат предпазени от негативна социална среда, по-специално от среда, в която се насърчава употребата на психотропни вещества (алкохол, тютюн, наркотици и други вещества с отрицателно въздействие върху психическото и физическото здраве). Във връзка с това на местните и регионалните власти се пада изключително важна роля – в рамките на системата на социална сигурност те са първата брънка във веригата, която се застъпва за осигуряване на хармонично и безопасно развитие на детето. Местните власти имат за задача да забелязват, да идентифицират и да правят оценка на бъдещите опасности, както и да използват всички средства, които са на разположение за тяхното премахване. Националните и европейските институции, включително и детският омбудсман, неправителствените организации и други социални и икономически партньори, са призовани от своя страна да подкрепят по разнообразни начини местните власти в тази област и да насърчават отрицателното отношение на обществото към употребата на психотропни вещества;

Финансови мерки и мерки за подкрепа

53.   подчертава, че МРВ следва да се разглеждат като основни партньори в разработването и прилагането на Европейската стратегия за правата на детето, както и на другите европейски инициативи в областта на правата на детето;

54.   счита, че всички програми и инструменти, разработени в рамките на стратегията, трябва да бъдат на разположение на местните и регионалните администрации;

55.   приветства положителното въздействие на европейските инструменти за финансиране и подкрепа, като програмата Дафне за защита на правата на детето, но изразява съжаление по повод на недостига на ресурси и недостатъчната информация за възможностите за финансиране и подкрепа. Резултатите от тази програма следва да бъдат стратегически свързани с прилагането на Европейската стратегия за правата на детето и да се използват за разработването на бъдещи политики;

56.   насочва вниманието към факта, че местните и регионалните власти в цяла Европа вече са натрупали значителен опит в използването на помощ от ЕС за защита на правата на детето, в партньорство с други участници. Резултатите от подобни дейности следва да бъдат стратегически свързани с прилагането на Европейската стратегия за правата на детето, редовно оповестявани и използвани като ценни данни за актуализирането на съответните политики;

57.   призовава Комисията да подобри комуникацията и информацията относно съществуващите схеми за финансиране и подкрепа, които могат да се ползват от МРВ, като предвиди възможности за подкрепа на инициативи, свързани с правата на детето – както изрично ориентирани в тази насока, като програмата Дафне III, така и такива, при които това е един от приоритетите, като програмите за трансгранично сътрудничество, програмите за градско развитие (напр. URBACT II) и други. Всички финансови ресурси по различните бюджетни редове на ЕС и в различните области следва да бъдат по-добре изяснени и по-ефективно съобщени, като се избягва тяхното дублиране и по този начин се повишава ефективността на осъществяваните дейности.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

III Подготвителни актове

Комитет на регионите

85-а пленарна сесия от 9 и 10 юни 2010 г.

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/52 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/52

---

85-а ПЛЕНАРНА СЕСИЯ ОТ 9 И 10 ЮНИ 2010 Г.

Становище на Комитета на регионите относно „Знак за европейско наследство“

(2010/C 267/11)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

Общи принципи и забележки

1.   приема положително предложението за решение на Европейския парламент и на Съвета за създаване от Европейския съюз на Знак за европейско наследство, който да е различен от Списъка на световното наследство на Юнеско и от „Европейските културни маршрути“ на Съвета на Европа;

2.   смята, че предложението на Европейската комисия е в съответствие с принципа на субсидиарност. Подчертава, обаче, голямото значение на правомощията на местните и регионалните власти при подбирането на кандидатурите на национално равнище и при окончателния избор на европейско равнище. Успехът на тази инициатива зависи от европейската воля за включване на местните и регионалните власти, както при избора на обектите, така и при осъществяването, контрола и оценката на действията;

3.   подчертава, че целта на този знак е да се изтъкне общото културно наследство на държавите-членки при зачитане на националното и регионалното многообразие, да се признае културното разнообразие на териториите за доближаване до Европа на гражданите и да се придаде повече стойност на регионалните и местните обекти, знания и опит, за да засили чувството за принадлежност към Европейския съюз;

4.   подчертава голямото значение на тази инициатива както за укрепване на местната и регионалната идентичност, така и за насърчаване на европейската интеграция;

5.   изразява съжаление, че инициативата е отворена само за държавите-членки на ЕС, докато правителствената инициатива в основата за създаването на знака включваше и Швейцария, а Европейските столици на културата са отворени за участие и за страните кандидатки за членство в ЕС; впрочем, изграждането на европейската интеграция далече надхвърля границите на Европейския съюз и включва и други европейски държави;

6.   припомня, че знакът трябва да обединява обектите с историята на европейското изграждане при зачитане на формулираните в Хартата на основните права на Европейския съюз ценности;

7.   приветства възможността чрез този знак европейските градове и региони да станат по-привлекателни, като по този начин се благоприятстват растежът и заетостта на местно и регионално равнище;

8.   подчертава необходимостта да се предават добри практики чрез създаването на мрежа от обекти, получили знака, и призовава Европейският съюз да предостави човешки и финансови ресурси за привличане на местния и регионалния интерес;

9.   посочва, че този знак е особено добре адаптиран за трансграничните обекти, които са символи на европейската памет. Управлението на този вид обекти би могло да се интегрира в работните програми на съществуващи организации като Европейските групи за териториално сътрудничество (ЕГТС);

Уместност на местно и регионално равнище

10.   констатира, че в повечето държави-членки местните и регионалните власти отговарят за обектите, които потенциално биха заслужили този знак;

11.   изразява съжаление, че не е предвидено местните и регионалните власти, в рамките на многостепенното управление, да вземат по-голямо участие в процеса на подбор;

12.   смята, че е уместно местните и регионалните власти да участват в определянето на транснационалните обекти;

13.   отбелязва, че в повечето случаи обектите, които биха заслужили знака, ще се управляват и финансират основно от местните и регионалните власти и затова би трябвало да поемат допълнителните разходи, свързани с получаването му и с функционирането на обектите;

14.   припомня, че европейската идентичност, основана на универсалните ценности на неприкосновените права на човека, на свободата, демокрацията, равенството и правовата държава, трябва да се изгражда въз основа на многообразието на съставляващите Европейския съюз страни и европейския знак би трябвало да направи това многообразие по-видимо и осезаемо за всички граждани;

Подобрение на текста

15.   смята, че след първа оценка на прилагането на разпоредбите, трябва да се помисли за отварянето към други европейски държави, а именно в рамките на политиките по разширяване и съседство, за да се изгради основа от стойности, необходими за европейското изграждане, отвъд икономическите или геостратегическите интереси;

16.   изисква, поради широкото участие на местните и регионалните власти в управлението и развитието на културното наследство, Комитетът на регионите да участва в процеса на окончателен избор на равнище ЕС посредством определянето на един член в европейското жури, както се прави за Европейските столици на културата;

17.   препоръчва, поради многообразието на обектите, които биха могли да получат знака, да се изработи класиране на архитектурни, археологически, транснационални и нематериални паметници във връзка с новия знак;

18.   изразява желание Европейската комисия да информира още отсега Комитета на регионите за напредъка по осъществяването на процеса на даване на знака и на контрола върху обектите, най-вече за насоките, определящи процедурите за подбор; също така би желал да бъде информиран за външната и независима оценка за действието на Знака за европейско наследство, която ще се осигурява от Комисията;

19.   предлага, за да се запази възможността за свободна преценка на европейското жури, да се представят максимум три обекта от държава, за да се породи съревнование между държавите-членки;

20.   приема положително предложението европейското жури да се състои от независими експерти, определени и периодично подновявани от европейските институции, за да участват в изработването на критериите и окончателния избор на обекти и носителите на знака;

21.   подчертава важността на повсеместното разбиране на устойчивото развитие като опазване и управление на културните ценности и превръщането на обектите в обществено достъпни за всички граждани.

II.   ПРЕПОРЪКИ ЗА ИЗМЕНЕНИЯ

Изменение 1

Член 4

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Действието е отворено за участието на държавите-членки на Европейския съюз. Това участие е на доброволна основа. | Действието е отворено за участието на държавите-членки на Европейския съюз. Това участие е на доброволна основа. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Действието е отворено за участието на държавите-членки на Европейския съюз. Това участие е на доброволна основа.

Действието е отворено за участието на държавите-членки на Европейския съюз. Това участие е на доброволна основа.

Изложение на мотивите:

Да се разшири възможността за участие на трети европейски държави – както на страните кандидатки и потенциални кандидатки, така и на страните, с които граничи ЕС – като по този начин се укрепват общите цели на действията в областта на културата като цяло и опазването на културното наследство, в частност – на европейско равнище.

Изменение 2

Член 5

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Комисията и държавите-членки осигуряват взаимното допълването на Знака за европейско наследство с други инициативи в сферата на културното наследство, като Списъка на световното наследство на Юнеско и „Европейските културни маршрути“ на Съвета на Европа. | Комисията и държавите-членки осигуряват взаимното допълване на Знака за европейско наследство с други инициативи в сферата на културното наследство, като Списъка на световното наследство на Юнеско и „Европейските културни маршрути“ на Съвета на Европа. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Комисията и държавите-членки осигуряват взаимното допълването на Знака за европейско наследство с други инициативи в сферата на културното наследство, като Списъка на световното наследство на Юнеско и „Европейските културни маршрути“ на Съвета на Европа.

Комисията и държавите-членки осигуряват взаимното допълване на Знака за европейско наследство с други инициативи в сферата на културното наследство, като Списъка на световното наследство на Юнеско и „Европейските културни маршрути“ на Съвета на Европа.

Изложение на мотивите:

Комисията и държавите-членки би трябвало да не стимулират дублиранията, които снижават добавената стойност на инициативата.

Изменение 3

Член 7, параграф 1, първо изречение

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Кандидатите за знака трябва да имат символична европейска стойност и да са играли ключова роля в историята и изграждането на Европейския съюз. | Кандидатите за знака трябва да имат символична европейска стойност и да са играли ключова роля в историята |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Кандидатите за знака трябва да имат символична европейска стойност и да са играли ключова роля в историята и изграждането на Европейския съюз.

Кандидатите за знака трябва да имат символична европейска стойност и да са играли ключова роля в историята

Изложение на мотивите:

Това изменение следва духа на предходното, като така текстът става по-малко центриран върху Европейския съюз, а повече върху ценностите на европейското изграждане.

Изменение 4

Член 8, параграф 2

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Европейската група се състои от 12 членове. Четирима от членовете се назначават от Европейския парламент, четирима от Съвета и четирима от Комисията. Групата определя свой председател. | Европейската група се състои от членове. Четирима от членовете се назначават от Европейския парламент, четирима от Съвета четирима от Комисията. Групата определя свой председател. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Европейската група се състои от 12 членове. Четирима от членовете се назначават от Европейския парламент, четирима от Съвета и четирима от Комисията. Групата определя свой председател.

Европейската група се състои от членове. Четирима от членовете се назначават от Европейския парламент, четирима от Съвета четирима от Комисията. Групата определя свой председател.

Изложение на мотивите:

Съставът на журито би трябвало да отразява факта, както е при „Европейските столици на културата“, че в Договорите се признава местното и регионалното измерение на културната политика като цяло и на опазването на културното наследство. Включването на КР в групата носи и допълнителното предимство, че по този начин съставът на журито ще има нечетен брой.

Изменение 5

Член 8, параграф 4

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Членовете на Европейската група се назначават за срок от три години. Чрез дерогация през първата година от влизането в сила на настоящото решение четирима експерти се назначават от Комисията за една година, четирима от Европейския парламент за две години и четирима от Съвета за три години. | Членовете на Европейската група се назначават за срок от три години. Чрез дерогация през първата година от влизането в сила на настоящото решение четирима експерти се назначават от Комисията за една година, четирима от Европейския парламентза две години и четирима от Съвета за три години. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Членовете на Европейската група се назначават за срок от три години. Чрез дерогация през първата година от влизането в сила на настоящото решение четирима експерти се назначават от Комисията за една година, четирима от Европейския парламент за две години и четирима от Съвета за три години.

Членовете на Европейската група се назначават за срок от три години. Чрез дерогация през първата година от влизането в сила на настоящото решение четирима експерти се назначават от Комисията за една година, четирима от Европейския парламентза две години и четирима от Съвета за три години.

Изложение на мотивите:

Вж. изменение 4.

Изменение 6

Член 10, параграф 2

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Всяка държава-членка има възможност да подбере предварително не повече от два обекта годишно в съответствие с графика в приложението. Процедури по подбор не се провеждат през годините, определени за процедурата на мониторинг. | Всяка държава-членка има възможност да подбере предварително обекта годишно в съответствие с графика в приложението. Процедури по подбор не се провеждат през годините, определени за процедурата на мониторинг. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Всяка държава-членка има възможност да подбере предварително не повече от два обекта годишно в съответствие с графика в приложението. Процедури по подбор не се провеждат през годините, определени за процедурата на мониторинг.

Всяка държава-членка има възможност да подбере предварително обекта годишно в съответствие с графика в приложението. Процедури по подбор не се провеждат през годините, определени за процедурата на мониторинг.

Изложение на мотивите:

Увеличаването на броя на обектите, които една държава-членка има възможност да подбере предварително, е напълно в духа на „конкуренцията“, която Европейската комисия желае да създаде между обектите на равнището на ЕС, но която е възпрепятствана понастоящем от предложения механизъм за подбор.

Изменение 7

Член 11, параграф 2

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Европейската група оценява кандидатурите на предварително подбраните обекти и избира не повече от един обект от държава-членка. При необходимост може да се изиска допълнителна информация и да се организират посещения на обектите. | Европейската група оценява кандидатурите на предварително подбраните обекти и избира не повече от обект от държава-членка. При необходимост може да се изиска допълнителна информация и да се организират посещения на обектите. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Европейската група оценява кандидатурите на предварително подбраните обекти и избира не повече от един обект от държава-членка. При необходимост може да се изиска допълнителна информация и да се организират посещения на обектите.

Европейската група оценява кандидатурите на предварително подбраните обекти и избира не повече от обект от държава-членка. При необходимост може да се изиска допълнителна информация и да се организират посещения на обектите.

Изложение на мотивите:

Вж. изменение 6.

Изменение 8

Член 13, параграф 1

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Комисията официално посочва обектите, на които да се присъди Знакът за европейско наследство, през годината, последвала процедурата по подбор, с оглед на препоръката на Европейската група. Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета. | Комисията официално посочва обектите, на които да се присъди Знакът за европейско наследство, през годината, последвала процедурата по подбор, с оглед на препоръката на Европейската група. Комисията уведомява Европейския парламент Съвета. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Комисията официално посочва обектите, на които да се присъди Знакът за европейско наследство, през годината, последвала процедурата по подбор, с оглед на препоръката на Европейската група. Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета.

Комисията официално посочва обектите, на които да се присъди Знакът за европейско наследство, през годината, последвала процедурата по подбор, с оглед на препоръката на Европейската група. Комисията уведомява Европейския парламент Съвета.

Изложение на мотивите:

Задължението да бъде информиран КР има ясна добавена стойност за популяризирането на знака и местните и регионалните власти в ЕС.

Изменение 9

Член 17, параграф 2

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Комисията представя доклад за тези оценки на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от шест месеца от окончателното завършване на оценките. | Комисията представя доклад за тези оценки на Европейския парламент на Съвета не по-късно от шест месеца от окончателното завършване на оценките. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Комисията представя доклад за тези оценки на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от шест месеца от окончателното завършване на оценките.

Комисията представя доклад за тези оценки на Европейския парламент на Съвета не по-късно от шест месеца от окончателното завършване на оценките.

Изложение на мотивите:

Същите като за предходното изменение.

Брюксел, 9 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

| 1.10.2010 | BG | Официален вестник на Европейския съюз | C 267/57 |
| --- | --- | --- | --- |

1.10.2010

BG

Официален вестник на Европейския съюз

C 267/57

---

Становище на Комитета на регионите относно „Европейската гражданска инициатива“

(2010/C 267/12)

I.   ПОЛИТИЧЕСКИ ПРЕПОРЪКИ

КОМИТЕТЪТ НА РЕГИОНИТЕ

1.   припомня, че според член 11, параграф 4 от Договора за Европейския съюз, изменен с Договора от Лисабон, „Най-малко един милион граждани на Съюза, граждани на значителен брой държави-членки, могат да поемат инициативата да приканят Комисията да представи подходящо предложение, в рамките на предоставените ѝ правомощия, по въпроси, за които тези граждани считат, че за целите на прилагането на Договорите е необходим юридически акт на Съюза“;

2.   припомня също така, че в член 24, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, изменен с Договора от Лисабон, допълнително се уточнява, че Европейският парламент и Съветът, чрез регламенти и в съответствие с обикновената законодателна процедура, следва да приемат разпоредби относно процедурите и конкретното прилагане на Европейската гражданска инициатива;

3.   отбелязва, че Комисията, със своята „Зелена книга относно Европейска гражданска инициатива“ от 11 ноември 2009 г. (1), започна широка обществена консултация, насочена към установяване на позициите на всички заинтересовани страни относно основните теми, които следва да бъдат разгледани в регламента за гражданската инициатива, и подчертава важния принос на регионалните и местните власти към този дебат;

4.   приветства представеното от Комисията „Предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно гражданската инициатива“ (2);

5.   подчертава, че приемането на този регламент представлява крайъгълен камък в процеса на консолидация на демократичните принципи в Съюза, тъй като позволява да бъде приложено правото на пряко участие на гражданите в демократичния живот на Съюза;

6.   призовава Парламента и Съвета да приемат бързо регламента за гражданската инициатива, за да може механизмът да стане оперативен в началото на 2011 г., както е предвидено в Зелената книга от 2009 г.;

7.   припомня, че вече е акцентирал върху важността на факта, че в Договора от Лисабон е предвидено правото на законодателна инициатива с оглед укрепването на гражданските права (3);

8.   подчертава отново, че за консолидацията на институционалната му роля е необходимо приоритетно изпълнение на разпоредбите на Договора от Лисабон, които са от значение за регионалните и местните власти, например въвеждането на гражданска инициатива (4);

9.   акцентира върху интереса, който предизвиква инструментът „гражданска инициатива“ сред регионалните и местните власти, като самите те биха могли да решат да поведат и/или да популяризират подобни инициативи, включително поради близостта си до гражданите на Съюза;

10.   споделя позицията на Комисията относно необходимостта да бъдат предложени на гражданите лесен за употреба инструмент и прости процедури с незабавно приложение, както и да им бъдат предоставени ясни и недвусмислени насоки за изпълнение, като същевременно се гарантира предотвратяването на евентуални злоупотреби със системата;

11.   счита, че е необходимо по отношение на институционалната комуникация да бъдат насърчавани инициативи с широк обхват на действие, които да допринасят за максимална информираност на гражданите на Съюза относно новото право и, в по-общ план, да ги включват като преки участници в политическия дебат относно въпросите от общоевропейски интерес, които са предмет на провежданите инициативи;

12.   в този смисъл подчертава централната роля, която може да бъде изпълнявана от Комитета на регионите, включително предвид инструментите, разработени в рамките на децентрализираната комуникация, както и от регионалните и местните власти, които могат да комуникират с гражданите пряко и повсеместно;

13.   предлага своето сътрудничество за създаването на междуинституционално информационно гише, в което Комитетът би трябвало да има основно участие;

14.   подчертава, че като партньор на другите институции на Европейския съюз, а също и на местните и регионални власти Комитетът следва да бъде изцяло информиран и, когато това е уместно, с него следва да се провеждат консултации, едновременно с Европейския парламент, относно решенията на Европейската комисия, свързани с допустимостта и проследяването на европейските граждански инициативи, както и при всяко предложение за промяна на условията и правилата за прилагане на този инструмент;

15.   потвърждава своето желание да проучи възможността за подкрепа на онези европейски граждански инициативи, които имат най-голямо значение за КР и местните и регионалните власти, представлявани от Комитета, например посредством:

| — | организиране на изслушвания, посветени на текущите или на завършилите с успех граждански инициативи, с участието на институциите на ЕС, местните и регионалните власти и техните сдружения, както и на представители на гражданското общество; |
| --- | --- |

—

организиране на изслушвания, посветени на текущите или на завършилите с успех граждански инициативи, с участието на институциите на ЕС, местните и регионалните власти и техните сдружения, както и на представители на гражданското общество;

| — | изготвяне на становища относно успешните граждански инициативи, които имат особено голямо значение за КР и местните и регионалните власти с оглед на политическите приоритети на Комитета, или относно решенията на Комисията във връзка с резултатите от подобни европейски граждански инициативи; |
| --- | --- |

—

изготвяне на становища относно успешните граждански инициативи, които имат особено голямо значение за КР и местните и регионалните власти с оглед на политическите приоритети на Комитета, или относно решенията на Комисията във връзка с резултатите от подобни европейски граждански инициативи;

16.   припомня, че по отношение на регламента и неговото прилагане трябва да бъдат гарантирани по-специално принципите на равенство, прозрачност, добра администрация и достъп до правосъдие;

17.   споделя до голяма степен предложението на Комисията, но счита, че някои елементи могат да бъдат подобрени;

18.   без да се засяга европейската гражданска инициатива, КР изтъква колко е важно да се насърчават на регионално и местно равнище всички инициативи, които дават възможност за прозрачност, сътрудничество и участие на гражданите в публичните политики, в съответствие с принципа на демокрация на участието;

Минимален брой държави-членки

19.   припомня, че съгласно договорите инициативата трябва да идва от „граждани на значителен брой държави-членки“ (член 11, параграф 4 от ДЕС) и че тази разпоредба се основава на необходимостта да се гарантира, че инициативата изразява общоевропейски интерес;

20.   счита, че предвиденият минимален праг, равен на една трета от държавите-членки, е прекалено висок предвид необходимостта да се насърчава упражняването на правото на пряко участие на гражданите в демократичния живот на Съюза;

21.   счита, че е по-целесъобразно да се определи минимален праг, равен на една четвърт от държавите-членки, което впрочем съответства на другите разпоредби в договорите, например член 76 от ДФЕС;

Минимална възраст на поддръжниците

22.   изразява съгласие с разпоредбата за определяне на минимална възраст на поддръжниците на дадена инициатива, равна на възрастта, на която се придобива правото на глас на изборите за Европейски парламент;

Регистрация на предложенията и събиране на изявления за подкрепа

23.   изразява съгласие с разпоредбата, предвиждаща система за регистрация на предложените инициативи в специален онлайн регистър;

24.   изразява съгласие също и с Европейския парламент за това, че решението относно допустимостта на гражданската инициатива не бива да включва съображения, свързани с политическа целесъобразност (5);

25.   следователно счита, че Комисията трябва да отхвърля регистрацията само в случаите, в които предложението е „очевидно обидно“ или „очевидно противоречи на ценностите на Съюза“, като споменаването на понятието „неподходящи“ в предложението за регламент може да бъде изтълкувано погрешно;

26.   приветства разпоредбата, в която се предвижда общ набор от процедурни изисквания за събирането и проверката на изявленията за подкрепа;

27.   приветства разпоредбата, в която се предвижда система за събиране на изявленията за подкрепа на дадена инициатива по електронен път;

Принцип на прозрачност и административно сътрудничество

28.   споделя позицията на Комисията относно необходимостта да се гарантира прозрачност на източниците на финансиране и на подкрепа, с които организаторите на дадена инициатива разполагат;

29.   подчертава, че внасянето на инициативи трябва да бъде отворено за всички граждани и организации, а не на практика да се ограничава до най-големите организации;

30.   следователно призовава да бъдат предвидени механизми за практическа и техническа помощ на лицата, заинтересовани от организирането на инициативи;

31.   по-специално счита, че би било целесъобразно да се създаде специално „информационно гише“ относно законодателната инициатива на гражданите, в което Комитетът би трябвало да има основно участие;

32.   също така приканва институциите да разгледат възможността да се предвидят форми за подпомагане в превода на всички официални езици на Европейския съюз на основните елементи на инициатива, която е обявена за допустима, с цел всички граждани на Съюза да могат да се запознаят с нея;

Допустимост на предложението

33.   предлага проверката за допустимост на дадено предложение за гражданска инициатива да се извършва от Комисията още при регистрацията, като по този начин би могло да се предотврати организаторите да влагат значително време и средства за една впоследствие неразрешена гражданска инициатива;

34.   подчертава необходимостта условията за допустимост да бъдат определени в общ план и по ясен и прозрачен начин, както и да бъдат популяризирани в достатъчна степен, с цел да се ограничи внасянето на предложения, които не са допустими;

35.   подкрепя посочването на условията, според които предложението а) трябва да засяга сфера, в която може да бъде приет законодателен акт на Съюза за целите на прилагането на Договорите и б) трябва да попада в рамките на правомощията на Комисията за представяне на предложение;

36.   подчертава обаче, че приемането на законодателен акт на Съюза в секторите, които не са от неговата изключителна компетенция, трябва също така да бъде в съответствие с принципа на субсидиарност, както е предвидено в член 5, параграф 3 от ДЕС;

37.   наред с това отбелязва, че всеки акт на Съюза трябва да зачита основните права и свободи, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз, от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и от общите принципи на Съюза;

38.   следователно счита, че би било целесъобразно да бъдат изрично посочени още две условия за допустимост, а именно че предложението в) трябва да зачита основните права и свободи, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз, и г) трябва да е съобразено с принципа на субсидиарност;

39.   припомня опита на Комитета по отношение на оценката на субсидиарността и предлага на Комисията своето сътрудничество при анализа на съответствието на предложението с този принцип;

40.   подчертава необходимостта решението относно допустимостта да бъде съобщено на организатора на инициативата и публикувано в Официален вестник на Европейския съюз;

41.   отбелязва, че решението относно допустимостта на дадено предложение за инициатива подлежи на съдебен контрол от страна на Съда на Европейския съюз по смисъла на член 263 и член 265 от ДФЕС и призовава това право на съдебен контрол да бъде упоменато в регламента;

42.   споделя загрижеността на Комисията да бъдат сведени до минимум административните и финансовите тежести, свързани с проверката и удостоверяването на изявленията за подкрепа на инициативите, които са обявени за допустими, като в тази връзка отбелязва, че в много държави за тази процедура ще бъде необходимо участието на регионалните и местните власти;

Разглеждане на инициатива от Комисията

43.   подкрепя предложението, според което Комисията трябва да разгледа дадена инициатива, внесена официално в съответствие с разпоредбите на регламента, и да приеме в рамките на четири месеца съобщение, в което да посочва своите заключения относно инициативата, действията, които смята да предприеме, ако има такива, и причините за тях;

44.   в тази връзка отбелязва, че ако Комисията не се произнесе в рамките на установените срокове, би било възможно да се сезира Съда на Европейския съюз в съответствие с член 265 от ДФЕС, и призовава това право на съдебен контрол да бъде упоменато в регламента;

45.   подчертава необходимостта Комисията да обръща сериозно внимание на всяка инициатива, подкрепена от поне един милион граждани;

46.   счита, че приетото от Комисията съобщение относно инициативата трябва не само да бъде нотифицирано на организаторите, на Европейския парламент и на Съвета, но и да бъде публикувано в Официален вестник на Европейския съюз и изпратено на Комитета на регионите, на Европейския икономически и социален комитет и на националните парламенти.

II.   ПРЕПОРЪКИ ЗА ИЗМЕНЕНИЯ

Изменение 1

Член 4, параграф 3

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Регистрация на предложена гражданска инициатива






  1. | Преди да започне събирането на изявления за подкрепа от поддръжниците на дадена предложена гражданска инициатива, от организатора се изисква да регистрира инициативата в Комисията, като предостави информацията, посочена в приложение II, и по-специално тази относно предмета и целите, както и източниците на финансиране и подкрепа за предложената гражданска инициатива.
  Тази информация се предоставя на един от официалните езици на Съюза в онлайн регистър, предоставен за тази цел от Комисията (наричан по-долу „регистърът“). |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Регистрация на предложена гражданска инициатива

1.

Преди да започне събирането на изявления за подкрепа от поддръжниците на дадена предложена гражданска инициатива, от организатора се изисква да регистрира инициативата в Комисията, като предостави информацията, посочена в приложение II, и по-специално тази относно предмета и целите, както и източниците на финансиране и подкрепа за предложената гражданска инициатива.

Тази информация се предоставя на един от официалните езици на Съюза в онлайн регистър, предоставен за тази цел от Комисията (наричан по-долу „регистърът“).

| 2. | Освен в случаите, предвидени в параграфи 3 и 4, Комисията регистрира незабавно предложената инициатива, като ѝ присвоява уникален регистрационен номер, и изпраща потвърждение за това на организатора. |
| --- | --- |

2.

Освен в случаите, предвидени в параграфи 3 и 4, Комисията регистрира незабавно предложената инициатива, като ѝ присвоява уникален регистрационен номер, и изпраща потвърждение за това на организатора.

| 3. | Няма да се регистрират такива предложени граждански инициативи, които с основание могат да бъдат считани за неподходящи, защото са обидни или лишени от сериозни намерения. |
| --- | --- |

3.

Няма да се регистрират такива предложени граждански инициативи, които с основание могат да бъдат считани за неподходящи, защото са обидни или лишени от сериозни намерения.

| 4. | Комисията отхвърля регистрацията на предложени граждански инициативи, които са отявлено в разрез с ценностите на Съюза. |
| --- | --- |

4.

Комисията отхвърля регистрацията на предложени граждански инициативи, които са отявлено в разрез с ценностите на Съюза.

| 5. | Регистрираните предложени граждански инициативи се правят обществено достояние чрез регистъра. |
| --- | --- |

5.

Регистрираните предложени граждански инициативи се правят обществено достояние чрез регистъра.

Регистрация на предложена гражданска инициатива

| 1. | Преди да започне събирането на изявления за подкрепа от поддръжниците на дадена предложена гражданска инициатива, от организатора се изисква да регистрира инициативата в Комисията, като предостави информацията, посочена в приложение II, и по-специално тази относно предмета и целите, както и източниците на финансиране и подкрепа за предложената гражданска инициатива.
  Тази информация се предоставя на един от официалните езици на Съюза в онлайн регистър, предоставен за тази цел от Комисията (наричан по-долу „регистърът“). |
| --- | --- |

1.

Преди да започне събирането на изявления за подкрепа от поддръжниците на дадена предложена гражданска инициатива, от организатора се изисква да регистрира инициативата в Комисията, като предостави информацията, посочена в приложение II, и по-специално тази относно предмета и целите, както и източниците на финансиране и подкрепа за предложената гражданска инициатива.

Тази информация се предоставя на един от официалните езици на Съюза в онлайн регистър, предоставен за тази цел от Комисията (наричан по-долу „регистърът“).

| | |
| --- | --- |

3.

| | | |
| --- | --- | --- |

| | |
| --- | --- |

| | |
| --- | --- |

| | |
| --- | --- |

| 3. | Няма да такива предложени граждански инициативи, които са обидни или лишени от сериозни намерения . |
| --- | --- |

Няма да такива предложени граждански инициативи, които са обидни или лишени от сериозни намерения .

| | . |
| --- | --- |

.

| | . |
| --- | --- |

.

| 5. | редложени граждански инициативи, , се правят обществено достояние чрез регистъра. |
| --- | --- |

5.

редложени граждански инициативи, , се правят обществено достояние чрез регистъра.

| | |
| --- | --- |

Изложение на мотивите

Проверката на допустимостта може да се извърши още при регистрацията на инициатива в съответствие с член 4. Не изглежда разумно да се регистрира дадена инициатива и след представянето на 300 000 подписа, които трябва да са поне от три държави-членки, да се отхвърли нейната допустимост, след като например се установи, че ЕС изобщо не разполага със законодателна компетентност в определена политическа област. Ето защо с настоящото изменение член 4 и член 8 от предложението за регламент се обединяват.

Изменение 2

Член 7, параграф 1

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Минимален брой поддръжници от всяка държава-членка






  1. | Поддръжниците на дадена гражданска инициатива произхождат от най-малко една трета от държавите-членки. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Минимален брой поддръжници от всяка държава-членка

1.

Поддръжниците на дадена гражданска инициатива произхождат от най-малко една трета от държавите-членки.

Минимален брой поддръжници от всяка държава-членка

| 1. | Поддръжниците на дадена гражданска инициатива произхождат от най-малко от държавите-членки. |
| --- | --- |

1.

Поддръжниците на дадена гражданска инициатива произхождат от най-малко от държавите-членки.

Изложение на мотивите

Европейската гражданска инициатива следва да бъде достъпен за гражданите инструмент, поради което прагът не бива да е толкова висок. Изискването за една четвърт от държавите-членки (т.е. седем при сегашната ситуация, в която ЕС има 27 държави-членки) е в съответствие с предложението на Европейския парламент.

Изменение 3

Член 7, параграф 2

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| В една трета от държавите-членки поддръжниците наброяват най-малко минималния брой граждани, посочен в приложение I. | В една от държавите-членки поддръжниците наброяват най-малко минималния брой граждани, посочен в приложение I. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

В една трета от държавите-членки поддръжниците наброяват най-малко минималния брой граждани, посочен в приложение I.

В една от държавите-членки поддръжниците наброяват най-малко минималния брой граждани, посочен в приложение I.

Изложение на мотивите

Европейската гражданска инициатива следва да бъде достъпен за гражданите инструмент, поради което прагът не бива да е толкова висок. Изискването за една четвърт от държавите-членки (т.е. седем при сегашната ситуация, в която ЕС има 27 държави-членки) е в съответствие с предложението на Европейския парламент. Съответно същото правило се прилага и за параграф 2 на член 7.

Изменение 4

Член 8

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Решение относно допустимостта на предложена гражданска инициатива






  1. | Организаторът на инициативата внася искане в Комисията за решение относно допустимостта на предложената гражданска инициатива, след като са събрани в съответствие с член 5 300 000 изявления за подкрепа от поддръжници с произход от поне три държави-членки. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение V. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Решение относно допустимостта на предложена гражданска инициатива

1.

Организаторът на инициативата внася искане в Комисията за решение относно допустимостта на предложената гражданска инициатива, след като са събрани в съответствие с член 5 300 000 изявления за подкрепа от поддръжници с произход от поне три държави-членки. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение V.

| 2. | В срок от два месеца след получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията приема решение относно допустимостта на инициативата. Предложената гражданска инициатива се смята за допустима, ако отговаря на следните условия:






  а) | засяга сфера, в която може да бъде приет законодателен акт на Съюза за целите на прилагането на Договорите; и |
| --- | --- | --- |

2.

В срок от два месеца след получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията приема решение относно допустимостта на инициативата. Предложената гражданска инициатива се смята за допустима, ако отговаря на следните условия:

а)

засяга сфера, в която може да бъде приет законодателен акт на Съюза за целите на прилагането на Договорите; и

| б) | попада в рамките на правомощията на Комисията за представяне на предложение. |
| --- | --- |

б)

попада в рамките на правомощията на Комисията за представяне на предложение.

| 3. | Решението, посочено в параграф 2, се съобщава на организатора на предложената гражданска инициатива и се оповестява публично. |
| --- | --- |

3.

Решението, посочено в параграф 2, се съобщава на организатора на предложената гражданска инициатива и се оповестява публично.

Изложение на мотивите

| | |
| --- | --- |

| | | |
| --- | --- | --- |

| | |
| --- | --- |

| | |
| --- | --- |

Следствие от изменението на препоръка 1.

Изменение 5

Член 9

| Текст, предложен от Комисията | Изменение на КР |
| --- | --- |
| Разпоредби за проверката и удостоверяването на изявленията за подкрепа от държавите-членки






  1. | След като бъдат събрани необходимите изявления за подкрепа от поддръжниците в съответствие с членове 5 и 7 и при условие, че Комисията е решила, че предложената гражданска инициатива е допустима в съответствие с член 8, организаторът предоставя на хартиен носител или в електронна форма изявленията за подкрепа на посочените в член 14 компетентни органи за проверка и удостоверяване. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение VI.
  Организаторът предоставя изявленията за подкрепа на държавата-членка, която е издала документите за самоличност, посочени в тях. |

Текст, предложен от Комисията

Изменение на КР

Разпоредби за проверката и удостоверяването на изявленията за подкрепа от държавите-членки

1.

След като бъдат събрани необходимите изявления за подкрепа от поддръжниците в съответствие с членове 5 и 7 и при условие, че Комисията е решила, че предложената гражданска инициатива е допустима в съответствие с член 8, организаторът предоставя на хартиен носител или в електронна форма изявленията за подкрепа на посочените в член 14 компетентни органи за проверка и удостоверяване. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение VI.

Организаторът предоставя изявленията за подкрепа на държавата-членка, която е издала документите за самоличност, посочени в тях.

| 2. | В срок от не повече от три месеца компетентните органи проверяват предоставените им изявления за подкрепа чрез подходящи за целта методи и издават на организатора удостоверение по образеца от приложение VII, с което удостоверяват броя на действителните изявления за подкрепа за въпросната държава-членка. |
| --- | --- |

2.

В срок от не повече от три месеца компетентните органи проверяват предоставените им изявления за подкрепа чрез подходящи за целта методи и издават на организатора удостоверение по образеца от приложение VII, с което удостоверяват броя на действителните изявления за подкрепа за въпросната държава-членка.

| 3. | Предвиденото в параграф 2 удостоверение се издава безплатно. |
| --- | --- |

3.

Предвиденото в параграф 2 удостоверение се издава безплатно.

Разпоредби за проверката и удостоверяването на изявленията за подкрепа от държавите-членки

| 1. | След като бъдат събрани необходимите изявления за подкрепа от поддръжниците в съответствие с членове 5 и 7 и при условие, че Комисията е решила, че предложената гражданска инициатива е допустима в съответствие с член 8, организаторът предоставя на хартиен носител или в електронна форма изявленията за подкрепа на посочените в член 14 компетентни органи за проверка и удостоверяване. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение VI .
  Организаторът предоставя изявленията за подкрепа на държавата-членка, която е издала документите за самоличност, посочени в тях. |
| --- | --- |

1.

След като бъдат събрани необходимите изявления за подкрепа от поддръжниците в съответствие с членове 5 и 7 и при условие, че Комисията е решила, че предложената гражданска инициатива е допустима в съответствие с член 8, организаторът предоставя на хартиен носител или в електронна форма изявленията за подкрепа на посочените в член 14 компетентни органи за проверка и удостоверяване. За тази цел организаторът използва формуляра, установен в приложение VI .

Организаторът предоставя изявленията за подкрепа на държавата-членка, която е издала документите за самоличност, посочени в тях.

| 2. | В срок от не повече от три месеца компетентните органи проверяват предоставените им изявления за подкрепа чрез подходящи за целта методи и издават на организатора удостоверение по образеца от приложение VII, с което удостоверяват броя на действителните изявления за подкрепа за въпросната държава-членка. |
| --- | --- |

2.

В срок от не повече от три месеца компетентните органи проверяват предоставените им изявления за подкрепа чрез подходящи за целта методи и издават на организатора удостоверение по образеца от приложение VII, с което удостоверяват броя на действителните изявления за подкрепа за въпросната държава-членка.

| 3. | Предвиденото в параграф 2 удостоверение се издава безплатно. |
| --- | --- |

3.

Предвиденото в параграф 2 удостоверение се издава безплатно.

Изложение на мотивите

Съгласно член 4 от организатора се изисква да посочи източниците на финансиране, чрез които се поемат направените разходи във връзка с инициативата. Както е посочено в представеното изменение, на този етап от процеса е възможно да не са известни всички финансови средства, които ще бъдат получени. Ето защо е необходимо в края на процеса да се поиска отчет, в който да бъдат посочени действително направените разходи и източникът на използваните ресурси, за да се гарантира спазването на принципа на информиране и прозрачност. Би било целесъобразно да се изготви опростен формуляр като приложение към регламента с цел да се улесни спазването на това изискване.

Брюксел, 10 юни 2010 г.

Председател на Комитета на регионите

Mercedes BRESSO

---

(1)  COM(2009) 622 окончателен.

1

(2)  COM(2010) 119 окончателен.

2

(3)  Становище по собствена инициатива на Комитета на регионите относно „Права на гражданите: насърчаване на основните права и на правата, произтичащи от европейското гражданство“, 9.10.2008 г., параграф 58.

3

(4)  R/CdR 79/2010, Приложение I.

4

(5)  Резолюция на Европейския парламент от 7 май 2009 г. с искане към Комисията да представи предложение за регламент на Европейския парламент и на Съвета относно изпълнението на гражданската инициатива (A6-0043/2009), съображение Ш.

5

---