# Euroopan unionin C 232/2010

| | ISSN 1725-2490
  doi:10.3000/17252490.C_2010.232.fin |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | C 232 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Tiedonantoja ja ilmoituksia | 53. vuosikerta27. elokuu 2010 |

ISSN 1725-2490

doi:10.3000/17252490.C_2010.232.fin

Euroopan unionin

virallinen lehti

C 232

Suomenkielinen laitos

Tiedonantoja ja ilmoituksia

53. vuosikerta27. elokuu 2010

---

| Ilmoitusnumero | Sisältö | Sivu |
| --- | --- | --- |
| | I   Päätöslauselmat, suositukset ja lausunnot |
| | LAUSUNNOT |
| | Alueiden komitea |
| | 14. ja 15. huhtikuuta 2010 pidetty 84. täysistunto |
| 2010/C 232/01 | Alueiden komitean lausunto aiheesta Solidaarinen terveydenhuolto: terveyserojen vähentäminen EU:ssa | 1 |
| 2010/C 232/02 | Alueiden komitean lausunto aiheesta EU:n väestön ikääntymisen vaikutusten käsittely (väestön ikääntymistä koskeva kertomus 2009) | 7 |
| 2010/C 232/03 | Alueiden komitean suuntaa-antava lausunto aiheesta Koheesiopolitiikan tulevaisuus | 14 |
| 2010/C 232/04 | Alueiden komitean lausunto aiheesta Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten | 23 |
| 2010/C 232/05 | Alueiden komitean lausunto aiheesta Kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma | 29 |
| 2010/C 232/06 | Alueiden komitean lausunto aiheesta Laajentumisstrategia sekä vuosien 2009 ja 2010 tärkeimmät haasteet: ehdokasvaltiot | 36 |
| 2010/C 232/07 | Alueiden komitean lausunto aiheesta Ympäristövaikutusten arviointia ja strategista ympäristöarviointia koskevien direktiivien parantaminen | 41 |
| 2010/C 232/08 | Alueiden komitean lausunto aiheista Taajuusylijäämä yhteiskunnallisiksi hyödyiksi ja talouskasvuksi ja Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus tulevaisuuden internetiä varten | 44 |
| 2010/C 232/09 | Alueiden komitean lausunto aiheesta EU:lle yhteinen strategia keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita varten | 49 |

Ilmoitusnumero

Sisältö

Sivu

I   Päätöslauselmat, suositukset ja lausunnot

LAUSUNNOT

Alueiden komitea

14. ja 15. huhtikuuta 2010 pidetty 84. täysistunto

2010/C 232/01

Alueiden komitean lausunto aiheesta Solidaarinen terveydenhuolto: terveyserojen vähentäminen EU:ssa

1

2010/C 232/02

Alueiden komitean lausunto aiheesta EU:n väestön ikääntymisen vaikutusten käsittely (väestön ikääntymistä koskeva kertomus 2009)

7

2010/C 232/03

Alueiden komitean suuntaa-antava lausunto aiheesta Koheesiopolitiikan tulevaisuus

14

2010/C 232/04

Alueiden komitean lausunto aiheesta Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten

23

2010/C 232/05

Alueiden komitean lausunto aiheesta Kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma

29

2010/C 232/06

Alueiden komitean lausunto aiheesta Laajentumisstrategia sekä vuosien 2009 ja 2010 tärkeimmät haasteet: ehdokasvaltiot

36

2010/C 232/07

Alueiden komitean lausunto aiheesta Ympäristövaikutusten arviointia ja strategista ympäristöarviointia koskevien direktiivien parantaminen

41

2010/C 232/08

Alueiden komitean lausunto aiheista Taajuusylijäämä yhteiskunnallisiksi hyödyiksi ja talouskasvuksi ja Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus tulevaisuuden internetiä varten

44

2010/C 232/09

Alueiden komitean lausunto aiheesta EU:lle yhteinen strategia keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita varten

49

| FI | |
| --- | --- |

FI

---

I Päätöslauselmat, suositukset ja lausunnot

LAUSUNNOT

Alueiden komitea

14. ja 15. huhtikuuta 2010 pidetty 84. täysistunto

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/1

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Solidaarinen terveydenhuolto: terveyserojen vähentäminen EU:ssa”

(2010/C 232/01)

I   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Johdanto

1.   suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio on vakaasti päättänyt tukea ja täydentää jäsenvaltioiden ja paikallis- ja alueviranomaisten toimia terveyserojen tasoittamiseksi Euroopan unionissa. Jäsenvaltioiden välisiin ja niiden sisäisiin terveyseroihin perustuvan haasteen laajuuden tunnustaminen on tärkeää. Komitea kannattaa komission asianmukaista näkökantaa, jonka mukaan terveyserot haastavat EU:n sitoutumisen yhteisvastuuseen, sosiaaliseen ja taloudelliseen koheesioon, ihmisoikeuksiin ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin. Komissio olisi kuitenkin voinut korostaa nykyistä enemmän Lissabonin sopimukseen äskettäin kirjattua alueellisen koheesion tavoitetta.

2.   tunnustaa ja soveltaa Maailman terveysjärjestön laatimaa terveyden määritelmää, jonka mukaan terveydellä tarkoitetaan täydellistä fyysistä ja psyykkistä hyvinvointia eikä pelkästään sitä, että ei ole sairas tai vammainen.

3.   muistuttaa komissiota siitä, että Lissabonin sopimuksen 3 artiklassa määrätään, että toimielinten tulee edistää Euroopan kansalaisten hyvinvointia.

4.   kiinnittää komission huomion Michael Marmotin Maailman terveysjärjestölle laatimaan asiakirjaan Closing the Gap in a Generation – Health Equity through Action on the Social Determinants of Health (Erojen kurominen umpeen sukupolven aikana – Oikeudenmukaisuutta terveysasioihin terveyden sosiaalisiin taustatekijöihin vaikuttamalla). Alueiden komitea katsoo, että asiakirjan tulisi olla keskeinen lähde EU:n torjuessa terveyseroja.

5.   on tyytyväinen siihen komission arvioon, että terveyseroihin liittyvät ongelmat ovat hyvin monisyisiä ja terveyserojen kehitys riippuu monista tekijöistä, joista on syytä mainita: sen myöntäminen, että erot ovat nähtävissä kaikilla tasoilla – Euroopan tasosta paikallistasoon; sosiaalisen aseman merkitys sekä terveyden ja vaurauden tiivis yhteys; epäsuotuisan aseman vaikutukset terveyteen muita heikommassa asemassa olevissa ja sosiaalisesti syrjäytyneissä ryhmissä; sosiaalipoliittisten päätösten eriyttävät vaikutukset terveydenhuoltopalvelujen ja sosiaalipalvelujen tarjonnassa.

6.   on tyytyväinen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan mukaiseen eurooppalaisen yhteistyön ja toissijaisuusperiaatteen tasapainoon, joka vallitsee tiedonannossa laajalti. Komitea huomauttaa tässä yhteydessä kuitenkin, että terveyserojen vähentäminen jäsenvaltioissa kuuluu myös Lissabonin sopimuksen mukaan kansallisten terveyspolitiikkojen tehtäviin.

EU:n poliittinen panos terveyserojen vähentämiseksi

7.   tunnustaa panoksen, joka voidaan yleisesti ottaen antaa EU:n täydentävillä politiikoilla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artiklan tavoitteen mukaisesti. Artiklan nojalla ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu varmistetaan kaikkien unionin politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa.

8.   muistuttaa, että oikeus saada ehkäisevää terveydenhoitoa ja sairaanhoitoa kansallisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen mukaisin edellytyksin tunnustetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 35 artiklassa.

9.   suhtautuu myönteisesti EU:n terveysstrategian yleistavoitteisiin. Strategiassa tuetaan terveydenhoitoon pääsyä, sairauksien ennaltaehkäisyä ja terveellisen elämäntavan edistämistä.

10.   kehottaa komissiota vahvistamaan alueiden komitealle, että rajatylittävässä terveydenhuollossa sovellettavista potilaiden oikeuksista annetussa direktiiviehdotuksessa otetaan täysimääräisesti huomioon terveyseroihin kohdistuva vaikutus, jos ehdotus toteutuu.

11.   kehottaa – kun otetaan huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artikla terveyspalvelujen parantamisesta rajaseuduilla – tukemaan eri jäsenvaltioissa sijaitsevia naapurialueita, jotta ne kehittävät rajatylittäviä vapaaehtoisia järjestelyjä terveyserojen vähentämiseksi. Alueiden komitea korostaa tässä yhteydessä eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymän (EAYY) tarjoamia mahdollisuuksia, joita useat yhtymät ovat jo hyödyntäneet. Komitea on kuitenkin selvillä siitä, että laaja-alaisempia rajatylittävän terveydenhuollon järjestelyjä on arvioitava huolellisesti, jotta varmistetaan, ettei potilaiden liikkuminen maasta toiseen suosi terveydenhuollosta jo hyötyviä ryhmiä muiden ryhmien kustannuksella ja kärjistä näin terveyseroja. Kaikille alueille tulisi antaa selkeä sitoumus siitä, että rajatylittävillä järjestelyillä edistetään oikeudenmukaisesti niiden heikossa asemassa olevien ja passiivisten ryhmien terveystilannetta, jotka joutuvat kilpailemaan terveydenhuollon resursseista. Rajatylittävien terveydenhuoltopalvelujen hyödyntämisen tulisi edellyttää ennakkohyväksyntää, jotta ne olisivat yhtäläisesti matalatuloisten henkilöiden ulottuvilla.

12.   on tyytyväinen yhteisen maatalouspolitiikan roolin tunnustamiseen terveysasioissa ja panee merkille ohjelmien, kuten koulussa tarjottava maito, elintarvikkeet vähäosaisimmille ja hedelmien jako kouluissa, antaman panoksen edistettäessä oikeaa ravitsemusta ja terveellistä elämäntapaa. Julkisissa laitoksissa, kuten kouluissa ja sairaaloissa, tarjottavan ruuan tulisi olla ensisijaisesti mahdollisimman terveellistä ja ravitsevaa ja mahdollisuuksien mukaan paikallisista raaka-aineista valmistettua. Komitea suhtautuu myös myönteisesti siihen, että YMP:n ja muiden politiikkojen mahdollisuus vaikuttaa maaseudulla asuvien terveyteen toimin, jotka kohdistuvat asianmukaisesti terveyden sosiaalisiin taustatekijöihin, tunnustetaan. Komitea myöntää, että maaseutualueilla on erityisiä haasteita terveysalalla: terveydenhoidon riittämätön saanti maaseudulla saattaa aiheuttaa terveyseroja joissakin jäsenvaltioissa. Maataloustoiminnan ja muuttoliikkeen yhteys voi johtaa siihen, että tietyissä yhteisöissä on erityisiä terveydenhuoltotarpeita ja terveyseroja. Molemmissa tapauksissa elinoloja voidaan parantaa YMP:n avulla, ja se on näin ollen tärkeä.

13.   ei pidä riittävänä todeta, että EU:n ympäristöpolitiikalla ja yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvilla markkinapolitiikoilla tuetaan useita eri aloitteita, jotka voivat osaltaan parantaa terveyttä. Vaikka YMP voi antaa panoksensa, sitä ei periaatteessa ole tarkoitettu asettamaan etusijalle terveystilanne tai terveyserot. Onkin oikeutettua ottaa huomioon terveystilanteeseen kohdistuvat haitat, jotka saattavat aiheutua siitä ettei maitotuotteiden ja lihan tuotantoon ja toisaalta hedelmien ja vihannesten tuotantoon suhtauduta tasapainoisesti. Tähän epätasapainoon voidaan puuttua YMP:n uudistuksen yhteydessä. Uudistusprosessin jokaisessa vaiheessa tulisi painottaa hyvän ja oikeudenmukaisen terveystilanteen tukemisen merkitystä.

Terveyserot ja taloudelliset näkökohdat

14.   pahoittelee, ettei komissio tarkastele täysimääräisesti alkoholin ja muiden päihteiden väärinkäytön osuutta terveyttä heikentävänä ja terveyseroja vahvistavana tekijänä. Alueiden komitea toteaa, että alkoholin kulutus luo erityisen haasteen poliittisille päättäjille, joiden on otettava huomioon myös ongelman vaikutukset kuntien ja alueiden talouteen sekä siihen liittyvät julkiset ja yksityiset näkökohdat. Tässä yhteydessä on paikallaan todeta, että alkoholin käytön säänteleminen aiheuttaa vaikeuksia, mutta se ei ole syy ohittaa alkoholin terveysvaikutuksia eikä jättää kiinnittämättä huomiota alkoholin ja muiden psyykkistä tilaa muuttavien aineiden väärinkäyttöön.

15.   panee merkille, että jäsenvaltiot koko EU:ssa ovat kohdanneet vakavan rahoitus- ja talouskriisin ja että tämä vaikuttaa väistämättä kansalaisten terveyteen ja hyvinvointiin. Vaikka taloudellinen tilanne saattaakin kasvattaa eroja terveystilanteessa, asiantilaa ei tulisi käyttää tekosyynä ja jättää mukauttamatta politiikkoja siten, että niillä voidaan puuttua eroihin entistä paremmin. Rahoituslaitosten epäonnistuminen maailmanlaajuisesti velvoittaa jäsenvaltiot, alueet ja kunnat tarkistamaan lähestymistapojaan kestävien yhteisöjen luomiseksi. Taloudelliseen hyvinvointiin liian voimakkaasti suuntautuneet politiikat saattavat johtaa terveyseroihin. Taloudelliset vaikeudet saattavat alentaa taloudellista hyvinvointia, mutta tämä ei estä painottamasta nykyistä enemmän taloudellisten, sosiaalisten ja terveyteen liittyvän eriarvoisuuden vähentämistä. Komissiolla on nyt seitsemännen puiteohjelman ja talousarviosuunnittelun yhteydessä tilaisuus tarkistaa painopisteitään ja korostaa toimia, joilla voidaan puuttua eriarvoisuuteen.

16.   muistuttaa, että nykyiset talousvaikeudet tarkoittavat, että terveydenhoitopalvelujen taloudellinen ulottuvuus ja terveen väestön taloudellinen vaikutus ovat yhä tärkeämpiä. Terveydenhuoltopalvelut ovat merkittäviä työnantajia ja ne luovat taloudellista hyvinvointia liitännäisaloilla, kuten terveystutkimus ja -innovointi, sekä erityismahdollisuuksia nopeasti kehittyvissä talouksissa. Samaan aikaan työvoiman menetykset ennenaikaisen kuoleman ja työkyvyttömyyden johdosta alentavat tuottavuutta ja lisäävät sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuvaa painetta.

17.   kannattaa väestön ikääntymistä ajatellen kaikkien väestöryhmien nykyistä paremman terveyden merkityksen tunnustamista. Väestökehityksen muutoksen vaikutukset tuntuvat jo sosiaaliturvajärjestelmissä. Pitkäikäisyys on toivottavaa, mutta jos sosiaaliturvajärjestelmät on määrä säilyttää tasolla, johon eurooppalaiset ovat tottuneet, on tehtävä enemmän palvelukysynnästä suoriutumiseksi. Näin ollen etusijalla on niiden henkilöiden terveiden elinvuosien lisääminen, joilla on huonoimmat näkymät. EU:n väestön ikääntymisen tulevaisuudessa mukanaan tuomat yhteiskunnallis-taloudelliset muutokset ovat mittavia. Siksi AK haluaa korostaa vanhustenhoidon kehittämiseen keskittyvän tutkimuksen ja kehityksen merkitystä.

EU:n koheesiopolitiikan panos terveyserojen vähentämiseen

18.   on samaa mieltä siitä, että EU:n koheesiopolitiikalla on keskeinen sija pyrittäessä saavuttamaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat EU:n vuoden 2020 tavoitteet ja että se voi olla tehokas väline puututtaessa terveyseroihin. Vuonna 2010 tarjoutuu merkittävä tilaisuus kehittää EU 2020 -strategiaa, sopia siitä sekä pohtia rakennerahastovarojen korvamerkitsemistä vuodesta 2013 lähtien. Komitea odottaa, että EU 2020 -strategia kohdennetaan voimakkaasti syrjäytymisen torjuntaan, sillä näin voitaisiin luoda selkeä yhteys terveyseroihin.

19.   katsoo, että EU:n rakennerahastoja voitaisiin hyödyntää alueellisen kehittämisstrategian yhteydessä terveydenhuollon paikallisessa kehittämisessä. Kaikki Euroopan kansalaiset eivät nimittäin voi nauttia yhtäläisistä mahdollisuuksista, mukaan luettuina terveydenhuoltoon liittyvät mahdollisuudet, vaikka kyseessä on yksi EU:n koheesiopolitiikan ja rakennerahastojen keskeisistä tavoitteista.

20.   panee merkille, että komissio on määritellyt kolme alaa, joilla voidaan tehdä parannuksia: entistä parempi tiedottaminen varojen käyttömahdollisuuksista kyseisellä alalla, kansallisten poliittisten tahojen välisen koordinoinnin parantaminen sekä teknisten valmiuksien kohentaminen investointien kehittämiseksi kyseisellä alalla. Kyseiset alat eivät kuitenkaan välttämättä kaipaa kiireellisimmin parannuksia. Etenkin alueellisten ja paikallisten tahojen toimien koordinoinnilla saattaa olla suurempi vaikutus, jos ne ovat suoraan vastuussa palvelujen tarjonnasta. Teknisiä valmiuksia saattaa myös olla jäsenvaltiotasolla mutta ei alue- tai paikallistason terveydenhuoltolaitoksissa, ja näin ollen toimet tulisi kohdentaa asianmukaiselle tasolle toivottujen tulosten aikaansaamiseksi.

Tietojen keruu, seuranta ja analysointi

21.   kannattaa ehdotusta, että EU 2020 -strategian edistymisen mittaamista voitaisiin kehittää edelleen siten, että siinä heijastuisi terveyserojen vähentämisen merkitys. Terveen elinajan indikaattori on yksi terveystilanteen mittari, mutta sitä tulisi täydentää toimin, jotka heijastavat terveimpien ja sairaimpien välisen kuilun kaventamisen merkitystä.

22.   on tyytyväinen tietojen keruuta ja analysointia käsittelevään jäsenvaltioiden välisten erojen arviointiin. Eurostatin kehittämät terveydenhuollon indikaattorit ovat hyödyllisiä. Lisäksi komitea katsoo, että yksi tehokas keino vähentää jäsenvaltioiden terveyseroja on jäsenvaltioiden vastavuoroinen taitotiedon siirtoon perustuva tuki väestön terveydenhuollon parantamisessa

23.   kehottaa painokkaasti komissiota ottamaan huomioon erityishaasteet maahanmuuttajien ja maahanmuuttajayhteisöjen terveystilanteen seurannassa. Kauttakulku- tai maahanmuuttoyhteisöihin lukeutuvien terveystilanne tuskin on hyvä, ja he saattavat kohdata erityisesteitä sosiaalipalvelujen saannissa. Tiedonannon mukaan maahanmuuttajat ovat heikossa asemassa oleva ryhmä. Tehokkaan tietojenseurannan toteuttamiseksi tulisi pohtia terveystilanteen seurannan erityishaasteita maahanmuuttaja- tai kauttakulkuyhteisöissä.

24.   kehottaa komissiota tunnustamaan sukupuolten väliset terveyserot ja tukemaan sukupuolen mukaan eriteltyjen terveystietojen ja tilastotietojen keräämistä, seurantaa ja analysointia. Erityistä huomiota tulisi kiinnittää naisten ja miesten oikeuteen päästä ennaltaehkäisevän terveydenhuollon piiriin, jotta voitaisiin korjata tehokkaasti jäsenvaltioiden sisäiset ja niiden väliset erot.

Alue- ja paikallisviranomaisten rooli

25.   suhtautuu myönteisesti alue- ja paikallisviranomaisten roolin tunnustamiseen sekä terveystilanteeseen että terveyden sosiaalisiin taustatekijöihin liittyvien palvelujen tuottamisessa.

26.   kehottaa painottamaan nykyistä enemmän paikallisten toimien merkitystä edistettäessä terveellistä elämäntapaa ja ehkäistäessä terveyden huonontumiseen johtavia olosuhteita. Eräät alueet ovat jo kehittäneet omia strategioitaan, joiden avulla pyritään toteuttamaan tiedonannossa mainittuja tavoitteita ja joilla luodaan puitteet terveyttä edistävälle kokonaispolitiikalle. Komitea korostaa, että kouluissa toteutettavat opinto-ohjelmat ovat tärkeitä terveellisen ruokavalion ja terveellisten elämäntapojen edistämisen kannalta. Monet laitokset kykenevät nykyistä vahvempaan ennaltaehkäisevään toimintaan, mutta monissa tapauksissa tehokas ennaltaehkäisy edellyttää erittäin paikallista toimintaa, joka on räätälöity kyseisten yhteisöjen tarpeisiin. Vaikka terveyden huonontumiseen johtavat ongelmat saattavat olla samanlaisia jäsenvaltioissa, terveellisestä elämäntavasta tiedottaminen edellyttää usein paikallistuntemukseen perustuvia pienimuotoisia toimia. Tällaiset toimet saattavat olla tehokkaita monien jäsenvaltioiden paikallisyhteisöissä – maantieteellisesti erillisillä alueilla saattaa olla samanlaisia haasteita, kuten raskaan teollisuuden alasajosta johtuva korkea työttömyys. Tulevissa toimissa tulisi pyrkiä luomaan yhteyksiä samanlaisten haasteiden kanssa kamppailevien EU:n pienten yhteisöjen kesken. Naapuriyhteisöjen haasteet eivät välttämättä ole samoja. Kansallisella tasolla tehtävässä yhteistyössä ei välttämättä oteta asianmukaisesti oppia lähestymistavoista, jotka ovat tehokkaita tietyissä pienissä yhteisöissä.

27.   kannattaa vahvasti komission näkökantaa, että eri hallintotasojen ja eri alojen tiedonvaihdon tehostaminen ja politiikkojen koordinoinnin parantaminen saattaa tehostaa toimia ja johtaa laajempiin ja yhdenmukaisempiin vaikutuksiin. Komitea katsoo, että tämä näkökanta voitaisiin tuoda esiin nykyistä vahvemmin: tulisi todeta, että tällaisella koordinoinnilla ja tiedonvaihdolla voidaan tehostaa toimia ja lisätä niiden vaikutusta, ja ne ovat myös tärkeä edellytys terveyserojen vähentämiselle. Sitoutuminen terveyserojen vähentämiseen tarjoaa jäsenvaltioille merkittävän tilaisuuden pohtia yhteistyön tasoa omassa maassaan sekä ottaa oppia niiltä jäsenvaltioilta, jotka ovat onnistuneimmin toteuttaneet eri hallintotasojen ja alojen kumppanuuksia.

EU-tason yhteistyörakenteet

28.   vahvistaa aiemmin osoittamansa mielenkiinnon keskittyä terveysasioissa tehtävässä alueellisessa yhteistyössä terveyseroihin. Alueiden komitea on sitoutunut noudattamaan komitean jäsenten toteuttaman järjestelmällisen vuorovaikutuksen periaatetta. Komitea on myös kiinnostunut soveltamaan järjestelmällistä vuorovaikutusta terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston kanssa tehtävän yhteistyön sekä sen toteuttaman, terveyseroja koskevan työn yhteydessä.

29.   katsoo, että alueiden komitean toteuttaman järjestelmällisen vuorovaikutuksen ohella komitean tulisi olla edustettuna terveysasioihin liittyvissä EU:n komiteoissa ja terveyttä käsittelevissä työryhmissä. Jäsenvaltiot päättävät edustajien nimeämisestä kyseisiin työryhmiin, mutta olisi hyödyllistä tarkistaa paikallis- ja aluetasolla saavutettua edistystä terveyserojen torjunnassa.

Muita heikommassa asemassa olevat ryhmät

30.   on tyytyväinen siihen, että muita heikommassa asemassa olevien ryhmien tarpeet tunnustetaan sekä kiinnitetään erityishuomiota köyhiin, heikossa asemassa oleviin maahanmuuttajaryhmiin ja etnisiin vähemmistöryhmiin, vammaisiin, vanhuksiin ja köyhyydessä eläviin lapsiin.

31.   kehottaa ottamaan huomioon muita heikommassa asemassa olevien ryhmien tarpeet etenkin silloin kun terveyserot ilmenevät vasta ajan mittaan. Vältettävissä olevaa eriarvoisuutta tarkasteltaessa on tärkeää ymmärtää yhteiskunnan muuttuminen ja siitä johtuvat erot. Tähän saattavat sisältyä myös niiden aikuisten tarpeet, jotka ovat eristäytyneet perheen hajoamisen vuoksi, vapausrangaistusta kärsivien ja ”laitostuneiden” ihmisten tarpeet tai sellaisilla maaseutualueilla asuvien ihmisten tarpeet, joiden taloudellinen perusta heikkenee. Lisäksi on otettava huomioon, että on tärkeä ymmärtää erilaisissa yhteiskuntaryhmissä vallitsevat sosiaaliset ja kulttuuriset ominaispiirteet, sillä ne saattavat vaikuttaa ihmisten käyttäytymiseen.

32.   korostaa, että muita heikommassa asemassa olevien ryhmien tukitoimissa tulisi tunnustaa ”maahanmuuttajien” tunnistamiseen liittyvät epäselvyydet. Terveyseroja ajatellen kaikenlaiset väestön muuttoliikkeet riippumatta siitä, muuttavatko ihmiset EU:n sisällä tai sen ulkopuolelta, voivat johtaa sosiaalisesti epäedulliseen tilanteeseen, sosiaalipalvelujen heikkoon saatavuuteen ja näin ollen terveyseroihin. Esimerkiksi asumispalvelut eivät ole tasapuolisesti EU:n sisällä muuttaneiden väestöryhmien ulottuvilla, ja ne voivat joutua asunnottomiksi. Asunnottomuus saattaa vaikuttaa terveyteen välittömästi. Olisi ryhdyttävä erityistoimiin EU:n sisällä muuttavan väestön terveystilanteen tutkimiseksi.

Alueiden ja kuntien rooli rahoituksessa ja palvelutarjonnassa

33.   katsoo, että silloin kun olemassa olevat rahoitusvirrat on kohdennettu terveysasioihin, paikallis- ja alueviranomaisten tulisi voida päättää, keskitytäänkö terveydenhuoltolaitosten taitojen, tietojen ja valmiuksien parantamiseen vai terveydenhuollon perusrakenteiden kehittämiseen. Terveydenhuollon perusrakenteisiin tehtävät investoinnit saattavat olla etusijalla tietyissä jäsenvaltioissa ja tietyillä alueilla ja paikkakunnilla, joiden perusrakenteet ovat kehittymättömät, kun taas muilla alueilla, joilla terveyserot ovat huomattavat, terveydenhuollon perusrakenteet voivat olla hyvin kehittyneet. Näillä alueilla investoinnit on suunnattava paikallistasolla taitojen, tietojen ja valmiuksien kehittämiseen niin terveydenhuoltolaitoksissa kuin paikallisväestön keskuudessa.

34.   ehdottaa – vaikka tunnustaakin, että yhteisön työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön soveltaminen jäsenvaltioissa edistää terveyseroja jäsenvaltioissa suojelemalla työntekijöiden terveyttä – alue- ja paikallisviranomaisilla voi myös olla rooli terveydenhuollon parhaiden käytänteiden mallintamisessa työelämässä. Tämä on tärkeää viranomaisille, sillä ne ovat merkittäviä työnantajia alueilla ja paikallisyhteisöissä, ja ne myös kykenevät vaikuttamaan muiden organisaatioiden ja sidosryhmien työelämässä soveltamiin käytänteisiin alueilla ja paikallisyhteisöissä.

35.   muistuttaa kehotuksestaan parantaa yleishyödyllisten sosiaalipalvelujen tarjoajien oikeusvarmuutta EU:n kilpailusääntöjen yhteydessä ja odottaa, että komissio ottaa tämän ehdotuksen huomioon vuoden 2010 työohjelmassaan. Komitea panee tässä yhteydessä merkille Euroopan komission puheenjohtajan sitoumuksen laatia julkisiin palveluihin sovellettava laatukehys.

Suositukset

Alueiden komitean suositukset:

36.   Tunnustetaan EU 2020 -strategiassa nykyistä paremmin terveyden ja hyvinvoinnin merkitys keskeisinä tekijöinä syrjäytymisen torjunnassa.

37.   Mahdollistetaan rakennerahastojen hyödyntäminen terveyserojen torjunnassa.

38.   Otetaan Lissabonin strategiaa seurattaessa käyttöön terveen elinajan indikaattorin ohella etenkin sellaisia indikaattoreita, jotka heijastavat eri ryhmien välisen terveystilanteen eroja.

39.   Tunnustetaan, että nykyinen rahoituskriisi kärjistää edelleen terveyseroja niiden EU:n kansalaisten keskuudessa, jotka joutuvat työttömiksi tai asunnottomiksi tai jotka elävät köyhyydessä. Komitea kehottaa investoimaan nykyistä enemmän seitsemännen puiteohjelman ja Progress-ohjelman kaltaisiin rahoitusohjelmiin, jotta paikallis- ja alueviranomaisia autetaan puuttumaan terveyseroihin sekä lyhyellä aikavälillä nykyisten ohjelmien päättyessä että pidemmällä aikavälillä terveyserojen kasvamisen estämiseksi.

40.   EU:n tulisi tunnustaa terveyden sosiaalisia taustatekijöitä käsittelevä WHO:n komission merkitys ja tehdä tunnetuksi sekä sitä että jäsenvaltioiden hallitusten WHO:n komissiolle antamia vastauksia.

41.   Sitoudutaan avoimeen koordinointimenetelmään välineenä, jolla voidaan jakaa parhaita käytänteitä, sekä vertaisarviointiin, jotta voidaan torjua terveyseroja jäsenvaltioissa vaarantamatta paikallis- ja aluetasolla jo toteutettuja toimia.

Bryssel 14. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/7 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/7

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”EU:n väestön ikääntymisen vaikutusten käsittely (väestön ikääntymistä koskeva kertomus 2009)”

(2010/C 232/02)

I.   JOHDANTO

ALUEIDEN KOMITEA

1.   arvostaa komission tiedonantoa EU:n väestön ikääntymisen vaikutusten käsittelystä, jossa todetaan, että väestön ikääntymisellä on merkittäviä vaikutuksia eläkkeiden, terveydenhuollon ja vanhusten pitkäaikaishoidon alalla. Komission tiedonannossa korostetaan, että julkisella vallalla on nyt vajaa kymmenen vuotta aikaa toimia ennen suurten ikäluokkien siirtymistä eläkkeelle. Toiminnan tarve on hyvin kiireellinen, ja tilanne tarjoaa suuria haasteita ja mahdollisuuksia. Kysytään siis kohdennettuja poliittisia toimia. Puututtaessa tämän sukupolven ikääntymiseen toimien on oltava läheisessä yhteydessä tasa-arvopolitiikkaan, jotta saadaan korjatuksi nykytilanne, jossa ikääntyneet naiset kärsivät miehiä useammin köyhyydestä tai huonommista yhteiskunnallis-taloudellisista oloista; lisäksi heidän elämänlaatunsa on miehiä heikompi, koska he sairastavat enemmän ja ovat useammin hoidon tarpeessa, mikä on erittäin sukupuolisidonnaista.

2.   kiittää paikallis- ja alueviranomaisia, kansalaisjärjestöjä ja komitean muita kumppaneita aktiivisesta osallistumisesta käsillä olevan lausunnon valmisteluun ECOS-valiokunnan 4. syyskuuta 2009 pidetyssä kokouksessa, 18. marraskuuta 2009 järjestetyssä pyöreän pöydän keskustelussa sekä 14. joulukuuta 2009 järjestetyssä työryhmätapaamisessa.

3.   korostaa, ettei väestön ikääntyminen ole erillinen kehityskulku, vaan se on osa laajaa väestörakenteen muutosta. Kyseisen muutoksen tuloksena väestön määrä ja koostumus muuttuvat merkittävästi paikallisella ja alueellisella tasolla. Tämän väestörakenteenmuutoksen tosiasialliseen kehittymiseen ja sen tuloksiin vaikuttavat useat eri tekijät (syntyvyys, kuolleisuus, muuttovalmius ja maahanmuutto). Väestön ikääntyminen on autonominen prosessi. Kyseisen autonomisen prosessin tiedostaminen ja tunnustaminen ovat edellytyksenä ikääntymisen vaikutusten onnistuneelle hallinnalle.

4.   toteaa, että tulevaisuudessa yhtä yli 65-vuotiasta kohden on enää kaksi työiässä olevaa henkilöä nykyisten neljän sijasta. Kyse on pitkän aikavälin ennusteesta. Vaikka pitkän aikavälin ennusteita onkin hyödyllistä tarkastella, ei väestön ikääntyminen kuitenkaan ole huomisen tai ylihuomisen ongelma. Se on tämän päivän ongelma. Jo yli 60 alueella vanhusten huoltosuhde ylittää 29 prosenttia, ja jopa yli 70 alueella väestömäärä on laskussa (osassa niistä runsaan prosentin vuosivauhdilla).

5.   toteaa, että iäkkäät naiset, vammaiset ja maahanmuuttajat saattavat kohdata terveenä ikääntymiseen liittyviä erityisiä haasteita ja että näihin haasteisiin on vastattava.

6.   pitää väestön ikääntymistä aiheena, jota tulee käsitellä Eurooppa 2020 -strategian puitteissa. Komitea tarkastelee asiaa niiden mahdollisuuksien hyödyntämisen näkökulmasta, joita väestön ikääntymiseen liittyy sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamista ajatellen. Eurooppa 2020 -strategiassa on lähtökohtana, että jokainen kansalainen ja kukin alue vahvistavat unionia erityisten ominaisuuksiensa ja peruspiirteidensä pohjalta. Aktiiviset ja terveinä ikääntyvät Euroopan kansalaiset muodostavat suurelta osin hyödyntämättömän voimavaran. Tämä vaatii paitsi ikääntyneille ihmisille myös kaikille muille – eri elämänvaiheissa oleville – unionin kansalaisille suunnattua politiikkaa.

7.   on jo aiemmin todennut, että väestön ikääntymisen seuraukset koskevat ensisijaisesti alue- ja paikallistasoa. Alue- ja paikallisviranomaisilla on merkittäviä tehtäviä terveyden, hyvinvoinnin, maksullisen ja maksuttoman hoidon ja työmarkkinoiden alalla sekä esimerkiksi asumispalveluiden, (julkisten) liikennepalveluiden ja koulutuksen tarjoamisessa. Paikallis- ja alueviranomaisten vastuulla on kohdata alueellaan luovalla ja innovoivalla tavalla väestön ikääntymisen vaikutukset Eurooppa 2020 -strategian puitteissa. Siihen tarvitaan solidaarisuutta vanhusten ja nuorten, väestömäärältään kasvavien ja supistuvien alueiden sekä alueiden ja jäsenvaltioiden välillä.

II   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

8.   kannattaa kolmea sisällöllistä painopistettä ja pitää niitä uutena lähestymistapana väestön ikääntymisen vaikutusten käsittelyyn EU:ssa. Nämä painopisteet on konkretisoitava yksityiskohtaisemmin toiminnaksi alueiden välisissä pilottihankkeissa. Painopisteet nivoutuvat komission asettamiin tavoitteisiin. Keskipisteessä on terveydenhoitoon ja hoivapalveluihin, työmarkkinoihin ja julkiseen palvelutarjontaan liittyvä ensisijainen paikallinen ja alueellinen vastuu.

| — | Terveenä ikääntyminen. Tavoitteena on edistää unionin väestön mahdollisimman pitkäkestoista terveyttä ja aktiivisuutta. |
| --- | --- |

—

Terveenä ikääntyminen. Tavoitteena on edistää unionin väestön mahdollisimman pitkäkestoista terveyttä ja aktiivisuutta.

| — | Työllistyminen ja tuottavuus. Tavoitteena on edistää eurooppalaista yhteiskuntaa, jossa jokaisella on mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen, osallistumiseen ja yhteiskunnan kehitykseen vaikuttamiseen, myös palkattoman ja palkkatyön muodossa. |
| --- | --- |

—

Työllistyminen ja tuottavuus. Tavoitteena on edistää eurooppalaista yhteiskuntaa, jossa jokaisella on mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen, osallistumiseen ja yhteiskunnan kehitykseen vaikuttamiseen, myös palkattoman ja palkkatyön muodossa.

| — | Palveluiden saatavuus. Tavoitteena on arvioida ikääntyvälle väestölle suunnattua palvelutarjontaa uudelleen. |
| --- | --- |

—

Palveluiden saatavuus. Tavoitteena on arvioida ikääntyvälle väestölle suunnattua palvelutarjontaa uudelleen.

9.   katsoo, että nämä kolme painopistettä ovat suoraan yhteydessä keskenään, ja toivoo siksi horisontaalista lähestymistapaa. Terveenä ikääntyvät ihmiset voivat hyödyntää paremmin palveluita, ja heillä on paremmat mahdollisuudet työmarkkinoilla. Työn tuottavuuden lisääminen edellyttää tervettä työvoimaa ja hyvää palvelutarjontaa. Palveluilla voidaan lisäksi edistää kansalaisten terveenä ikääntymistä sekä työllistymisen ja tuottavuuden kasvua. Komitea kehottaa niin ikään omaksumaan sukupuolinäkökulman, jolla tuetaan terveenä ikääntymistä siten, että naisilla ja miehillä on yhdenvertaiset olot.

10.   tunnistaa näiden painopisteiden perusteella erityisesti sosiaalisiin kysymyksiin keskittyvän ohjelman. Eurooppalainen yhteiskunta osoittaa yhteisvastuullisuutensa ikääntyneiden ihmisten kohtelussa. Kyse on mm. kaikenmuotoisen syrjinnän (erityisesti ikäsyrjinnän) torjumisesta, ikääntyneiden yhteiskunnalliselle osallistumiselle asetettujen esteiden poistamisesta sekä asianmukaisen sosiaalisen turvaverkon tarjoamisesta. Kyseisen turvaverkon käyttäjien on lisäksi voitava luottaa ihmisarvoiseen kohteluun. Tämä sosiaaliohjelma on sekä julkisen vallan että sen (sosiaali- ja työmarkkina-alan) kumppaneiden yhteinen vastuu.

11.   kannattaa”terveenä ja aktiivisena ikääntymisen ja sukupolvien välisen solidaarisuuden teemavuoden” julistamista komission seuraavalla toimikaudella sekä lasten täyttä osallistumista teemavuoteen. Komitea pitää esitettyjä painopisteitä ja hankkeita kyseisen teemavuoden oleellisena sisältönä.

12.   toteaa, että innoitusta voidaan löytää niiden paikallisten toimijoiden parista, jotka pyrkivät lisäämään kansalaisten (ja käsillä olevan lausunnon näkökulmasta erityisesti ikääntyneiden) aktiivista osallistumista yhteiskuntaelämään. Väestön ikääntymisen vaikutusten käsittely edellyttää yhteistyötä koko kansalaisyhteiskunnan kanssa. Tarvitaan siis kansalaisten, kansalaisjärjestöjen, osaamiskeskusten ja yksityissektorin organisaatioiden aktiivista osallistumista. Näiden osapuolten yhteiskunnallinen aloitteellisuus on ratkaisevassa asemassa ja välttämätöntä esiteltyjen pilottihankkeiden suunnittelussa ja toteuttamisessa.

TERVEENÄ IKÄÄNTYMINEN

”Mahdollisimman pitkäkestoinen terveys ja aktiivisuus”

13.   pitää terveenä ikääntymisenä kaikkia toimia, joilla voidaan torjua ruumiillisen, henkisen ja sosiaalisen ikääntymisprosessin kielteisiä vaikutuksia. Terveenä ikääntyminen edellyttää kokonaisvaltaista tarkastelutapaa ihmisen elämään (joka alkaa jo lapsuudessa). Tässä yhteydessä on kiinnitettävä huomiota ihmiselämän aikana kehittyvien terveysongelmien syihin. On pyrittävä myös löytämään tehokkaita keinoja terveysongelmien ehkäisemiseksi sekä tunnistamaan terveyteen vaikuttavat ympäristötekijät.

14.   pitää Euroopan väestön ikääntymistä nimenomaan myönteisenä (autonomisena) kehityksenä ja hyvinvoinnin osoituksena. Terveenä ikääntymisessä kyse on siitä, millä tavoin väestö voi säilyttää mahdollisimman kauan terveytensä ja hyvinvointinsa ja osallistua aktiivisesti yhteiskuntaan ja varsinkin antaa yhteiskunnallisen ja taloudellisen panoksen. Keskipisteessä ei siis ole ihmisten (biologinen) elinikä vaan heidän elämäntilanteensa.

15.   katsoo, että terveenä ikääntyminen tarjoaa mahdollisuuden vähentää ikääntymisen aiheuttamien kustannusten kasvua. Kun yhä enemmän ihmisiä ikääntyy terveenä, he voivat osallistua yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen elämään pitempään. Terveenä ikääntymisen edistämiseksi tarvitaan uusia sosiaalipoliittisia lähestymistapoja, innovaatioita, (hoitomenetelmiä ja muita, esimerkiksi apuvälineitä koskevaa) tutkimusta sekä erityistä huomiota sen varmistamiseen, että kaupungit tai lähiympäristö ovat vanhuksille sopivia ja niiden tuotevalikoimaa on asianmukainen. On niin ikään tarpeen lisätä ammattitaitoista sosiaalitoimen ja terveydenhuollon henkilökuntaa ensi sijassa sisällyttämällä eri ura-alueiden yliopisto- ja muuntasoisiin koulutusohjelmiin nykyistä enemmän tietoa ikääntymisestä, jotta ammattilaiset ovat saaneet koulutusta ikääntymisen eri ilmenemismuodoista ja osaavat vastata niihin. On ennen kaikkea vahvistettava ammattiuria, jotka liittyvät terveydenhoitoon, hoivatyöhön ja terveyden edistämiseen. Terveenä ikääntyminen tarjoaa näin ollen merkittävän panoksen Eurooppa 2020 -strategiaan.

16.   katsoo, että väestön ikääntymiseen liittyvien kustannusten pienentämiseksi toimivaltaisten viranomaisten olisi laadittava toimintalinjoja, jotka antavat ikääntyneille mahdollisuuden asua kotona mahdollisimman pitkään ja kannustavat heitä tähän.

TAVOITTEET

17.   pyrkii siihen, että Euroopan alueet etsivät aktiivisesti terveenä ikääntymisen yhtymäkohtia omaan politiikkaansa. Yhdessä voidaan etsiä parhaita tapoja innovoinnin ja tutkimuksen edistämiseksi terveenä ikääntymisen alalla sekä saavutetun edistyksen seuraamiseksi. Kyseisen lähestymistavan onnistuminen edellyttää määrätietoista innovaatiopolitiikkaa. Kaikkien eri viranomaistahojen on yhdessä (tiedealan) kumppaneittensa kanssa otettava johtava rooli terveenä ikääntymisen edistämisessä.

18.   toivoo sekä alueiden sisäistä että niiden välistä yhteistyötä ja määrittelee seuraavat terveenä ikääntymisen alan keskeiset tehtävät. (Tässä yhteydessä painotetaan terveyttä. Muut painopisteet liittyvät taloudelliseen toimintaan osallistumiseen sekä palveluiden tarjontaan.):

| — | Terveen perustan luominen nuorena. Terveenä ikääntyminen tarvitsee hyvän lähtökohdan. Ylipainon sekä huonojen ruokailutottumusten ja elämäntapojen kaltaisten terveysriskien torjuminen on menestyksellisempää, jos se aloitetaan jo nuoremmalla iällä. |
| --- | --- |

—

Terveen perustan luominen nuorena. Terveenä ikääntyminen tarvitsee hyvän lähtökohdan. Ylipainon sekä huonojen ruokailutottumusten ja elämäntapojen kaltaisten terveysriskien torjuminen on menestyksellisempää, jos se aloitetaan jo nuoremmalla iällä.

| — | Asianmukainen hoito ja nopea paluu aktiiviseen elämään. Mikäli terveysongelmia syntyy, ne on hoidettava nopeasti ja tehokkaasti eli kustannustehokkaalla tavalla. Näin ihmiset voivat palata nopeasti yhteiskunnan elämään ja jatkaa siihen osallistumista. Tämä lisää osaltaan merkittävästi mm. työelämään osallistumista ja yhteiskunnallista tukea. |
| --- | --- |

—

Asianmukainen hoito ja nopea paluu aktiiviseen elämään. Mikäli terveysongelmia syntyy, ne on hoidettava nopeasti ja tehokkaasti eli kustannustehokkaalla tavalla. Näin ihmiset voivat palata nopeasti yhteiskunnan elämään ja jatkaa siihen osallistumista. Tämä lisää osaltaan merkittävästi mm. työelämään osallistumista ja yhteiskunnallista tukea.

| — | Vanhusten (pitkäaikais)hoito. Vanhustenhoito vaati erityistä lähestymistapaa; ensinnäkin siksi, että ikääntyneet ihmiset ovat enemmän tai vähemmän hauraita, mikä saattaa vaikuttaa oleellisesti hoidon onnistumiseen. Toiseksi heidän terveysongelmansa pohjautuvat yhä useammissa tapauksissa moneen vaivanaiheuttajaan. Asianmukaisen vanhusten (pitkäaikais)hoidon tarjoaminen edellyttää, että hoitohenkilökunta saa nykyaikaisia ja tehokkaita hoitotapoja sekä muita näkökohtia (kuten kuntoutusta) koskevaa lisäkoulutusta. |
| --- | --- |

—

Vanhusten (pitkäaikais)hoito. Vanhustenhoito vaati erityistä lähestymistapaa; ensinnäkin siksi, että ikääntyneet ihmiset ovat enemmän tai vähemmän hauraita, mikä saattaa vaikuttaa oleellisesti hoidon onnistumiseen. Toiseksi heidän terveysongelmansa pohjautuvat yhä useammissa tapauksissa moneen vaivanaiheuttajaan. Asianmukaisen vanhusten (pitkäaikais)hoidon tarjoaminen edellyttää, että hoitohenkilökunta saa nykyaikaisia ja tehokkaita hoitotapoja sekä muita näkökohtia (kuten kuntoutusta) koskevaa lisäkoulutusta.

TYÖLLISTYMINEN JA TUOTTAVUUS

”Elinikäinen oppiminen, työnteko ja osallistuminen”

19.   korostaa, että ikääntyneillä on oltava oikeus köyhyysrajan ylittäviin tuloihin ihmisarvoisen elämän varmistamiseksi. Useat ikääntyneet, etenkin naiset, ovat vaarassa joutua köyhyyteen.

20.   toteaa, että (yhteiskunnallinen) osallistuminen lisää ikääntyneiden ihmisten hyvinvoinnin tunnetta merkittävästi. Tässä yhteydessä tärkein edellytys on työmarkkinoihin osallistuminen. Työllistymisen ja työn tuottavuuden lisääminen on lisäksi tärkeä edellytys sille, että talous yleisesti ja myös julkinen talous sekä sosiaaliturvajärjestelmät pysyvät kunnossa väestön ikääntymisestä huolimatta. Osallistuminen on kaikkien kansalaisten oikeus, mutta tulevaisuutta ajatellen myös heidän velvollisuutensa. Tämä edellyttää työnantajilta ja työntekijöiltä tarvittavaa joustavuutta. Tämä tarkoittaa tietysti myös selkeästi sitä, että työmarkkinaosapuolilla ja viranomaisilla on velvollisuus mahdollistaa työmarkkinoille osallistuminen ilman rajoituksia. Komitea kannattaa täten laajaa syrjinnän vastaista direktiiviä, jolla pyritään parantamaan eri tuotteiden ja palveluiden saatavuutta. (Tässä yhteydessä ikäsyrjinnän torjumisen on oltava tärkeä osatavoite.). Nykyisin alueiden ja kohderyhmien välillä vallitsee suuria eroja työelämään osallistumisessa. (Ikääntyvässä) nyky-yhteiskunnassa vanhempien ihmisten osaamista on hyödynnettävä ja käytettävä parhaalla mahdollisella tavalla. Ihmiset voivat työskennellä pitempään, kun heille tarjotaan laadukkaita ja heidän tilanteeseensa soveltuvia työpaikkoja. Kyse ei ole pelkästään työolosuhteista. Oleellista on esimerkiksi myös työn vaihtelevuus. Työmarkkinoille luodut elinikään tai esimerkiksi sukupuoleen ja (etnisiin) juuriin tai vammaisuuteen perustuvat työuralla etenemisen esteet ja sulkeminen pois työmarkkinoilta ei ole hyväksyttävissä.

21.   korostaa, että koulutuksella on merkittävä rooli työllistymisen ja tuottavuuden lisäämisessä. Nyt on aika luoda elinikäisen osaamispohjaisen oppimisen, työnteon ja siten (yhteiskunnallisen) osallistumisen kulttuuri siten että tavoitteena on elinikäinen työllistettävyys. Tämä tarkoittaa, että erilaisten koulutuspalveluiden saatavuus on taattava. Kansalaisilla, viranomaisilla, työnantajilla, työntekijöillä ja oppilaitoksilla on yhteinen vastuu tämän tavoitteen toteuttamisessa.

22.   katsoo, että elinikäisen osaamispohjaisen oppimisen ja työnteon periaatteesta voidaan kehitellä eläkemalli, josta ajan mittaan muodostuu ennemminkin ”mukautettu ja näin ollen osaamispohjainen työelämä”. Senioritalous (silver economy) tarjoaa lukuisia mahdollisuuksia Euroopan talouden vahvistamiseen. On korostettava, että myös vapaaehtoistyö ja hoitotyö ovat arvokkaita tapoja antaa sisältöä tähän sopeutettuun työelämän vaiheeseen. Tärkeintä on, että kansalaiset pysyvät aktiivisina koko elämänsä ajan.

23.   katsoo, että työvoimapulaa voidaan osittain korjata (selektiivisellä) työvoiman liikkuvuudella. Komissio toteaa, että hyvin järjestetyllä laillista maahanmuuttoa suosivalla politiikalla on merkitystä työvoimapulan paikkaamisessa. Tässä yhteydessä tulisi kiinnittää huomiota tutkintojen tunnustamiseen ja menettelytapojen yksinkertaistamiseen. (Samalla on otettava huomioon aivopako-ilmiön mahdollisten kielteisten seurausten riskit lähtömaassa.)

TAVOITTEET

24.   toivoo koko työikäisen väestön työllistettävyyden parantamista. Kaikkien – ja nimenomaan myös ikääntyneiden – kansalaisten osaamista ja taitoja on hyödynnettävä parhaalla mahdollisella tavalla. Terveys ja terveelliset työolosuhteet ovat ratkaisevia tekijöitä ihmisten työllistettävyyden kannalta. Olemassa olevan osaamisen entistä parempi hyödyntäminen on ensisijassa työmarkkinaosapuolten vastuulla. Kansalaisilta tulisi tässä yhteydessä kannustaa elinikäiseen oppimiseen, jotta he voivat osallistua merkityksellisellä tavalla ja löytää paikkansa yhteiskunnan ja talouden jatkuvasti muuttuvien vaatimusten asettamissa puitteissa. Viranomaisten tehtävänä on poistaa esteitä ja luoda kannusteita. Kansalaisten ja yksityisten tahojen luovuutta ja yrittäjyyttä on hyödynnettävä maksimaalisesti. Perus- ja jatkokoulutuslaitosten tulee mukauttaa ohjelmiaan ikääntyvien ihmisten tarpeisiin, jotta he voivat kehittää tietojaan ja taitojaan tarkoituksenmukaisesti. Erityisen tärkeää on kannustaa ja tukea ikääntyneitä sen varmistamisessa, että heidän osaamisensa tunnustetaan ja hyväksytään.

25.   toivoo työllistymisen ja tuottavuuden edistämistä kulloisellekin alueelle ja kohderyhmälle kohdennetun eri politiikkojen yhdistelmän ja täsmäratkaisujen avulla. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää, että

| — | investoidaan yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen ja taitojen kehittämiseen, ja näin edistetään nuorten urakehitystä työmarkkinoilla. |
| --- | --- |

—

investoidaan yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen ja taitojen kehittämiseen, ja näin edistetään nuorten urakehitystä työmarkkinoilla.

| — | edistetään järjestelmiä, joilla työ ja yksityiselämä voidaan sovittaa paremmin yhteen; esimerkkejä ovat lastenhoitopalvelut, hoito- ja vanhempainvapaat sekä teknologiset innovaatiot (etätyö). |
| --- | --- |

—

edistetään järjestelmiä, joilla työ ja yksityiselämä voidaan sovittaa paremmin yhteen; esimerkkejä ovat lastenhoitopalvelut, hoito- ja vanhempainvapaat sekä teknologiset innovaatiot (etätyö).

| — | edistetään työterveyttä. Vaikka keskimääräinen elinajanodote EU:ssa kasvaa, ihmiset eivät pysy enää terveinä. Työmarkkinoita on muutettava niin, että ihmiset pääsevät osallistumaan niille mahdollisista rajoituksistaan ja terveydellisistä ongelmistaan huolimatta. Edellytyksenä ovat tässä yhteydessä työolosuhteiden terveellisyys tai niiden terveellisyyden lisääminen sekä työolosuhteisiin liittyvät tukipalvelut. |
| --- | --- |

—

edistetään työterveyttä. Vaikka keskimääräinen elinajanodote EU:ssa kasvaa, ihmiset eivät pysy enää terveinä. Työmarkkinoita on muutettava niin, että ihmiset pääsevät osallistumaan niille mahdollisista rajoituksistaan ja terveydellisistä ongelmistaan huolimatta. Edellytyksenä ovat tässä yhteydessä työolosuhteiden terveellisyys tai niiden terveellisyyden lisääminen sekä työolosuhteisiin liittyvät tukipalvelut.

| — | varmistetaan ikääntyneiden osaamisen ja kokemuksen tunnustaminen ja hyväksyminen. |
| --- | --- |

—

varmistetaan ikääntyneiden osaamisen ja kokemuksen tunnustaminen ja hyväksyminen.

| — | etsitään mahdollisuuksia parantaa menettelyitä työntekijöiden saamiseksi EU:n ulkopuolelta eurooppalaisille työmarkkinoille työvoimapulan vaivaamille aloille. (Näihin aloihin lukeutuu tällä hetkellä osa hoitoalasta ja tiettyjä osaamispohjaisia aloja, mutta tulevaisuudessa mahdollisesti myös muita aloja). |
| --- | --- |

—

etsitään mahdollisuuksia parantaa menettelyitä työntekijöiden saamiseksi EU:n ulkopuolelta eurooppalaisille työmarkkinoille työvoimapulan vaivaamille aloille. (Näihin aloihin lukeutuu tällä hetkellä osa hoitoalasta ja tiettyjä osaamispohjaisia aloja, mutta tulevaisuudessa mahdollisesti myös muita aloja).

26.   korostaa, että syynä siihen, etteivät ikääntyneet työntekijät jatka aktiivista työntekoa, on usein vaara, että he menettävät eläkeoikeutensa osittain tai kokonaan jos he hankkivat lisätuloja eläkeiän saavuttamisen jälkeen. Olisikin tutkittava mahdollisuuksia ottaa asianmukaisilla hallintotasoilla käyttöön nykyistä joustavampia sääntöjä.

27.   korostaa, että on tärkeää lisätä yritysten, erityisesti henkilöstöjohtajien ja rekrytointitoimistojen, valveutuneisuutta ikääntyneen henkilöstön, etenkin naisten palkkaamisessa. Olisi tuettava yrityksiä, jotka kiinnittävät erityishuomiota ikääntyneiden työntekijöiden liikkuvuuden varmistamiseen ja joustavien työjärjestelyjen tarjoamiseen tai jotka keskittyvät koulutus- tai urakehitysstrategioissaan ikääntyneiden työntekijöiden erityistarpeisiin. Euroopan komission olisi kerättävä ja levitettävä asiaa koskevia parhaita käytänteitä. On myös erittäin tärkeää lisätä ikääntyneiden työntekijöiden omaa valveutuneisuutta asiasta jakamalla heille tietoa.

PALVELUIDEN SAATAVUUS

”Palvelutarjonnan uudelleenarviointi”

28.   ymmärtää palveluiden tarjoamisella laajaa sosiaalista, taloudellista ja alueellista (fyysistä) infrastruktuuria, joka edistää paikallista ja alueellista yhteisöä. Tässä yhteydessä tulisi tehdä ero alueellisten ja paikallisten palveluiden (julkisen liikenteen, hoitopalveluiden, koulutuksen, tapahtumien järjestämisen ja tukipalveluiden) ja valtakunnallisten sosiaalijärjestelyiden (kuten eläkkeiden) välillä. Palveluiden tarjoaminen edellyttää kokonaisvaltaista ja yhtenäistä lähestymistapaa sosiaalisten, taloudellisten ja alueellisten mahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

29.   toteaa, että nykyistä palveluiden tarjontaa ei ole sopeutettu väestön ikääntymisestä johtuvaan kysynnän muutokseen. Politiikan tavoitteena tulee olla se, että ihmiset voivat hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti palveluita, jotta he voivat osallistua aktiivisesti yhteiskuntaan. Kun kysyntä lisääntyy eikä julkisia resursseja ole riittävästi käytettävissä, tämä tarkoittaa sitä, että palveluiden tarjonta on arvioitava uudelleen. Innovointipotentiaalia pitää hyödyntää maksimaalisesti tai käyttää toisella tavalla. Väestön ikääntyminen tekee lisäksi erityisen haasteelliseksi löytää riittävästi ja riittävän päteviä työntekijöitä, jotka ovat toiminnan keskeinen voima, kun pyritään varmistamaan palvelujen saatavuus. Työn tuottavuuden parantaminen ja työllistymisen kasvu auttavat osaltaan ongelman ratkaisemisessa (mutta lisäksi tarvitaan muita toimia).

30.   korostaa, että alueilla, joiden väestörakenne muuttuu voimakkaasti, palveluja ei enää voida tarjota aina perinteisellä tavalla. Toisenlaista, vakaata palveluiden tarjontaa pyritään edistämään mm. niin sanotun tietoyhteiskuntaan osallistamisen avulla. Tällöin voidaan ajatella mm. sellaisia palveluita kuin sähköiset terveyspalvelut, verkko-oppiminen, sähköiset hoitopalvelut sekä sähköiset tukipalvelut. Perinteinen, usein ikäsidonnainen jaottelu fyysisten palveluiden ja sähköisten palveluiden välillä heikkenee yhä selvemmin. Tulevaisuudessa tarvitaan uudenlaista, aluekohtaista lähestymistapaa, jonka pohjalta on luotava alueittain mukautettu fyysisten ja myös sähköisten palveluiden verkosto. Pieni askel tähän suuntaan ovat esim. puhelinketjut.

31.   korostaa niin ikään, että toimiva ja kohdennettu julkisen liikenteen järjestelmä edesauttaa huomattavasti palveluiden saatavuuden varmistamista etenkin jos palvelurakenteet sijaitsevat keskeisillä paikoilla ja ne voidaan siten pitää helpommin saatavilla toimivan (julkisen) liikennejärjestelmän avulla. Tämä koskee sekä ikääntyneiden (hoito)palveluita että esimerkiksi nuorille ja aikuisille tarkoitettuja kouluja ja osaamiskeskuksia. Tällöin on tärkeää, että (julkinen) liikennejärjestelmä sovitetaan alueellisiin olosuhteisiin.

32.   viittaa Maailman terveysjärjestön WHO:n aloitteeseen, jonka tavoitteena on edistää ”terveellisiä kaupunkeja” (Healthy Cities), joissa palveluiden fyysinen infrastruktuuri mukautetaan entistä paremmin ikääntyvän väestön tarpeisiin. Terveellisiä kaupunkeja koskevan politiikan valmistelussa (ikääntyneiden) aktiivinen osallistuminen on tärkeää. Tämä lähestymistapa liittyy läheisesti palveluiden saatavuutta koskeviin komitean tavoitteisiin.

TAVOITTEET

33.   asettaa tavoitteeksi, että ihmiset voivat hyödyntää mahdollisimman paljon ja mahdollisimman tehokkaasti palveluita ja näin jatkaa aktiivista osallistumistaan yhteiskuntaan. Alueellisten ja paikallisten palveluiden tarjontaa on tulevina vuosina arvioitava uudestaan muuttuvan kysynnän mukaan. Kysyntää ei pidä tässä yhteydessä määritellä pelkästään iän vaan nimenomaan elämäntyylin perusteella. Terveitä elintapoja noudattavat henkilöt tarvitsevat useimmiten vähemmän ja toisenlaisia palveluita kuin epäterveellisiä elintapoja noudattavat.

34.   toivoo palveluiden tarjoamista koskevan osaamisen kehittämistä ja vaihtoa sekä alueiden sisällä että niiden välillä. Keskeistä on

| — | vahvistaa yhteistyötä. Palveluiden tarjoaminen edellyttää hyvää yhteistyötä. Viranomaisten, osaamiskeskusten, kansalaisjärjestöjen (erityisesti valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden) ja elinkeinoelämän alueellinen ja paikallinen yhteistyö vahvistaa palveluiden (laadullisia ja määrällisiä) perusteita. |
| --- | --- |

—

vahvistaa yhteistyötä. Palveluiden tarjoaminen edellyttää hyvää yhteistyötä. Viranomaisten, osaamiskeskusten, kansalaisjärjestöjen (erityisesti valtiovallasta riippumattomien organisaatioiden) ja elinkeinoelämän alueellinen ja paikallinen yhteistyö vahvistaa palveluiden (laadullisia ja määrällisiä) perusteita.

| — | kannustaa luovaa yrittäjyyttä, innovointia ja tietoyhteiskuntaan osallistamista mieltämällä Euroopan väestön ikääntyminen oivalliseksi tilaisuudeksi lisätä taloudellisten toimijoiden kilpailukykyä. Alueellisia ja paikallisia julkisia ja yksityisiä tahoja kannustetaan soveltamaan uusia malleja ja teknologioita palveluiden tarjoamisen järjestelyiden ja rahoituksen parantamiseksi. Esimerkkejä tästä ovat laajakaistayhteydet ja tietoyhteiskuntaan osallistaminen (kodeissa käytettävät sovellukset, etähoito, teleostokset ja etäopetus), mutta myös uusien alueellisten liikennejärjestelmien kehittäminen ja olemassa olevien liikennejärjestelmien kehittäminen edelleen. |
| --- | --- |

—

kannustaa luovaa yrittäjyyttä, innovointia ja tietoyhteiskuntaan osallistamista mieltämällä Euroopan väestön ikääntyminen oivalliseksi tilaisuudeksi lisätä taloudellisten toimijoiden kilpailukykyä. Alueellisia ja paikallisia julkisia ja yksityisiä tahoja kannustetaan soveltamaan uusia malleja ja teknologioita palveluiden tarjoamisen järjestelyiden ja rahoituksen parantamiseksi. Esimerkkejä tästä ovat laajakaistayhteydet ja tietoyhteiskuntaan osallistaminen (kodeissa käytettävät sovellukset, etähoito, teleostokset ja etäopetus), mutta myös uusien alueellisten liikennejärjestelmien kehittäminen ja olemassa olevien liikennejärjestelmien kehittäminen edelleen.

| — | mukauttaa tarjontaa. Palvelut mukautetaan kansalaisten muuttuviin tarpeisiin. Tämä koskee sekä sähköisiä palveluita että virallisen terveydenhuoltojärjestelmän ulkopuolisia hoitopalveluita. |
| --- | --- |

—

mukauttaa tarjontaa. Palvelut mukautetaan kansalaisten muuttuviin tarpeisiin. Tämä koskee sekä sähköisiä palveluita että virallisen terveydenhuoltojärjestelmän ulkopuolisia hoitopalveluita.

| — | edistää tieto- ja viestintätekniikan käyttöä iäkkäiden ihmisen sosiaalisen ja alueellisen osallisuuden parantamiseksi. |
| --- | --- |

—

edistää tieto- ja viestintätekniikan käyttöä iäkkäiden ihmisen sosiaalisen ja alueellisen osallisuuden parantamiseksi.

PÄÄTELMÄT

35.   toivoo, että väestön ikääntymisen vaikutuksia käsiteltäessä seuraaviin kysymyksiin sovelletaan aluekohtaista lähestymistapaa: 1. terveenä ikääntyminen, 2. työllistyminen ja työn tuottavuus sekä 3. palveluiden saatavuus. Alueiden komitea tarkastelee näin ollen väestön ikääntymistä kokonaisvaltaisesti osana laajaa väestörakenteen muutosta. Lähtökohtana on pidettävä elinkaariajattelua, mahdollisuuksien maksimaalista hyödyntämistä ja alueellista eriyttämistä. Näin syntyy uusi tapa, jolla lähestyä väestön ikääntymisen seurauksia EU:ssa ja jossa otetaan oikeudenmukaisesti huomioon alue- ja paikallisviranomaisten vastuu luovien ja innovatiivisten ratkaisujen tarjoamisesta alueellaan.

36.   pyytää komissiota kiinnittämään tässä yhteydessä erityistä huomiota seuraaviin tavoitteisiin:

| — | edistetään kaikkien EU:n toimijoiden (kansalaisjärjestöjen, osaamiskeskusten, yksityisten tahojen ja viranomaisten) avulla haasteiden tiedostamista, tiedonvaihtoa, teknologista innovointia sekä parhaiden käytänteiden ja interventiostrategioiden kehittämistä. |
| --- | --- |

—

edistetään kaikkien EU:n toimijoiden (kansalaisjärjestöjen, osaamiskeskusten, yksityisten tahojen ja viranomaisten) avulla haasteiden tiedostamista, tiedonvaihtoa, teknologista innovointia sekä parhaiden käytänteiden ja interventiostrategioiden kehittämistä.

| — | seurataan ja ennakoidaan alueellisella tasolla väestön ikääntymistä ja otetaan se tinkimättä huomioon politiikkojen valmisteluissa ja toimeenpanossa. On olemassa suuria alueellisia eroja, jotka eivät nouse esiin valtakunnallisissa katsauksissa mutta jotka ovat tärkeitä väestön ikääntymisen seurausten ennakoimisen kannalta. |
| --- | --- |

—

seurataan ja ennakoidaan alueellisella tasolla väestön ikääntymistä ja otetaan se tinkimättä huomioon politiikkojen valmisteluissa ja toimeenpanossa. On olemassa suuria alueellisia eroja, jotka eivät nouse esiin valtakunnallisissa katsauksissa mutta jotka ovat tärkeitä väestön ikääntymisen seurausten ennakoimisen kannalta.

| — | sisällytetään aihe ”Laajan väestörakenteen muutoksen osana tapahtuva väestön ikääntyminen” EU:n eri ohjelmiin, joissa se voi toimia välineenä alueellisten, aluekohtaisten, kokonaisvaltaisten ja innovoivien lähestymistapojen tukemiseksi. Tässä yhteydessä alueet toivovat tiivistä suoraa yhteistyötä komission kanssa. |
| --- | --- |

—

sisällytetään aihe ”Laajan väestörakenteen muutoksen osana tapahtuva väestön ikääntyminen” EU:n eri ohjelmiin, joissa se voi toimia välineenä alueellisten, aluekohtaisten, kokonaisvaltaisten ja innovoivien lähestymistapojen tukemiseksi. Tässä yhteydessä alueet toivovat tiivistä suoraa yhteistyötä komission kanssa.

37.   ehdottaa, että komitea käynnistää Euroopan komission kanssa erilaisia alueidenvälisiä pilottihankkeita kolmen painopisteen tiimoilta. Pilottihankkeiden ensisijainen tavoite on tietojen ja parhaiden käytänteiden vaihtaminen. Kyse on selvästi enemmästä kuin pelkästä tietoisuuden lisäämisestä: kokeiluhankkeissa on sovellettava ja vaihdettava käytännön toimia. Kun otetaan huomioon väestön ikääntymiseen liittyvien kysymysten laaja-alaisuus, komitea pitää tärkeänä, että osaamista ei jaeta pelkästään painopistealojen sisällä vaan myös niiden välillä. Pilottihankkeiden tulee helpottaa osaamisen kehittämistä. Hankkeisiin osallistuvat osapuolet voivat hyödyntää ohjelmien toteuttamisessa itsenäisesti erilaisia EU-rahastoja. Esitteeseen How to promote Ageing well in Europe: Instruments and tools available to local and regional actors (Hyvän ikääntymisen edistäminen Euroopassa: paikallis- ja alueviranomaisten käytettävissä olevat välineet) komitea on koonnut yhdessä Euroopan ikäihmisten foorumin AGE:n kanssa tietoa tarjolla olevista rahoituslähteistä (AK, 2009). Se on arvokas väline pilottihankkeita käynnistettäessä. Komitean jäsenet tulevat laatimaan asiaa koskevia ehdotuksia.

38.   ehdottaa pilottihankkeille seuraavanlaisia puitteita: Hankkeissa tulee keskittyä tuottamaan käytännön tietoa ja tieteellistä (sekä sovellettua että perustutkimus-) tietoa, joka auttaa käsittelemään EU:n väestön ikääntymisen vaikutuksia. Perustutkimuksen tulee auttaa vähentämään tulevia hoitotarpeita pitkällä aikavälillä. Kohorttitutkimukset ja biopankit ovat tässä yhteydessä tärkeitä tiedonlähteitä. Jotta voidaan selvittää, miten ihmiset voivat ikääntyessään pysyä terveinä ja siten lykätä hoidon tarvetta, on tiedettävä, mitä (solu)prosesseja ikääntymisen taustalla on. Osaamiskeskusten, (alue- ja paikallis)viranomaisten sekä yksityisten tahojen välillä muodostettavien alueidenvälisten kumppanuuksien puitteissa on kehitettävä innovatiivisia aluekohtaisia lähestymistapoja ja testattava niitä käytännössä. Myös työmarkkinaosapuolilla, hyvinvointi- ja hoitopalveluja tuottavilla laitoksilla sekä muilla, valtiovallasta riippumattomilla järjestöillä voi olla tässä toiminnassa tärkeä rooli. Alueelliset kumppanuudet voisivat rakentua jonkin erityisosaamisen tai tietyllä alueella toimivien yhteistyöliittymien ympärille tai yksittäisellä alueella esiintyvien, ikääntymiseen liittyvien erityisongelmien ympärille. Yhtenä vaihtoehtona on hankkeiden liittäminen jo olemassa oleviin Interreg-ohjelmiin. Edellä mainittujen painopistekohtaisten toimien lisäksi on korostettava seuraavia tavoitteita:

| — | Terveenä ikääntyminen: vahvistetaan hoitoverkostoja (kansalaisen elämän ja sen aikana esiintyvien hoitotarpeiden yhteydessä toimintaan osallistuvien eri hoitokumppanien yhteistyötä) muuntamalla tutkimustulokset uusiksi tuotteiksi, tekniikoiksi ja palveluiksi sekä hyödyntämällä käytännön kokemuksia tutkimusohjelmissa. |
| --- | --- |

—

Terveenä ikääntyminen: vahvistetaan hoitoverkostoja (kansalaisen elämän ja sen aikana esiintyvien hoitotarpeiden yhteydessä toimintaan osallistuvien eri hoitokumppanien yhteistyötä) muuntamalla tutkimustulokset uusiksi tuotteiksi, tekniikoiksi ja palveluiksi sekä hyödyntämällä käytännön kokemuksia tutkimusohjelmissa.

| — | Työllistyminen ja tuottavuus: edistetään sellaista eurooppalaista yhteiskuntaa, jossa jokaisella on mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen, osallistumiseen ja yhteiskunnan kehitykseen vaikuttamiseen, myös palkattoman ja palkkatyön muodossa. |
| --- | --- |

—

Työllistyminen ja tuottavuus: edistetään sellaista eurooppalaista yhteiskuntaa, jossa jokaisella on mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen, osallistumiseen ja yhteiskunnan kehitykseen vaikuttamiseen, myös palkattoman ja palkkatyön muodossa.

| — | Palveluiden saatavuus: kehitetään aluekohtaisia lähestymistapoja palvelutarjonnan uudelleenarvioimiseksi. |
| --- | --- |

—

Palveluiden saatavuus: kehitetään aluekohtaisia lähestymistapoja palvelutarjonnan uudelleenarvioimiseksi.

39.   pyytää Euroopan parlamentilta, että se yhtyy alueiden komitean kehotukseen puuttua (laajan väestörakenteen muutoksen osana tapahtuvaan) väestön ikääntymiseen, joka on kiireellinen ja ajankohtainen ongelma, aluetasolla alueidenvälisten pilottihankkeiden avulla, ja että se osallistuu niiden käynnistämiseen.

Bryssel 14. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/14

---

Alueiden komitean suuntaa-antava lausunto aiheesta ”Koheesiopolitiikan tulevaisuus”

(2010/C 232/03)

I   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Johdanto

1.   pitää tervetulleena sitä, että Euroopan komissio on käynnistänyt hyvissä ajoin näkemystenvaihdon unionin koheesiopolitiikan tulevasta muotoilusta vuoden 2013 jälkeen julkaisemalla neljännen koheesiokertomuksen toukokuussa 2007, alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevän vihreän kirjan syyskuussa 2008, Barcan raportin huhtikuussa 2009 sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevät väliraporttinsa.

2.   on tyytyväinen siihen, että Euroopan komissio on pyytänyt alueiden komitealta suuntaa-antavan lausunnon siitä, kuinka koheesiopolitiikka voi jatkossakin olla Euroopan unionin sopusointuisen ja kestävän kehityksen tehokas väline ja kuinka se kykenee kohtaamaan EU:n politiikkojen toteuttamiseen liittyvät haasteet.

3.   korostaa, että Lissabonin sopimuksen mukaan yhtenä EU:n ensisijaisena tavoitteena on harjoittaa jatkossakin politiikkaa, joka vahvistaa taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta sopusointuisen kehityksen edistämiseksi koko unionissa. Erityisenä tavoitteena on tällöin kaventaa eri alueiden välisiä kehityseroja sekä vähentää epäsuotuisimpien alueiden jälkeenjääneisyyttä. Kyseisistä alueista erityistä huomiota on kiinnitettävä maaseutualueisiin, teollisuuden muutosprosessissa oleviin alueisiin sekä vakavista ja pysyvistä luontoon tai väestökehitykseen liittyvistä haitoista kärsiviin alueisiin, kuten pohjoisimpiin alueisiin, joiden väestöntiheys on erittäin alhainen, ja saaristo-, rajaseutu- ja vuoristoalueisiin. Pitkään jatkuneesta puutteesta kärsivien urbaanien alueiden, kuten erikokoisten kaupunkien, ongelmat tulisi myös ottaa huomioon.

4.   katsoo siksi, että unionin koheesiopolitiikan jatkokehittämisessä on tähdättävä siihen, että myös tulevaisuudessa autetaan kuromaan umpeen kestävällä tavalla kehityksen jälkeenjääneisyyttä, vahvistetaan kestäväpohjaista kasvua ja työllisyyttä unionin alueilla, tuetaan sosiaalista osallisuutta ja kilpailukykyä kaikissa jäsenvaltioissa ja kaikilla alueilla, varmistetaan toissijaisuus ja rahoituksen kestävyys sekä parannetaan yhteisön politiikkojen tehokkuutta entisestään.

5.   katsoo, että keskustelua unionin koheesiopolitiikan tulevaisuudesta on käytävä ennen kuin keskustellaan unionin rahoitusjärjestelmän tarkistuksesta, koska poliittiset tavoitteet on asetettava ennen myönnettävien varojen määrittelyä. Tässä lausunnossa ei näin ollen tarkastella kysymyksiä tulevan koheesiopolitiikan rahoituskehyksestä. Kyseisiä seikkoja käsitellään rahoitusjärjestelmän suunnitellun tarkistamisen sekä seuraavia rahoitusnäkymiä koskevien neuvottelujen yhteydessä. Alueiden komitea ilmoittaa kuitenkin jo nyt kannattavansa sitä, että myös tulevaisuudessa merkittävä osa EU:n talousarviosta osoitetaan alue- ja paikallisyhteisöissä toteutettaviin rakennepoliittisiin tukitoimiin.

Koheesiopolitiikan tulevat haasteet vuoden 2013 jälkeen

6.   yhtyy Euroopan komission käsitykseen, että taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta silmällä pitäen on odotettavissa uusia haasteita. Niihin on vastattava siten, että otetaan huomioon aluekehitykseen, käytettävissä oleviin resursseihin ja kehittämissuunnitelmiin liittyvät erityispiirteet. Alue- ja rakennepolitiikan peruslähtökohtana on varautua muuttuviin ongelmatilanteisiin ja mahdollisuuksiin. Siksi alueiden komitea on vakuuttunut, että aluetaso siihen kuuluvine paikallistason toimijoineen voi tiiviissä yhteistyössä ylempien tasojen kanssa antaa erityisen panoksen, jotta selviydytään ilmastonmuutoksen, energiapolitiikan varmuuden, väestökehityksen ja globalisaation kaltaisista haasteista. Oleellista on monitasoisen hallinnon periaatteiden toteuttaminen ja eri hallintotasojen välinen yhteistyö.

7.   huomauttaa, että kyseiset haasteet koskevat koheesiopolitiikkaa, kun ne osaltaan johtavat taloudellisten ja sosiaalisten erojen suurenemiseen Euroopan alueilla. Olisikin tarkasteltava sitä, millä tavoin myös uudet haasteet tulisi ottaa entistä paremmin huomioon koheesiopolitiikan muotoilussa. Tällöin tulisi myös arvioida tarvetta vastata kyseisiin haasteisiin lainsäädäntöä mukauttamalla tai yleispoliittisten prosessien avulla.

8.   painottaa, että unionin koheesiopolitiikka auttaa myös voittamaan uudet haasteet vahvistamalla alueiden kilpailukykyä ja vetovoimaa. Sen avulla edistetään jo nyt ilmastonsuojelua, ilmastonmuutoksen moninaisten seurausten hallintaa ja energiansaannin turvaamista esimerkiksi tukemalla ekoinnovaatioita sekä toimenpiteitä energiatehokkuuden lisäämiseksi ja uusiutuvien energialähteiden kehittämiseksi. Joustavuuden avulla eurooppalainen rakennepolitiikka on jo aiemmin mukautunut uusiin haasteisiin. Se voi mukautua niihin myös jatkossa.

9.   katsoo, ettei uusia haasteita silmällä pitäen periaatteessa tarvita uusia rakennepoliittisia välineitä eikä uusia lisätavoitteita. Uusia haasteita ajatellen tarvitaan kuitenkin rakennepoliittisia yleistavoitteita lisätä kilpailukykyä ja työllisyyttä unionin kaikilla alueilla sekä nopeuttaa lähentymistä kehityksestä toistaiseksi jälkeenjääneillä alueilla. EU:n rakennerahastoja tarvitaan myös vuoden 2013 jälkeen unionin kaikilla alueilla, jotta voidaan varmistaa taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja rajoittaa niin alueiden välisiä kuin alueen sisäisiä alueellisia eroja.

10.   kannattaa näin ollen myös EU:n alueellisen toimintasuunnitelman tavoitteita sekä alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevästä vihreästä kirjasta käydyn keskustelun keskeisiä tuloksia, joissa potentiaaliin keskittyvät yhdennetyt aluekehitysstrategiat nähdään lupaavina välineinä vahvistaa yhteenkuuluvuutta Euroopassa. Edessä olevia haasteita ajatellen Euroopalla ei ole varaa luopua eri tasojen ja alojen politiikkojen yhteisestä suuntaamisesta. Ainoastaan unionin, jäsenvaltioiden ja alueiden politiikkojen yhteensovitetun yhteisvaikutuksen avulla uusiin haasteisiin voidaan vastata tehokkaasti.

11.   kannattaa siksi perinpohjaista tutkimusta siitä, miten hyödyntää EU:n rakennerahastovälineitä mahdollisimman tehokkaasti muiden välineiden rinnalla erityisesti uusiin haasteisiin liittyviin mahdollisuuksiin tarttumiseksi tavoitteena nopeuttaa Euroopan yhteenkasvamista ja parantaa unionin kilpailukykyä maailmassa sekä pyrkiä muuttumaan vähähiiliseksi taloudeksi. Analyysi tulee nivoa yhteen koheesiopolitiikan ja Lissabonin strategian vuorovaikutuksesta kaudella 2007–2013 tehtävän analyysin kanssa. Erityisesti tulee tarkastella kysymystä siitä, onko strategian tavoitteisiin perustuneilla rakennerahastomäärärahojen korvamerkinnöillä ollut vaikutusta koheesioon. Tällaisen tarkastelun perusteella strategisia suuntaviivoja voitaisiin tarvittaessa suunnata uudelleen.

12.   toteaa, että kuluvalla tukikaudella 2007–2013 EU:n rakennerahastot ovat osaltaan jo edistäneet oleellisesti Lissabonin strategian täytäntöönpanoa vahvistamalla alueiden osallistumista strategian täytäntöönpanoon. Siksi komitea pitää välttämättömänä, että EU:n rakennepolitiikan potentiaalia hyödynnetään myös pantaessa täytäntöön uudistettua Lissabonin strategiaa ja että koheesiopolitiikka suunnataan myös jatkossa uudistetun Lissabonin strategian tavoitteisiin. Tällöin on kuitenkin säilytettävä koheesiopolitiikan alkuperäinen tavoite eli kehityserojen pienentäminen vähiten kehittyneiden alueiden ja muun EU:n välillä. Koheesiopolitiikan tehokkuus ja vaikuttavuus riippuvat oleellisesti kulloisistakin makrotaloudellisista olosuhteista. Suotuisat talouspoliittiset perusedellytykset, jotka tukevat alueiden kilpailukykyä ja työllisyyttä, ovat keskeisessä asemassa itseään ylläpitävän talouskasvun aikaansaamiseksi alueilla. Koheesiopolitiikkaa on tältä osin pidettävä tärkeimpänä kehityksestä jälkeenjääneiden alueiden kilpailukyvyn vahvistamista tukevana politiikkana.

13.   korostaa lisäksi, että koheesiopolitiikan tehokkuus ja vaikuttavuus riippuvat oleellisesti kulloisistakin makrotaloudellisista olosuhteista. Suotuisat talouspoliittiset perusedellytykset, jotka tukevat alueiden kilpailukykyä ja työllisyyttä, ovat keskeisessä asemassa itseään ylläpitävän talouskasvun aikaansaamiseksi alueilla. Koheesiopolitiikkaa on tältä osin pidettävä tärkeimpänä kehityksestä jälkeenjääneiden alueiden kilpailukyvyn vahvistamista tukevana politiikkana.

14.   kannattaa näin ollen Euroopan komission Eurooppa 2020 -strategiasta antamaan tiedonantoon sisältyvää toteamusta, jonka mukaan ”taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus on Eurooppa 2020 -strategian ytimessä. Koheesiopolitiikka ja siihen kuuluvat, jo itsessään tärkeät rakennerahastot ovat ne keskeiset toteutusmekanismit, joilla älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun prioriteetit saavutetaan jäsenvaltioissa ja alueilla”. Taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristöpoliittisten tavoitteiden tiivis yhdistäminen on kyseisen strategian menestymisen edellytys. Ehdotetut lippulaivahankkeet eivät kuitenkaan saa johtaa unionin koheesiopolitiikan kaventamiseen. Rakennerahastojen täytyy edelleen kyetä yhdennettyyn ongelmanratkaisuun aluetasolla, eikä niiden toimintaa saa rajoittaa alakohtaisten vaatimusten täyttämiseen.

15.   korostaa, että unionin koheesiopolitiikan panos sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen ja sosiaalisten erojen vähentämiseen Euroopan unionissa on merkittävä. Siksi alueiden komitea huomauttaa, että sosiaalisen yhteenkuuluvuuden poliittisen muotoilun on erityisesti rahoitus- ja talouskriisin sosiaalisten vaikutusten vuoksi muodostettava taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden kanssa kokonaisuus, eikä poliittista muotoilua pidä myöskään tulevaisuudessa lyödä laimin. Tulee kuitenkin ottaa huomioon, että koheesiopolitiikan pitää olla pitkäjänteistä politiikkaa, mutta sillä on voitava reagoida myös taloustilanteen väliaikaiseen heikkenemiseen.

16.   on vakuuttunut siitä, että työmarkkinoihin kohdistuneiden rahoitus- ja talouskriisin vaikutusten johdosta unionin työllisyyssuuntautuneen koheesiostrategian merkitys kasvaa vielä tulevaisuudessa. Euroopan sosiaalirahasto (ESR) on unionin tärkein työmarkkina- ja työllisyyspoliittinen tukiväline ja kyseisen strategian toteuttamisen kannalta välttämätön. Euroopan sosiaalirahasto on säilytettävä myös vastaisuudessa sosiaalisen koheesion tavoitteita palvelevana rahoitusvälineenä koheesiopolitiikan yhteydessä. Lisäksi on tarpeen säilyttää yhtenäinen lähestymistapa siihen, kuinka rakennerahastoja käytetään Euroopan alueilla. Euroopan sosiaalirahastolle on myönnettävä riittävät varat, jotta se kykenee saavuttamaan unionin työmarkkina- ja työllisyyspoliittiset sekä sosiaalista osallisuutta koskevat tavoitteet luotettavalla tavalla.

17.   katsoo, että EU:n koheesiopolitiikan erityisarvoa tulee arvioida sen tulosten perusteella, ja viittaa tässä yhteydessä koheesiopolitiikan vipuvaikutusta käsittelevään alueiden komitean lausuntoon. EU:n rakennerahastot ovat tärkeä väline, jotta kaikille alueille tarjotaan mahdollisuus hyödyntää sisäsyntyistä kehityspotentiaaliaan kestävän kasvun, työllisyyden ja hyvinvoinnin saavuttamiseksi. Yhteisten eurooppalaisten painopisteiden mukaan suunnatut ohjelmat perustuvat yhteensovitettuihin kehitysstrategioihin ja toteutetaan keskushallintoa alemmalla tasolla. Näin ollen niillä edistetään merkittävästi kasvupotentiaalin hyödyntämistä paikallis- ja alueyhteisöissä.

18.   toteaa, että EU:n koheesiopolitiikan myönteisten tulosten laajasta kirjosta on erityisesti mainittava tutkimuksen ja innovoinnin sekä osaamisintensiivisten palveluiden vauhdittaminen. Monet rakenteellisen kehityksen kannalta merkittävät hankkeet – erityisesti tieteellis-teknisten infrastruktuurien sekä innovatiivisten työmarkkina- ja työllisyyspoliittisten lähestymistapojen kehittäminen – on voitu toteuttaa sekä kehityksestä jälkeen jääneillä että unionin muilla alueilla ainoastaan EU:n rakennerahastoista myönnetyn tuen ansiosta. Näin ollen kaikkialla unionissa on jo toteutettu lukuisia hankkeita, jotka havainnollistavat erinomaisella tavalla EU:n rakennerahastotukien eurooppalaista lisäarvoa. Alueellisesti suunnatulla koheesiopolitiikalla täydennetään eurooppalaisen huippuosaamisen edistämistä ja varmistetaan, että eurooppalaisella innovointipolitiikalla aikaansaadaan riittävän laaja vaikutus, jotta EU 2020 -strategia pystytään toteuttamaan menestyksekkäästi. Pyrittäessä maksimoimaan alueiden tutkimus- ja innovointitoiminnan vaikutukset ja tulokset ja tehostamaan niitä olisi korostettava, että on tärkeää sovittaa yhteen yhtäältä innovointiin ja tutkimukseen suunnattavat ja toisaalta koheesiopoliittiset ohjelmat ja rahoitusvälineet.

19.   kiinnittää samalla huomiota siihen, että EU:n rakennerahastojen välitön vaikutus ei perustu ainoastaan niistä myönnettyihin varoihin. Rahastot edistävät osaltaan merkittävästi sitä, että eri tasoilla aktiivisten toimijoiden alue- ja rakennepoliittisissa strategioissa keskitytään yhteisiin tavoitteisiin. Siksi alueiden komitea on vakuuttunut siitä, että näin lisätään selkeästi unioni-, jäsenvaltio-, alue- ja paikallistasolla taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen osoitetun rahoituksen kokonaistehokkuutta. Monitasoisen hallinnon järjestelmä, jossa vastuu ohjelmista on hajautettu tukialueille, takaa sen, että unionissa pyritään yhteisiin päämääriin yhdenmukaisin toimenpitein ja mahdollistaa samalla painopisteiden asettamisen alue- ja paikallistasolla. Tämä on alueiden komitean mielestä unionin rakennepolitiikan lisäarvo, joka ulottuu taloudellista yhteisvastuuta pidemmälle.

20.   katsoo, että viimeisimmästä tukikaudesta laadittavaa jatkuvaa jälkiarviota sekä tulevia väliarvioita tulisi hyödyntää rakennerahastotukien myönteisten vaikutusten ja potentiaalin osoittamiseksi.

Koheesiopolitiikan periaatteet vuoden 2013 jälkeen

21.   yhtyy Barcan raportissa esitettyyn toteamukseen, jonka mukaan rakennepolitiikkaa on tarkasteltava myös suhteessa kasvun, hyvinvoinnin ja koheesion lisäämistä ja rauhan säilyttämistä koskeviin Euroopan unionin yleistavoitteisiin, ja pitää tärkeänä, että kyseistä politiikkaa sovelletaan vastaisuudessakin Euroopan unionin kaikkiin alueisiin, siten että kiinnitetään erityishuomiota kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin alueisiin. Rakennepolitiikka on unionin yhdentymisprosessin kantava pilari ja mahdollistaa kansalaisten samaistumisen Eurooppa-hankkeeseen. Unionin tulevan koheesiopolitiikan kaava voisi näin ollen kuulua seuraavasti: EU:n tukiohjelmat strategisine puitteineen yhdessä alue- ja paikallistason ongelmanratkaisukyvyn kanssa luovat taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta.

22.   katsoo, että olisi hyödyllistä pohtia, miten voitaisiin arvioida rakennerahastoista rahoitettavien hankkeiden hiilijalanjälkeä. Komitea suosittelee erityisesti, että tulevassa ohjelmoinnissa pyrittäisiin hiilineutraaliuteen. Kuten monissa jäsenvaltioissa on jo määrätty, investoinnit eivät saisi lopulta johtaa kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymiseen.

23.   huomauttaa tässä yhteydessä, että koheesiopolitiikassa sovellettu hajautettu lähestymistapa on osoittautunut hyväksi ja se tulisi säilyttää. Olisi kuitenkin tutkittava, mitä menettelyjä voitaisiin edelleen yksinkertaistaa koheesiopolitiikan hallintoon liittyvän byrokratian vähentämiseksi.

24.   kannattaa eriytettyä lähestymistapaa, kun koheesiopolitiikan arvioinnissa hyödynnetään huolella valittuja ja merkityksellisiä indikaattoreita, jotta varoja käytettäisiin kohdennetusti ja jotta rakennepolitiikan vaikutukset voitaisiin esittää kattavasti.

25.   huomauttaa, että myös EU:n muut politiikanalat vaikuttavat taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen, minkä johdosta niissä tulisi ottaa huomioon koheesiopolitiikan tavoitteet. Komitea kehottaa Euroopan komissiota analysoimaan alueellisia vaikutuksia ennen lainsääntö- tai muiden ehdotusten tekemistä aloilla, joilla on selvä alueellinen ulottuvuus (julkiset palvelut, liikenne, energia, ympäristö, kilpailu, maatalous jne.). Lisäksi komitea kehottaa Euroopan komissiota kiinnittämään erityistä huomiota kyseiseen seikkaan, kun se laatii viidettä kertomusta taloudellisesta, sosiaalisesta ja alueellisesta yhteenkuuluvuudesta. Tässä yhteydessä alueiden komitea ilmaisee erityisen tyytyväisyytensä komission pyrkimyksiin niveltää koheesiopolitiikka entistä paremmin muihin politiikkoihin, joilla on selvä alueellinen ulottuvuus, sekä luoda yhteisvaikutuksia.

26.   katsoo, että EU:n koheesiopolitiikka liittyy asiallisesti läheisesti myös valtiontukiin ja yleistä taloudellista etua koskeviin palveluihin sovellettavan EU:n lainsäädännön säännöksiin. EU:n koheesiopolitiikan uudistamiseen tulisi näin ollen liittyä myös EU:n valtiontukisäännösten tarkistaminen. Eriytettyjä ratkaisuja voidaan tarvita nimenomaan, kun kyse on maailmanlaajuisesti keskenään kilpailevista sijaintipaikoista sekä investoinneista tulevaisuuden teollisuuteen. Yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen osalta AK kehottaa komissiota hyödyntämään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 14 artiklan tarjoamaa uutta oikeusperustaa etenkin, jotta voidaan täsmentää kyseisten palvelujen rahoitusmekanismien yhteensopivuutta asianomaisten yhteisön välineiden kanssa.

27.   toteaa, että kumppanuusperiaate ja siihen liittyen talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten sekä muiden alueellisten ja paikallisten toimijoiden osallistuminen rakennerahastotuen kaikkiin vaiheisiin ovat osoittaneet tarkoituksenmukaisuutensa lisäämällä toimien hyväksyttävyyttä ja täsmällistä kohdentumista. Tässä yhteydessä komitea ehdottaa, että kumppanuuden vahvistamiseksi tuettaisiin entistä voimakkaammin hyvien käytänteiden vaihtoa alueiden kesken. Pidemmälle meneviä säädöksiä kumppanuuden muotoilemiseksi unionin tasolla alueiden komitea ei sitä vastoin pidä tarpeellisina.

28.   katsoo, että EU:n koheesiopolitiikan tehokkuutta ja vaikuttavuutta on arvioitava aina uudelleen erityisesti, kun otetaan huomioon yhä niukemmaksi käyvä rahoitus. Yksityisen rahoituksen hyödyntäminen nykyistä useammin tarjoaa tältä osin uusia mahdollisuuksia toteuttaa koheesiopolitiikkaa. Yksityisen rahoituksen on kuitenkin oltava koheesiopolitiikassa aina kannustin eikä milloinkaan korvike.

29.   toteaa tässä yhteydessä, että koheesiopolitiikan puitteissa on helpotettava jatkuvien lainojen käyttöä siihen soveltuvilla aloilla ja siten panostettava koheesiopolitiikan toteuttamisessa nykyistä enemmän lainainstrumentteihin. Komitea antaa tässä yhteydessä tunnustusta Euroopan investointipankin sekä Jeremien ja Jaspersin kaltaisten välineiden roolille lainoihin perustuvien rakennerahasto-ohjelmien kehittämisessä ja toteuttamisessa.

30.   kannattaa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen johdonmukaista soveltamista koheesiopolitiikassa. Kyseisiä periaatteita ei pidä kuitenkaan rajoittaa pelkkiin tehokkuusnäkökohtiin. EU:n koheesiopolitiikan tähänastinen hajautettu järjestelmä, jossa toimintaohjelmia valmistellaan jäsenvaltio- ja aluetasolla kumppaneina komission kanssa vuoropuhelua käyden ja jossa kyseisten toimintaohjelmien toteutus on kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten omalla vastuulla, on osoittautunut toimivaksi. Se on säilytettävä, ja sitä on kehitettävä alue- ja paikallistason omavastuullisuuden vahvistamiseksi edelleen EU:n koheesiopolitiikan operatiivisessa toteutuksessa.

31.   pitää erittäin myönteisenä tukikaudella 2007–2013 otettua askelta kohti EU:n rakennepolitiikan entistä strategisempaa ohjausta. Ohjaus, joka tukikelpoisuussääntöjen sijasta perustuu tavoitteisiin, antaa alueille mahdollisuuden valita kulloinkin niille soveltuva toimenpide- ja välinevalikoima ja tarvittaessa mukauttaa sitä unohtamatta johdonmukaisuutta EU:n laajuisten tavoitteiden kanssa.

32.   Komitea toistaa lisäksi, että YMP:n toiseen pilariin kuuluvien maaseudun kehittämistoimien ja aluepolitiikan yhteensovittamista on tarpeen tehostaa, jotta maaseudun ja taajamien kehittäminen täydentäisivät toisiaan yhä paremmin. Koordinoinnin myötä voitaisiin luoda EU:n tasolle uudet strategiset puitteet, jotka muodostuisivat rakennerahastoja ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa koskevista yhteisön strategisista suuntaviivoista.

33.   on vakuuttunut siitä, että strategisen ohjauksen lähestymistapaa palvelisivat erittäin hyvin sellainen raportointi ja valvonta, jotka suunnataan johdonmukaisella tavalla unionin strategisiin tavoitteisiin ja edistyksen arviointiin, joissa luotetaan jäsenvaltioiden valvonta- ja tilintarkastusjärjestelmiin ja joissa kontrollia vähennetään mutta parannetaan laadullisesti, yhdessä selkeän ja vakaan todentamisjärjestelmän kanssa. Näin voitaisiin välttää tarpeeton hallinnollinen taakka.

34.   katsoo, että myös yhden rahaston ohjelmat, jotka on otettu käyttöön Euroopan aluekehitysrahastoa ja Euroopan sosiaalirahastoa varten, ovat osoittautuneet toimiviksi. Yhden rahaston periaate on mahdollistanut hyväksymis- ja tarkistusmenettelyiden merkittävän yksinkertaistamisen verrattuna monen rahaston ohjelmiin, joita sovellettiin aiemmin. Tarvittava joustavuus on saatu aikaan mahdollistamalla jossain määrin myös kulloinkin kyseessä olevan toisen rahaston toimenpiteiden toteuttaminen ohjelmissa. Rahastojen ja niiden kulloistenkin toimintaohjelmien koordinointia tulisi edelleen vahvistaa perimmäisenä tavoitteena se, että Euroopan sosiaalirahasto ja Euroopan aluekehitysrahasto täydentävät toisiaan paremmin alue- ja paikallistasolla.

35.   korostaa, että jatkuvana pyrkimyksenä on oltava byrokratian vähentäminen ja siten EU:n rakennerahastoista annettavan rahoituksen jakamista, käyttöä, tilintekoa ja valvontaa koskevan hallinnon yksinkertaistaminen. Tämä tulisi ottaa huomioon myös tulevan ohjelmasuunnittelun suuntaviivoissa.

36.   toteaa, että täytäntöönpanojärjestelmää koskevia vaatimuksia ja varainhoidon valvontaa koskevia sääntöjä on tiukennettu kuluvalla tukikaudella. Ennalta ilmoitettuja yksinkertaistuksia on osittain muutettu vastakohdikseen, mikä on aiheuttanut suhteettoman työtaakan. Seurantatutkimukset ovat lisäksi osoittaneet kehitystyön tehokkuuden kärsivän. Alueiden komitea kannattaakin yksinkertaisia ja avoimia mutta tehokkaita valvontamenettelyjä. Tähän liittyen komitea ei pidä välttämättömänä, että jokaisella tukikaudella toteutetaan täydellinen vaatimustenmukaisuuden arviointi. Sen sijaan tulisi riittää, että hyväksytään tukia koskevat kansalliset säädökset, jotka ovat osoittautuneet asianmukaisiksi. Myös valvontaelinten rakennetta, valvonnan normeja ja virheiden määrän arviointia on tarkasteltava mahdollista yksinkertaistamista silmällä pitäen. Toistuva käytäntö antaa takautuvasti vaikuttavia säännöksiä ja normeja aiheuttaa ongelmia ja vaikeuttaa huomattavasti asianmukaista hallinnointia, ja sitä on vältettävä tulevaisuudessa. Lisäksi voitaisiin tarkastella mahdollisuutta soveltaa sellaista yleistä suhteellisuusperiaatetta, jonka tavoitteena olisi sopeuttaa lakisääteiset valvontavaatimukset rakennerahastoista rahoitettujen hankkeiden kokoon.

37.   huomauttaa, että Lissabonin sopimukseen sisältyvä uusi määräys, jonka mukaan jäsenvaltioiden on otettava vastuuta EU:n talousarvion toteuttamisesta, tarjoaa tarvittaessa uusia mahdollisuuksia yksinkertaistamiseen. Komitea katsoo, että menettelyjä voidaan yksinkertaistaa entisestään siten, että komissio analysoi jäsenvaltion tarkastusmenettelyjä ja harkitsee, voidaanko alueiden kanssa tehdä luottamussopimuksia tarkastusmenettelyjen päällekkäisyyden välttämiseksi. Rasitteita olisi vähennettävä soveltamalla pienimuotoisia hankkeita koskeviin sääntöihin suhteellisuusperiaatetta.

Koheesiopolitiikan tuleva rakenne vuoden 2013 jälkeen

38.   on tyytyväinen siihen, että EU:n rakennepolitiikassa on vuodesta 2000 lähtien uudistettu tukijärjestelmää niin, että sitä on kyetty selkiyttämään ja yksinkertaistamaan huomattavasti luopumalla alun perin suuresta tavoitteiden määrästä sekä suuresta joukosta erityisiä yhteisöaloitteita. Tätä edistymistä ei pitäisi jälleen kyseenalaistaa.

39.   on sitä mieltä, että päätös rajoittaa tavoitteiden lukumäärä muutamaan, kutsua toimintaan mukaan unionin kaikki alueet kiinnittämällä erityistä huomiota kehityksessä jälkeen jääneisiin alueisiin sekä jakaa toimivalta siten, että alueet vastaavat ohjelmien hajautetusta kehittämisestä ja toteutuksesta, on periaatteessa osoittautunut hyväksi.

40.   katsoo kuitenkin, että EU:n koheesiopolitiikan avulla tulee jatkaa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamista ja unionin kilpailukyvyn lisäämistä, jotta voidaan taata kestävä talouskasvu, korkea työllisyys, sosiaalinen osallisuus sekä julkisten palveluiden laatu ja tehokkuus. Komitea painottaa, että on varmistettava asianomaisten alueiden yhdenvertainen kohtelu EU:ssa ja keskityttävä edelleen heikommassa asemassa oleviin alueisiin riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa ne sijaitsevat. Koheesiopolitiikka on keskeisessä asemassa pyrittäessä saamaan kansalaiset osallistumaan paikallis- ja aluetasolla EU:n yleisiin poliittisiin strategioihin.

41.   katsoo, että EU:n koheesiopolitiikasta on yhä merkittävämmässä määrin tullut myös politiikka, jolla pyritään edistämään innovointia, kilpailukykyä ja kasvua ja tukemaan näin kestävää työllisyyttä.

42.   yhtyy komission arvioon, että EU:n koheesiopolitiikassa on jatkossakin kiinnitettävä erityistä huomiota taloudellisen jälkeenjääneisyyden kiinnikuromisprosessin tukemiseen uusien jäsenvaltioiden heikommilla alueilla. Komitea kannattaakin sitä, että koheesiopolitiikan välineet suunnataan näin ollen kyseisiin jäsenvaltioihin ja alueisiin. Tällöin koheesiopolitiikalla on tuettava sisämarkkinoiden ja Euroopan yhdentymisen tarjoamien kaikkien mahdollisuuksien hyödyntämistä. Sen sijaan on torjuttava se, että EU:n koheesiopolitiikasta kehittyisi pelkkä varainsiirtoväline.

43.   katsoo, että yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi EU:ssa suurin osa unionin rakennerahastojen tukivaroista on suunnattava kehityksestä jälkeenjääneille alueille myös tulevaisuudessa, jotta suurimpien alueellisten erojen tasoittamisessa edistyttäisiin. Kehityksestä jälkeen jääneiden alueiden valinnassa tähän saakka käytetty kynnysarvo (75 prosenttia EU:n asukaskohtaisen bruttokansantuotteen keskiarvosta NUTS II -tasolla) on osoittautunut tarkoituksenmukaiseksi. Koheesiopolitiikan arvioimiseksi olisi löydettävä NUTS II -tason alapuolella olevia mittareita, jotka tuovat entistä paremmin esiin alueelliset erityispiirteet sekä alueilla vallitsevan tilanteen.

44.   katsoo, että myös alueet, jotka eivät enää kuulu enimmäistuen piiriin, tarvitsevat vielä tukea niiden erityisolosuhteita vastaavien luotettavien, asianmukaisten ja kattavien tukivälineiden kautta, jotta olemassa olevat mahdollisuudet saadaan – myös koko EU:n etua ajatellen – kestävällä tavalla hyödynnettyä. Ainoastaan tällä tavoin voidaan varmistaa rakennerahastotuen tähänastisten myönteisten tulosten pysyvyys kyseisillä alueilla. Tästä syystä kyseisiä alueita (niin sanotusta tilastollisesta vaikutuksesta kärsivät alueet mukaan luettuina) varten on lähentymistavoitteen puitteissa säädettävä asianmukaisia ja oikeudenmukaisia siirtymäsäännöksiä, jotta lievitetään tuen äkillistä päättymistä 75 prosentin kynnyksen ylittymisen johdosta ja annetaan asianomaisille alueille takeet niiden kilpailukyvyn vahvistamisen jatkumisesta. Alueille, jotka jäävät ensimmäisen kerran lähentymistavoitteen ulkopuolelle, on joka tapauksessa taattava tuki tulevan aluepolitiikan rakenteesta ja tavoitteista riippumatta.

45.   on tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat selvästi tunnustaneet sellaisten alueiden erityistilanteen, jotka vuoden 2013 jälkeen eivät enää kuulu enimmäistuen piiriin lähentymistavoitteen puitteissa.

46.   kehottaa yhdessä Euroopan parlamentin kanssa komissiota ”luomaan [– –] kattavamman järjestelmän asteittaisen siirtymäavun antamiseksi alueille, jotka ylittävät pian BKT:n 75 prosentin rajan, jotta niille annetaan selvempi status ja enemmän turvaa liittyen niiden kehitykseen”.

47.   tähdentää, että EU:n koheesiopolitiikan puitteissa annettavaa kattavaa tukea on jatkettava alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan tavoitteen piiriin kuuluvilla alueilla vuoden 2013 jälkeen, sillä näillä alueilla on merkittäviä köyhyyssaarekkeita, ja niillä ilmenevät sosiaaliset ja alueelliset erot ovat syventyneet kaikkialla Euroopassa. Kyseisten alueiden panos Lissabonin strategian toteuttamiseen on merkittävä, ja ne kykenevät osaltaan edistämään yhteenkuuluvuutta ja kilpailukykyä kestävällä tavalla ainoastaan, jos kilpailukykyä, innovointia ja työllisyyden korkeaa tasoa kyetään jatkuvasti kehittämään sopusoinnussa kestävyyttä koskevien vaatimusten kanssa.

48.   suhtautuu myönteisesti siihen, että – kuten Euroopan komissio ilmoittaa viidennessä väliraportissaan yhteenkuuluvuudesta – suurin osa jäsenvaltioista kannattaa alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan tavoitteen säilyttämistä ja että kyseistä seikkaa tarkastellaan myös tuolloin aluepolitiikasta vastanneen Euroopan komission jäsenen Danuta Hübnerin huhtikuussa 2009 esittämässä keskusteluasiakirjassa sekä EU:n koheesiopolitiikan uudistamista käsittelevässä Fabrizio Barcan laatimassa tutkimuksessa.

49.   on komission kanssa samaa mieltä siitä, että myös rakenteellisesti vahvojen alueiden, jotka nykyään kuuluvat alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevan toisen rakennerahastotavoitteen piiriin, on lisättävä investointejaan luovuuteen ja innovointiin sekä nopeutettava uusien ideoihin muuntamista uusiksi tuotteiksi, palveluiksi ja menettelytavoiksi.

50.   olettaa, että kun otetaan huomioon uuden EU-sopimuksen alueellista yhteenkuuluvuutta koskevat määräykset, koheesiopolitiikan alueellisen ulottuvuuden merkitys kasvaa tulevaisuudessa. Komitea kehottaa Euroopan komissiota ottamaan koheesiopolitiikan tulevaisuutta koskevissa pohdinnoissaan huomioon ne 400 vastausta, jotka saatiin alueellista yhteenkuuluvuutta käsittelevästä vihreästä kirjasta järjestetyn kuulemisen yhteydessä (ks. AK:n lausunto). Tältä osin alueiden tulisi itse määritellä vahvuutensa ja kehittää strategioita, jotka mukautetaan kulloisiinkin tarpeisiin. Aluekehitys kuuluu myös tulevaisuudessa EU:n jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja niiden sisäinen toimivallanjako on otettava huomioon. Ottamalla alue- ja paikallistaso mukaan toimintaan on tarkoitus varmistaa tuloshakuinen aluekehitys, jossa sisällölliset ja alueelliset seikat nivotaan yhteen, sekä resurssien entistä tehokkaampi käyttö.

51.   kannattaa sitä, että EU:n koheesiopolitiikassa säilytetään kaupunkiulottuvuus. Kaupungit ovat – suurkaupunkialueiden tavoin – tärkeitä kasvun ja innovoinnin moottoreita. Kyseisessä roolissa toimiminen edellyttää kuitenkin, että myös tulevaisuudessa toteutetaan kaupunkien ja kaupunkien ongelma-alueiden sosiaaliseen ja taloudelliseen vakauttamiseen tähtääviä toimenpiteitä erityisesti EU:n vähiten kehittyneillä alueilla. Kaupungit ja suurkaupunkialueet ovat myös kehitysprosesseja ympäristöönsä levittävä tekijä. Sen lisäksi ne ovat takeena osaamisen, palvelujen ja hyödykkeiden asianmukaisesta saatavuudesta. Kaupunkipolitiikan laadinnan pitää perustua kaupunkialueiden sisäsyntyisiin kehitystekijöihin sekä kaupunkikeskusten välisten suhteiden ja järjestelyjen lujittamiseen.

52.   ehdottaa, että koheesiopolitiikassa tunnustettaisiin nykyistä enemmän kaupunki- ja maaseutualueiden riippuvuussuhde osana laajempaa toiminnallista talousaluetta. Koheesiopolitiikan avulla voidaan hyvin toteuttaa yhtenäistä kehitystä koskevaa lähestymistapaa, jolla voidaan puuttua kaupunki- ja maaseutualueiden erilaisten yhdistelmien sisällä ja välillä ilmeneviin ongelmiin. Siksi on välttämätöntä, että EU:n rakennerahastojen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston tavoitteiden ja välineiden koordinointia tiivistetään. Koska jokaisen alueen ongelmat ovat sen erityispiirteistä johtuen erilaisia, toivottavaa on, että jokainen alue voi tietyissä rajoissa määritellä itse omat alatavoitteensa ja toimensa kehityksensä suuntaamiseksi EU:n tukien avulla.

53.   katsoo, että merkittävä painoarvo on annettava myös maaseutualueiden tukemiselle sekä maaseutualueilla sijaitsevien pienten ja keskisuurten kaupunkien roolille. Vain sillä tavoin voidaan vastata rakenteellisiin puutteisiin, maaltamuuton jatkumiseen ja väestön vanhenemiseen monilla Euroopan unionin maaseutualueilla. Siksi on välttämätöntä, että EU:n rakennerahastojen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston tavoitteiden ja välineiden koordinointia tiivistetään.

54.   huomauttaa, että sovellettaessa Lissabonin sopimuksessa käyttöön otettua alueellisen yhteenkuuluvuuden periaatetta erityistä huomiota on kiinnitettävä myös teollisuuden muutosprosessissa oleviin alueisiin sekä vakavista ja pysyvistä luonnonhaitoista tai demografisista haitoista kärsiviin alueisiin, kuten pohjoisimpiin alueisiin, joiden väestöntiheys on erittäin alhainen, ja saaristo-, rajaseutu-, vuoristoalueisiin ja syrjäisimpiin alueisiin.

55.   painottaa, että tähänastinen tuki rajatylittävälle, valtioiden väliselle ja alueiden väliselle yhteistyölle, joka kuuluu Euroopan alueiden välistä yhteistyötä koskevan kolmannen rakennerahastotavoitteen piiriin, on osoittautunut tarkoituksenmukaiseksi, ja sitä tulisi jatkaa ja vahvistaa vuoden 2013 jälkeen. Alueellisen yhteistyön panos Euroopan unionin suorituskyvyn sekä unionin taloudellisen, sosiaalisen ja ennen kaikkea alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseen siten, että siinä hyödynnetään lisämahdollisuuksia, joita paikallis- ja alueviranomaisten verkottuminen luo, on korvaamaton. Tähän liittyen nykyiset ohjelmat, kuten ESPON, ”Alueet talouden muutosten edistäjinä” tai Urbact, tulisi yhdistää niin kutsutuiksi alueellisen yhteistyön horisontaalisiksi toimenpiteiksi, jotka hyödyttävät kaikkia kolmea yhteistyömuotoa. Kaikki ne raja-alueet, jotka täyttävät taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämistä koskevan vaatimuksen, on edelleen kelpuutettava saaman alueellisen yhteistyötavoitteen piiriin kuuluvia tukia.

56.   toteaa tässä yhteydessä arvostavansa Euroopan komission toimintaa eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymän (EAYY) luomiseksi. Komitea kannustaa paikallis- ja alueviranomaisia hyödyntämään kyseistä välinettä nykyistä enemmän alueellista yhteistyötä tehdessään ja kehottaa Euroopan komissiota puuttumaan nykyisten ohjelmasääntöjen esim. rajatylittävyyttä koskevaan vinoumaan, joka haittaa toiminnallisten meriyhteistyöalueiden luomista alueiden välille (säännöissä asetetun 150 kilometrin rajan vuoksi), sekä määrittelemään makroalueiden ja teemakohtaisten strategioiden roolin nykyistä yksityiskohtaisemmin alueellisen yhteistyön tulevaa muotoilua koskevissa ehdotuksissaan. Samalla on varmistettava, että paikallis- ja alueviranomaiset saavat osallistua nykyistä enemmän strategioiden laatimiseen ja niiden täytäntöönpanoon.

57.   kehottaa tutkimaan Fabrizio Barcan ehdotusta osoittaa seuraavalla tukikaudella pieni osa koheesiopolitiikan talousarviosta innovatiivisiin toimiin, joita Euroopan komissio hallinnoisi suoraan, jotta näin tuettaisiin innovatiivisia lähestymistapoja aluepolitiikassa yhteisön laajuisesti.

Koheesiopolitiikan täytäntöönpanojärjestelmä

58.   katsoo, että ratkaisu hajauttaa alueille vastuuta alueellisiin kehitysstrategioihin pohjautuvien toimintaohjelmien laadinnasta ja toteuttamisesta kumppaneina ylempien tasojen kanssa yhteensovittaen on tähän mennessä osoittautunut toimivaksi useiden ohjelmakausien aikana. Varojen jaetun hallinnoinnin järjestelmä yhdessä aluetason ohjelmasuunnittelun ja toteutuksen kanssa on näin ollen säilytettävä myös tulevaisuudessa. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita on tältä osin vahvistettava. Ennen kaikkea alue- ja paikallistasolla voidaan hyödyntää olemassa olevia kehitysmahdollisuuksia sekä aktivoida ja verkottaa paikallisia ja alueellisia toimijoita.

59.   kannattaa siksi määrätietoisesti alueellisen toimivallan säilyttämistä EU:n rakennepolitiikassa ja vastustaa esimerkiksi hankkeiden valintaa koskevan toimivallan siirtämistä unionitasolle.

60.   vahvistaa, että ponnisteluita byrokratian vähentämiseksi ja menettelyiden yksinkertaistamiseksi on jatkettava ja tehostettava, ja ehdottaa, että kuluvalla tukikaudella otetaan huomioon komission perustaman, hallinnon yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän tulokset tulevia hallintomenettelyitä suunniteltaessa ja että alueiden komitea kutsutaan varhaisessa vaiheessa mukaan tulevien hallintomenettelyiden suunnitteluun. Selkeät ja avoimet menettelyt ovat resurssien tehokkaan käytön tärkeä edellytys.

61.   katsoo, että olisi myös harkittava, tulisiko EU:n tukipolitiikan muita osia, joita Euroopan komissio on vielä tähän saakka hallinnoinut keskitetysti, kuten innovoinnin tukeminen, siirtää EU:n rakennerahastojen hajautettuun järjestelmään ja alueviranomaisten toimivallan piiriin varsinkin, kun innovoinnin edistäminen on jo nykyisin EU:n rakennerahasto-ohjelmien keskeinen osatekijä. Koska alueet hyödyntävät alueellisia kehitysstrategioita laatiessaan kaupunkien ja ala-alueiden kehityssuunnitelmia ja aktivoivat ohjelmia toteuttaessaan valtiosta riippumattomia alueellisia ja paikallisia toimijoita, myös alueita alemmat tasot osallistuvat aktiivisesti EU:n rakennepolitiikan toteuttamiseen.

62.   korostaa sitä, että paikallis- ja alueviranomaiset ovat viime vuosina saaneet paljon lähinnä myönteisiä kokemuksia kehityssuunnitelmista, alueellisen hallinnan käyttöönottamisesta ala-alueilla ja yhdennetyistä kaupunkikehityssuunnitelmista, jotka aluepolitiikan pääosasto yhdisti äskettäin käsitteen ”paikalliset kehitysmenetelmät” alle. Kyseisiä kokemuksia on jo hyödynnetty kausien 2000–2006 ja 2007–2013 toimintaohjelmissa ja niiden toteutuksessa.

63.   katsoo, että monivuotisen, yhteisiin eurooppalaisiin painopisteisiin suunnatun, alueelliseen kehitysstrategiaan perustuvan ja aluetasolla toteutettavan tukipolitiikan ansiosta EU:n rakennerahastot tarjoavat lisäarvoa verrattuna kansallisiin aluepolitiikkoihin. Ohjelmasuunnittelun monivuotisuus muodostaa vakaat edellytykset kaikille osallistujille ja mahdollistaa erityisesti myös innovatiivisten poliittisten lähestymistapojen kehittämisen. Sen avulla varmistetaan, että rakennepolitiikka suunnataan strategisiin tavoitteisiin ja painopisteisiin, ja suojellaan lyhytjänteiseltä tai tempoilevalta ja vanhat rakenteet säilyttävältä tukipolitiikalta. Seitsemänvuotiset ohjelmat, joita on toteutettu vuodesta 2000 lähtien, ovat osoittautuneet toimiviksi. Ohjelmakautta ei missään tapauksessa pitäisi lyhentää. Aluepolitiikka on tärkeä osa unionin politiikkaa, ja kaikki uudelleenkansallistamispyrkimykset on syytä torjua.

64.   suhtautuu erittäin myönteisesti arviointikulttuuriin, joka EU:n rakennerahastojen myötä on tullut yhä enemmän osaksi kaikkien alueiden tukipolitiikkaa ja on mahdollistanut sen, että strategioiden ja välineiden laatu on jatkuvasti parantunut. Ottamalla kaikki alueet mukaan EU:n rakennerahastotuen piiriin varmistetaan kokemustenvaihto kansallisten ja alueellisten viranomaisten välillä koko unionissa sekä mahdollisuus oppia toisilta parhaita käytänteitä valottavista esimerkeistä. Samalla kyseinen prosessi luo laajan ja vakaan pohjan EU:n rakennepolitiikan kehittämiselle.

Paikallis- ja alueviranomaisten sekä alueiden komitean tuleva rooli

65.   suhtautuu kriittisesti siihen, että suuntauksena on toteuttaa rakennerahasto-ohjelmat kansallisella tasolla. Komitea ehdottaakin, että paikallis- ja alueviranomaisten osallistumisesta koheesiopolitiikan toteuttamiseen raportoidaan säännöllisesti taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta luotaavassa väliraportissa, ja viittaa tässä yhteydessä alueiden komitean Lissabonin prosessin seurantafoorumin työskentelyyn.

66.   tähdentää, että toissijaisuus- ja kansalaisläheisyysperiaatteen mukaisesti paikallis- ja alueviranomaisten roolia koheesiopolitiikan kehittämisessä, toteuttamisessa ja arvioinnissa on vahvistettava edelleen.

67.   ehdottaa, että alueiden komitea voi myös jatkossa toimia kumppanina ja tehdä unionin tasolla paikallis- ja alueviranomaisten kanssa hyvissä ajoin kattavaa, tulevan koheesiopolitiikan muotoiluun ja toteuttamiseen liittyvää yhteistyötä.

Päätelmät

68.   Taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseen tähtäävällä politiikalla pyritään varmistamaan Euroopan unionin sopusointuinen kehitys vähentämällä EU:n alueiden huomattavia kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyttä. Näin ollen se on Euroopan yhdentymismallin keskeinen osatekijä, jota Lissabonin sopimus on edelleen vahvistanut, ja näin ollen on tärkeää, että sitä jatketaan myös vuoden 2013 jälkeen.

69.   Koheesiopolitiikka on hajautettuine lähestymistapoineen ja monitasoisen hallinnon järjestelmineen ainoa Euroopan unionin politiikka, jonka avulla voidaan yhdistää Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet ja paikallis- ja alueviranomaisten uudet haasteet. Siksi on aiheellista suunnata koheesiopolitiikka myös vastaisuudessa kestäväpohjaisen kasvun, sosiaalisen osallisuuden, työllisyyden ja ilmastonmuutoksen torjunnan tavoitteisiin. Koheesiopolitiikka yhdistää eri hallintotasot ja vahvistaa alue- ja paikallisulottuvuutta. Tässä yhteydessä on Eurooppa 2020 -strategiassa mainittuja seitsemää lippulaiva-aloitetta pidettävä ylimääräisinä ja täydentävinä toimina.

70.   Koheesiopolitiikassa on myös vastaisuudessa keskitettävä suurin osa varoista Euroopan unionin heikoimmin kehittyneille ja ongelmallisimmille jäsenvaltioille ja alueille jälkeenjääneisyyden umpeen kuromisen tukemiseksi sekä alueiden yhdenvertaisten mahdollisuuksien ja eurooppalaisen yhteisvastuun edistämiseksi konkreettisella tavalla. Tukikelpoisten alueiden määrittelyssä sovelletut perusteet ovat osoittautuneet tarkoituksenmukaisiksi.

71.   Myös siirtymäalueet tarvitsevat erityistä tukea, jotta tuen päättyminen ei vaarantaisi rakennerahastojen avulla saavutettuja tuloksia. EU:n toimien pysyvyyden on tarjottava kyseisille alueille varmuus kehityksen jatkuvuudesta. Lisäksi toimien on vastattava alueiden kulloiseenkin erityistilanteeseen.

72.   Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen on myös jatkossa tuettava Euroopan unionin kaikkia muita alueita erityisesti innovoinnin, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn vahvistamiseksi alueilla.

73.   Korkean eurooppalaisen lisäarvonsa johdosta alueellisen yhteistyön on pysyttävä myös tulevaisuudessa erillisenä tavoitteena, jolla tuetaan rajatylittävää, valtioiden välistä ja alueiden välistä yhteistyötä, jotta se voi osaltaan aktiivisesti edistää alueellista yhteenkuuluvuutta Euroopan unionissa.

74.   Koheesiopolitiikka voisi tarjota myös mahdollisuuksia kehittää aluepolitiikkaan liittyviä uusia innovatiivisia lähestymistapoja. Näin ollen voitaisiin tutkia mahdollisuutta osoittaa tulevaisuudessa pieni osa Euroopan komission varoista innovatiivisten toimien tukemiseen.

75.   Koheesiopolitiikan nykyiset periaatteet ovat monitasoisen hallinnon järjestelmän, monivuotisen ohjelmasuunnittelun, kumppanuuden, keskittämisen, indikaattoreihin perustuvan ohjelmien hallinnoinnin ja arvioinnin osalta osoittautuneet tarkoituksenmukaisiksi. Seitsemänvuotisen ohjelmakauden lyhentäminen ei kuitenkaan ole hyväksyttävissä.

76.   Nykyinen varojen hallinnoinnin järjestelmä on liian monimutkainen ja altis virheille. Siksi myös jatkossa kaikkien osapuolten yhteisenä tavoitteena tulee olla virheiden määrän vähentäminen sekä varojen hallinnoinnin ja tilitys- ja valvontamenettelyjen yksinkertaistaminen. Tällöin tulisi ponnistella entistä voimakkaammin kulloisiinkin kansallisiin olosuhteisiin soveltuvien ratkaisujen löytämiseksi soveltamalla suhteellisuusperiaatetta käytännössä.

77.   Koheesiopolitiikan toissijaisuuteen perustuva lähestymistapa on säilytettävä, ja sen kehittämistä on jatkettava. Tämä tarkoittaa sitä, että paikallis- ja alueviranomaisten roolia on vahvistettava entisestään koheesiopolitiikan suunnittelun, toteutuksen ja arvioinnin kaikissa vaiheissa.

78.   Paikallis- ja aluetasolla saavutetuilla tuloksilla on oltava aiempaa keskeisempi rooli koheesiopolitiikan arvioinnissa. Siksi alueiden komitea tukee kaikkia toimia, joilla koheesiopolitiikan toteutusta pyritään suuntaamaan kyseisen periaatteen mukaisesti.

Bryssel 15. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/23

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten”

(2010/C 232/04)

I.   POLIITTISET SUOSITUKSET

1.   Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten (KOM(2009) 248 lopullinen) on tärkeä asiakirja Euroopan unionin kehittämisessä. Asiakirja luo raamit alueelliselle yhteistyölle Itämeren kannalta, mutta se on samalla avaus suuralueiden syntymiselle Euroopan unionissa. Euroopan unionin laajeneminen on edesauttanut suuralueiden poliittista muodostamista. Maantieteellisesti toisiaan lähellä olevilla jäsenmailla on yhteisiä haasteita ja tavoitteita, joiden kohtaamiseen haetaan vastauksia alueellisella yhteistyöllä.

2.   Euroopan komission tiedonannossa todetaan, että vaikka Itämeren alue on monella tavalla heterogeeninen, on alueen mailla runsaasti yhteisiä intressejä ja ne ovat monella tavalla riippuvaisia toisistaan. Tiedonannossa todetaan myös, että Itämeren alue voisi toimia mallina alueelliselle yhteistyölle, jonka puitteissa voidaan testata uusia toimintamalleja ja kehittää niistä parhaiksi käytännöiksi sopivia esimerkkejä. Alueiden komitea huomauttaa, että strategian pitäisi tukea EU:n koheesiopolitiikan tavoitteita. Julkisissa palveluissa ja infrastruktuurissa on huomattavia eroja sekä aluetasolla että tätä alemmalla tasolla.

3.   Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten on ensisijaisesti Euroopan unionin sisäistä politiikkaa, joka kattaa sekä unionin kompetenssiin kuuluvia toimintoja että toimivallan ulkopuolisia asioita. Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten on asiakirja, jonka toteuttamisella pyritään tehostamaan politiikan koordinointia ja lainsäädännön tehostamista integroidulla lähestymistavalla.

4.   Komissio toteaa, että ”Yhteisön ohjelmien parempi koordinointi ja strategisempi käyttö on erityisesti kriisitilanteessa olennainen tekijä sen varmistamisessa, että alueen rahoitusvarat ja politiikka edistävät strategiaa mahdollisimman tehokkaasti.” Monissa yhteyksissä on korostettu, että strategian on tuotava lisäarvoa Euroopan unionille. Nykyiset rahoitus- ja oikeudelliset puitteet tarjoavat myös mahdollisuuksia tehokkaaseen toimintaan, joka perustuu tiivistettyyn yhteistyöhön ja koordinointiin.

5.   Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten on tärkeä asiakirja, ei vain Itämerta varten vaan myös muille kehittyville suuralueille Euroopassa. Itämeri on Euroopan unionin suuralueellistumisen pilottialue. Itämerellä tehdyt ratkaisut strategian edistämiseksi ja toimeenpanoksi ovat esimerkkinä ja luovat parhaita käytäntöjä myös muille mahdollisille suuralueille. Itämeren alueelliset ja paikalliset toimijat luovat käytäntöjä Euroopan muille alueille. Euroopan komission valmistelussa on esimerkiksi strategia-asiakirja. Tonavan alueelle. Myös muilla suuralueilla on meneillään keskustelu vastaavan strategia-asiakirjan tarpeellisuudesta.

6.   Suuralueiden syntyminen Euroopan unioniin ei ole yksiselitteinen asia. Alueiden ja paikallisyhteisöjen kannalta on tarpeellista, että niiden välinen yhteistyö tiivistyy ja laajenee kattamaan unionin politiikan eri lohkoja ja ylittää myös politiikkalohkojen rajat. Suuralueista ei tule kehittyä uutta institutionaalista tasoa unionin ja jäsenmaiden väliin, vaan niiden on toimittava alueiden, jäsenvaltioiden ja unionin yhteistyön instrumentteina. Suuralueet voivat tuoda lisäarvoa Euroopan yhdentymiseen vain jos ne lisäävät valtioiden ja alue- ja paikallistason yhteistyötä unionin politiikkojen tehostajana.

7.   Asiakirjan mukaan suuralueen laajuus määräytyy joustavasti aiheen mukaan. Se on lähtökohdiltaan unionin sisäinen strategia, joka kattaa alueen kahdeksan Euroopan unionin jäsenvaltiota. Mutta asiakirjassa todetaan, että monet alueen kohtaamista haasteista vaativat myös tiivistä yhteistyötä EU:n ja Venäjän välillä. Alueiden komitea korostaa että Norja on myös tärkeä EU:n ulkopuolinen yhteistyökumppani Itämeren alueella. Lisäksi Valko-Venäjän kanssa on tehtävä rakentavaa yhteistyötä.

Ulkoinen ulottuvuus

8.   Vaikka alueelliset strategiat ovat unionin sisäisiä strategioita, on niillä potentiaalisesti tärkeä merkitys suuralueisiin rajoittuvien Euroopan unionin ulkopuolisiin valtioihin nähden. Itämerellä on kaksi suoraan Itämeren alueeseen rajoittuvaa valtiota, Norja ja Venäjä. Norjan kytkeytyminen Itämeren alueeseen tapahtuu jo nyt ETA-sopimuksen kautta. Tämä sopimus kytkee Norjan unionin sisämarkkinoihin. Tältä osin Norjan asema ei muutu. Itämeren strategian alaan kuuluu kuitenkin politiikan lohkoja, joita ETA-sopimus ei kata. Tällainen sektori on esimerkiksi Euroopan unionin meripolitiikka, jolla on Norjalle suuri merkitys ja jonka toimeenpanossa Norjalla on tärkeä osa.

9.   Venäjän asema ja suhde Euroopan unioniin on toinen. Tätä suhdetta koskevat erityiset sopimukset ja ohjelmat. Suhteiden pohjana on sopimus yhteistyöstä ja kumppanuudesta Venäjän ja EU:n sekä sen jäsenmaiden välillä (1994). Venäjän ja EU:n välillä on sen lisäksi suuri määrä asiakohtaisia sopimuksia. Osapuolten välillä on myös poliittisen konsultaation järjestelmä. Sopimusten toimeenpano ei ole edennyt odotetulla tavalla eikä sopimusta yhteistyöstä ja kumppanuudesta ole saatu uudistettua pyrkimyksistä huolimatta.

10.   Venäjän ja Euroopan unionin suhde Itämeren alueella perustuu paljolti kahdenvälisiin suhteisiin ja ohjelmiin.

11.   Komission tiedonannossa ”Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten” korostetaan Euroopan unionin Pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa. Tiedonannossa todetaan, että ”yhteyksistä EU:n ulkopuolisiin maihin pitäisi huolehtia ensisijaisesti pohjoisen ulottuvuuden puitteissa, joskin tapauksen mukaan voitaisiin käyttää muitakin kanavia”.

12.   Pohjoisen ulottuvuuden politiikka unionin politiikka-ohjelmana täydentää Itämeri-strategiaa. Pohjoisen ulottuvuuden politiikan kautta myös Islanti kytkeytyy mukaan Itämeren alueen yhteistyöhön.

13.   Strategian toimeenpanossa tulisi kiinnittää enemmän huomiota strategian ulkoisen ulottuvuuden kysymyksiin. Itämeren ulkoisen ulottuvuuden aluetta tulisi laajentaa kattamaan myös Itämeren valuma-alueella olevat Valko-Venäjä ja Ukraina. Näiden valtioiden kytkeminen läheisemmin strategian toteuttamiseen olisi omiaan lähentämään niitä eurooppalaisiin arvoihin.

14.   Itämeri-strategian toteutuksen onnistuminen riippuu siitä, saadaanko EU:n ulkopuoliset alueen valtiot mukaan sen toteutumiseen. Ympäristökysymyksissä, kuljetuksissa. logistiikassa ja kansalaisturvallisuuden kysymyksissä esimerkiksi EU:n ulkorajat ylittävä yhteistyö on tarpeen. Itämeren alueella energiapolitiikka on myös unionin ulkorajat ylittävää Itämeri-politiikkaa.

15.   Itämeri-strategian toteuttaminen tapahtuu konkreettisten hankkeiden muodossa. Siihen ei välttämättä liity laajoja poliittisia kytkentöjä. Juuri konkreettisissa hankkeissa on mahdollisuus osoittaa molemminpuolisen hyödyn toteutuminen esimerkiksi Venäjän kanssa toimimisessa.

16.   Alueiden ja paikallisyhteisöjen rooli on strategian sisäisen ja ulkoisen ulottuvuuden toimeenpanossa tärkeä. Alueilla ja paikallisyhteisöillä on runsaasti unionin ulkorajat ylittäviä kumppanuuksia. Esimerkiksi ystävyyskaupunkisuhteet tarjoavat mahdollisuuksia strategian osa-alueiden hyödyntämiselle. Euroopan unionin Itämeri-strategian kehittämiseksi unionin ja muiden alueen toimijoiden tulee etsiä ja muotoilla keinoja, joilla strategian ulkoista ulottuvuutta voidaan vahvistaa sen toimeenpanon tehostamiseksi.

17.   Itämeren alueella ovat käytössä Euroopan unionin normaalit rahoitusohjelmat ja instrumentit. Erityisenä haasteena on saattaa nämä instrumentit palvelemaan Itämeri-strategiassa asetettuja tavoitteita. Tämä on sitäkin tärkeämpää, koska komission tiedonantoon ei liity ehdotusta lisärahoituksesta tai muista lisäresursseista. On tärkeätä huolehtia siitä, että olemassa olevia olennaisia unionin voimavaroja voidaan nyt ja tulevilla ohjelmakausilla täysimittaisesti hyödyntää strategian tavoitteiden saavuttamiseen.

18.   Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten nojaa, ja sen tulee nojata, läheisyysperiaatteen toteuttamiseen. Toisin sanoen, strategialla on pyrittävä puuttumaan ensi sijassa kysymyksiin, joita ei voida ratkaista pelkästään kansallisin tai paikallisin keinoin. Asiakirjassa strategian painopisteet esitetään neljän päätehtävän muodossa:

| — | tehdään kestävä kehitys mahdolliseksi |
| --- | --- |

—

tehdään kestävä kehitys mahdolliseksi

| — | parannetaan alueen hyvinvointia |
| --- | --- |

—

parannetaan alueen hyvinvointia

| — | parannetaan alueen yhteyksiä ja vetovoimaisuutta sekä |
| --- | --- |

—

parannetaan alueen yhteyksiä ja vetovoimaisuutta sekä

| — | huolehditaan alueen turvallisuudesta. |
| --- | --- |

—

huolehditaan alueen turvallisuudesta.

19.   Strategian toteuttamista varten komission tiedonantoon liittyy erillinen toimintaohjelma. Toimintaohjelma on kolmitasoinen. Siinä määritellään ensinnäkin neljä pilaria, jotka noudattelevat strategian neljää pääaluetta. Pilarit on jaettu 15 prioriteettialueeseen, jotka jakaantuvat 78:aan ns. lippulaivahankkeeseen. Prioriteettihankkeet on valittu strategian toteuttamisen kannalta siten, että ne joko edistävät tavoitteiden saavuttamista tai antavat mahdollisuuden tarttua Itämeren alueen kannalta tärkeisiin kysymyksiin. Ne ovat teemoiltaan yleisiä ja usein varsin laajoja. Lippulaivahankkeet puolestaan ovat konkreettisia ja luonteeltaan käytännöllisempiä.

20.   Komissio järjesti strategiaa valmistellessaan asiasta laajamittaiset sidosryhmien kuulemiset, jotka käsittivät seuraavat kolme keskeistä osa-aluetta: viranomaisten ja alueen muiden virallisten elinten epäviralliset asiakirjat, sidosryhmätapaamiset, joissa kerättiin virallisten ja yksityisten tahojen ja kansalaisjärjestöjen asiantuntemusta. Myös Eurooppa-sivuston kautta järjestettiin kuulemismahdollisuus, johon otti osaa suuri määrä Itämeren alueen toimijoita.

21.   Kuulemiseen otti osaa kaikkiaan 109 sidosryhmää. Niiden joukossa olivat kaikki kahdeksan alueen jäsenvaltiota ja kolme EU:n ulkopuolista valtiota (Venäjä, Norja ja Valko-Venäjä). Mielipiteensä esitti myös 48 hallitustenvälistä järjestöä sekä 31 alue- ja paikallisviranomaista. Myös 19 yksityisen sektorin edustajaa lausui mielipiteensä. Kuulemismenettely toi esille laajasti alueen toimijoiden käsityksiä ja ehdotuksia strategian valmisteluun.

22.   Olisi tarpeen, että kuulemismenettelyyn osallistuneilla tahoilla, erityisesti järjestöjen ja alue- ja paikallisviranomaisten edustajilla olisi kiinteä mahdollisuus osallistua strategian kehittelyyn. Alueiden komitean mielestä tiedonannon ja siihen liittyvän toimintaohjelman arviointiin ja seurantaan tulee kiinnittää runsaasti huomiota. Tiedoksiannon sisältämä ehdotus vuosittaisesta foorumista on hyvä, mutta riittämätön. Komitean mielestä arvioinnin tulee olla jatkuvaa, ja se tulee avata kaikille halukkaille sidosryhmille.

23.   Komissio esittää johtopäätöksenään kuulemisten perusteella, että uusia elimiä strategian toimeenpanoksi ei tarvita. Itämeren alueella on lukuisia yhteistyöjärjestelyjä, eikä ole mitään syytä luoda uusia, jotka saattaisivat vain lisätä hallintokuluja tukematta varsinaista toimintaa. Itämeren alueella on satoja erilaista järjestöä ja verkostoja. Suuri osa niistä on perustettu 1990-luvun alussa kylmän sodan aikaisen järjestelmän luhistumisen jälkeen edistämään EU-jäsenyyteen tähtäävien valtioiden sopeutumista eurooppalaiseen yhteistyöhön.

24.   Vaikka järjestöjä ja verkostoja alueella on paljon, monet niistä ovat menettäneet toiminnan motiivin ja tarpeen vuonna 2004 tapahtuneen laajenemisen seurauksena. Jäsenyyttä edistämään luodut järjestöt eivät aina ole löytäneet uutta roolia ja tehtäviä. Itämeri-strategia ja sen toimeenpano voisivat antaa järjestöille uusia tehtäviä. Kaikkien sidosryhmien olisi tarpeen yhdessä pohtia ja arvioida, minkä laajuinen verkosto on käyttökelpoinen Itämeri-strategian toimeenpanoa varten.

25.   Järjestöjen ja verkostojen aktivointi edellyttää laajaa tiedotus- ja viestintäkampanjaa strategian sisällöstä ja sen antamista mahdollisuuksista. Tähän seikkaan komission ehdotuksessa ei kiinnitetä huomiota. Alueiden komitea esittää, että Euroopan komission edustustot jäsenvaltioissa velvoitetaan järjestämään riittävän kattavaa ja laaja-alaista tiedotusta.

26.   Komitea haluaa kuitenkin korostaa, että alueellisten ja paikallisten viranomaisten yhteistoiminta ja niiden luomat järjestöt ja verkostot ovat lisänneet toimintaansa unionin laajenemisen jälkeen. Nämä tahot osoittivat laajaa kiinnostusta kuulemismenettelyn aikana ja niiden kannanotot olivat usein varsin perusteellisesti laadittuja.

27.   Komission tiedonannossa todetaan niin ikään, että ”pelkkä strategia ei riitä. Alueen kohtaamat haasteet edellyttävät toimia, joiden on oltava konkreettisia ja näkyviä. Toimintasuunnitelmassaan komissio pitääkin välttämättömänä, että jäsenvaltiot ja muut sidosryhmät toimivat vastuunsa mukaisesti ja ryhtyvät vetämään toimintaa eri ensisijaisilla osa-alueilla ja lippulaivahankkeissa”.

28.   Alueiden komitea toteaa, että tämä toive ei toimintasuunnitelman ensimmäisessä hyväksymisvaiheessa ole toteutunut. Prioriteettialueiden toimeenpano on toimintasuunnitelmassa pääasiassa annettu jäsenvaltioille. Viidestätoista prioriteettialueesta vain yksi on annettu alueen vastuulle. Kysymyksessä on alueen turismipolitiikan kehittäminen, jonka vastuu on annettu Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiolle. Samalla tehtäväalueella on terveyden edistämisen tehtäväalueen vastuu annettu Pohjoisen ulottuvuuden julkisen terveydenhoidon ja hyvinvoinnin kumppanuusohjelmalle (NDPHS). Prioriteettialueiden toimeenpanon on tarkoitus tapahtua läheisessä yhteistyössä komission kanssa.

29.   Alueilla ei ollut ainoatakaan johtajuusroolia lippulaivaprojekteissa (78 projektia) ajankohtana, jolloin tiedoksianto hyväksyttiin. Juuri lippulaivaprojektit ovat hankkeita, joissa alueiden rooli voisi olla huomattava. Alueiden komitean mielestä vastaisuudessa, kun lippulaivahankkeista päätetään, alueille ja paikallisille viranomaisille tulisi antaa mahdollisuus aktiivisesti osallistua hankkeiden toteuttamiseen.

Strategian toteuttaminen

30.   Alueiden komitea toteaa, että toimintasuunnitelmassa strategian toimeenpanon hahmottamiseen osoitetaan vähän huomiota. Itämeri-strategia toimii pilottina uudenlaiselle makroalueen strategiselle yhteistyölle, jossa tärkeää on eri hallinnontasojen toimijoiden sitoutuneisuus ja toisaalta koordinoitu toiminta. Alueiden komitea kannustaa komissiota panostamaan erityisesti toimintasuunnitelman joustavan mutta määrätietoisen toteutuksen ja hallinnon tukemiseen.

31.   Toimintasuunnitelmassa esitetään toimeenpanoa varten kolmitasoinen toimintamalli, joka noudattaa pääpiirteissään monitasoisen hallinnon mallia. Esitetty toimintamalli noudattaa Euroopan unionissa käytössä olevaa yhteisömetodia. Tämä ehdotus sitoo strategian toimeenpanon normaaliin Euroopan unionin toimintatapaan. Toiminnan linjaaminen on annettu neuvostolle komission suositusten pohjalta. Komission tehtävänä olisi myös laatia neuvostolle tilanneraportteja strategian etenemisestä. Alueiden komitean mielestä on tärkeätä, että monitasoisen hallinnon toteutumisen turvaamiseksi noudatetaan yhteisömenetelmää, jolla turvataan alue- ja paikallistason osallistuminen strategian toteuttamiseen.

32.   Monitasoisen hallinnon mallin mukaisesti komissiolla on strategian toteutumisessa keskeinen rooli. Komissio vastaa ”koordinoinnista, seurannasta, raportoinnista, toteuttamisen avustamisesta ja jatkotoimista. Yhdessä alueella toimivien sidosryhmien kanssa komissio laatii säännöllisesti raportteja edistymisestä ja tekee aloiteoikeutensa mukaisesti ehdotuksia strategian ja toimintasuunnitelman mukauttamiseksi aina kun se on tarpeen. Koordinointitoimilla seurattaisiin, miten varojen käyttö edistää strategian prioriteetteja”.

33.   Toimintasuunnitelma ei sisällä ehdotuksia, miten komission työtä mahdollisesti organisoidaan strategiaa silmällä pitäen. Lähtökohtana on, että ”ohjelmasuunnittelusta vastaavat viranomaiset voivat tarkastella uudelleen myöntämisperusteita ja auttaa strategian mukaisten projektien valinnassa. Komissio tukee ohjelmiin tarvittaessa tehtäviä mukautuksia”. Vaarana on, että komissiossa ei ole riittävässä määrin nimenomaan komission moniin tehtäväalueisiin nähden voimavaroja osoitettuna strategian toteuttamista varten. Saattaisi olla hyödyllistä luoda komission sisälle monialaisia task force -tyyppisiä virkamiesryhmiä strategiaan liittyvien tehtävien hoitoa varten. Komission toimilla on strategian toteuttamisessa niin keskeinen rooli, että sille tulisi osoittaa riittävät resurssit suunnitteluun, seurantaan, koordinaatioon ja raportointiin.

34.   Toimeenpanon kolmannen tason muodostavat ”yhteistyökumppanit”. Käytännön toteutuksen taso on strategian toteuttamisen kannalta keskeinen. Toimintasuunnitelma jättää tämän tason hahmottelun ylimalkaiseksi. Ajatuksena on, että käytännön toteutus ja toteuttajat linjataan strategian tavoitteiden mukaisesti. Komission tehtävä on tässäkin keskeinen: ”se kartoittaa ensisijaisten osa-alueiden mukaiset koordinointielimet ja lippulaivahankkeitten vetäjät yhteistyössä EU:n muiden toimielinten, jäsenvaltioiden ja alueiden, kansainvälisten rahoituslaitosten, kansainvälisten ohjelmaviranomaisten sekä HELCOMin ja muiden hallitustenvälisten organisaatioiden kanssa”.

35.   Toimintasuunnitelmassa annetun määritelmän mukaan suuralueella ”hallinnollisia alueita on useita mutta yhteistä tarkastelua kaipaavien asioiden määrä riittää perustelemaan yhtenäisen strategisen toimintamallin”. Määritelmässä puhutaan hallinnollisista alueista eikä valtioista, mikä antaa ymmärtää, että alue- ja paikallishallinnon toimijat ovat yhdenvertaisia valtioiden kanssa alueen pohjana. Alueiden komitean mielestä alueellisille ja paikallisille toimijoille tulee tässä prosessissa antaa merkittävä rooli. Alueet ja paikalliset toimijat ovat lähinnä kansalaisia toimiva taso. Niiden näkyvällä panoksella voidaan lisätä strategian kansalaisläheisyyttä, joka on tärkeä edellytys toiminnan onnistumiselle. Kansalaisläheisyys ja siihen liittyvä hyväksyttävyys ovat välttämätön edellytys strategian onnistumiselle. Nämä periaatteet voidaan parhaiten toteuttaa alue- ja paikallistason toimijoiden kanssa yhteistyössä.

36.   Alue- ja paikallistasolla on myös kiinteä tuntemus Itämeren alueen olosuhteisiin ja tarpeisiin. Alue- ja paikallistason toimijoilla on pitkä ja toimiva kokemus sekä keskinäisestä yhteistyöstä, että yhteistoiminnasta kansalaisjärjestöjen kanssa. On myös syytä palauttaa mieliin, että alue- ja paikallistason toimijoilla on pitkäaikainen kokemus kolmikantaisesta toiminnasta Euroopan komission ja jäsenvaltioiden hallitusten kanssa unionin rahoitusinstrumenttien ja politiikkojen hallinnasta. Ne ovat toimivaltaisia toimijoita Euroopan unionin politiikoissa yleensäkin. Lisäksi on huomattava, että alue- ja paikallistason toimijat osoittivat sidosryhmäkuulemisissa suurta kiinnostusta ja osallistumishalua.

37.   Alueiden komitea toivoo, että komissio tunnustaisi alue- ja paikallistason toimijoiden tärkeän roolin ja kyvykkyyden strategian toimeenpanossa. Alue- ja paikallistasolle tulisi antaa keskeinen asema monitasoisen hallintojärjestelmän vakiintuneena osapuolena, kun määritellään ja valitaan ensisijaisten osa-alueiden mukaiset koordinointielimet ja lippulaivahankkeitten vetäjät.

38.   Alueiden komitea panee merkille tyydytyksellä Euroopan unionin talousarvioon parlamentin esityksestä sisältyvän määrärahan strategian edistämiseksi. Komitean mielestä tarpeisiin nähden vaatimaton määräraha on rohkaiseva avaus ja toivoo sen kasvattamista tulevina vuosina. Komitean mielestä määräraha tulisi kohdentaa erityisesti alueiden ja lukuisten alueella toimivien sidosryhmien toimintamahdollisuuksien ja osallistumismahdollisuuksien parantamiseen strategian toimeenpanossa.

39.   Alueiden komitean mielestä toimintasuunnitelmassa esitetty ajatus vuosittaisesta foorumista on kannatettava, mutta riittämätön strategian toimeenpanon seurannan kannalta. Foorumin rooliksi ei riitä, että ”strategian eri osa-alueisiin liittyvät yhteistyökumppanit (myös asiaan liittyvistä EU:n ulkopuolisista maista) voivat tavata ja keskustella strategian edistymisestä ja tehdä toteutukseen liittyviä suosituksia.” Strategian toimeenpanon valvonta edellyttää konkreettisempaa seurantaa myös toteuttavalla tasolla. Tässä yhteydessä tulee pohtia, miten pystytään parhaiten turvaamaan tiedonvälitys eri toimenpiteiden tuloksista. On myös löydettävä ratkaisu, miten olemassa olevaa Itämeren aluetta koskevaa tietoainesta pystytään kokoamaan siten, että se palvelisi strategiassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista.

40.   Toimintaohjelmassa korostetaan monissa yhteyksissä sidosryhmien sitouttamisen merkitystä. Strategian toimeenpanon onnistuminen edellyttää alueen toimijoilta vahvaa poliittista sitoutumista. Poliittisen sitoutumisen hankkiminen ja vakiinnuttaminen on olennainen kysymys. Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten julkaistaan poikkeuksellisissa olosuhteissa keskellä syvää maailmanlaajuista lamaa.

41.   Lama koskettaa poikkeuksellisen voimakkaasti Itämeren talousaluetta. Vielä jokin aika sitten Itämeren talousalue oli Euroopan nopeimmin kasvava alue. Kesäkuussa 2009, toimintaohjelman julkistamien aikoihin se on yksi eniten kriisistä kärsineitä alueita. Toimintaohjelman toimeenpanolle kriisin olemassaolo voi olla sitä vauhdittava tekijä. Pyrkimyksille taloudellisen kriisin voittamiseksi Itämeri-strategia voi tarjota uusia aineksia. Toisaalta toimintaohjelma sisältää arvion, että julkisten talouksien kriisin takia strategiaan sisältyvien toimenpiteiden toteuttamisaikataulu saattaa venyä.

42.   Toimijoiden sitouttamisessa strategiaan lähtökohtana on sidosryhmien aktiivinen kiinnostus strategian valmistelun aikana. Sitoutumisessa avainasemassa ovat jäsenvaltioiden hallitukset. Hallitukset asettavat strategialle tavoitteet ja tekevät päätöksen sen suurista linjoista ja painotuksista. Mutta hallitukset ovat avainasemassa myös muiden alueen toimijoiden kiinnostuksen luomisessa ja sitoutumisessa. Hallitusten on päätöksillään luotava olosuhteet muiden osapuolten aktiiviselle osallistumiselle.

43.   Hallitusten yhteistyölle Itämeren alueelle on luotu instituutioita. 1950-luvulla käynnistyneellä pohjoismaisella yhteistyöllä on omat toimielimensä, Pohjoismaiden neuvosto ja Pohjoismaiden ministerineuvosto. Vastaavasti kolmen Baltian maan välille perustettiin Baltian ministerineuvosto ja Baltian neuvosto. Vuonna 1992 koko Itämerta kattavina järjestöinä syntyivät Itämeren valtioiden neuvosto (CBSS) ja vastaava parlamentaarikkojen elin Itämeren parlamentaarikkokokous (BSPC).

44.   Hallitusten välisen yhteistyön tehostaminen ei edellytä uusien elinten perustamista. Se edellyttää olemassa olevien instituutioiden toiminnan tehostamista ja ottamista käyttöön Itämeri-strategian toimeenpanon areenoiksi. Itämeri-strategia antaisi järjestöille myös uuden tehtäväkentän.

45.   Kolmen parlamenttien jäsenistä koostuvan järjestön roolina voisi olla tarjota foorumi poliittisten voimien keskustelulle Itämeri-politiikasta. Tällä tavalla voitaisiin kasvattaa puolueiden ja kansanedustajien kiinnostusta ja sitoutumista Itämeri-politiikkaan. Itämeri-strategian toteuttamisen kannalta tällä voisi olla suuri merkitys.

46.   Myös muut Itämeren alueen järjestöt ja yhteistyöelimet tarjoavat areenoita Itämeri-strategian toteuttamiselle ja ennen kaikkea toimivat välineinä toimijoiden sitouttamiselle siihen. Itämeri-strategia voisi myös antaa monille jo toimintamotiivinsa menettäneille järjestöille pontta niiden toiminnan vauhdittamiseksi.

Bryssel 14. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/29 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/29

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma”

(2010/C 232/05)

I.   YLEISET HUOMIOT

Taustaa

1.   Alueiden komitea antoi vastauksensa (1) Euroopan komission vihreään kirjaan ”Uutta ajattelua kaupunkiliikenteeseen” (2) vuonna 2008. Sitä seurasi huhtikuussa 2009 annettu lausunto ”Kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma” (3), joka on vastaus Euroopan parlamentin oma-aloitteiseen mietintöön (4) ja jossa alueiden komitea suhtautui myönteisesti EU-tasolla tehtyihin lukuisiin kaupunkiliikennealoitteisiin.

2.   Alueiden komitea on kannattanut mallia, jossa kaupunkiliikennesuunnitelmat pannaan toimeen julkisten tahojen tai julkisten ja yksityisten toimijoiden pitkäaikaisten ja kestävän kehityksen mukaisten sopimusten tai mobiliteettisopimusten avulla. Samalla se on kehottanut komissiota luomaan koheesiopolitiikkaan kuuluvan rahoitusvälineen, jota alueet ja kaupunkialueet voisivat käyttää suoraan ja joka kannustaisi kaupunkialueita liikennesuunnitelmien laatimisessa. Kaupunkiliikennesuunnitelmien muotoilu ja toteuttaminen kuuluisi itse kaupunkien vastuulle.

3.   Euroopan komissiota pyydettiin myös panostamaan prosessiin yhä enemmän rahoituskannustimien, palkitsemisjärjestelmien ja parhaiden toimintatapojen vaihdon avulla sekä unionin laajuista laadukkaiden ranta-alueiden ”sinilippujärjestelmää” vastaavalla tunnustuksella, joka myönnettäisiin erityisten indikaattorien perusteella mahdollisimman saasteettomille ja ruuhkattomille kaupunkialueille.

4.   pitää tarpeellisena unionitason harmonisointia erityisesti tarkasteltaessa ajoneuvojen teknisiä vaatimuksia (esim. olemassa olevien ajoneuvojen jälkivarustamista dieselnokisuodattimilla), infrastruktuurilaitteita ja kuljetuspalveluja sekä merkintöjä (kylttejä ja kilpiä), joiden perusteella unionin päästö- ja melunormit täyttävät moottoriajoneuvot pääsevät ympäristövyöhykkeille.

5.   Lisäksi alueiden komitea on katsonut (5), että kaupunkiliikenteen sosiaalista ulottuvuutta olisi tarkasteltava edelleen, koska sen avulla voidaan edistää sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta kaupunkialueilla ja niiden reuna-alueilla.

6.   Komissio on hyväksynyt 20 toimenpidettä sisältävän kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelman (6). Toimenpiteillä paikallis-, alue- ja keskusviranomaisia kannustetaan ja autetaan saavuttamaan kestävää kaupunkiliikennettä koskevat tavoitteensa. Kyseessä on ensimmäinen Euroopan komission esittämä kattava tukipaketti kaupunkiliikenteen alalla.

7.   Komission ehdottamat toimenpiteet käynnistetään toimintasuunnitelman hyväksymistä seuraavina neljänä vuotena, mutta komissio aikoo vuonna 2012 tarkastella toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa ja arvioida lisätoimenpiteiden tarvetta.

Kommentteja kaupunkiliikennettä käsittelevään Euroopan komission toimintasuunnitelmaan

8.   Alueiden komitea on tyytyväinen, että Euroopan komissio on vihdoin julkaissut kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelman, jossa käsitellään liikkuvuuden parantamiseen kaupungeissa liittyviä keskeisiä kysymyksiä.

Taloudelliset ja ympäristöä koskevat perustelut

9.   Euroopan komissio on todennut, että 72 prosenttia Euroopan väestöstä asuu kaupunkialueilla (7). Osuus nousee 84 prosenttiin vuoteen 2050 mennessä. Kaupunkialueiden haasteena on siirtyä liikenteeseen, joka on kestävää kilpailukyvyn kannalta (ruuhkautuminen, kuljetuskustannukset) ja ympäristöä ajatellen (ilman saastuminen, melu).

10.   Alueiden komitea tunnustaa kaupunkiliikenteen ja liikkuvuuden keskeisen merkityksen Euroopan tulevaisuudelle, koska se liittyy keskeisen kehityksen perustana oleviin kolmeen pilariin.

| — | talouteen, koska liikenneruuhkat ovat taloudellisen kilpailukyvyn este (kaupan viivästykset, korkeat kuljetuskustannukset jne.) Kaupunkialueet ovat Euroopan taloudellisia moottoreita, koska yli 70 prosenttia EU:n taloudellisesta vauraudesta on lähtöisin niiltä. Tästä vauraudesta seitsemän prosenttia kuitenkin tuhlautuu onnettomuuksien, ruuhkien sekä terveys- ja ympäristövahinkojen aiheuttamiin ulkoisiin kustannuksiin. |
| --- | --- |

—

talouteen, koska liikenneruuhkat ovat taloudellisen kilpailukyvyn este (kaupan viivästykset, korkeat kuljetuskustannukset jne.) Kaupunkialueet ovat Euroopan taloudellisia moottoreita, koska yli 70 prosenttia EU:n taloudellisesta vauraudesta on lähtöisin niiltä. Tästä vauraudesta seitsemän prosenttia kuitenkin tuhlautuu onnettomuuksien, ruuhkien sekä terveys- ja ympäristövahinkojen aiheuttamiin ulkoisiin kustannuksiin.

| — | ympäristöön, koska henkilöauto- ja raskaan liikenteen aiheuttama saastuminen ja ruuhkautuminen suurkaupunkialueilla, kaupungeissa sekä kaupunkien sisäisessä liikenteessä on yksi tärkeimmistä esteistä EU:n 20-20-20-tavoitteen saavuttamiselle. Kaupunkien moottoriliikenne tuottaa 40 prosenttia tieliikenteen aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä ja jopa 70 prosenttia muista epäpuhtauksista. On selvää, että liikennemuotosiirtymä kaupunkiliikenteessä (jossa julkinen liikenne on tärkein ratkaisu) vaikuttaa Euroopan kehityksen kestävyyteen. |
| --- | --- |

—

ympäristöön, koska henkilöauto- ja raskaan liikenteen aiheuttama saastuminen ja ruuhkautuminen suurkaupunkialueilla, kaupungeissa sekä kaupunkien sisäisessä liikenteessä on yksi tärkeimmistä esteistä EU:n 20-20-20-tavoitteen saavuttamiselle. Kaupunkien moottoriliikenne tuottaa 40 prosenttia tieliikenteen aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä ja jopa 70 prosenttia muista epäpuhtauksista. On selvää, että liikennemuotosiirtymä kaupunkiliikenteessä (jossa julkinen liikenne on tärkein ratkaisu) vaikuttaa Euroopan kehityksen kestävyyteen.

| — | sosiaaliseen pilariin, koska julkisen liikenteen järjestelmien parantuminen ja ruuhkien väheneminen vaikuttavat myönteisesti kansalaisten elämänlaatuun ja kansanterveyteen. Ne parantavat myös epäedullisessa asemassa olevien asuinalueiden ja yhteisöjen yhteyksiä kaupunkien keskustoihin ja siten laajentavat työmahdollisuuksia ja parantavat terveys-, koulutus- ja kulttuuripalvelujen saatavuutta. |
| --- | --- |

—

sosiaaliseen pilariin, koska julkisen liikenteen järjestelmien parantuminen ja ruuhkien väheneminen vaikuttavat myönteisesti kansalaisten elämänlaatuun ja kansanterveyteen. Ne parantavat myös epäedullisessa asemassa olevien asuinalueiden ja yhteisöjen yhteyksiä kaupunkien keskustoihin ja siten laajentavat työmahdollisuuksia ja parantavat terveys-, koulutus- ja kulttuuripalvelujen saatavuutta.

Tehtävät ja vastuut

11.   Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että Euroopan komissio on osoittanut ymmärtävänsä toissijaisuusperiaatteen täydellisesti myöntäessään toimintasuunnitelmassa, että ensisijainen vastuu kaupunkiliikennettä koskevasta politiikasta on paikallis-, alue- ja keskusviranomaisilla, vaikka paikallistasolla tehdyt päätökset liittyvätkin usein alueellisella, kansallisella ja EU:n tasolla määriteltyihin puitteisiin.

12.   Euroopan komissio uskoo, että toissijaisuusperiaatetta ja kaikkien hallintotasojen toimivaltaa ja vastuita täysimääräisesti kunnioittavalla, kumppanuutta korostavalla lähestymistavalla voidaan edetä pitkälle.

13.   Toimintasuunnitelmassa ehdotetut 20 toimenpidettä, joissa otetaan huomioon useimmat AK:n aiemmista suosituksista, koskevat pääasiassa välineitä, joilla kaupunkeja ja alueita autetaan kehittämään kestävän liikkuvuuden politiikkaa. Välineet ovat seuraavat:

| — | tietojenvaihto ja parhaat käytänteet |
| --- | --- |

—

tietojenvaihto ja parhaat käytänteet

| — | kaupunkiliikennesuunnitelmien laatimisohjeiden julkaiseminen |
| --- | --- |

—

kaupunkiliikennesuunnitelmien laatimisohjeiden julkaiseminen

| — | vuoropuhelu julkisen liikenteen harjoittajien kanssa matkustajien oikeuksia koskevien vapaaehtoisten sitoumusten määrittelemiseksi |
| --- | --- |

—

vuoropuhelu julkisen liikenteen harjoittajien kanssa matkustajien oikeuksia koskevien vapaaehtoisten sitoumusten määrittelemiseksi

| — | internet-opas vähäpäästöisistä ajoneuvoista ja keskustelut jäsenvaltioiden kanssa energiaa säästävien ajotapojen sisällyttämisestä ajokokeisiin |
| --- | --- |

—

internet-opas vähäpäästöisistä ajoneuvoista ja keskustelut jäsenvaltioiden kanssa energiaa säästävien ajotapojen sisällyttämisestä ajokokeisiin

| — | kaupunkiliikenteen seurantakeskus |
| --- | --- |

—

kaupunkiliikenteen seurantakeskus

| — | kaupunkiliikennettä koskevat tutkimukset, joissa tarkastellaan muun muassa erilaisten vihreiden vyöhykkeiden toimintaa EU:ssa. |
| --- | --- |

—

kaupunkiliikennettä koskevat tutkimukset, joissa tarkastellaan muun muassa erilaisten vihreiden vyöhykkeiden toimintaa EU:ssa.

14.   Komission esittämää kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma tarjoaa mahdollisuuden luoda EU:n tason puitteet paikallis-, alue- ja keskusviranomaisten auttamiseksi kaupunkialueiden kestävien liikenneverkkojen kehittämiseen ja uusien teknologiaratkaisujen käyttöönottamisen käynnistämisessä toimivaltaa ja vastuita kunnioittaen. Lisäksi se antaa mahdollisuuden ryhtyä toimenpiteisiin puhtaiden liikennemuotojen tarjoamiseksi EU:n kansalaisille kaupunkialueilla sekä muuttaa liikennekäyttäytymistä kaupungeissa, jotta saavutettaisiin ympäristöä, taloudellista kilpailukykyä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat EU:n tavoitteet.

15.   Euroopan komission toimintasuunnitelmaan sisältyy kuusi aihealuetta, jotka perustuvat vihreää kirjaa käsittelevään kuulemismenettelyyn. Kutakin niistä on syytä kommentoida.

Kokonaisvaltaisten strategioiden edistäminen

16.   Komissio ehdottaa kolmea toimenpidettä, joista tärkein on todennäköisesti paikallisviranomaisten tukeminen kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmien kehittämisessä. Kyseiset suunnitelmat koskevat tavara- ja henkilöliikennettä kaupunki- ja niiden reuna-alueilla. Nämä toimet olivat alueiden komitean keskeisiä suosituksia (8).

17.   Mielenkiintoinen ja tukemisen arvoinen on myös ehdotus, joka koskee kaupunkiliikenteen kysymysten sisällyttämistä kestävän energiahuollon toimintasuunnitelmiin. Kaupunginjohtajien ilmastosopimukseen (9) liittyneet kaupungit laativat niitä edistääkseen kokonaisvaltaista toimintatapaa, jossa energian ja ilmastonmuutoksen ohella otetaan huomioon myös kestävä liikenne ja liikkuvuuskysymykset.

18.   Komissio suunnittelee myös tarjoavansa informaatiota kestävään kaupunkiliikenteeseen tähtäävien toimien ja aluepoliittisten tavoitteiden välisistä yhtymäkohdista samoin kuin kaupunkiliikenteen ja Euroopan laajuisten liikenneverkkojen välisistä yhteyksistä.

Keskipisteessä kansalaiset

19.   On tunnettua, että matkustajien oikeudet ja muun muassa julkisen liikenteen luotettavuutta ja turvallisuutta koskevien tietojen saatavuus ovat tärkeitä tekijöitä matkustajien houkuttamiseksi busseihin, raitiovaunuihin, metroon ja muihin julkisiin liikennevälineisiin. Komissio aikoo kartoittaa parhaita käytäntöjä EU-tasolla ja laatia vapaaehtoisia sitoumuksia matkustajien oikeuksien vahvistamiseksi julkisessa liikenteessä. Kyseessä on aloite, jota alueiden komitea on jo aiemmin tukenut (8).

20.   Komissio aikoo julkisen liikenteen toimijoiden ja muiden kanssa helpottaa matkustustietojen tarjoamista siten, että käyttäjille voidaan viime kädessä tarjota internetissä koko EU:n kattava julkisen liikenteen portaali, jossa keskitytään erityisesti Euroopan laajuisen liikenneverkon solmukohtiin sekä niiden paikallisiin ja alueellisiin yhteyksiin. Alueiden komitea on ehdottanut tätä jo aiemmin (8).

21.   Komissio ehdottaa vihreiden kaupunkivyöhykkeiden toimintasääntöjä käsittelevän tutkimuksen käynnistämistä kaikkialla EU:ssa. Tutkimuksen tarkoituksena on edistää hyvien käytäntöjen vaihtamista. Ehdotus tukee alueiden komitean ehdotusta (8) eurooppalaisesta tunnustuksesta, jolla palkittaisiin vuosittain huomattavia ja siirrettävissä olevia liikennealoitteita osana unionin laajuista sinilippujärjestelmää vastaavaa tunnustusta, joka myönnetään mahdollisimman saasteettomille ja ruuhkattomille kaupunkialueille (Green Flag -järjestelmä). Euroopan komissio ehdottaa, että nykyisen palkintojärjestelmän toiminta optimoitaisiin Euroopan liikkujan viikkoa varten ja otettaisiin käyttöön erityinen palkinto kaupunkiliikennettä koskevien suunnitelmien käyttöönoton kannustamiseksi.

22.   Koska energiatehokas ajaminen on jo pakollinen osa ammattikuljettajien koulutusta ja ajotestejä, komissio keskustelee jäsenvaltioiden kanssa, voidaanko energiatehokas ajaminen sisällyttää yksityisautoilijoiden ajokokeisiin ja miten.

Ympäristöystävällinen liikenne

23.   Komissio katsoo, että EU-tason toimet voivat auttaa luomaan markkinoita uusille puhtaille ajoneuvoteknologioille ja vaihtoehtoisille polttoaineille. Näin ollen se ehdottaa, että tuetaan edelleen seitsemännestä tutkimuksen puiteohjelmasta rahoitettavia tutkimus- ja esittelyhankkeita, joilla edistetään vähä- ja nollapäästöisten ajoneuvojen ja vaihtoehtoisten polttoaineiden tuloa markkinoille, ja että kiinnitetään erityistä huomiota EGCI-aloitteeseen (European Green Cars Initiative) (10), jossa keskitytään sähköajoneuvoihin ja niiden infrastruktuuriin kaupunkialueilla.

24.   Lisäksi laaditaan puhtaita ja energiatehokkaita ajoneuvoja käsittelevää internet-pohjainen opas, joka tukee julkisiin palveluihin käytettävien ajoneuvojen yhteishankintoja.

25.   Kun EU:n toimintakehys ulkoisten kustannusten hintoihin sisällyttämistä varten on luotu, komissio käynnistää kaupunkiliikenteen hinnoittelua koskevan tutkimuksen. Siinä tarkastellaan sellaisten hinnoitteluratkaisujen tehokkuutta ja tarkoituksenmukaisuutta, joilla sisällytetään ulkoiset kustannukset (ympäristö-, ruuhka- ja muut kustannukset) käyttäjän maksamiin hintoihin.

Rahoituksen lisääminen

26.   Alueiden komitea suositti erityisesti (8), että kaupunkiliikennehankkeisiin myönnettävien yhteisön tukien ja osarahoituksen ehdoksi asetettaisiin yhdennetyn kaupunkiliikennesuunnitelman olemassaolo. Näin EU kannustaisi entistä vahvemmin laatimaan tällaisia suunnitelmia. Alueiden komitea kannatti yhteisön rahoitusvälineiden käyttöön ottamista kaupunkiliikennesuunnitelmien yhteisrahoituksen mahdollistamiseksi. Se edellyttäisi julkisten tahojen tai julkisten ja yksityisten toimijoiden mobiliteettisopimuksia, joiden avulla kootaan rahoitusta yksityissektorilta sekä paikallisista, alueellisista ja valtakunnallisista ohjelmista.

27.   Euroopan komission toimintaohjelmassa todetaan, että EU:n rahoituksen ja muun muassa Euroopan investointipankin rahoitusvälineiden käyttö voi tarjota merkittäviä kannustimia ja panna liikkeelle yksityistä rahoitusta sekä auttaa siten paikallisviranomaisia kehittämään innovatiivisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestelyjä. Komissio haluaa auttaa viranomaisia ja sidosryhmiä kartoittamaan olemassa olevat rahoitusmahdollisuudet ja kehittämään innovatiivisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestelyjä.

28.   Lisäksi komissio on todennut, että sen on syytä jatkaa CIVITAS-aloitteen rahoittamista myös vuonna 2008 käynnistettyjen kolmannen sukupolven hankkeiden jälkeen, kuten alueiden komitea on aiemmin suosittanut (8).

Kokemusten ja tiedon levitys

29.   Komissio aikoo käynnistää tutkimuksen tarkastellakseen, miten nykyisiä aloitteita hyödyntäen voidaan parantaa kaupunkiliikenteeseen ja -liikkuvuuteen liittyvää tiedonkeruuta, ja perustaa virtuaalisen seurantakeskuksen tietojen ja tilastojen jakamiseksi kehityksen seuraamiseksi ja helpottamaan parhaiden toimintatapojen levitystä (11). Alueiden komitea on aiemmin suhtautunut tähän toimenpiteeseen myönteisesti.

Kaupunkiliikenteen optimointi

30.   Euroopan komissio haluaa helpottaa siirtymää ympäristöystävällisempiin liikennemuotoihin ja tehokkaaseen rahtilogistiikkaan ja näin ollen se järjestää kaupunkialueiden tavaraliikennettä käsittelevän konferenssin vuonna 2010. Alueiden komitea suhtautuu aloitteeseen myönteisesti.

31.   Lisäksi komissio aikoo tarjota apua älykkäiden liikennejärjestelmien soveltamiseen yhteentoimivien viestintäjärjestelmien ja tiedonsiirron avulla kaupunkiliikenteen kehittämiseksi esimerkiksi sähköisten lippujen ja sähköisen maksamisen, liikenteenhallinnan ja matkustustietojen osalta.

II   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

32.   suhtautuu myönteisesti Euroopan komission laatimaan kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelmaan ja tukee käynnistettyjä toimenpiteitä, koska ne eivät heikennä toissijaisuusperiaatetta eivätkä paikallis-, alue- ja valtiotason viranomaisten ensisijaisia vastuita. Samalla se katsoo, että kaupunkiliikenteen haasteet ovat yhtä tärkeitä kuin alueellisen ja pitkän matkan liikenteen infrastruktuurit, ja joka tapauksessa kaupunkiliikenteen toimet täydentävät erilaista aluetason toimintaa.

Liikenteen painopisteen siirtäminen joukkoliikenteeseen

33.   toteaa, että pelkästään seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman tukemat teknologiavetoiset toimet (uusi moottoritekniikka, paremmat polttoaineet ja muu kehitys) eivät riitä varmistamaan korkealaatuisten, turvallisten ja kohtuuhintaisten julkisen liikenteen järjestelmien tarjontaa ja sitä myötä laajaa siirtymistä joukkoliikenteeseen ja ruuhkien vähentymistä kaupunkialueilla. Siirtymistä kaikenlaiseen joukkoliikenteeseen, pyöräilyyn ja kävelyyn on kannustettava.

34.   kehottaa näin ollen komissiota kiinnittämään rakennerahastojen, koheesiopolitiikan, Euroopan investointipankin ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin avulla toteutettavissa toimissa huomiota EU:n kaupunkialueiden ja kaupunkien reuna-alueiden kaupunkiliikenteeseen ja asettamaan toimille selkeät kestävyyskriteerit.

35.   kehottaa lisäksi ottamaan EU:n rahoitusnäkymien tulevan tarkistuksen yhteydessä huomioon kaupunkiliikenteen tarpeet – etenkin, koska kaupunkiliikennesuunnitelmilla voi olla merkittävä panos suurkaupunkialueiden kestävän kehityksen taloudelliseen, sosiaaliseen ja ympäristöulottuvuuteen.

36.   kannattaa Euroopan parlamentin ehdotuksia siitä, että olisi tutkittava mahdollisuutta luoda vuosien 2014–2020 rahoituskehyksen yhteydessä yhteisön rahoitusväline, jonka avulla voidaan osarahoittaa

| — | kaupunkiliikenne- ja kaupunkien lähiliikennesuunnitelmia ja |
| --- | --- |

—

kaupunkiliikenne- ja kaupunkien lähiliikennesuunnitelmia ja

| — | investointeja sellaiseen kaupunki- ja kaupunkien lähiliikenteeseen, joka vastaa EU:n ympäristötavoitteita ja sosioekonomisia tavoitteita. |
| --- | --- |

—

investointeja sellaiseen kaupunki- ja kaupunkien lähiliikenteeseen, joka vastaa EU:n ympäristötavoitteita ja sosioekonomisia tavoitteita.

37.   katsoo, että esitetyt toimenpiteet ovat perusteltuja, koska laadukkaiden, turvallisten, kohtuuhintaisten ja kattavien joukkoliikennejärjestelmien tarjonta Euroopan kaupungeissa ja niiden reuna-alueilla antaisi mahdollisuuden

| — | vahvistaa talouskasvua ja kilpailukykyä vähentämällä ruuhkia ja kuljetuskustannuksia, järjestää matkustaja- ja tavaraliikenne entistä tehokkaammin, luoda työpaikkoja joukkoliikennejärjestelmien tukemiseksi ja voimistaa investointien vipuvaikutusta (12). |
| --- | --- |

—

vahvistaa talouskasvua ja kilpailukykyä vähentämällä ruuhkia ja kuljetuskustannuksia, järjestää matkustaja- ja tavaraliikenne entistä tehokkaammin, luoda työpaikkoja joukkoliikennejärjestelmien tukemiseksi ja voimistaa investointien vipuvaikutusta (12).

| — | parantaa ympäristön laatua vähentämällä kasvihuonekaasupäästöjä ja muita saasteita sekä tieliikennettä, säästämällä energiaa (13), parantamalla ilmanlaatua ja vähentämällä hengitystie- sekä sydän- ja verisuonisairauksia aiheuttavia terveysvaikutuksia. |
| --- | --- |

—

parantaa ympäristön laatua vähentämällä kasvihuonekaasupäästöjä ja muita saasteita sekä tieliikennettä, säästämällä energiaa (13), parantamalla ilmanlaatua ja vähentämällä hengitystie- sekä sydän- ja verisuonisairauksia aiheuttavia terveysvaikutuksia.

| — | vahvistaa sosiaalista ja alueellista koheesiota (14) lisäämällä erityisesti köyhien esikaupunkien syrjäytyneiden yhteisöjen asukkaiden liikkuvuutta sekä samalla parantaa kaupunkien keskustoissa sijaitsevien asuinalueiden ja matkailukohteiden ympäristöä. |
| --- | --- |

—

vahvistaa sosiaalista ja alueellista koheesiota (14) lisäämällä erityisesti köyhien esikaupunkien syrjäytyneiden yhteisöjen asukkaiden liikkuvuutta sekä samalla parantaa kaupunkien keskustoissa sijaitsevien asuinalueiden ja matkailukohteiden ympäristöä.

Kokonaisvaltaisen lähestymistavan omaksuminen kaupunkipolitiikassa

38.   katsoo, että unionin politiikkojen ja aloitteiden johdonmukaisuutta on lisättävä ja että erityisesti tarvitaan kokonaisvaltaista lähestymistapaa kaupunki- ja aluesuunnittelupolitiikkaan, jotta ruuhkautumisen ja saastumisen torjuntaan tähtääviä suurkaupunkialueiden yhdennettyjä kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmia ei mitätöidä esimerkiksi kaupunkisuunnittelulla ja asuntopolitiikalla.

39.   toistaa tukevansa kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmien kehittämistä ainakin suuria kaupunkeja, kaupunkialueita ja niiden reuna-alueita varten, jotta voidaan vastata kyseisten alueiden kaikkien asukkaiden liikkuvuushaasteisiin ja rahtiliikenteen tarpeisiin sekä vähentää ruuhkia ja ympäristö- ja terveysvaikutuksia.

40.   kannattaa EU-tason kannustustoimien käyttöönottamista EU-tasolla siten, että asiaankuuluvilla taajama-alueilla ja kaupunkien liepeillä kaupunki- ja suurkaupunkiliikennehankkeille myönnettävät yhteisön tuet ja osarahoitus edellyttäisivät kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmia, ja hyväksyttyjä mobiliteettisopimuksia, jotka julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuussopimuksia hyödyntäen saavat rahoitusta yksityissektorilta sekä paikallisista, alueellisista ja valtakunnallisista ohjelmista.

41.   toteaa, että monet kaupungit ovat jo laatineet liikennesuunnitelmia, mutta katsoo, että jos kyseinen käytäntö omaksuttaisiin kaikilla merkittävillä kaupunkialueilla niin, että sidosryhmät voisivat osallistua toimiin aktiivisesti, kaupungit voisivat edelleen vapaasti mukauttaa liikennesuunnitelmat omiin olosuhteisiinsa ja samalla komissio voisi osoittaa toimien lisäarvon EU-tasolla.

42.   panee merkille, että koska komissio on aiemmin kehottanut paikallisviranomaisia kehittämään ja toteuttamaan kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmia (15), sen tulisi rohkaista jäsenvaltioita velvoittamaan kyseisen käytännön noudattamiseen kaikilla suurilla kaupunkialueilla ja kaupunkien liepeillä sekä luoda soveltuvia kannustimia paikallis- ja alueviranomaisten innostamiseksi laatimaan mainitun kaltaisia suunnitelmia.

43.   kehottaa lisäämään Civitas-aloitteen rahoitusta niin, että sitä voidaan kehittää esittelyhankkeita ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa pidemmälle kaupunkiliikennesuunnitelmien edistämiseksi ja niiden toteuttamisen tukemiseksi.

44.   kehottaa komissiota luomaan uusia kannustimia kaupunkiliikennesuunnitelmien kehittämiselle ja toteuttamiselle ottamalla käyttöön eurooppalaisen tunnustuksen, jolla palkittaisiin vuosittain huomattavia ja siirrettävissä olevia liikennealoitteita osana unionin laajuista Green Flag -tunnustusta, joka myönnetään esimerkiksi kaupunkiliikenteen suunnitelman laatineille ja mahdollisimman saasteettomille ja ruuhkattomille tai liikennemuotojakauman (modal split) muuttamisessa erityisesti kunnostautuneille kaupunkialueille.

45.   suosittaa komissiota hyväksymään indikaattorit, joiden perusteella kaupunkialueiden Green Flag -tunnustus myönnettäisiin, mutta tunnustaa, että mahdollisimman alhaisen saastumistason (ilmansaasteet ja melu) ja ruuhkattomuuden (siirtymisten nopeus ja luotettavuus) saavuttaminen on eri kaupungeille vaihtelevantasoinen haaste, koska kaupunkien ja niiden liikennejärjestelmien ominaispiirteet ovat hyvin erilaisia.

46.   suosittaa, että kaupunkialueiden Green Flag -tunnustuksen yhteydessä otetaan huomioon myös vihreän ja/tai ympäristön suojeluun tähtäävän ajatustavan edistäminen kaupunkialueilla – esimerkiksi vaihtoehtoisten liikennemuotojen käytön edistäminen (kevyen liikenteen väylien ja pyöräteiden rakentaminen tai muiden vaihtoehtoisten liikennemuotojen edistäminen jne.).

Liikenteen painopisteen siirtäminen joukkoliikenteeseen

47.   katsoo, että koska EU:n kansalaiset ovat nykyisin yhä tietoisempia ilmastonmuutokseen liittyvistä kysymyksistä, he saattavat olla myös vastaanottavaisempia toimenpiteille, joiden perusteella käyttäjä maksaa liikennejärjestelmien ulkoiset kustannukset (ympäristö-, ruuhka- ja muut kulut) ”aiheuttaja maksaa” -periaatteen mukaisesti silloin, kun viranomaiset eivät investoi julkiseen liikenteeseen.

48.   kehottaa komissiota aloittamaan viipymättä tutkimuksen ulkoisten kustannusten hinnoittelusta kaupunkiliikenteessä, jotta voidaan käynnistää toimenpiteitä erilaisten liikennemuotojen kustannusten tasapainottamiseksi (16)
   (17) ja saada kaupunkialueille aiempaa kestävämpiä liikennejärjestelmiä.

49.   uskoo, että Euroopan komission tarjoama tieto erilaisista vaihtoehdoista ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi liikenteen hintoihin lisää vähäpäästöisten liikennemuotojen kannatusta ja edistää liikenteen painopisteen siirtämistä joukkoliikenteeseen sekä auttaa selvittämään kansalaisille, että yksilöliikenne vaikuttaa taloudellisemmalta vain, jos ulkoisia kustannuksia ei oteta huomioon määritettäessä matkustamisen hintaa.

50.   suhtautuu myönteisesti komission tarjoamaan tukeen saastuttamattomia ja energiatehokkaita ajoneuvoja sekä vaihtoehtoisia polttoaineita koskevalle tutkimukselle, mutta toteaa, että samalla kun teknologian kehitys helpottaa ympäristötavoitteiden saavuttamista, tarvitaan myös toimenpiteitä joukkoliikenteeseen siirtymisen edistämiseksi, jotta kaupunkialueilla voidaan puuttua sekä ympäristöongelmiin että ruuhkiin.

Matkustajien oikeuksien vahvistaminen

51.   suhtautuu myönteisesti Euroopan komission ehdotuksiin matkustajien oikeuksista sekä luotettavuutta ja turvallisuutta koskevien tietojen saatavuudesta. Koska ne kuitenkin nojautuvat ainoastaan EU:n laajuisiin parhaisiin käytäntöihin perustuviin vapaaehtoisiin sitoumuksiin, komitea kehottaa komissiota vahvistamaan kyseisten ehdotusten todennäköisiä vaikutuksia tukemalla tiedotus- ja valistuskampanjoita kaikissa jäsenvaltioissa yhteistyössä keskus-, alue- ja paikallisviranomaisten kanssa.

52.   kehottaa sisällyttämään valistuskampanjoihin tietoa kaupunkiliikennettä koskevien toimien ja unionin kansalaisten liikennevalintojen vaikutuksista ympäristöön sekä Euroopan ja sen alueiden taloudelliseen kilpailukykyyn.

Bryssel 15. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja: Uutta ajattelua kaupunkiliikenteeseen” (esittelijä Albert Bore), CdR 236/2007 fin.

1

(2)  KOM(2007) 551 lopullinen.

2

(3)  Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelma” (esittelijä Albert Bore), CdR 417/2008 fin.

3

(4)  Mietintö kaupunkiliikenteen toimintasuunnitelmasta (esittelijä Gilles Savary), 2008/2217(INI).

4

(5)  Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja alueellisesta koheesiosta” (esittelijä Jean-Yves Le Drian), CdR 274/2008 fin.

5

(6)  KOM(2009) 490 lopullinen.

6

(7)  Yhdistyneet Kansakunnat, World Urbanization Prospects, the 2007 Revision.

7

World Urbanization Prospects, the 2007 Revision

(8)  Ks. alaviite 3.

8

(9)  www.eumayors.eu.

9

(10)  http://ec.europa.eu/research/transport/info/green_cars_initiative_en.html.

10

(11)  Esimerkiksi www.eltis.org

11

(12)  Julkisen liikenteen investoinneilla on 2–2,5-kertainen vaikutus paikallis- ja aluetalouksiin. EY:n tutkimuksen viides puiteohjelma (2005), Transecon-tutkimus.

12

(13)  Noin 400–500 polttoainekilon energiansäästö vuosittain asukasta kohti on mahdollinen kaupungeissa, joissa joukkoliikenteen osuus on korkea. Kansainvälinen joukkoliikenneliitto UITP.

13

(14)  Ks. alaviite 5.

14

(15)  Kaupunkiympäristöä koskeva teemakohtainen strategia, KOM(2005) 718 lopullinen.

15

(16)  Junien ja bussien matkalippujen hinnat nousevat nopeammin kuin yksityisautoilun kustannukset. Euroopan ympäristökeskuksen kertomus 3/2004.

16

(17)  Kestävä tulevaisuus liikenteelle: kohti yhtenäistä, teknologiavetoista ja käyttäjäystävällistä järjestelmää (esittelijä Väino Hallikmägi), CdR 146/2009 fin.

17

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/36 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/36

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Laajentumisstrategia sekä vuosien 2009 ja 2010 tärkeimmät haasteet: ehdokasvaltiot”

(2010/C 232/06)

I   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Yleiset suositukset

1.   toteaa jälleen kerran, että EU:n tavoitteena on edistää rauhaa sekä jäsenvaltioidensa kansojen arvoja ja hyvinvointia. Sen vuoksi unioni on avoin kaikille Euroopan maille, jotka täyttävät Kööpenhaminan kriteerit.

2.   tähdentää, että laajentumisprosessi on tärkeä tekijä pyrittäessä turvamaan rauha ja vakaus Euroopan mantereella. Lisäksi se tarjoaa ehdokasmaiden kansalaisille uuden mahdollisuuden hyötyä yhteisen talousalueen luomasta hyvinvoinnista.

3.   korostaa, että Euroopan unionin on vahvistettava varaukseton sitoutumisensa siihen, että kaikilla liittymiskriteerit sekä vakaus- ja assosiaatioprosessin ehdot täyttävillä Euroopan mailla on mahdollisuus päästä jäseniksi.

4.   toteaa, että integraation onnistuminen riippuu ehdokasvaltion liittymisvalmistelujen toteuttamistavasta ja siitä, täyttääkö se Kööpenhaminan kriteerit.

5.   korostaa, että komitea antaa täyden tukensa ehdokasvaltioiden toimille ja uudistuksille liittymiskriteerien täyttämiseksi.

6.   korostaa hyvien naapuruussuhteiden periaatteen kunnioittamisen ja alueellisen yhteistyön erittäin suurta merkitystä liittymisprosessissa. AK kehottaa ehdokasvaltioita ratkaisemaan naapurimaiden kanssa vielä avoinna olevat kiistakysymykset molempien osapuolten hyväksyttävissä olevalla tavalla ja eurooppalaisten painopisteiden, periaatteiden ja arvojen mukaisesti.

7.   korostaa sen merkitystä, että paikallis- ja alueviranomaiset ja niiden järjestöt voivat jo varhaisessa vaiheessa osallistua aktiivisesti liittymisprosessiin, sillä kyseessä on luonteeltaan rakenteellinen ja syvästi demokraattinen prosessi, jota ei voida toteuttaa yksinomaan keskushallinnon tasolla ilman kaikkien hallintotasojen aktiivista osallistumista ja toissijaisuus- ja läheisyysperiaatteiden täydellistä noudattamista.

KROATIA

Kroatian edistyminen liittymisprosessissa

8.   antaa tunnustusta Kroatialle siitä, että se on jatkuvasti edistynyt unioniin liittymistä koskevien kriteerien ja jäsenyysvelvoitteiden täyttämisessä.

9.   on tyytyväinen Kroatian ja Slovenian tekemään kahdenväliseen sopimukseen niiden rajakiistan ratkaisemiseksi molempien osapuolten hyväksyttävissä olevalla tavalla.

10.   kehottaa Kroatiaa tehostamaan pyrkimyksiään täyttää kaikki vaadittavat vertailukriteerit ja -tavoitteet. Välttämättömänä edellytyksenä liittymisneuvotteluiden saattamiselle päätökseen vuoden 2010 aikana on muun muassa täysi yhteistyö Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia käsittelevän sotarikostuomioistuimen (ICTY) kanssa sekä uudistusten nopeuttaminen eräillä keskeisillä aloilla. ICTY:n käsiteltävänä on edelleen ratkaisematta olevia kysymyksiä.

11.   katsoo, että korruption torjunnassa on edistytty. Komitea tähdentää kuitenkin, että korruptio on edelleen laajalle levinnyttä useilla aloilla, ja suosittaa, että ryhdytään uusiin toimenpiteisiin muun muassa lisäämällä entisestään korruption torjunnasta vastuussa olevien tahojen hallinnollisia valmiuksia ja edistämällä poliittisen vastuun kulttuuria kaikilla tasoilla.

12.   on tyytyväinen tiedotusvälineiden vapauden ja moniarvoisuuden yleiseen kunnioittamiseen sekä asiaa koskeviin oikeudellisiin takeisiin. Komitea kiinnittää kuitenkin huomiota uhkauksiin ja poliittiseen painostukseen, joita on kohdistunut korruptiota ja järjestäytynyttä rikollisuutta tutkiviin toimittajiin.

13.   on huolestunut siitä, että syrjinnän kieltävä laki on pantu puutteellisesti täytäntöön. Tätä ei tule perustella viimeaikaisilla budjettileikkauksilla. Komitea tähdentää, että vähemmistöjen syrjintä on edelleen erityinen ongelma, koska käytännössä syrjinnältä suojaaminen ja syytteeseenpano syrjinnän vuoksi ei noudata EU:n normeja.

Paikallis- ja alueviranomaisten valmiuksien kehittäminen

14.   on tyytyväinen siihen, että toukokuussa 2009 järjestetyt ensimmäiset suorat pormestari- ja maakuntajohtajavaalit sujuivat moitteettomasti, äänestysprosentti nousi ja naisten poliittinen osallistuminen vaaleihin lisääntyi.

15.   on tyytyväinen siihen, että paikallis- ja aluehallinnon virkamiesten ja toimihenkilöiden kouluttamiseksi vuosina 2009–2013 on hyväksytty valtakunnallinen strategia. Komitea pitää strategiaa tärkeänä, jotta voidaan parantaa paikallisten itsehallintoelinten valmiuksia tarjota kansalaisille hajautettuja palveluita, mutta korostaa samalla, että hallinnollisissa prosesseissa on merkittäviä heikkouksia ja että oikeudellinen perusta ajanmukaisen ja ammattimaisen julkishallinnon rakentamiselle on edelleen puutteellinen.

16.   tähdentää, että poliittisen tason sitoutumisen puuttuessa maassa ei ole toteutettu hallinnon hajauttamisstrategiaa, ja pahoittelee yleisen koordinoinnin puuttumista poliittisen ja teknisen tason sekä keskushallinnon ja paikallisen itsehallinnon välillä. Komitea kehottaa Kroatian viranomaisia luomaan menettelyjä, jotka mahdollistavat niiden tyydyttävän edustuksen lainsäädäntäprosessissa, ja suosittaa, että ryhdytään toimenpiteisiin paikallis- ja alueviranomaisten taloudellisen tilanteen parantamiseksi.

17.   kehottaa ryhtymään nykyistä konkreettisempiin toimenpiteisiin Kroatian valtio-, alue- ja paikallistason viranomaisten kouluttamiseksi ja niiden ammatillisten valmiuksien ja osaamisen parantamiseksi. Komitea ehdottaa, että tässä yhteydessä laajennetaan yhteistyötä EU:n jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan hyödyntää nopeammin niiden saamia kokemuksia ja täyttää pikaisesti EU:n liittymissopimuksen edellytykset.

18.   panee merkille edistyksen, jota on saatu aikaan pyrittäessä helpottamaan yritysten rekisteröimistä yritysrekisteriin, mutta korostaa, että lukuisat valtakunnalliset ja paikallistason veroluonteiset maksut, korruptio ja julkishallinnon puutteet vaikuttavat kielteisesti liiketoimintaympäristöön.

19.   katsoo, että paikallis- ja alueviranomaisten ja niiden järjestöjen on osallistuttava yhteisön lainsäädännön soveltamisprosessiin. Komitea korostaa, että paikallis- ja alueviranomaisten tulee valmistautua huolellisesti tulevan EU-jäsenyyden mukanaan tuomiin velvoitteisiin ja jäsenyyden tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämiseen.

ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian edistyminen liittymisprosessissa

20.   panee merkille komission suosituksen sekä yleisten asioiden neuvoston joulukuussa 2009 pidetyn kokouksen päätelmät ja kehottaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitusta takaamaan hyvät naapuruussuhteet ja erityisesti voimistamaan pyrkimyksiään löytää neuvotteluteitse Yhdistyneiden Kansakuntien johdolla molempien osapuolten hyväksyttävissä oleva ratkaisu maan nimeä koskevaan ongelmaan.

21.   muistuttaa hyvien naapuruussuhteiden tärkeydestä ja kehottaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitusta työskentelemään yhdessä kaikkien kumppanien kanssa alueyhteistyön edelleen kehittämiseksi.

22.   on tyytyväinen EU:n päätökseen, jonka mukaan entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kansalaiset voivat 19. joulukuuta 2009 alkaen matkustaa ilman viisumia Schengen-alueella.

23.   kehottaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian viranomaisia jatkamaan pyrkimyksiään etenkin julkishallinnon ja oikeuslaitoksen uudistamiseksi sekä naisten oikeuksien ja etnisten ryhmien välisten suhteiden edistämiseksi vuonna 2001 tehdyn Ohridin sopimuksen mukaisesti. Tähän sisältyy myös kaikkien kansalaisten oikeuksien takaaminen etnisestä syntyperästä riippumatta ja heidän yhteiskuntaelämään ja hallintoon osallistumismahdollisuuksiensa lisääminen.

24.   on tyytyväinen siihen, että korruption torjuntaa koskevien puitteiden vahvistamisessa ja täytäntöönpanossa on edistytty tyydyttävästi, joskin korruptio on edelleen laajalle levinnyt vakava ongelma. AK kehottaa jatkamaan tarvittavia toimia erityisesti oikeudellisen kehyksen täytäntöönpanon varmistamiseksi.

Paikallisviranomaisten valmiuksien vahvistaminen

25.   on tyytyväinen ehdotukseen perustaa paikallista itsehallintoa käsittelevä uusi komitea.

26.   on tyytyväinen rajatylittävän yhteistyön hyödyntämiseen pyrittäessä edistämään vuoropuhelua naapurimaiden paikallis- ja alueviranomaisten välillä.

27.   on tyytyväinen ETYJ:n demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston ja Euroopan neuvoston lähettämien tarkkailijoiden päätelmiin, joiden mukaan vuonna 2009 järjestetyt presidentin- ja paikallisvaalit ”täyttivät useimmat demokraattisia vaaleja koskevat ETYJ:n asettamat ja kansainväliset vaatimukset”. Komitea kehottaa Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitusta jatkamaan ETYJ:n demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston antamien, jäljellä olevien suositusten täytäntöönpanoa sekä odottaa konkreettisia toimenpiteitä havaittujen väärinkäytösten selvittämiseksi.

28.   kehottaa jatkamaan hallinnon hajauttamista sekä uusien toimivaltuuksien siirtämistä kunnille Ohridin puitesopimuksen perusperiaatteiden mukaisesti mutta toteaa samalla, että tarvitaan lisätoimenpiteitä erityisesti kuntien taloudellisten toimintaedellytysten parantamiseksi. Komitea antaa lisäksi täyden tukensa Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kuntaliiton (ZELS) toiminnalle, sillä se kantaa merkittävän vastuun hajauttamisprosessin edistämisestä.

29.   on tyytyväinen kuntien yhteistyöstä kesäkuussa 2009 säädetyn lain voimaantuloon ja odottaa sen täytäntöönpanoa kuten myös muiden valmisteilla olevien vastaavanlaisten lakien toteuttamista.

30.   korostaa, että kunnallisveron kantaminen on tehostunut ja että on ryhdytty toimenpiteisiin kuntien valmiuksien parantamiseksi sellaisilla aloilla kuin omaisuusveron hallinnointi, julkinen varainhoito, velanhoito ja varainhoidon valvonta.

31.   toteaa, että eräiden, erityisesti väestömäärältään pienten kuntien hallinnolliset valmiudet ovat edelleen heikot varainhoidon, verohallinnon ja varainhoidon valvonnan alalla, ja pahoittelee, että paikallisyhteisöjen toiminnan avoimuudessa ja vastuuvelvollisuuksissa on edelleen puutteita.

32.   katsoo, että keskus- ja paikallistason yhteistyötä on parannettava ja että paikallishallintoministeriön on tehostettava toimenpiteitään hallinnon hajauttamisen helpottamiseksi.

33.   kehottaa tehostamaan toimenpiteitä ihmiskaupan torjumiseksi jatkamalla ihmiskaupan ja laittoman maahanmuuton torjuntaan tähtäävän kansallisen toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa ja varmistamalla nykyistä parempi paikallistason koordinaatio.

34.   on tyytyväinen siihen, että kuntatyöntekijöitä koulutetaan vaiheittain, jotta he kykenevät panemaan täytäntöön paikallistason vastuulle kuuluvan osan yhteisön lainsäädännöstä sekä hallinnoimaan EU:lta saatavia varoja. Komitea kehottaakin jatkamaan tätä toimintaa.

35.   korostaa, ettei ympäristölainsäädännön toteuttamista ja täytäntöönpanoa varten tarvittavia hallinnollisia valmiuksia voida vielä pitää läheskään riittävinä keskus- eikä paikallistasolla. Komitea korostaakin, että tilanteeseen on tärkeää puuttua tehokkaasti, kun otetaan huomioon myös naapurimaihin mahdollisesti kohdistuvat ympäristövaikutukset.

TURKKI

Turkin edistyminen liittymisprosessissa

36.   on tyytyväinen laajaan julkiseen keskusteluun, jota on käyty eräistä perinteisesti arkaluontoisista kysymyksistä, kuten oikeuslaitoksen roolista, kurditaustaisten kansalaisten oikeuksista, alawiitti-yhteisön oikeuksista, asevoimien roolista sekä Turkin suhteista naapurimaihinsa. Komitea kiittää Turkin hallitusta sen rakentavasta suhtautumisesta kyseiseen vuoropuheluun sekä roolista vuoropuhelun käynnistämisessä.

37.   tähdentää, että konkreettisten uudistusten toteuttamisessa edistyttiin vuonna 2009 vain rajallisesti, ja kannustaa hallitusta muuttamaan poliittiset aloitteensa konkreettisiksi lakimuutoksiksi sekä seuraamaan sen jälkeen lainsäädännön soveltamista.

38.   pahoittelee, että vaikka Turkissa on säädetty Kööpenhaminan poliittisten kriteerien mukaisia lakeja, niiden soveltaminen on edelleen puutteellista sellaisilla aloilla kuin naisten oikeudet, syrjimättömyys, uskonnonvapaus, ilmaisunvapaus, nollatoleranssin soveltaminen kidutukseen ja korruption torjunta.

39.   on huolestunut ilmaisunvapauden ja lehdistönvapauden tilasta, etenkin kun otetaan huomioon eräälle mediaryhmälle määrätty ennätyksellinen sakko.

40.   pahoittelee, että uskonnonvapauden alalla on saatu aikaan vain rajallista edistystä, ja kehottaa hallitusta luomaan Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisen oikeudellisen kehyksen, joka antaa kaikille ei-islamilaisille uskonnollisille yhteisöille ja alawiitti-yhteisölle mahdollisuuden toimia ilman aiheettomia rajoituksia.

41.   pahoittelee, että Turkin hallituksella on edelleen kansainvälisessä oikeudessa vahvistettuja vähemmistöjen oikeuksia koskevia varaumia, ja kehottaa siksi Turkin hallitusta sovittamaan politiikkansa yhteen kyseisen alan kansainvälisten kriteerien kanssa ja poliittisia puolueita tukemaan hallituksen pyrkimyksiä. Lisäksi komitea kehottaa Turkkia ryhtymään Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen suositusten mukaisiin, Imbros- (Gökçeada) ja Tenedos (Bozcaada) -saarten kreikkalaisvähemmistöä koskeviin toimiin, tavoitteena säilyttää näiden kahden saaren monikulttuurinen luonne Kreikan ja Turkin keskinäisen yhteistyön mallina.

42.   pahoittelee, että EY:n ja Turkin assosiaatiosopimuksen lisäpöytäkirjan sitoumuksia ei ole vieläkään täytetty, ja kehottaa Turkkia panemaan sen täysimääräisesti ja syrjimättömästi täytäntöön.

43.   kehottaa kaikkia asianomaisia osapuolia tukemaan aktiivisesti Kyproksen ongelmasta parhaillaan käytäviä neuvotteluja sekä edistämään konkreettisesti sellaisen laajapohjaisen ratkaisun löytämistä ongelmaan, joka perustuu kahteen alueeseen ja kahteen yhteisöön jakautuvaan liittovaltioon, jolla on yksi suvereniteetti ja yksi kansalaisuus Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston asiaa koskevien päätöslauselmien ja EU:n perusperiaatteiden mukaisesti. Komitea kehottaa niitä helpottamaan suotuisan neuvotteluilmapiirin syntymistä vetämällä turkkilaiset joukot EU:n jäsenvaltiosta Kyproksesta, ratkaisemaan uudisasukkaiden aiheuttaman ongelman sekä sallimaan suljetun Famagustan alueen palauttamisen sen laillisille asukkaille.

44.   kiinnittää huomiota Turkin merkitykseen laittoman maahanmuuton kauttakulkumaana. Komitea panee merkille, että Turkki saattaa aloittaa uudelleen takaisinottosopimusta koskevat neuvottelut EU:n kanssa, ja kehottaa Turkkia tällä välin panemaan täysimääräisesti täytäntöön jäsenvaltioiden kanssa tekemänsä voimassa olevat kahdenväliset takaisinottosopimukset. AK kehottaa Turkin hallitusta vahvistamaan maahanmuuton hallintaa koskevaa yhteistyötä EU:n sekä unionin ulkorajojen valvonnasta vastaavan Frontexin kanssa.

45.   on muiden alueellisten kysymysten osalta tyytyväinen Turkin ja sen naapurimaiden suhteiden parantumiseen ja erityisesti Turkin ja Armenian yhteiseen sopimukseen. Komitea korostaa, että on erittäin tärkeää ratifioida nopeasti diplomaattisuhteiden solmimista koskevat pöytäkirjat sekä jatkaa Turkin ja Armenian kahdenvälisten suhteiden kehittämistä. AK edellyttää, että Turkki jatkaa ponnisteluja hyvien naapuruussuhteiden aikaansaamiseksi ja kiistojen selvittämiseksi rauhanomaisesti.

Paikallisviranomaisten valmiuksien kehittäminen

46.   on tyytyväinen siihen, että maaliskuussa 2009 järjestetyt kunnallisvaalit olivat yleisesti ottaen vapaat ja oikeudenmukaiset.

47.   pahoittelee, että edistyminen toimivaltuuksien siirtämisessä paikallisviranomaiselle on ollut hidasta. Edistymistä ei ole tapahtunut varsinkaan toimivien kunnanvaltuustojen perustamisessa, vaikka ne muodostavat perustan kansalaisten osallistumiselle paikallisyhteisöjen päätöksentekoon.

48.   kehottaa lisäämään avoimuutta ja vastuunkantoa erityisesti paikallisviranomaisten varainhoitoa koskevien sisäisten ja ulkoisten tarkastusten yhteydessä ja korostaa, että on tärkeää edistää hallinnon hajauttamista ja parantaa paikallisviranomaisten valmiuksia hoitaa niille annettuja tehtäviä.

49.   on tyytyväinen siihen, että täystyöllisyys on asetettu neuvotteluissa yhdeksi painopisteeksi ja että Turkki on hyväksynyt suunnitelman yhteisön säännöstön saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komitea huomauttaa kuitenkin, että poliittisten ja perustuslaillisten uudistusten tehokkaassa toteuttamisessa voidaan todeta tapahtuneen vain vähän edistystä.

50.   kiinnittää huomiota tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen (N:o 5/2008) siitä, millä tavalla Euroopan komission hallinnoi Turkille myönnettävää liittymistä valmistelevaa tukea, ja kehottaa komissiota soveltamaan tilintarkastustuomioistuimen suosituksia asettamalla tavoitteet ja toteuttamalla ohjelmat liittymiskriteereiden perusteella.

51.   on tyytyväinen kehitysvirastojen perustamiseen sekä siihen, että asianomaiset alue- ja paikallisviranomaiset osallistuvat kunkin viraston talousarvion laatimiseen. Komitea korostaa kuitenkin, että valintakriteerit ovat epäselvät eikä menettely ole riittävän avoin.

52.   tähdentää, että aluepolitiikan sovittaminen yhteen EU:n lainsäädännön kanssa sekä rakenteellisten välineiden koordinointi on edelleen vaatimatonta.

53.   toivoo ja on vakuuttunut siitä, että Turkin viranomaiset ja muut instituutiot analysoivat kattavasti mainitut puutteet ja kriittiset huomiot ja että niiden poistamiseksi ryhdytään asianmukaisiin oikeudellisiin ja hallinnollisiin toimiin.

Bryssel 14. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCARCEL SISO

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/41 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/41

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Ympäristövaikutusten arviointia ja strategista ympäristöarviointia koskevien direktiivien parantaminen”

(2010/C 232/07)

I   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

A   Yleiset huomiot ja paikallis- ja alueyhteisöjen asema

1.   toteaa, että strategista ympäristöarviointia (SYA) ja ympäristövaikutusten arviointia (YVA) koskevat direktiivit ovat kuntien ja alueiden ympäristöpolitiikan keskeisinä välineinä merkittävässä asemassa, sillä niiden avulla ehkäistään julkisten tai yksityisten investointiohjelmien, -suunnitelmien tai -hankkeiden todennäköisiä ympäristövaikutuksia.

2.   korostaa, että kummankin direktiivin soveltamisesta voi aiheutua lisäkustannuksia yrityksille ja julkishallinnolle.

3.   toteaa kuitenkin, ettei kummassakaan direktiivissä säädetä pakollisia ympäristönormeja, vaan YVA:n ja SYA:n laadunvalvonnan varmistaminen jätetään kansallisten viranomaisten harkintaan.

4.   toteaa, että vaikka SYA- ja YVA-direktiiveissä on varmistettu yleisön osallistuminen ja päätöksentekoprosessin avoimuus, niissä on edelleen puutteita, jotka on korjattava erityisesti julkisen kuulemisen käynnistämisvaiheen, yleisölle tiedottamisen sekä tietojen saatavuuden osalta.

5.   kiinnittää huomiota siihen, että näiden kahden direktiivin tietyissä kohdissa on päällekkäisyyttä. Vaikka direktiiveissä käsitellään eri asioita – SYA-direktiiviä sovelletaan varhaisvaiheessa tiettyihin julkisiin ja yksityisiin suunnitelmiin ja ohjelmiin ja YVA-direktiiviä julkisten ja yksityisten hankkeiden arviointiin – suunnitelman, ohjelman ja hankkeen rajojen määrittely ei aina ole selkeää, minkä johdosta vallitsee epätietoisuutta siitä, täyttääkö arvioinnin kohde kummankin direktiivin vai niistä vain toisen soveltamista koskevat perusteet. Tämän vuoksi arviointi on suoritettava kahdessa vaiheessa.

6.   painottaa, että nämä kaksi direktiiviä on liitettävä muodollisesti luontodirektiiviin, erityisesti siihen sisältyviin asianmukaista arviointia koskeviin näkökohtiin, ja biologista monimuotoisuutta koskevaan toimintasuunnitelmaan, ja niihin on sisällytettävä selkeä menetelmä ilmastonmuutoksen vaikutusten määrittämiseksi.

B   Direktiivi ympäristövaikutusten arvioinnista (YVA)

7.   vahvistaa, että kaikki jäsenvaltiot ovat luoneet kattavan sääntelykehyksen ja soveltavat YVA-direktiiviä ja että eräissä tapauksissa direktiivissä vahvistetut vähimmäisvaatimukset ovat ylittyneet.

8.   toteaa kuitenkin, että eräiltä osin YVA-direktiiviä on parannettava, ja kehottaa asiantuntijoita käymään keskusteluja jäsenvaltioiden tasolla erityisesti, kun kyse on ennakkoselvityksistä, yleisön osallistumisesta, tietojen laadusta, rajatylittävistä YVA-menettelyistä sekä YVA-direktiivin sekä muiden direktiivien ja toimintapolitiikkojen välisestä koordinoinnista.

9.   ehdottaa, että ennakkoselvitysmekanismia, josta säädetään 4 artiklassa sekä siihen liittyvissä liitteissä II ja III, yksinkertaistettaisiin ja selkiytettäisiin laatimalla liitteessä III luetellut valintaperusteet yksityiskohtaisesti ja vahvistamalla direktiivissä kynnysarvoja ja käynnistys- tai muita kriteerejä. Kynnysarvoja määritellessään jotkut jäsenvaltiot ylittävät usein harkintavaltansa joko ottamalla huomioon ainoastaan osan liitteessä III luetelluista valintaperustaista tai vapauttamalla tietyt hankkeet jo etukäteen ympäristövaikutusten arvioinnista. Lisäksi on useita tapauksia, joissa kumulatiivisia vaikutuksia ei ole otettu huomioon ja joissa sovelletaan hankkeiden pilkkomismenetelmää erityisesti suurien investointisuunnitelmien ollessa kyseessä. Komitea ehdottaa niin ikään, että liitteisiin I ja II sisällytettävien hankkeiden tekniset ominaisuudet määritellään tarkoin, jotta saadaan selville niiden konkreettinen soveltamisala.

10.   suosittaa, että direktiiviin sisällytetään arvioinnin pakollinen rajaus, jossa määritellään YVA:ta koskevien ympäristötietojen sekä tarvittaessa konsulttien avoin akkreditointimenettely.

11.   suosittaa niin ikään, että YVA:n laadun ja näin ollen sen tehokkuuden parantamiseksi direktiivissä velvoitetaan arvioimaan tutkittuja ratkaisuvaihtoehtoja, määrittämään ympäristövaikutusten arvioinnin voimassaolo ja seuraamaan hankkeiden toteuttamisesta mahdollisesti aiheutuvia merkittäviä ympäristövaikutuksia sekä säädettyjen suojelu- ja korjaustoimenpiteiden tehokkuutta.

12.   tähdentää, että yleisölle on annettava tehokkaat mahdollisuudet osallistua päätöksentekoprosessiin varhaisessa vaiheessa. Julkinen kuuleminen on järjestettävä mahdollisimman hyvissä ajoin, esimerkiksi arvioinnin rajaus- tai ennakkoselvitysvaiheessa. On myös asetettava vähimmäisvaatimukset sille, miten YVA-asiakirjat saatetaan parhaiten sellaisen yleisön saataville, jota asia koskee.

C   Direktiivi strategisesta ympäristöarvioinnista (SYA)

13.   kiinnittää huomiota siihen, että yleisellä tasolla SYA-direktiivin täytäntöönpano ja toimivuus jäsenvaltioissa vaihtelevat riippuen institutionaalisista ja oikeudellisista järjestelyistä ja siitä, miten kukin jäsenvaltio näkee oman roolinsa. (1)

14.   painottaa, että vaikka SYA-direktiivin soveltamisesta on hankittava lisää kokemusta, eräitä direktiivin osatekijöitä, jotka on jätetty kunkin jäsenvaltion määriteltäviksi, voidaan täsmentää tarkistuksen yhteydessä. Komitea kiinnittää huomiota tarpeeseen

| — | määritellä direktiivin soveltamisala (3 artiklan 2 kohdan a alakohta sekä 3 kohta) suunnitelman tai ohjelman mahdollisten ympäristövaikutusten osalta yksiselitteisesti. |
| --- | --- |

—

määritellä direktiivin soveltamisala (3 artiklan 2 kohdan a alakohta sekä 3 kohta) suunnitelman tai ohjelman mahdollisten ympäristövaikutusten osalta yksiselitteisesti.

| — | määritellä nykyistä paremmin, mitä tietoja ympäristöselostuksen (5 artikla ja liite I) tulee sisältää. Määrittämällä tietojen riittävä tarkkuus, arvioinnin yksityiskohtaisuus sekä vakiomuotoiset ympäristökriteerit voidaan parantaa direktiivin tehokkuutta. |
| --- | --- |

—

määritellä nykyistä paremmin, mitä tietoja ympäristöselostuksen (5 artikla ja liite I) tulee sisältää. Määrittämällä tietojen riittävä tarkkuus, arvioinnin yksityiskohtaisuus sekä vakiomuotoiset ympäristökriteerit voidaan parantaa direktiivin tehokkuutta.

| — | määritellä ympäristöselostuksessa (5 artiklan 1 kohta) välttämättä erikseen kohtuulliset vaihtoehdot. |
| --- | --- |

—

määritellä ympäristöselostuksessa (5 artiklan 1 kohta) välttämättä erikseen kohtuulliset vaihtoehdot.

| — | määrätä pakolliseksi sellaisten menetelmien ja indikaattoreiden käyttöönottaminen, jotka mahdollistavat suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvien merkittävien ympäristövaikutusten sekä säädettyjen suojelu- ja korjaustoimenpiteiden tehokkuuden seurannan. |
| --- | --- |

—

määrätä pakolliseksi sellaisten menetelmien ja indikaattoreiden käyttöönottaminen, jotka mahdollistavat suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisesta aiheutuvien merkittävien ympäristövaikutusten sekä säädettyjen suojelu- ja korjaustoimenpiteiden tehokkuuden seurannan.

15.   muistuttaa kokemusten osoittavan, että SYA:n käyttöönotto alueiden ja kuntien maankäytön suunnittelussa lisää toimien kustannuksia noin 0,1–1 prosenttia ja pidentää toimien hyväksymiseen kuluvaa aikaa 20–25 prosenttia tavanomaisesta hyväksymisajasta. Tämä seikka on otettava huomioon strategiseen ympäristöarviointiin tehtävissä muutoksissa.

16.   pitää olennaisen tärkeänä sitä, että jäsenvaltioiden on kehitettävä valmiuksiaan, jotta voidaan varmistaa SYA-direktiivin tehokas täytäntöönpano. Tämä edellyttää voimakasta tukea toimintavalmiuksien kehittämiselle erityisesti toteuttamalla kohdennettuja kampanjoita, joiden tavoitteena on rekrytoida ja kouluttaa SYA-asiantuntijoita, sekä laatimalla ohjeita.

17.   ehdottaa, että kaikkiin tehtäviin aloitteisiin on sisällytettävä toissijaisuus-, suhteellisuus- ja sääntelyn parantamisen periaatteet, ja aloitteiden pohjalta on käynnistettävä laaja keskustelu, joka on avoin kaikille sidosryhmille. Aloitteilla on myös parannettava ympäristönsuojelua, lisättävä yhdenmukaisuutta ja yksinkertaistettava olemassa olevia menettelyjä.

18.   huomauttaa, että aikaa ja rahaa voidaan säästää ja päällekkäistä työtä välttää, kun kansalaiset voivat saada jo maankäyttösuunnitelmien laadinnan yhteydessä järjestettävässä julkisessa kuulemisessa tietoa suunnitelluista ratkaisuista. SYA-menettelyä ei näin ollen tarvita yleisön osallistumismahdollisuuksien varmistamiseksi. SYA voidaan toteuttaa, jotta voidaan tarkastella jonkin konkreettisen, ympäristöön ehkä haitallisesti vaikuttavan kohteen käyttötarkoitukseen, käytettävään teknologiaan tai ympäristövaikutukseen liittyviä vaihtoehtoja.

Bryssel 15. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCARCEL SISO

---

(1)  Lisätietoa näiden kahden direktiivin soveltamisesta ja tehokkuudesta on seuraavissa Euroopan komission tutkimuksissa:

1

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/eia_study_june_09.pdf

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/study0309.pdf

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/44 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/44

---

Alueiden komitean lausunto aiheista ”Taajuusylijäämä yhteiskunnallisiksi hyödyiksi ja talouskasvuksi” ja ”Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus tulevaisuuden internetiä varten”

(2010/C 232/08)

I.   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

Molempia tiedonantoja koskevia huomioita

1.   on tyytyväinen komission tiedonantoon ”Taajuusylijäämä yhteiskunnallisiksi hyödyiksi ja talouskasvuksi sekä komission tiedonantoon Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus tulevaisuuden internetiä varten”, sillä hyödyntämällä taajuusylimäärää ja kehittämällä tulevaisuuden internetiä voidaan digitaalista kahtiajakoa kuroa merkittävästi umpeen, myötävaikuttaa Lissabonin strategian ja sen seuraajan EU 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen sekä tyydyttää Euroopan kansalaisten tärkeitä yhteiskunnallisia, kulttuurisia ja taloudellisia tarpeita.

2.   muistuttaa, että komitea on jo useaan otteeseen painottanut, että yhä edelleen vallitseva digitaalinen eriarvoisuus aiheuttaa sosiaalista syrjäytymistä ja jälkeenjäämistä talouskehityksessä. Näin ollen taloudelliselta ja sosiaaliselta kannalta on välttämätöntä, että luodaan yhdenvertaiset mahdollisuudet hyödyntää tietoyhteiskuntaa ja omaksua tietoteknisiä taitoja.

3.   muistuttaa myös, että tietoyhteiskuntaan osallistaminen on ensiarvoisen tärkeää aloitteen ”i2010 – Kasvua ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen tietoyhteiskunta” (1) tavoitteiden ja sitä kautta myös Lissabonin strategian taloudellista ja sosiaalista kehitystä koskevien tavoitteiden saavuttamisen kannalta. (2)

4.   korostaa, että mahdollisuus hyödyntää kohtuuhintaista internetin laajakaistaliittymää on oleellinen yhteiskunnallisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden, talouskasvun sekä tietoyhteiskuntaan osallistumisen kannalta EU:ssa, etenkin nykyisen syvän talous- ja sosiaalikriisin aikana.

5.   toteaa, että laajakaistapalvelujen katsotaan nykyään yhä useammin olevan sähkön- ja vedenjakeluun verrattavissa oleva julkinen palvelu. (3) Näin ollen kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla olisi oltava mahdollisuus hankkia kohtuuhintainen laajakaistayhteys.

6.   korostaa eurooppalaista tietoyhteiskuntaa koskevan i2010-strategian mukaisesti paikallis- ja aluehallintojen merkitystä, sillä ne toimivat talouskasvun liikkeelle panevina voimina paikallistasolla ja tuottavat, käyttävät ja omistavat useita digitaalisia tietotuotteita ja -palveluita. Eräissä jäsenvaltioissa ne ovat myös toimivaltaisia viranomaisia tällä alalla. Tästä syystä paikallis- ja alueviranomaisille olisi annettava mahdollisuus osallistua täysipainoisesti ja tehokkaasti tietoyhteiskunnan hallintaan. (4)

7.   korostaa tähän liittyen paikallis- ja alueviranomaisten keskeistä asemaa ja vastuuta pyrittäessä varmistamaan kohtuuhintaisten laajakaistayhteyksien yhdenvertainen saatavuus alueilla, joilla markkinat eivät toimi, pilottihankkeiden vetämisessä sähköisten palvelujen hyödyntämiseen liittyvän kuilun umpeen kuromiseksi sekä kehitettäessä uusia lähestymistapoja kansalaislähtöisiä julkisia sähköisiä palveluja varten. (2)

8.   katsoo, että paikallis- ja alueviranomaisten tulisi osallistua laaja-alaiseen yhteistyöhön julkishallintojen yhteentoimivuuden parantamiseksi ja julkisten palvelujen tuottamisen tehostamiseksi. (5)

9.   kehottaa hyödyntämään täysimääräisesti Euroopan mahdollisuuksia kehittää tieto- ja viestintäteknologian palveluita julkisella ja yksityisellä sektorilla ja parantamaan tieto- ja viestintäteknologian avulla alue- ja paikallisviranomaisten palveluita esimerkiksi terveydenhuollon, koulutuksen, yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja sosiaalipalveluiden alalla. EU:n tukemat julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet alue- ja paikallisviranomaisten keskuudessa sekä tieto- ja viestintäteknologian kehitykseen julkisten tieto- ja viestintäteknologian palveluiden alalla keskittyvien pk-yritysten kanssa voivat olla erinomainen kulmakivi kasvatettaessa alueellista tietämystä ja osaamista EU:n laajuisesti. (6)

Komission tiedonantoa ”Taajuusylijäämä yhteiskunnallisiksi hyödyiksi ja talouskasvuksi” koskevia erityishuomioita

10.   yhtyy komission toteamukseen siitä, että siirtyminen analogisista digitaalisiin maanpäällisiin televisiolähetyksiin Euroopassa tulee vapauttamaan erittäin arvokkaita lähetystaajuuksia, koska digitaalinen lähetystekniikka on analogista tehokkaampaa. Siirtymisen synnyttämä ”taajuusylijäämä” tarjoaa erinomaiset mahdollisuudet monenlaisten palvelujen tarjonnalle, koska signaalit tällä taajuusalueella kantavat kauas ja tällä taajuusalueella toimivia laitteita voidaan vaivatta käyttää sisätiloissa. Komitea on näin ollen vakuuttunut, että ylijäämä tarjoaa Euroopalle ainutlaatuisen tilaisuuden vastata taajuuksien kasvaneeseen kysyntään. Taajuuksilla pystyttäisiin ennen muuta ulottamaan langaton laajakaista maaseudulle ja kaventamaan näin digitaalista kuilua. Niin ikään pystyttäisiin vauhdittamaan uusien langattomien palvelujen kuten seuraavan sukupolven mobiililaajakaistan yleistymistä. Taajuuksilla voitaisiin myös tukea maanpäällisen lähetystoiminnan kehitystä.

Taajuusylijäämä talouskehityksen edistämisen keinona

11.   panee merkille, että komission teettämän Exploiting the Digital Dividend – a European approach (taajuusylijäämän hyödyntäminen – eurooppalainen lähestymistapa) -tutkimuksen mukaan taajuusylijäämästä voidaan 15 vuoden kuluessa saada 150–700 miljardin euron kokonaishyöty koko unionin alueella. Komitea korostaakin, että sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen sääntelyjärjestelmän äskettäin tarkistettujen säännösten (7) mukaan radiotaajuudet ovat julkinen voimavara, jolla on tärkeä yhteiskunnallinen, kulttuurinen ja taloudellinen arvo.

12.   toteaa, että taajuusylijäämän hyödyntäminen helpottaa laajakaistapalvelujen tarjoamista unionin koko alueella ja edesauttaa näin sähköisten viestintäpalveluiden yhtenäismarkkinoiden toteutumista: se on näin ollen merkittävä osa Euroopan unionin talouden tuottavuutta ja kilpailukykyä.

Taajuusylijäämä keinona kuroa umpeen digitaalista kahtiajakoa

13.   on vakuuttunut siitä, että yhä edelleen vallitseva digitaalinen eriarvoisuus heikentää sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja hyvinvointia ja haittaa niiden kehittämistä sekä aiheuttaa sosiaalista ja taloudellista syrjäytymistä. Tässä suhteessa i2010-aloite auttaa parantamaan kansalaisten, ja laajemmassa mittakaavassa koko yhteiskunnan elämänlaatua. (2)

14.   muistuttaa, että markkinoilla on vaikeuksia tarjota tietyille maantieteellisille alueille nopeita laajakaistaverkkoja kohtuuhintaan. Komitea kehottaa näin ollen komissiota edistämään vapautuvien radiotaajuuksien käyttöä kehittääkseen politiikkaa ja ohjausta, joissa otetaan huomioon tämä markkinoiden kyvyttömyys ja edistetään valtion ja julkisen sektorin aloitteita palveluista erillisten avointen verkkojen kehittämiseksi kyseisillä alueilla. (3)

Taajuusspektrin avaaminen ja julkisten palvelujen kehittämiselle siitä koituvat hyödyt

15.   toistaa, että kohtuuhintainen ja laadukas langaton laajakaistayhteys voi lisätä paikallis- ja alueviranomaisten tarjoamien palvelujen saatavuutta ja laatua ja auttaa mikroyrityksiä sekä pk-yrityksiä tarjoamaan tuotteitaan markkinoilla. Syrjäisten alueiden ja yhteisöjen, erityisesti syrjäisimpien alueiden ja yhteisöjen, odotetaan hyötyvän merkittävästi laajakaistapalvelujen yleistymisestä ja niiden käyttöönsaannin nopeuttamisesta. (8)

16.   katsoo, että taajuusylijäämää hyödyntämällä voitaisiin kehittää niin kutsuttuja sähköisen hallinnon palveluita, joihin kuuluvat muun muassa seuraavat alat: hallinnon ja sen kanssa asioivien suhteet; hallinnon osallistuminen julkisten keskustelujen virittämiseen (keskeisen julkisen tiedon levittäminen, julkiset keskustelufoorumit, sähköiset kuulemiset ja laajemmin uudet mekanismit kansalaisten kuulemiseksi), yritysten ja hallinnon suhteet (sosiaaliasioita koskevat ilmoitukset, henkilöstön palkkaamista koskevat ilmoitukset, verotus- ja kirjanpitotietojen toimittaminen), sähköisen kaupankäynnin tekniikkojen toteuttaminen markkinoilla ja julkiset hankinnat (sähköiset hankinnat) sekä uudet työmuodot ja työn organisointi hallinnossa (ammattien muuttuminen, yhteistyö, etätyö). Hyödyntämällä taajuusylijäämää voitaisiin näin ollen kompensoida maaseutualueiden syrjäisyydestä aiheutuvat haitat, sillä sen avulla voidaan parantaa hallinnon ja sen kanssa asioivien, niin yksityisten kuin yritystenkin, välistä viestintää.

17.   korostaa, että yksi vuosia 2007–2013 koskevan unionin koheesiopolitiikan taloudellisen uudistamisen keskeisistä teemoista on keskittyminen parantamaan jäsenvaltioiden, alueiden ja kaupunkien houkuttelevuutta varmistamalla hyvät kulkuyhteydet sekä laadukkaat ja asianmukaista tasoa olevat palvelut. Komitea arvioi, että kyseinen lähestymistapa tukee julkisten verkkopalveluiden kehittämistä ja osaamiseen perustuvan talouden kasvua lisäämällä tutkimus- ja innovaatiokapasiteettia. (2)

Koordinoitu lähestymistapa EU:n tasolla

18.   panee merkille, että Exploiting the digital dividend – a European approach -selvityksessä todettaan edelleen, että jos taajuusylijäämän taajuuksien toimiva Euroopan tason koordinointi saadaan toteutettua ennen vuotta 2015, taajuusylijäämän taloudellisten vaikutusten potentiaali kasvaa vielä 20–50 miljardia euroa 15 vuoden kuluessa. Tämä riippuu palvelujen, kuten kehittyneiden maanpäällisten lähetystaajuuksien ja langattoman laajakaistan, tosiasiallisesta kysynnän tasosta tulevaisuudessa.

19.   panee niin ikään merkille, että sekä Euroopan radio-, tele- ja postihallintojen yhteistyökonferenssi (European Conference of Post and Telecommunications, CEPT) (9) että radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevä ryhmä (Radio Spectrum Policy Group, RSPG) (10) ovat painottaneet, että yhtenäisen toimintamallin olisi perustuttava vapaaehtoisuuteen. Useat syyt puhuvat vapaaehtoisuuden puolesta: jäsenvaltioiden koosta ja pinnanmuodostuksesta johtuvat erot, kilpailu muiden palvelujen tarjoamiseen käytettävien kanavien kuten satelliittien tai kaapeliverkon kanssa sekä Euroopan unionin rajanaapurien käyttämät radiotaajuudet. Komitea katsoo lisäksi, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti on jäsenvaltioiden – tai paikallis- ja alueviranomaisten, jos kuuluu niiden toimivaltaan – asia päättää taajuusalueiden osoittamisesta tiettyyn tarkoitukseen. Se kuitenkin myöntää, että teknisiä käyttöehtoja on yhdenmukaistettava EU-tasolla mittakaavaetujen maksimoimiseksi investoinneissa ja taajuusspektrin tehokkaan käytön varmistamiseksi.

20.   katsoo näin ollen, että yhteinen lähestymistapa taajuusylijäämään on perusteltua, kunhan se on vapaaehtoinen ja siinä otetaan huomioon jäsenvaltioiden erityispiirteet ja erilaiset politiikat, joita ne aikovat soveltaa. Komitea suhtautuu niin ikään myönteisesti komission aikomukseen päättää 800 megahertsin taajuuskaistan teknisten käyttöehtojen yhdenmukaistamisesta niin, että jäsenvaltioita ei velvoiteta avaamaan kyseistä kaistaa muille sovelluksille kuin maanpäällisille lähetyksille.

Taajuusylijäämä ja jäsenvaltioiden viestintäpolitiikat

21.   toteaa, että taajuusylijäämää koskeva yhteisön politiikka vaikuttaa jäsenvaltioiden joukkoviestintäpolitiikkoihin, etenkin maanpäällisen digitaalisen televisiolähetystoiminnan kehittämiseen. Jokaisella Euroopan unionin jäsenvaltiolla on tätä nykyä käytettävissään yhtäläinen määrä kansallisia televisiotaajuuksia. Lähetystaajuuden osakaistan osoittaminen jollekin muulle palvelulle kuin lähetystoiminnalle vaikuttaa kuitenkin erilailla tv-taajuuksiin jäsenvaltiosta riippuen. Tämä vaarantaa periaatteen siitä, että jäsenvaltioilla olisi oltava tasapuoliset mahdollisuudet käyttää radiotaajuusspektriä. Komitea katsoo näin ollen, että taajuusylijäämän hyödyntämistä koskevassa yhteisön politiikassa on otettava huomioon tämä ongelma ja varmistettava, että kaikilla jäsenvaltiolla on yhtäläiset mahdollisuudet harjoittaa kansallista politiikkaa digitaalisten viestinten kehittämisessä.

22.   korostaa mediapalveluiden olennaista asemaa kulttuurisen monimuotoisuuden, poliittisen pluralismin ja osallistavan demokratian edistämiseksi sekä Euroopan unionin paikallisten, alueellisten ja kansallisten yhteisöjen identiteetin luomisessa ja vahvistamisessa. Komitea toteaa, että digitaalitelevisio on edelleen tärkein väline näiden palvelujen tarjoamiseksi. Komitea tiedostaa kansalaisten odotukset ja tarpeet, jotka koskevat myös maanpäällisen jakelukanavan välityksellä lähetettävien ohjelmien monipuolisuutta, palvelujen laatua, lisäarvopalvelujen tarjoamista ja liikkuvuutta.

Taajuusylijäämä ja kaavoitus- ja ympäristöpolitiikat

23.   toteaa, että taajuusylijäämän käyttäminen langattomaan viestintään vaatii enemmän antenneja kuin lähetystoiminta. Tällä voi olla vaikutusta kaupunkisuunnitteluun ja ympäristöön. Komitea toteaa niin ikään, että näillä aloilla yleensä paikallis- ja alueviranomaiset ovat toimivaltaisia. Näin ollen se kiinnittää huomion siihen, että on löydettävä oikea tasapaino uusien verkkojen käyttöönoton, joka on väistämätöntä, ja edellä mainittujen toimivaltuuksien harjoittamisen välillä.

Komission tiedonantoa ”Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuus tulevaisuuden internetiä varten” koskevia erityishuomioita

Tutkimus- ja kehittämistoiminta

24.   arvostaa komission sitoumusta jatkaa tulevaisuuden internetiin liittyvän tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen tukemista seitsemännessä puiteohjelmassa nyt, kun asiasta on saatu erinomaisia tuloksia, ja kehottaa hyödyntämään kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa, sillä se on erinomainen tapa edistää internetin tulevien sovellutusten käyttöönottoa. Kuten komitea aiemmissa lausunnoissaan (11) toteaa, se kehottaa erityisesti käyttämään seitsemättä tutkimuksen puiteohjelmaa, rakennerahastoja sekä kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa koordinoidusti, koska se on välttämätöntä, kun ajatellaan EU:n kilpailukykyä sekä koheesio-, tutkimus-, korkeakoulu- ja innovaatiopolitiikkojen yhteisvaikutusta valtakunnallisella ja alueellisella tasolla (6).

25.   huomauttaa, että toimien koordinointi on yleisesti ottaen puutteellista monilla eri aloilla, kuten koulutuksen, innovoinnin, tutkimuksen, investoinnin ja innovatiivisten ICT-ratkaisujen markkinoinnin yhteydessä. Tässä suhteessa käyttäjälähtöinen innovointi voi olla keskeinen parannusväline, jota alueet ja kunnat käyttävät enenevässä määrin kaikkialla Euroopassa. Se on osoittautunut keskeiseksi T&K-investointien ja uusien innovaatioiden markkinoille pääsyn vauhdittajaksi. Näin ollen komitea toivoisi, että käsitteellä olisi tärkeämpi asema komission tiedonannossa. (6)

26.   muistuttaa, että komitea on aiemmin korostanut, että T&K ja teollisuuden käytänteet on tärkeää nivoa kiinteästi toisiinsa, ja kehottaa siksi jäsenvaltioita ja komissiota edistämään kaikin tavoin tutkimuksen pikaista siirtämistä päivittäisiin käytänteisiin kaupan alalla ja yleisestikin. (6)

27.   muistuttaa, että alue- ja paikallishallinto voi luoda tutkimustoimintaa suosivia innovatiivisia ympäristöjä sekä selvittää uusia tapoja tehdä julkisen ja yksityisen sektorin institutionaalista yhteistyötä tai alueellista yhteistyötä yli kansallisten rajojen. Alue- ja paikallishallinnon investointien lisäksi tähän tarvitaan myös jäsenvaltioiden ja unionin taloudellisia resursseja. (12)

Yhteentoimivuus

28.   panee merkille, että nykyään on yhä hyödyllisempää kehittää Web 2.0:n tapaisia interaktiivisia foorumeita, koska niiden pitkälle kehitetyt toiminnot mahdollistavat tiedonvaihdon ja kehittyneen yhteentoimivuuden monien verkkojen kanssa ja niiden avulla voidaan tuottaa tai toimittaa sisältöä joko yksilötasolla tai kollektiivisten yhteisöhankkeiden muodossa. Massamuistiteknologioiden nopea kehittyminen luo perustan julkishallinnon tietokannoille, joihin tallennetaan kuvaukset internetosoitteensa avulla tunnistettavien tuotteiden ominaisuuksista. (13)

29.   katsoo, että innovaatiomarkkinoiden syntymisen helpottamisessa sekä yhteentoimivuuden ja yhteisien standardien saavuttamisessa onnistuminen riippuu jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisyhteisöjen jatkuvasta tuesta ja osallistumisesta. Pyrkimyksiä tulisi lisäksi täydentää alue- ja paikallistason toimin.

Tietosuoja ja yksityisyyden suoja

30.   korostaa, että tulevaisuuden internetin infrastruktuuria ja siihen liittyviä palveluja toteutettaessa on kiinnitettävä runsaasti huomiota kaikkien tasojen turvallisuusvaatimusten täyttämiseen, jotta varmistetaan mahdollisimman hyvä yksityisyyden ja henkilötietojen suoja ja estetään kaikentyyppisten henkilökohtaisten tietojen luvaton jäljittäminen ja profilointi, ostomieltymykset, terveydentila, potilastietorekisterit jne. mukaan luettuina. (13)

31.   katsoo, että yksityisyyden suojan kunnioittaminen riippuu tietyistä tekijöistä, joita ovat julkisen sektorin elinten rakenneseikat (niistä suurin osa sijoittuu paikallistasolle), lainsäädännön yhdenmukaisuus unionitasolla, innovatiivisen toimintatavan edistäminen julkishallinnon työntekijöiden keskuudessa sekä yhteisen eettisen ohjeiston käyttö ja tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvien sovellutusten hallinnointi. (13)

32.   kehottaa järjestämään koko henkilökunnalle laaja-alaista koulutusta, joka suunnattaisiin etenkin teknisille asiantuntijoille (esimerkiksi verkot, järjestelmät, turvallisuus, yksityisyyden suoja), erilaisia menetelmiä sisältävien turvaprosessien kanssa suoraan työskenteleville sekä innovointiin ja ajanmukaistamiseen yleisesti tai epäsuorasti osallistuvalle henkilökunnalle (esimerkiksi digitaalisen lukutaidon opettajille). (13)

33.   muistuttaa, että komitea on jo aikaisemmin kehottanut tukemaan ja vahvistamaan verkko- ja tietoturvaongelmien oikea-aikaista ennaltaehkäisyä, käsittelyä ja ratkaisemista. Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston (ENISA) toiminta helpottaa tätä tehtävää. (2)

Tulevaisuuden internetin kehittämisessä tarvitaan yhteistä EU-tason toimintaa

34.   suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen ottaa mukaan Future Internet -foorumin (FIF) tiedonannossa esitettyjen ehdotusten toteuttamiseen silloin, kun yhteisön tason koordinointia tarvitaan toiminnan hajanaisuuden vähentämiseksi ja yleisen edun mukaisten tavoitteiden määrittelemiseksi. Koska alue- ja paikallisviranomaiset ovat merkittävä taho tulevaisuuden internetin kehittämisessä, komitea katsoo, että niiden pitäisi voida osallistua FIF:iin, ja pyytää komissiota tekemään tätä koskevia aloitteita.

Bryssel 15. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  KOM(2005) 229 lopullinen.

1

(2)  CdR 5/2008 fin.

2

(3)  CdR 304/2008 fin.

3

(4)  CdR 247/2009 fin.

4

(5)  CdR 10/2009 fin.

5

(6)  CdR 156/2009 fin

6

(7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/140/EY, annettu 25 päivänä marraskuuta 2009, EUVL L 337, 18.12.2009.

7

(8)  CdR 252/2005 fin.

8

(9)  Komission toimeksiantona CEPT:n laatima raportti taajuusylijäämän yhdenmukaistamista koskeviin vaihtoehtoihin liittyvistä teknisistä näkökohdista (technical considerations regarding harmonisation options for the digital dividend), 1.7.2008.

9

technical considerations regarding harmonisation options for the digital dividend

(10)  Radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevän ryhmän 14.2.2007 antama lausunto EU spectrum policy implications of the digital dividend (taajuusylijäämää koskevan EU:n taajuuspoliikan vaikutukset) sekä sen 18.9.2009 antama lausunto taajuusylijäämästä.

10

EU spectrum policy implications of the digital dividend

(11)  CdR 263/2007 fin.

11

(12)  CdR 84/2007 fin.

12

(13)  CdR 247/2009 fin

13

---

| 27.8.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | C 232/49 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

C 232/49

---

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”EU:lle yhteinen strategia keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita varten”

(2010/C 232/09)

I.   POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

1.   pitää tervetulleena, että Euroopan komissio on laatinut tiedonannon aiheesta ”Valmistaudutaan tulevaan – EU:lle yhteinen strategia keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita varten”.

2.   toteaa, että kyseiset teknologiat voivat osoittautua arvokkaiksi kansalaisten, yritysten ja hallintojen kannalta ja että ne voivat osaltaan parantaa tuotteita ja julkisten palveluiden laatua.

3.   pitää tervetulleena täydentävien asiakirjojen ja raporttien, kuten aiheesta ”Nanotieteet ja nanoteknologiat: Toimintasuunnitelma Euroopalle 2005–2009” laaditun tiedonannon tarjoamaa tukea keskeisiä kehitystä vauhdittavien teknologioiden tulevalle kehitykselle. Komitea toteaa, että keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita koskevassa tiedonannossa nanoteknologiat lasketaan viiden strategisesti merkittävimmän kehitystä vauhdittavan teknologian joukkoon.

4.   panee merkille paikallis- ja alueviranomaisten avainroolin valistuneen vuoropuhelun edistämisessä julkisuudessa sekä kansalaisten tärkeäksi kokemien huolenaiheiden käsittelyssä.

5.   kannattaa tiedonannossa esitettyä ehdotusta antaa nykyistä enemmän painoa yhteiselle strategiselle suunnittelulle ja demonstrointiprojekteille sekä ajatusta, jonka mukaan EU:n ja jäsenvaltioiden sekä myös alueiden olisi omaksuttava strategisempi ja koordinoidumpi toimintamalli.

6.   pitää tervetulleena tiedonannossa ilmaistua tahtoa edistää alueellisia innovaatioklustereita ja -verkostoja, sillä se on oleellinen edellytys maailmanluokan innovointitoiminnan luomiseksi ja ylläpitämiseksi sekä osaamisen sitomiseksi kyseiseen alueeseen.

7.   tunnustaa keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden suuren merkityksen EU:n kansainväliselle kilpailukyvylle ja kestävälle kehitykselle. Komitea korostaa, että jäsenvaltioiden ja muiden Euroopan alueiden välistä kokemusten ja hyvien toimintamallien vaihtoa olisi tehostettava. Komitea korostaa eri puolilla maailmaa kehitettyjen parhaiden käytänteiden hyödyntämisen tärkeyttä.

8.   vahvistaa uudelleen tutkimuksen puiteohjelman, rakennerahastojen ja kansallisten politiikkojen välisten synergioiden merkityksen EU:n laajoille kilpailu- ja koheesiotavoitteille.

9.   tunnistaa, että valtiontukipuitteiden tarkistus innovoinnin osalta on tärkeä, ja pyytää komissiota pitämään komitea asian etenemisestä ajan tasalla.

10.   kannattaa komission ehdotusta koota korkean tason asiantuntijaryhmä kehittämään yhteinen pitkän aikavälin strategia keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita varten ja pyytää komissiota tiedottamaan komitealle alkuvaiheesta lähtien tähän ryhmään liittyvistä toimista sekä sen laatimista analyyseista ja poliittisista suosituksista.

11.   yhtyy nanoteknologiaa koskevassa kertomuksessa esitettyyn kantaan, jonka mukaan nanoteknologian kehittämisessä on otettava huomioon terveyteen, turvallisuuteen ja ympäristöön liittyvät näkökohdat ja kaikkien sidosryhmien kanssa on käynnistettävä tehokas vuoropuhelu.

12.   pitää tärkeänä noudattaa Euroopan parlamentin pyyntöä tarkistaa huolellisesti voimassa olevat EU:n säännökset ja synkronoida ne aluetason säännösten ja standardien kanssa, sillä säännösten moninaisuus saattaa heikentää EU:n alueiden ja jäsenvaltioiden kansainvälistä kilpailukykyä.

13.   katsoo, että keskeisiä kehitystä vauhdittavia teknologioita koskevassa tiedonannossa ehdotetut toimet eivät nykyisessä sanamuodossaan anna aihetta huomautuksiin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden kannalta.

Keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden vaikutus kilpailukykyyn ja innovointiin

14.   korostaa keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden merkitystä käytännön sovellusten pohjana ja niiden potentiaalia uudessa eurooppalaisen innovaatiosuunnitelmassa sekä niiden tarjoamia mahdollisuuksia elämänlaadun ja Euroopan alueiden kilpailukyvyn parantamiseksi.

15.   yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan sen lisäksi, että yksittäisten sektoreiden kilpailukykyyn on kiinnitettävä jatkuvaa huomiota, on myös tärkeä panna merkille, että Euroopan unionin tuleva hyvinvointi riippuu yhä enemmän sektoreiden välisistä toimista (1).

16.   toteaa, että tietyn osaamisen erilaisten sovellusten moninaisuuden edistäminen useissa innovaatioketjuissa voi luoda uusia työpaikkoja kaikilla tasoilla ja sitoo osaamisen alueisiin (1).

17.   esittää EU:n tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelman tarkistusta ja sen mukauttamista siten, että se vastaa entistä paremmin pk-yritysten tarpeita, jotta kyseisten yritysten olisi helpompi osallistua eurooppalaisiin yhteishankkeisiin ja jotta keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden kehittämispotentiaalia lisättäisiin aluetasolla.

18.   toteaa, että teollisten investointien houkuttavuus on jo nyt alentunut EU:ssa kyseisten teknologioiden alalla.

Keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden yhteiskunnalliset näkökohdat

19.   yhtyy komission tiedonannossa esitettyyn kantaan, jonka mukaan on tärkeää lisätä ihmisten tietoja keskeisistä kehitystä vauhdittavista teknologioista ja auttaa heitä ymmärtämään niitä. Lisäksi on paikallaan toteuttaa ennakoivaa strategiaa, jolla intressitahot yhdessä puuttuisivat yleisön huoliin. Lisäksi on tiedotettava avoimesti uusien teknologioiden hyödyistä ja riskeistä.

20.   toistaa AK:n aiemmissa lausunnoissa (2) esitetyn toteamuksen, jonka mukaan uusien teknologioiden hyödyt ja riskit on ymmärrettävä täysin ja niistä on tiedotettava kansalaisille. Tarvittaessa on toteutettava tutkimuksia, jotta mahdolliset riskit voidaan suhteuttaa paremmin odotettavissa oleviin hyötyihin.

21.   on tähän liittyen tyytyväinen etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän roolin vahvistamiseen bio- ja nanoteknologioiden mahdollisuuksista ja riskeistä käytävässä valistuneessa vuoropuhelussa.

22.   pitää nanoteknologioita koskevan raportin ja sen liiteasiakirjojen tapaan tärkeänä käsitellä yhteiskuntaan ja turvallisuuteen liittyviä odotuksia ja huolenaiheita.

23.   kannattaa unioni-, jäsenvaltio- ja aluetason yhteistyön edistämistä eettisissä ja yhteiskunnallis-taloudellisissa kysymyksissä.

24.   katsoo, että EU:n tulisi luoda sosiaalista innovointia käsittelevä erityistyöryhmä, joka ei olisi irrallaan Euroopan teollisuuspolitiikasta vaan joka päinvastoin olisi sen kiinteä osa (1).

25.   kehottaa jäsenvaltioita päättämään koordinoidusti ja yhdessä alueiden kanssa innovaatiopolitiikoistaan ja niiden edistämiseksi kehitettävistä toimista ja välineistä, jotta kyseisellä politiikalla saavutettavat tulokset vastaisivat myös paikallis- ja aluetason tarpeita (3).

26.   suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen toimia kauppapolitiikan sekä kahdenvälisten sopimusten yhteydessä siten, että unionin ulkopuolisten maiden luvattomat tukikäytänteet ja näin ollen tukikilpailu lopetetaan. Jos unionin ulkopuoliset maat eivät ole valmiita toimimaan näin, EU:n ja jäsenvaltioiden tulisi puolustaa teknologisia tai taloudellisia intressejään tehokkain toimin, jotta varmistetaan keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden ja samalla osaamiseen perustuvan talouden säilyminen Euroopassa.

Infrastruktuuri ja yhteenkuuluvuus

27.   esittää keskittymistä tietoisuuden lisäämiseen alue- ja paikallistasolla ja infrastruktuurin päivittämisen edistämiseen, sillä nämä ovat oleellisia tekijöitä ajatellen keskeisten kehitystä vauhdittavien teknologioiden kehittämistä ja toteuttamista.

28.   muistuttaa, että eurooppalaiset tutkimusinfrastruktuurit sijaitsevat ensisijaisesti Länsi-Euroopassa. Tätä maantieteellistä jakaumaa tulisi tasapainottaa.

29.   tunnistaa tarpeen kehittää Euroopan tasolla puitteet sen varmistamiseksi, että tutkimusinfrastruktuurit toimivat entistä tehokkaammin ja kansainvälisen tutkimuksen esteet poistetaan.

30.   kehottaa ottamaan erityisesti huomioon eurooppalaisen alueellisen yhteistyön yhtymät, sillä ne ovat vaihtoehtoinen lainsäädännöllinen väline, jonka avulla voidaan luoda Euroopan laajuisia tutkimusinfrastruktuureja.

31.   korostaa paikallis- ja alueviranomaisten merkitystä yhteisten tutkimusohjelmien edistämisessä. Paikallis- ja alueviranomaiset ovat avaintoimijoita alueellisten tutkimus- ja innovointistrategioiden kehittämisessä. Ne vastaavat usein tutkimuslaitosten hallinnosta ja tukevat innovoivia ympäristöjä.

32.   kannustaa lisäämään rakennerahastoihin tutkimus- ja innovaatiotoiminnan tukemiseen rohkaisevia yllykkeitä. Sellainen voisi olla tukiosuuden mukauttaminen tutkimus- ja innovaatiohankkeisiin investointeja suosivasti.

33.   kannustaa kuntia ja alueita tukemaan tietämyksen siirtämisen ja innovoinnin edistämistä niin tiedemaailmassa kuin yrityksissäkin. Kuntien ja alueiden tulisi lisäksi helpottaa riskipääoman saantia myös rajatylittävää yhteistyötä varten sekä tukea käyttäjiä teknisten keksintöjen patentoinnissa ja kyseisten patenttien hyödyntämisessä.

34.   korostaa, että koheesiopolitiikalla on erityinen tehtävä tutkimus- ja kehittämistoiminnan tukemisessa alueilla.

35.   toteaa, että Euroopan aluekehitysrahasto voi tarjota taloudellista tukea osaamisen kehittämiseen ja koulutusrakenteiden ja -järjestelmien uudenaikaistamiseen rahoittamalla yrityshautomoita ja tiedepuistoja ja edistämällä pk-yritysten ja korkeakoulujen välisiä yhteyksiä.

Lisätään pk-yritysten osallistumista julkis-yksityisiin yhteistyökumppanuuksiin

36.   toistaa, että eurooppalaisessa teollisuuspolitiikassa tulisi kiinnittää enemmän huomiota suurten ja keskisuurten tai pienten yritysten sekä erityisesti pk-yritysten ja tutkimuskeskusten väliseen vuorovaikutukseen (1). Komitea korostaa pätevän työvoiman ratkaisevaa merkitystä tämän vuorovaikutuksen kannalta. Sitä vaaditaan myös teollisuuden sitomiseksi alueellisella tasolla.

37.   muistuttaa julkisten instituutioiden ja yksityissektorin yhteistyön ratkaisevasta roolista ja pitää erityisen tärkeänä ottaa siihen mukaan korkea-asteen oppi- ja tutkimuslaitokset (4). Komitea katsoo, että korkeakoulujen opinto-ohjelmissa on oltava yhteyksiä niihin teknologioihin, jotka ovat merkityksellisiä alueen työvoiman kannalta, jotta osaaminen ja kilpailukyky voidaan säilyttää kyseisellä alueella.

38.   kehottaa voimakkaasti siirtämään alueellisten rakennerahastotoimien käytön painopistettä varsinkin tutkimus- ja innovaatiotoimintaan kohdistuvan kysynnän lisäämiseen niin, että käyttäjälähtöistä avointa innovaatiota (open innovation) vaalitaan alueellisena kehitysmahdollisuutena (5).

Kehityskulku eri aloilla

39.   toteaa, että osassa sektoreista onkin jo nähtävissä aika ajoin merkittäviä tuote- ja markkinainnovaatioita. Esimerkkeinä mainittakoon elintarvike- ja lääkesektorit (biotieteet), biolääketieteellinen teknologia sekä autonvalmistuksen ja huipputeknologian järjestelmät (1).

40.   muistuttaa, että biotekniikka tarjoaa terveyden alan sekä elintarvike- ja rehualan sovellusten ohella tulevaisuuden vaihtoehtoja myös kemian teollisuudelle (2).

41.   kannattaa erilaisten viljelymenetelmien rinnakkaiskäytön edistämistä, kun ajatellaan sekä hyvää viljelykäytäntöä että viljelijänaapurusten välistä suvaitsevaa ja luotettavaa tiedonvaihtoa, yhteensovittamista ja yhteistyötä (2).

42.   suhtautuu myönteisesti komission toimiin, joilla edistetään ajanmukaisen biotekniikan turvallista ja tehokasta käyttöä kehitysmaissa sekä tuetaan niiden valmiuksia arvioida ja käsitellä riskejä. Näin edistetään geenivarojen säilyttämistä ja kestävää käyttöä kyseisissä maissa (2).

43.   korostaa tarvetta kehittää toimivia turvallisuusarviointimenettelyitä nanoteknologioita varten sekä ottaa käyttöön asianmukaiset poliittiset puitteet ja sääntelykehykset ennen kyseisten tuotteiden tarjonnan lisääntymistä.

44.   korostaa tarvetta asettaa painopiste teknologioiden entistä perusteellisemmalle kestävyysarvioinnille, jossa tulisi kiinnittää erityistä huomiota aikaisiin kehitysvaiheisiin, kauan ennen markkinoille tuonnin ajankohdan lähestymistä. Komitea toteaa, että tämä saattaa johtaa lopuksi riippumattomien metodologiapuitteiden laatimiseen riskien arviointia ja hallintaa sekä yhteiskunnallista vaikutusta koskevia tutkimuksia varten.

45.   kehottaa vahvistamaan kaikkien komission yksiköiden tulevaisuuteen suuntautuvaa toimintaa etenkin teknologian alalla, jotta tunnistetaan ajoissa uudet ongelmat. On tarkistettava lainsäädännön ja politiikan, niiden toteutuksen sekä niiden yhteiskunnallisten ja taloudellisten vaikutusten merkitys, yhtenäisyys ja tehokkuus (2).

Bryssel 14. huhtikuuta 2010

Alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  CdR 39/2006 fin.

1

(2)  CdR 174/2007 fin.

2

(3)  CdR 283/2008 fin.

3

(4)  CdR 83/2007 fin.

4

(5)  CdR 263/2007 fin.

5

---