# Uradni list C 232/2010

| | ISSN 1725-5244
  doi:10.3000/17255244.C_2010.232.slv |
| --- | --- |
| Uradni list
  Evropske unije | C 232 |
| | |
| Slovenska izdaja | Informacije in objave | Zvezek 5327. avgust 2010 |

ISSN 1725-5244

doi:10.3000/17255244.C_2010.232.slv

Uradni list

Evropske unije

C 232

Slovenska izdaja

Informacije in objave

Zvezek 5327. avgust 2010

---

| Obvestilo št. | Vsebina | Stran |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolucije, priporočila in mnenja |
| | MNENJA |
| | Odbor regij |
| | 84. plenarno zasedanje 14. in 15. aprila 2010 |
| 2010/C 232/01 | Mnenje Odbora regij – Solidarnost na področju zdravja: zmanjšanje neenakosti na področju zdravja v EU | 1 |
| 2010/C 232/02 | Mnenje Odbora regij – Obvladovanje vpliva staranja prebivalstva v EU (Poročilo o staranju prebivalstva 2009) | 7 |
| 2010/C 232/03 | Predhodno mnenje Odbora regij – Prihodnost kohezijske politike | 14 |
| 2010/C 232/04 | Mnenje Odbora regij – Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja | 23 |
| 2010/C 232/05 | Mnenje Odbora regij – Akcijski načrt o mobilnosti v mestih | 29 |
| 2010/C 232/06 | Mnenje Odbora regij – Širitvena strategija in glavni izzivi 2009–2010: države kandidatke | 36 |
| 2010/C 232/07 | Mnenje Odbora regij – Izboljšanje direktiv o presoji vplivov na okolje in o strateški okoljski presoji | 41 |
| 2010/C 232/08 | Mnenje Odbora regij – Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast ter javno-zasebno partnerstvo za internet prihodnosti | 44 |
| 2010/C 232/09 | Mnenje Odbora regij – Razvoj skupne strategije za ključne spodbujevalne tehnologije v EU | 49 |

Obvestilo št.

Vsebina

Stran

I   Resolucije, priporočila in mnenja

MNENJA

Odbor regij

84. plenarno zasedanje 14. in 15. aprila 2010

2010/C 232/01

Mnenje Odbora regij – Solidarnost na področju zdravja: zmanjšanje neenakosti na področju zdravja v EU

1

2010/C 232/02

Mnenje Odbora regij – Obvladovanje vpliva staranja prebivalstva v EU (Poročilo o staranju prebivalstva 2009)

7

2010/C 232/03

Predhodno mnenje Odbora regij – Prihodnost kohezijske politike

14

2010/C 232/04

Mnenje Odbora regij – Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja

23

2010/C 232/05

Mnenje Odbora regij – Akcijski načrt o mobilnosti v mestih

29

2010/C 232/06

Mnenje Odbora regij – Širitvena strategija in glavni izzivi 2009–2010: države kandidatke

36

2010/C 232/07

Mnenje Odbora regij – Izboljšanje direktiv o presoji vplivov na okolje in o strateški okoljski presoji

41

2010/C 232/08

Mnenje Odbora regij – Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast ter javno-zasebno partnerstvo za internet prihodnosti

44

2010/C 232/09

Mnenje Odbora regij – Razvoj skupne strategije za ključne spodbujevalne tehnologije v EU

49

| SL | |
| --- | --- |

SL

---

I Resolucije, priporočila in mnenja

MNENJA

Odbor regij

84. plenarno zasedanje 14. in 15. aprila 2010

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/1 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/1

---

Mnenje Odbora regij – Solidarnost na področju zdravja: zmanjšanje neenakosti na področju zdravja v EU

(2010/C 232/01)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

UVOD

Odbor regij

1.   pozdravlja odločenost Komisije, da podpre in dopolni prizadevanja, ki jih države članice ter lokalne in regionalne oblasti vlagajo v zmanjševanje neenakosti na področju zdravja v Evropski uniji. V zvezi s tem je pomembno prepoznati resen problem zdravstvenih neenakosti med državami članicami in v njih. Stališče Komisije, da so neenakosti na področju zdravja izziv za zavezanost EU solidarnosti, socialni in ekonomski koheziji, človekovim pravicam in enakim možnostim, je dobro oblikovano in utemeljeno. Ob tem pa bi lahko Komisija bolj poudarila cilj „teritorialne kohezije“, ki ga na novo uvaja Lizbonska pogodba;

2.   priznava in sprejema opredelitev zdravja Svetovne zdravstvene organizacije (SZO), po kateri je zdravje „stanje popolne telesne in duševne blaginje in ne le odsotnost bolezni in slabosti“;

3.   opozarja Komisijo, da člen 3 Lizbonske pogodbe od institucij zahteva, da povečujejo blaginjo evropskih državljanov;

4.   opozarja Komisijo na poročilo, ki ga je pripravila SZO pod okriljem Sira Michaela Marmota: Closing the Gap in a Generation – Health Equity through action on the social determinants of health (Preseganje razkoraka v eni generaciji – enakost na področju zdravja z vplivanjem na socialne dejavnike zdravja). OR meni, da bi za EU to delo moralo biti glavni temelj reševanja problematike neenakosti na področju zdravja;

5.   sprejema oceno Komisije, da je problem zdravstvenih neenakosti zelo zapleten, spreminjanje stanja pa odvisno od raznolikih dejavnikov, zlasti od: priznavanja dejstva, da so neenakosti vidne prav na vseh ravneh, od evropske ravni do ravni sosesk; vloge socialne razslojenosti in tesne povezave med zdravjem in blagostanjem; zdravstvenih posledic prikrajšanosti ranljivih in socialno izključenih skupin ter raznovrstnih učinkov odločitev, sprejetih v okviru socialne politike, pri zagotavljanju zdravstvenega varstva in socialne podpore;

6.   pozdravlja uravnoteženost med evropskim sodelovanjem in subsidiarnostjo, ki je v skladu s členom 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije in ga v veliki meri upošteva sporočilo, vendar opozarja, da je odpravljanje neenakosti v zdravstvu posamezne države članice tudi v skladu z Lizbonsko pogodbo naloga nacionalne zdravstvene politike.

Prispevek politik EU k zmanjšanju neenakosti na področju zdravja

7.   priznava splošni prispevek, ki ga spremljevalne politike EU lahko dajo v skladu s ciljem, določenim v členu 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije, kakor tudi v skladu s ciljem iz člena 35 Listine EU o temeljnih pravicah, da se „pri opredeljevanju in izvajanju vseh politik in dejavnosti Unije zagotavlja visoka raven varovanja zdravja ljudi“;

8.   opozarja, da je „pravica do preventivnega zdravstvenega varstva in do zdravniške oskrbe v skladu s pogoji, ki jih določajo nacionalne zakonodaje in običaji“, izrecno zapisana v členu 35 Listine EU o temeljnih pravicah;

9.   pozdravlja splošne cilje zdravstvene strategije EU, ki podpira dostop do zdravstvenega varstva in preprečevanja bolezni ter spodbujanje zdravega življenja;

10.   poziva Komisijo, naj Odboru regij zagotovi, da bo predlog direktive o uveljavljanju pravic pacientov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva v celoti upošteval vpliv, ki ga bo direktiva v primeru sprejetja imela na neenakosti na področju zdravja;

11.   ob upoštevanju pozornosti, ki jo člen 168 Pogodbe o delovanju Evropske unije namenja izboljševanju zdravstvenih storitev na obmejnih območjih, poziva k zagotavljanju podpore za sosednje regije v različnih državah članicah, da bodo vzpostavile prostovoljne sisteme za čezmejno zmanjševanje neenakosti na področju zdravja. V zvezi s tem poudarja možnosti, ki jih ponuja instrument evropskega združenja za teritorialno sodelovanje (EZTS), ki ga že izkorišča več skupin. Odbor regij pa se hkrati zaveda, da je treba načrte za obsežnejše sisteme čezmejnega zdravstvenega varstva najprej skrbno pregledati in zagotoviti, da prehajanje pacientov čez meje ne bi dajalo dodatnih prednosti skupinam, ki so že vključene v zdravstveno varstvo, na škodo drugih, saj bi to samo dodatno povečalo neenakosti na področju zdravja. Vsem regijam je treba dati jasno zagotovilo, da bodo čezmejni sistemi zagotovili pošten dostop do spodbujanja rezultatov na področju storitev zdravstvenega zdravstva za ranljive skupine in skupine z nizkimi dohodki, kadar pravice teh skupin tekmujejo za sredstva zdravstvenega varstva. Dostop do čezmejnega zdravstvenega varstva bi moral biti na voljo samo na podlagi predhodne odobritve, s čimer bi posameznikom z nizkimi dohodki omogočili enak dostop do storitev;

12.   pozdravlja priznanje vloge skupne kmetijske politike v zdravstvu in se zaveda prispevka programov v podporo prehranjevanju in zdravemu življenju, kot so: mleko za šole, hrana za najbolj ogrožene osebe ali razdeljevanje sadja v šolah. Pri hrani, ki je na voljo v javnih objektih, npr. v šolah in bolnišnicah, bi bilo treba paziti predvsem na to, da bi bila to zdrava in hranljiva živila, po možnosti lokalnega izvora. Pozdravlja tudi priznanje vpliva, ki ga lahko SKP in druge politike imajo na zdravje na podeželskih območjih z ukrepi, ki so pomembni za socialne dejavnike zdravja. OR priznava, da so zdravstveni izzivi na podeželskih območjih svojevrstni: neustrezen dostop do zdravstvenega varstva na podeželskih območjih lahko v nekaterih državah članicah privede do neenakosti na področju zdravja; povezava med kmetijskim gospodarstvom in migracijami pa lahko povzroči, da so za te skupnosti značilne posebne zdravstvene potrebe in zdravstvene neenakosti. SKP lahko v obeh primerih prispeva k izboljšanju življenjskih pogojev in je zato pomembna;

13.   se ne strinja, da je dovolj zgolj izjaviti, da okoljska politika EU in trgovinska politika v okviru skupne kmetijske politike podpirata vrsto pobud, ki lahko prispevajo k izboljšanju zdravja. Čeprav ima SKP potencial za ustrezen prispevek, načeloma ni strukturirana tako, da daje prednost rezultatom ali neenakostim na področju zdravja, zaradi česar je legitimno upoštevati negativne učinke na zdravstvene rezultate, do katerih lahko pride zaradi neuravnoteženega pristopa k proizvodnji mlečnih proizvodov in mesa v primerjavi s proizvodnjo sadja in zelenjave. Ta neravnovesja bi bilo mogoče pregledati v okviru reforme SKP, hkrati pa bi bilo treba v vsaki fazi procesa reforme poudariti, kako pomembna je podpora doseganju dobrih in pravičnih zdravstvenih rezultatov.

Neenakosti na področju zdravja in gospodarska vprašanja

14.   obžaluje, da Komisija premalo celovito obravnava vprašanje prekomernega uživanja alkohola in drugih drog kot vzroka slabega zdravja in neenakosti na področju zdravja. Glede problematike alkohola se OR zaveda posebnega izziva, ki ga ta pomeni za politične nosilce. Ti morajo upoštevati tako javne kot zasebne učinke tega problema na lokalno in regionalno gospodarstvo. Ob upoštevanju vsega tega je treba priznati, da je zakonsko urejanje uživanja alkohola težavna naloga, kar pa ni razlog niti za zanemarjanje njegovega vpliva na zdravje niti za zmanjšanje prizadevanj v boju proti zlorabi alkohola in vseh drugih substanc, ki spreminjajo psihično stanje;

15.   priznava, da se države članice EU soočajo s hudo finančno in gospodarsko krizo, ki bo nedvomno vplivala na zdravje in blaginjo državljanov. Gospodarske razmere lahko dodatno povečajo razlike v rezultatih na področju zdravja, vendar ne smejo biti izgovor za to, da se politike ne prilagodijo tako, da bi se bolje spopadale z neenakostmi. Svetovni zlom finančnih institucij zavezuje države članice, regije in lokalne skupnosti k ponovnemu razmisleku o pristopu k izgradnji trajnostnih skupnosti. Politike, ki premočno poudarjajo gospodarsko blaginjo, lahko privedejo do zdravstvenih neenakosti. Gospodarska blaginja se lahko zaradi gospodarskih težav zmanjša, kar pa ni ovira za povečanje prizadevanj za zmanjšanje gospodarskih, družbenih in zdravstvenih neenakosti. Komisija ima možnost, da v okviru sedmega okvirnega programa in proračunskega načrtovanja pregleda prednostne naloge in nameni večji poudarek ukrepom za zmanjšanje neenakosti;

16.   meni, da trenutne gospodarske težave kažejo, da sta gospodarska razsežnost storitev zdravstvenega varstva in gospodarski učinek zdravega prebivalstva čedalje pomembnejša. Sektor zdravstvenega varstva je pomemben delodajalec in ustvarja gospodarsko blaginjo prek z njim povezanih sektorjev, kot so zdravstvene raziskave in inovacije, posebne priložnosti pa se kažejo v državah v gospodarskem vzponu. Po drugi strani izguba določenega dela delovne sile zaradi prezgodnje smrti in invalidnosti zmanjšuje produktivnost in povečuje pritisk na sisteme socialne podpore;

17.   podpira priznanje, da je boljše zdravje glede na staranje prebivalstva pomembno za vse skupine prebivalstva. Sistemi socialne zaščite že čutijo učinke spremenjene demografske strukture prebivalstva. Daljša življenjska doba je nekaj pozitivnega, vendar je za to, da bi sistemi socialne zaščite ostali na ravni pričakovanj Evropejcev, treba vložiti več v obvladovanje povpraševanja po storitvah. Ena prednostnih nalog je zato povečanje števila zdravih življenjskih let ljudi z najslabšimi možnostmi. Glede na obseg socialno-gospodarskih sprememb, ki jih bo povzročilo staranje prebivalstva v EU, želi OR poudariti pomen raziskav in razvoja, ki imajo za cilj izboljšanje zdravstvenega varstva starejših.

Prispevek kohezijske politike EU k zmanjšanju neenakosti na področju zdravja

18.   se strinja s trditvijo, da je kohezijska politika EU ključna za doseganje ciljev ekonomske in socialne kohezije v okviru strategije EU 2020 in da je lahko učinkovito orodje za zmanjševanje neenakosti. V letu 2010 bo priprava in usklajevanje strategije EU 2020 dobra priložnost za razmislek o dodelitvi strukturnih sredstev z letom 2013. Odbor pričakuje, da bo strategija EU 2020 močno usmerjena v boj proti izključevanju, kar bi po drugi strani pokazalo na jasno povezavo z neenakostmi na področju zdravja;

19.   meni, da bi lahko sredstva iz strukturnih skladov EU lahko uporabili za razširjanje zdravstvene oskrbe na lokalni ravni, kot dela regionalne razvojne strategije. Vsi evropski državljani namreč nimajo enakih možnosti, kar velja tudi za možnosti dostopa do zdravstvene oskrbe, ki je eden temeljnih ciljev kohezijske politike EU in strukturnih sredstev;

20.   se strinja z določitvijo treh področij, na katerih so po mnenju Komisije možne izboljšave: poznavanje možnosti za uporabo sredstev na tem področju, koordinacija politik različnih oddelkov ali služb nacionalnih ministrstev in tehničnih zmogljivosti za razvoj naložb na tem področju. Ni pa nujno, da si ta področja zaslužijo najbolj prednostno obravnavo pri uvajanju izboljšav. Večji učinek bi lahko imelo zlasti usklajevanje med regionalnimi in lokalnimi agencijami, ki so odgovorne za neposredno zagotavljanje storitev. Poleg tega obstajajo primeri, ko so tehnične zmogljivosti na nacionalni ravni, ni pa jih v zdravstvenih agencijah na regionalni ali lokalni ravni, kar pomeni, da je treba ukrepe za dosego zaželenih rezultatov usmeriti v ustrezno raven.

Zbiranje, spremljanje in analiza podatkov

21.   podpira predlog, da bi bilo treba merilo napredka, doseženega v okviru agende EU 2020, izpopolniti tako, da bi upoštevalo pomen zmanjševanja neenakosti na področju zdravja. Kazalnik zdravih let življenja je eno od meril zdravstvenih rezultatov, ki pa ga je treba dopolniti z merili, ki upoštevajo pomen zmanjševanja razlik med najbolj zdravimi in najmanj zdravimi;

22.   sprejema oceno odstopanj med državami članicami pri zbiranju in analizi podatkov. Razvoj z zdravjem povezanih kazalnikov, ki ga je izvedel EUROSTAT, je koristen. Poleg tega meni, da je medsebojna podpora držav članic v obliki prenosa znanja za izboljšanje zdravstvene oskrbe prebivalstva učinkovito sredstvo za odpravo neenakosti med državami članicami;

23.   poziva Komisijo, da opredeli posebne izzive pri spremljanju zdravstvenih rezultatov za migrante in njihove skupnosti. Zdravstveni rezultati tranzitnega ali migrantskega prebivalstva so običajno slabši, poleg tega pa se to prebivalstvo lahko srečuje s posebnimi ovirami pri dostopu do socialne podpore. V sporočilu so migranti opredeljeni kot ranljiva skupina. Da bi bilo spremljanje podatkov učinkovito, mora upoštevati posebne izzive pri spremljanju zdravstvenih rezultatov skupin prebivalstva, ki so v migraciji ali v tranzitu.

24.   poziva Komisijo, naj upošteva dejstvo, da na področju zdravja prihaja do neenakosti med spoloma in podpre zbiranje, spremljanje in analizo zdravstvenih in statističnih podatkov, ki so razčlenjeni glede na spol. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti pravici žensk in moških do dostopa do preventivnega zdravstvenega varstva, da se učinkovito odpravi neenakosti med državami članicami in znotraj njih.

Vloga regionalnih in lokalnih oblasti

25.   pozdravlja priznanje vloge regionalnih in lokalnih oblasti, tako v smislu zagotavljanja zdravstvenih rezultatov kot tudi storitev, ki so pomembne za socialne dejavnike zdravja;

26.   predlaga, da se večja pozornost nameni pomenu lokalnih ukrepov za spodbujanje zdravih načinov življenja in preprečevanje nastanka okoliščin, ki zdravje ogrožajo. Nekatere regije so že same razvile strategije, s katerimi si prizadevajo za izpolnjevanje ciljev, navedenih v sporočilu, in ki tvorijo okvir skupne politike za krepitev zdravja. Odbor poudarja, da so izobraževalni programi v šolah ključni za spodbujanje zdravega prehranjevanja in zdravega načina življenja. Obstaja veliko agencij, ki lahko prispevajo k okrepitvi preventivnega delovanja, pri tem pa učinkovito preprečevanje v številnih primerih zahteva prav lokalno ukrepanje, prilagojeno potrebam konkretnih skupnosti. Čeprav je vrsta problemov, ki zdravje ogrožajo, podobna v vseh državah članicah, širjenje sporočil o zdravem življenju pogosto zahteva območno omejeno delovanje, ki temelji na lokalnem znanju. To delovanje je lahko učinkovito na lokalnih območjih na ozemlju več držav članic – geografsko ločena območja se lahko soočajo s podobnimi izzivi, kot je denimo visoka brezposelnost zaradi ukinitve težke industrije. Prihodnji ukrepi bi morali biti usmerjeni v povezovanje malih skupnosti po vsej EU, ki se soočajo s podobnimi izzivi, ki pa morda niso značilni za njihove sosednje regionalne skupnosti. Sodelovanje na nacionalni ravni je lahko neučinkovito, ko se je treba učiti iz pristopov, ki so sicer učinkoviti v malih skupnostih;

27.   se povsem strinja s stališčem Komisije, da lahko izboljšanje izmenjave informacij ter izboljšanje koordinacije politik med različnimi ravnmi upravljanja in v različnih sektorjih privede do učinkovitejšega ukrepanja ter večjega in trajnejšega učinka. Meni, da bi to stališče lahko bilo še krepkeje izraženo: poudariti bi bilo treba ne samo to, da bi taka koordinacija in izmenjava privedli do učinkovitejšega ukrepanja ter večjega učinka, temveč da sta pomembna predpogoja za zmanjševanje neenakosti na področju zdravja. Zavezanost k zmanjševanju neenakosti na področju zdravja je odlična priložnost za države članice, da pretehtajo obseg sodelovanja znotraj svojih meja in se učijo iz izkušenj držav članic, ki so bile izjemno uspešne pri vzpostavljanju partnerstev med različnimi ravnmi upravljanja in v različnih sektorjih.

Strukture sodelovanja na ravni EU

28.   znova poudarja interes, ki ga je v preteklosti že izrazil, da se v okviru regionalnega sodelovanja na področju zdravja pozornost usmeri v zdravstvene neenakosti. Odbor regij je zavezan načelu strukturirane interakcije, ki ga člani Odbora upoštevajo. Zainteresiran je tudi, da to strukturirano interakcijo uporabi za sodelovanje z generalnim direktoratom za zdravje in varstvo potrošnikov in prispeva k njegovim dejavnostim na področju zdravstvenih neenakosti;

29.   meni, da bi bilo treba strukturirano interakcijo Odbora regij dopolniti z njegovo zastopanostjo v odborih in delovnih skupinah EU, ki se ukvarjajo z zdravjem. Države članice lahko sicer po lastni presoji imenujejo predstavnike za sodelovanje v teh delovnih skupinah, kljub temu pa bi bilo koristno imeti pregled nad napredkom boja proti neenakostim na področju zdravja na lokalni in regionalni ravni.

Ranljive skupine

30.   pozdravlja priznanje potreb ranljivih skupin in posebno pozornost, ki jo je treba nameniti potrebam ljudi, ki se spopadajo z revščino, prikrajšanim skupinam priseljencev in etničnih manjšin, invalidom, starejšim ali otrokom, ki živijo v revščini;

31.   poziva k upoštevanju potreb tudi drugih ranljivih skupin, zlasti tistih, ki jih lahko skozi čas prizadenejo neenakosti na področju zdravja. Razumevanje spremenljivega značaja družbe in neenakosti, ki so posledica te spremenljivosti, je ključnega pomena za obravnavo neenakosti, ki se jim je mogoče izogniti. To lahko vključuje potrebe odraslih, ki se soočajo z osamitvijo zaradi razpada družine, potrebe oseb, ki jim je bila odvzeta prostost, in potrebe oseb v oskrbi ali ljudi, ki živijo na podeželskih območjih z nazadujočim gospodarstvom. Treba je upoštevati tudi pomen razumevanja prevladujočih družbenih in kulturnih vplivov v različnih skupnostih, saj lahko ti pomembno vplivajo na vedenje posameznika;

32.   poudarja, da bi morali ukrepi v podporo ranljivim skupinam upoštevati nejasnost pri opredeljevanju „migrantov“. Kadar govorimo o neenakostih na področju zdravja, lahko vsaka selitev prebivalstva, bodisi preseljevanje ljudi znotraj EU ali priseljevanje ljudi v EU, privede do slabšega socialnega položaja, slabega dostopa do socialne podpore in posledično do zdravstvenih neenakosti. Skupine prebivalstva, ki se preselijo znotraj EU, nimajo enakega dostopa do določenih ugodnosti, kot so na primer stanovanjski prostori, zaradi česar se lahko zgodi, da postanejo brezdomci. Brezdomstvo ima lahko hude posledice za zdravje. Sprejeti je treba posebne ukrepe za upoštevanje zdravstvenih rezultatov skupin prebivalstva, ki se selijo znotraj EU.

Vloga regionalnih in lokalnih oblasti pri financiranju in opravljanju storitev

33.   meni, da bi morale lokalne in regionalne oblasti v primerih, kadar so obstoječi finančni tokovi namenjeni zdravju, imeti možnost, da izberejo, ali bodo te tokove usmerile v razvoj usposobljenosti, znanja in zmogljivosti zdravstvenih ustanov ali v razvoj zdravstvene infrastrukture. Naložbe v zdravstveno infrastrukturo so lahko prednostna naloga v nekaterih državah članicah ali regijah in lokalnih skupnostih, v katerih infrastruktura ni dovolj razvita, na nekaterih drugih območjih pa lahko kljub dobro razviti infrastrukturi obstajajo precejšnje neenakosti na področju zdravja. Na teh območjih bi bilo treba naložbe usmeriti v ozko lokalno raven za razvoj spretnosti, znanja in zmogljivosti tako v zdravstvenih agencijah kot tudi med lokalnim prebivalstvom;

34.   meni, da imajo lahko regionalne in lokalne oblasti vlogo pri oblikovanju najboljše prakse v zaposlovanju, kljub temu, da nacionalno uvajanje zakonodaje Skupnosti na področju zdravja in varnosti pri delu prispeva k zmanjšanju nacionalnih zdravstvenih neenakosti z zaščito zdravja delavcev. To je za regionalne in lokalne oblasti pomembno zato, ker imajo vlogo pomembnih delodajalcev v svojih regijah in lokalnih skupnostih, in zaradi njihove sposobnosti vplivanja na zaposlovalno prakso drugih organizacij in akterjev v svojih regijah in lokalnih skupnostih;

35.   znova opozarja na svojo zahtevo po večji pravni gotovosti za ponudnike socialnih storitev splošnega pomena v zvezi s pravili EU o konkurenci in pričakuje, da bo Komisija ta predlog vključila v svoj program dela za leto 2010. V zvezi s tem opozarja na izjavo predsednika Evropske komisije, ki se je zavezal, da bo pripravil kakovosten okvir za javne storitve.

Priporočila

Odbor regij priporoča:

36.   večji poudarek zdravju in blaginji v okviru strategije EU 2020 kot ključnima dejavnikoma v boju proti izključevanju;

37.   možnost uporabe strukturnih skladov za pomoč pri zmanjševanju neenakosti na področju zdravja;

38.   dopolnitev kazalnika zdravih let življenja pri spremljanju lizbonske agende z drugimi kazalniki, natančneje kazalniki, ki upoštevajo razlike v zdravstvenih rezultatih med različnimi skupinami;

39.   vključitev ugotovitve, da bo trenutna finančna kriza povečala zdravstvene neenakosti pri tistih državljanih EU, ki postanejo brezposelni, brezdomci ali revni; poziv k večjim naložbam pri financiranju programov, kot sta sedmi okvirni program in program PROGRESS, ki bodo lokalnim in regionalnim oblastem pomagali zmanjšati zdravstvene neenakosti tako kratkoročno ob zaključku tekočih programov, dolgoročno pa zmanjšati čedalje večje razlike na področju zdravja;

40.   Evropski uniji, da upošteva in začne razširjati dokument komisije SZO o socialnih dejavnikih zdravja, nacionalnim vladam pa, da se odzovejo na dokument komisije SZO;

41.   zavezanost odprti metodi koordinacije kot orodja za izmenjavo najboljše prakse in primerjalno analizo, katere cilj je zmanjševanje zdravstvenih neenakosti v državah članicah, ne da bi to spodkopalo že vložena prizadevanja na lokalni in regionalni ravni.

V Bruslju, 14. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCARCEL SISO

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/7 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/7

---

Mnenje Odbora regij – Obvladovanje vpliva staranja prebivalstva v EU (Poročilo o staranju prebivalstva 2009)

(2010/C 000/02)

I.   UVOD

ODBOR REGIJ

1.   pozdravlja sporočilo Komisije z naslovom Obvladovanje vpliva staranja prebivalstva v EU, ki ugotavlja, da bo imelo staranje velike posledice na področju pokojnin, zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe. Komisija v svojem sporočilu poudarja, da „okno priložnosti“, ki ga imajo za ukrepanje na voljo javne oblasti, preden se začne upokojevati generacija „baby boom“, ne znaša niti deset let. Nuja, izzivi in tveganje so torej veliki in zahtevajo usmerjene politične ukrepe. Ukrepi za obravnavanje staranja te generacije morajo biti tesno povezani s politikami enakosti spolov, da bi izboljšali sedanje razmere večje revščine ali slabših socialno-ekonomskih pogojev, ki jih poznajo starejše ženske, skupaj s slabšo kakovostjo življenja zaradi višje smrtnosti in večje odvisnosti, dejavnikoma, ki sta tesno povezana s spolom;

2.   se zahvaljuje lokalnim in regionalnim oblastem, nevladnim organizacijam in drugim partnerjem Odbora za njihov dejavni prispevek k pripravi osnutka mnenja, zlasti na seji komisije ECOS 4. septembra 2009, na okrogli mizi 18. novembra 2009 in na seji delovne skupine 14. decembra 2009;

3.   poudarja, da staranje prebivalstva ni izoliran pojav, ampak poteka v okviru širših demografskih sprememb, ki bistveno spreminjajo število in sestavo prebivalstva na lokalni in regionalni ravni. Na natančen potek in posledice teh demografskih sprememb vpliva veliko različnih dejavnikov (rodnost, smrtnost, mobilnost prebivalstva in priseljevanje). Staranje prebivalstva je samostojen proces, česar se je treba zavedati in kar je treba priznati, da bi lahko našli rešitve za posledice staranja prebivalstva;

4.   ugotavlja, da se bo razmerje med dela sposobnimi osebami in osebami, starejšimi od 65 let, v Evropi zmanjšalo s sedanjih štiri proti ena na dve proti ena. To je dolgoročna napoved. Prav je, da preučujemo dolgoročne napovedi, vendar pa staranje prebivalstva ni problem, ki se bo pojavil šele jutri ali pojutrišnjem: obravnavati ga je treba že danes. Več kot 60 regij beleži stopnjo odvisnosti starejših oseb, ki je višja od 29 %, in več kot 70 regij se sooča z zmanjševanjem števila prebivalstva (ki ponekod presega 1 % na leto);

5.   opaža, da se starejše ženske, invalidi in priseljenci lahko soočijo s posebnimi izzivi v zvezi z zdravim staranjem, na katere je treba odgovoriti;

6.   meni, da je staranje tema, ki bi jo bilo treba obravnavati v okviru strategije Evropa 2020. Odbor si prizadeva, da bi izkoristili možnosti, ki jih prinaša staranje prebivalstva, ter okrepili socialno, ekonomsko in teritorialno kohezijo. Strategija Evropa 2020 predpostavlja, da vsak državljan in vsaka regija s svojimi lastnostmi in posebnimi značilnostmi prispevata k moči Unije. Starajoči se evropski državljani, ki so še vedno aktivni in zdravi, so v veliki meri neizkoriščen potencial. Treba bi bilo torej pripraviti ne samo politiko za starejše osebe, ampak tudi politiko za vse evropske državljane v vseh obdobjih življenja;

7.   je v preteklosti že ugotovil, da se demografske posledice staranja prebivalstva v veliki meri kažejo na regionalni in lokalni ravni. Lokalne in regionalne oblasti imajo pomembne naloge na področju zdravja, blaginje, plačane ali neplačane oskrbe, trga dela ter zagotavljanja storitev in infrastrukture na področju nastanitve, (javnega) prevoza in izobraževanja. Lokalne in regionalne oblasti morajo v okviru strategije Evropa 2020 na ustvarjalen in inovativen način obravnavati posledice staranja na svojih ozemljih. To pomeni vzpostaviti tudi solidarnost med starimi in mladimi, med območji rasti in območji upadanja števila prebivalstva, med podeželjem in mesti ter med regijami in državami članicami.

II.   POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

8.   se zavzema za vključitev treh glavnih področij v nov program (new deal) za obvladovanje posledic staranja prebivalstva v Uniji, prednostnih nalog, ki bi se morale izvajati v okviru pilotskih medregionalnih in/ali čezregionalnih pobud. Te prednostne naloge so v skladu s cilji Komisije. Poudarek je na glavnih pristojnostih lokalnih in regionalnih oblasti na področju zdravja in oskrbe, trga dela in zagotavljanja storitev:

| — | zdravo staranje: cilj je spodbuditi evropske prebivalce, da čim dlje ostanejo zdravi in aktivni; |
| --- | --- |

—

zdravo staranje: cilj je spodbuditi evropske prebivalce, da čim dlje ostanejo zdravi in aktivni;

| — | zaposlenost in produktivnost: s ciljem spodbujati razvoj evropske družbe, v kateri imajo vsi možnost vseživljenjskega učenja, sodelovanja in prispevanja k razvoju družbe, vključno z možnostjo plačanega/neplačanega dela; |
| --- | --- |

—

zaposlenost in produktivnost: s ciljem spodbujati razvoj evropske družbe, v kateri imajo vsi možnost vseživljenjskega učenja, sodelovanja in prispevanja k razvoju družbe, vključno z možnostjo plačanega/neplačanega dela;

| — | dostop do storitev in infrastrukture: da bi obogatili ponudbo storitev za starajoče se prebivalstvo; |
| --- | --- |

—

dostop do storitev in infrastrukture: da bi obogatili ponudbo storitev za starajoče se prebivalstvo;

9.   opozarja, da so med temi tremi glavnimi področji neposredne povezave in se zato zavzema za horizontalen pristop. Osebe, ki se starajo in ostajajo dobrega zdravja, lažje izkoriščajo storitve in infrastrukturo, ki so jim na razpolago, in imajo večje možnosti na trgu dela. Za povečanje produktivnosti dela je bistveno, da je aktivno prebivalstvo dobrega zdravja in da ima na voljo dobro ponudbo storitev in infrastrukture. Te lahko prispevajo k temu, da so prebivalci, ki se starajo, boljšega zdravja, lahko pa tudi povečajo stopnjo zaposlenosti in produktivnosti; zavzema se tudi za pristop, ki upošteva vidik spola in spodbuja zdravo staranje po enakih pogojih za moške in ženske;

10.   priznava, da ta tri glavna področja temeljijo na očitni socialni agendi. Z načinom obravnave starejših evropska družba kaže svojo solidarnost. Med drugim gre za boj proti vsem oblikam diskriminacije (zlasti diskriminacije na podlagi starosti), odpravo ovir za sodelovanje starejših oseb v družbi in zagotavljanje njim prilagojene mreže socialne varnosti. Uporabnikom te mreže mora biti tudi zagotovljeno spoštovanje njihovega dostojanstva. Socialna agenda je skupna odgovornost javnih oblasti in njihovih (socialnih) partnerjev;

11.   se pridružuje pobudi za razglasitev evropskega leta aktivnega staranja in medgeneracijske solidarnosti ob popolni vključitvi otrok v naslednjem mandatu Komisije in meni, da bi predlagana glavna področja in pilotske pobude lahko imeli pomembno mesto v okviru tega leta;

12.   opaža, da je prav tako mogoče iskati navdih pri lokalnih akterjih, ki si prizadevajo državljane (in v okviru tega mnenja zlasti starejše) pritegniti k aktivnemu udejstvovanju v družbenem življenju. Za obvladovanje posledic staranja prebivalstva je potrebno sodelovanje celotne civilne družbe. Treba je zagotoviti dejavno sodelovanje državljanov, družbenih organizacij, izobraževalnih ustanov in zasebnih združenj. Ti partnerji so s svojimi pobudami v korist skupnosti nepogrešljivi in sposobni zagotoviti odločilni premik pri oblikovanju in izvajanju predlaganih pilotskih pobud.

ZDRAVO STARANJE

„Čim dlje ostati zdrav in aktiven“

13.   pojmuje „zdravo staranje“ kot celoto prizadevanj za omejitev negativnih posledic procesa telesnega in duševnega staranja ter staranja družbe. Zdravo staranje zahteva celovit pristop do življenjskega cikla (ki se začne že v otroštvu). Treba je biti pozoren na vzroke zdravstvenih težav, ki jih človek razvije tekom življenja, ter raziskovati možnosti za njihovo učinkovito preprečevanje in odkrivati okoljske dejavnike, ki vplivajo na zdravje;

14.   izrecno meni, da je zdravo staranje evropskega prebivalstva pozitiven (samostojen) razvoj in očiten znak blaginje. Pri zdravem staranju gre za to, kako lahko ljudje ohranijo svoje zdravje in dobro počutje, obenem pa čim dlje aktivno sodelujejo v družbenem življenju, pri čemer je poudarek na družbenem in gospodarskem prispevku. Bistvo tega vprašanja torej ni (biološka) starost, ampak življenjski položaj;

15.   meni, da zdravo staranje omogoča, da se stroški staranja povečajo manj, kot bi se sicer. Državljani, ki se starajo zdravo, lahko dejansko dlje sodelujejo v družbenem in gospodarskem življenju. Za spodbujanje zdravega staranja so nepogrešljivi novi socialnopolitični koncepti, inovacije in razvoj (na terapevtskem in drugih področjih, kot so tehnični pripomočki), veliko pozornost pa bi bilo treba posvetiti tudi okolju, „primernemu za starejše“, v mestu ali okolici z ustrezno ponudbo proizvodov. Bistveno je tudi povečati število usposobljenih strokovnjakov na področju socialne in zdravstvene oskrbe z razširitvijo učnih programov o staranju v okviru univerzitetnega ali neuniverzitetnega študija, s čimer bi zagotovili usposobljene in kvalificirane strokovnjake, ki bi obravnavali različne vidike staranja. Zlasti bi bilo treba spodbujati poklicne profile, povezane z oskrbo, odvisnostjo in spodbujanjem zdravja. Zdravo staranje bo tako pripomoglo k uresničevanju strategije Evropa 2020;

16.   za zmanjšanje stroškov, povezanih s staranjem prebivalstva, bi morale pristojne oblasti uvesti politike, ki bi starejšim zagotavljale možnost, da doma ostanejo čim dlje, in jih k temu spodbujale.

CILJI

17.   upa, da bodo evropske regije aktivno iskale skupne točke svojih politik, povezanih z zdravim staranjem. Skupaj bodo lahko ugotavljale, kako je mogoče najbolje spodbuditi inovacije in raziskave ter slediti napredku na tem področju. Če naj bo ta pristop uspešen, je treba oblikovati usmerjeno inovacijsko politiko. Skupaj s svojimi partnerji (iz znanstvenega sveta) bodo morale vse oblasti prevzeti gonilno vlogo v procesu spodbujanja zdravega staranja;

18.   poziva k sodelovanju na področju zdravega staranja tako med regijami kot v njih, na naslednjih področjih (tu je poudarek na zdravju; druge prednostne naloge se nanašajo na gospodarsko sodelovanje oziroma na ponudbo storitev in infrastrukture):

| — | dobre temelje je treba postaviti v čim bolj zgodnjem otroštvu. Za zdravo starost je potreben dober začetek. Prej ko bodo zdravju nevarna stanja in navade, kot so debelost, prehrambene navade in način življenja, obravnavana, boljši bodo obeti; |
| --- | --- |

—

dobre temelje je treba postaviti v čim bolj zgodnjem otroštvu. Za zdravo starost je potreben dober začetek. Prej ko bodo zdravju nevarna stanja in navade, kot so debelost, prehrambene navade in način življenja, obravnavana, boljši bodo obeti;

| — | ustrezna oskrba za hitro vrnitev v normalno stanje. Če se v življenju pojavijo zdravstvene težave, je pomembno, da se jih odpravi čim prej in čim bolj učinkovito – to je tudi stroškovno najbolj učinkovito. Tako ima prizadeti posameznik najboljše možnosti za to, da se vrne v normalno življenje in še naprej sodeluje v družbenih odnosih. To pomembno prispeva k povečanju zlasti sodelovanja v dejavnem življenju in družbene podpore; |
| --- | --- |

—

ustrezna oskrba za hitro vrnitev v normalno stanje. Če se v življenju pojavijo zdravstvene težave, je pomembno, da se jih odpravi čim prej in čim bolj učinkovito – to je tudi stroškovno najbolj učinkovito. Tako ima prizadeti posameznik najboljše možnosti za to, da se vrne v normalno življenje in še naprej sodeluje v družbenih odnosih. To pomembno prispeva k povečanju zlasti sodelovanja v dejavnem življenju in družbene podpore;

| — | (dolgotrajna) oskrba starejših. Pri oskrbi starejših je potreben poseben pristop, delno zato, ker je zanje – pri nekaterih bolj, drugih manj – značilna šibkost, ki lahko občutno vpliva na uspeh zdravljenja, delno pa zato, ker njihove zdravstvene težave vedno pogosteje izvirajo iz kombinacije več različnih obolenj. Za ponudbo ustrezne (dolgotrajne) zdravstvene oskrbe je nujno, da je zdravstveno osebje deležno zadostnega izpopolnjevanja na področju sodobnih in učinkovitih načinov zdravljenja in glede drugih, z zdravjem povezanih vidikov (kot je rehabilitacija). |
| --- | --- |

—

(dolgotrajna) oskrba starejših. Pri oskrbi starejših je potreben poseben pristop, delno zato, ker je zanje – pri nekaterih bolj, drugih manj – značilna šibkost, ki lahko občutno vpliva na uspeh zdravljenja, delno pa zato, ker njihove zdravstvene težave vedno pogosteje izvirajo iz kombinacije več različnih obolenj. Za ponudbo ustrezne (dolgotrajne) zdravstvene oskrbe je nujno, da je zdravstveno osebje deležno zadostnega izpopolnjevanja na področju sodobnih in učinkovitih načinov zdravljenja in glede drugih, z zdravjem povezanih vidikov (kot je rehabilitacija).

ZAPOSLENOST IN PRODUKTIVNOST

„Vseživljenjsko učenje, delo in sodelovanje v družbi za vse“

19.   poudarja, da morajo starejši imeti pravico do dohodka v starosti, ki zagotavlja življenje nad pragom revščine, da lahko živijo v dostojanstvu. Veliko starejših oseb, zlasti žensk, živi v revščini ali na robu revščine;

20.   ugotavlja, da sodelovanje (v družbi) pomembno prispeva k dobremu počutju starejših in sodelovanje na trgu dela je za to bistven pogoj. Povečanje stopnje zaposlenosti in produktivnosti je ob starajočem se prebivalstvu nujen pogoj za ohranitev gospodarstva, pa tudi trdnih javnih financ in sistemov socialnega zavarovanja. Za vsakega državljana je delo ne samo pravica, ampak tudi dolžnost, če nas skrbi bližnja prihodnost. V tem okviru morajo delodajalci in delavci pokazati potrebno prožnost. Tudi socialni partnerji in javne oblasti so dolžni skrbeti, da ni omejitev za sodelovanje na trgu dela. Odbor regij je zato naklonjen obsežni direktivi za boj proti diskriminaciji pri dostopu do različnih dobrin in storitev (in v kateri bi morala pomembno mesto imeti tudi diskriminacija na podlagi starosti). Glede sodelovanja na trgu dela še vedno obstajajo velike razlike med regijami in ciljnimi skupinami. Sodobna (starajoča se) družba mora čim bolj izkoristiti znanje starejših. Če bomo poskrbeli, da imajo na voljo kakovostna delovna mesta – prilagojena njihovim razmeram – bodo tisti, ki jih to zanima, lahko dlje časa delali. Ne gre samo za pogoje dela, ampak tudi za raznolikost nalog ipd. Nesprejemljivo je, če starost posameznika – ali na primer njegov spol, (etnični) izvor ali invalidnost – postane dejavnik, ki ovira potek njegove poklicne poti ali povzroči njegovo izključitev s trga dela;

21.   poudarja, da ima izobrazba pomembno vlogo pri povečanju produktivnosti dela in stopnje zaposlenosti. Čas je za kulturni preobrat k vseživljenjskemu učenju, poklicni dejavnosti s ciljem zaposljivosti skozi vse življenje in (družbenemu) sodelovanju, ki temeljijo na sposobnostih. To pomeni, da je treba zagotoviti dostop do storitev in infrastrukture za tečaje in usposabljanje. Odgovornost za to si morajo deliti državljani, javne oblasti, delodajalci, delavci in izobraževalne ustanove;

22.   meni, da si je v skladu z načelom vseživljenjskega učenja in dela, ki temelji na sposobnostih, mogoče prizadevati, da upokojitev postane obdobje „prilagojenega dela v skladu s sposobnostmi“. „Gospodarstvo sivih glav“ daje vrsto možnosti za okrepitev gospodarske moči Evrope. Tudi prostovoljstvo in zagotavljanje oskrbe sta resni možnosti za opravljanje dejavnosti v obdobju prilagojenega dela. Najpomembnejše pa je, da državljani vse življenje ostanejo aktivni;

23.   ocenjuje, da (izbrano) priseljevanje delovne sile lahko pomaga v boju proti pomanjkanju delovne sile. Komisija je že nakazala, da bi dobro zastavljena politika zakonitega priseljevanja lahko pomembno prispevala k odpravljanju pomanjkanja. V tem okviru bi bilo primerno posvetiti pozornost vprašanju priznavanja diplom in poenostavitve postopkov (pri tem pa paziti, da ne povzročimo bega možganov iz držav izvora).

CILJI

24.   upa, da se bo zaposljivost vsega aktivnega prebivalstva povečala. Pomembno je čim bolj izkoristiti sposobnosti in znanje vseh, torej tudi starejših. Bistveni dejavniki za zaposljivost ljudi so zdravje in zdravi pogoji dela. Večje izkoriščanje razpoložljivih sposobnosti je predvsem odgovornost socialnih partnerjev; državljanke in državljane je treba pozvati, naj se vse življenje učijo, da bi lahko zadovoljivo sodelovali in našli svoje mesto v družbi, v okviru nenehno spreminjajočih se gospodarskih in socialnih zahtev in izzivov. Javne oblasti morajo prevzeti vlogo omogočanja in spodbujanja. Čim bolj je treba izkoristiti ustvarjalnost in podjetniškega duha državljanov in zasebnega sektorja. Institucije za izobraževanje in nadaljnje usposabljanje morajo svoje programe prilagoditi potrebam starejših, da se jim omogoči razvoj za to potrebnega znanja in sposobnosti. Posebno pomembno je spodbujati starejše državljane in jim pomagati pri priznavanju in potrjevanju njihove usposobljenosti;

25.   se zavzema za spodbujanje produktivnosti dela in sodelovanja na trgu dela z vrsto usmerjenih ukrepov in modelov, oblikovanih po meri vsake regije in ciljne skupine. V okviru tega pristopa je nujno:

| — | vlagati v izobraževanje, usposabljanje in pridobivanje kvalifikacij, da bi spodbudili mobilnost navzgor za mlade na trgu dela; |
| --- | --- |

—

vlagati v izobraževanje, usposabljanje in pridobivanje kvalifikacij, da bi spodbudili mobilnost navzgor za mlade na trgu dela;

| — | spodbujati predpise, ki zagotavljajo boljše usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja; pri tem lahko omenimo zlasti jasli za otroke, starševski dopust, dopust za nego ali tehnološke inovacije, kot je delo na daljavo; |
| --- | --- |

—

spodbujati predpise, ki zagotavljajo boljše usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja; pri tem lahko omenimo zlasti jasli za otroke, starševski dopust, dopust za nego ali tehnološke inovacije, kot je delo na daljavo;

| — | spodbujati zdravje na delovnem mestu. Čeprav se pričakovana življenjska doba v EU v povprečju daljša, pa njeni prebivalci ne živijo vedno dlje zdravo. Trg dela mora biti urejen tako, da lahko posamezniki na njem sodelujejo kljub morebitnim omejitvam in zdravstvenim težavam. Zato je treba zagotoviti zdravo ali bolj zdravo in bolje opremljeno delovno okolje; |
| --- | --- |

—

spodbujati zdravje na delovnem mestu. Čeprav se pričakovana življenjska doba v EU v povprečju daljša, pa njeni prebivalci ne živijo vedno dlje zdravo. Trg dela mora biti urejen tako, da lahko posamezniki na njem sodelujejo kljub morebitnim omejitvam in zdravstvenim težavam. Zato je treba zagotoviti zdravo ali bolj zdravo in bolje opremljeno delovno okolje;

| — | priznati in potrditi usposobljenost in izkušnje starejših oseb; |
| --- | --- |

—

priznati in potrditi usposobljenost in izkušnje starejših oseb;

| — | raziskati možnosti za lajšanje dostopa do evropskega trga dela za delavce iz tretjih držav za poklice, v katerih primanjkuje delovne sile (kot je trenutno primer ponekod v sektorju oskrbe in v nekaterih sektorjih, za katere je potrebno veliko znanja, kar se utegne v prihodnosti zgoditi tudi v drugih sektorjih); |
| --- | --- |

—

raziskati možnosti za lajšanje dostopa do evropskega trga dela za delavce iz tretjih držav za poklice, v katerih primanjkuje delovne sile (kot je trenutno primer ponekod v sektorju oskrbe in v nekaterih sektorjih, za katere je potrebno veliko znanja, kar se utegne v prihodnosti zgoditi tudi v drugih sektorjih);

26.   poudarja, da je tveganje delne ali celotne izgube pokojninskih pravic zaradi dodatnega zaslužka v obdobju po že doseženi upokojitveni starosti pogosto razlog za to, da starejši delavci ne ostanejo aktivni. V zvezi s tem obstaja potreba po preučitvi možnosti za sprejetje bolj prožnih pravil na ustreznih ravneh;

27.   poudarja pomen ozaveščanja podjetij, zlasti kadrovikov/uradov za zaposlovanje, glede zaposlovanja starejšega osebja, zlasti žensk. Podjetja, ki se posebno trudijo za zagotovitev notranje mobilnosti starejših delavcev in prožnih oblik dela, ali podjetja, ki strategije usposabljanja in poklicnega razvoja usklajujejo s posebnimi potrebami starejših delavcev, je treba podpirati. Evropska komisija bi morala zbirati in razširjati tovrstne primere najboljše prakse. V tem smislu sta ključna tudi ozaveščanje in informiranje starejših delavcev.

DOSTOP DO STORITEV IN INFRASTRUKTURE

„Obogatiti ponudbo storitev“

28.   z izrazom „ponudba storitev in infrastrukture“ razume socialno, ekonomsko in teritorialno (fizično) infrastrukturo v širokem smislu, ki prispeva h kakovosti življenja družbe na lokalni in regionalni ravni. Zato je treba regionalne in lokalne storitve in infrastrukturo (kot so javni promet, oskrba, šolstvo, skupinsko preživljanje prostega časa ali pomoč) dobro razlikovati od nacionalnih instrumentov (kot so pokojnine itd.). Pri ponudbi storitev in infrastrukture je potreben celovit in skladen pristop, če želimo izkoristiti socialne, ekonomske in geografske možnosti;

29.   ugotavlja, da sedanja ponudba storitev in infrastrukture ni prilagojena povpraševanju, ki se spreminja s staranjem prebivalstva. Politika se mora osredotočiti na to, da bodo posamezniki lahko čim bolje izkoristili storitve in infrastrukturo, ki jim bodo omogočile ostati aktivni in sodelovati v družbenem življenju. Zaradi naraščajočega povpraševanja in nezadostnih javnih sredstev je treba ponudbo storitev in infrastrukture ponovno preučiti. Inovacijski potencial je treba čim bolj izkoristiti ali ga drugače uporabiti. Staranje prebivalstva je še dodaten izziv pri zaposlovanju zadostnega števila kvalificiranih delavcev, ki bodo bistveni za zagotavljanje dostopa do storitev in infrastrukture; k temu bo pripomoglo povečanje produktivnosti in zaposlenosti (vzporedno s tem pa bodo potrebni še drugi pristopi);

30.   poudarja, da na območjih globokih demografskih sprememb ni več vedno možno nuditi storitev in infrastrukture tako kot nekoč. Zlasti pri tako imenovani e-vključenosti si prizadevamo, da bi spodbudili zagotavljanje trdnih in različnih načinov dostopa. Pri tem lahko na primer omenimo elektronske storitve na področju zdravja, izobraževanja, oskrbe in pomoči po internetu. Običajno in pogosto s starostjo povezano razlikovanje med „fizičnimi“ storitvami in elektronskimi storitvami vse bolj izginja. V prihodnje bi bilo treba vzpostaviti inovativen regionalni pristop, ki bo vodil v oblikovanje posebne regionalne mreže tako fizičnih kot elektronsko dostopnih storitev in infrastrukture; majhen začetni korak bi lahko bile npr. „telefonske verige“;

31.   poudarja dejstvo, da kakovosten in usmerjen sistem javnega prevoza bistveno prispeva k ohranjanju dostopnosti storitev in infrastrukture, zlasti kadar imajo osrednji položaj in se lahko zaradi tega z dobrim sistemom (javnega) prevoza izboljša njihova dostopnost. To velja tako za infrastrukturo (oskrbe), namenjeno starejšim, kot tudi na primer za šole ali centre znanja za mlade in odrasle. Zato je pomembno, da je sistem (javnega) prevoza prilagojen regionalnim razmeram;

32.   opozarja na pobudo Svetovne zdravstvene organizacije (WHO), katere cilj je spodbujati razvoj „zdravih mest“, v katerih so objekti in storitve, skupaj s fizično infrastrukturo, bolj prilagojeni starajočemu se prebivalstvu. Aktivno sodelovanje (starejših) ima pomembno vlogo v pripravi politike za ta projekt. Ta pristop ni daleč od tega, kar predlaga Odbor glede dostopnosti storitev in infrastrukture.

CILJI

33.   želi, da bi lahko čim več ljudi čim bolj izkoristilo storitve in infrastrukturo, ki jim bodo omogočile, da ostanejo aktivni in sodelujejo v življenju družbe. V prihodnjih letih bo treba ponudbo regionalnih in lokalnih storitev in infrastrukture preučiti, da bi čim bolje pokrili spreminjajoče se potrebe. Povpraševanje ne temelji zgolj na starosti, ampak bolj na načinu življenja. Ljudje, ki zdravo živijo, bodo dejansko redkeje potrebovali različne objekte in infrastrukturo kot osebe, ki ne živijo zdravo;

34.   se zavzema za to, da bi tako v regijah kot med njimi razvijali in izmenjevali znanje s področja ponudbe storitev in infrastrukture. Bistvene naloge na tem področju so:

| — | krepitev sodelovanja. Pri ponudbi storitev in infrastrukture je nujno kakovostno sodelovanje. Potreben impulz za kakovostno in količinsko okrepitev osnove je sodelovanje med oblastmi, izobraževalnimi ustanovami, socialnimi organizacijami (zlasti nevladnimi organizacijami) in svetom podjetništva na regionalni in lokalni ravni; |
| --- | --- |

—

krepitev sodelovanja. Pri ponudbi storitev in infrastrukture je nujno kakovostno sodelovanje. Potreben impulz za kakovostno in količinsko okrepitev osnove je sodelovanje med oblastmi, izobraževalnimi ustanovami, socialnimi organizacijami (zlasti nevladnimi organizacijami) in svetom podjetništva na regionalni in lokalni ravni;

| — | spodbujanje ustvarjalnega podjetništva, inovacij in e-vključenosti, pri čemer se staranje evropskega prebivalstva šteje za veliko priložnost za povečanje konkurenčnosti gospodarskih akterjev. Tako javni kot zasebni regionalni in lokalni akterji se soočajo z izzivom uporabe inovativnih tehnologij in konceptov, da bi kar najbolje organizirali in financirali ponudbo storitev in infrastrukture. Pomislimo lahko na širokopasovni internetni dostop in e-vključenost (avtomatizacija doma ali oskrba, nakupovanje in učenje prek interneta), pa tudi na razvoj novih sistemov regionalnega prevoza in nadaljnji razvoj obstoječih sistemov javnega prevoza; |
| --- | --- |

—

spodbujanje ustvarjalnega podjetništva, inovacij in e-vključenosti, pri čemer se staranje evropskega prebivalstva šteje za veliko priložnost za povečanje konkurenčnosti gospodarskih akterjev. Tako javni kot zasebni regionalni in lokalni akterji se soočajo z izzivom uporabe inovativnih tehnologij in konceptov, da bi kar najbolje organizirali in financirali ponudbo storitev in infrastrukture. Pomislimo lahko na širokopasovni internetni dostop in e-vključenost (avtomatizacija doma ali oskrba, nakupovanje in učenje prek interneta), pa tudi na razvoj novih sistemov regionalnega prevoza in nadaljnji razvoj obstoječih sistemov javnega prevoza;

| — | prilagajanje ponudbe. Ponudba storitev in infrastrukture, tako elektronskih storitev kot storitev neformalne oskrbe, mora biti prilagojena spreminjajočemu se povpraševanju državljanov; |
| --- | --- |

—

prilagajanje ponudbe. Ponudba storitev in infrastrukture, tako elektronskih storitev kot storitev neformalne oskrbe, mora biti prilagojena spreminjajočemu se povpraševanju državljanov;

| — | spodbujanje uporabe IKT, da bi dosegli večjo socialno in teritorialno vključenost starejših. |
| --- | --- |

—

spodbujanje uporabe IKT, da bi dosegli večjo socialno in teritorialno vključenost starejših.

SKLEPI

35.   se zavzema za regionalni pristop, s katerim bi obravnavali učinek staranja prebivalstva na naslednja tri področja: 1. zdravo staranje, 2. zaposlenost in produktivnost ter 3. dostop do storitev in infrastrukture. Odbor regij s tem predlaga celovit pristop k staranju prebivalstva, ki bi ga bilo treba obravnavati kot enega od elementov širših demografskih sprememb. Ta pristop zadeva celoten življenjski cikel, temelji na čim boljšem izkoriščanju možnosti in upošteva regionalne razlike. Cilj je vzpostavitev novega programa (new deal) za obvladovanje posledic staranja prebivalstva v Uniji, ki bi upošteval odgovornost lokalnih in regionalnih oblasti, katerih naloga je poskrbeti za ustvarjalne in inovativne rešitve v svojih regijah;

36.   poziva Komisijo, naj se posveti zlasti:

| — | spodbujanju vseh akterjev EU (nevladnih organizacij, izobraževalnih ustanov, zasebnikov in javnih oblasti) k večji ozaveščenosti, izmenjavi znanja, tehnološkim inovacijam ter razvijanju dobre prakse in strategij za ukrepanje; |
| --- | --- |

—

spodbujanju vseh akterjev EU (nevladnih organizacij, izobraževalnih ustanov, zasebnikov in javnih oblasti) k večji ozaveščenosti, izmenjavi znanja, tehnološkim inovacijam ter razvijanju dobre prakse in strategij za ukrepanje;

| — | spremljanju in predvidevanju poteka staranja prebivalstva na regionalni ravni, saj je to nujen predpogoj za oblikovanje in izvajanje politik. Med regijami so velike razlike, ki se ob nacionalnih pregledih stanja ne pokažejo dovolj izrazito, jih je pa treba nujno upoštevati pri predvidevanju učinka staranja; |
| --- | --- |

—

spremljanju in predvidevanju poteka staranja prebivalstva na regionalni ravni, saj je to nujen predpogoj za oblikovanje in izvajanje politik. Med regijami so velike razlike, ki se ob nacionalnih pregledih stanja ne pokažejo dovolj izrazito, jih je pa treba nujno upoštevati pri predvidevanju učinka staranja;

| — | vključevanju
  problematike staranja prebivalstva kot dela širših demografskih sprememb v različne evropske programe v obliki instrumenta za podporo regionalnim, sektorskim, globalnim in inovativnim pristopom. Regije so naklonjene tesnemu in neposrednemu sodelovanju s Komisijo; |
| --- | --- |

—

vključevanju
  problematike staranja prebivalstva kot dela širših demografskih sprememb v različne evropske programe v obliki instrumenta za podporo regionalnim, sektorskim, globalnim in inovativnim pristopom. Regije so naklonjene tesnemu in neposrednemu sodelovanju s Komisijo;

37.   predlaga razvoj – v sodelovanju s Komisijo – različnih čeznacionalnih in medregionalnih pilotskih projektov, ki temeljijo na opredeljenih treh glavnih usmeritvah. Cilj teh projektov je predvsem izmenjava znanja in primerov najboljše prakse. Ne gre zgolj za ozaveščanje, ampak tudi za uporabo in izmenjavo konkretnih pristopov. Vprašanje staranja je globalnega značaja, zato Odbor pripisuje velik pomen širjenju znanja ne samo znotraj tematskih področij, ampak tudi med njimi, torej horizontalno. Pilotski projekti so namenjeni razvoju znanja. Pri izvajanju programov lahko partnerji projekta povsem samostojno izkoristijo različne vire financiranja EU. V brošuri z naslovom Kako spodbujati prijetno staranje v Evropi: razpoložljivi instrumenti za lokalne in regionalne akterje je Odbor v sodelovanju z združenjem AGE predstavil pregled vseh razpoložljivih virov financiranja (CdR, 2009). Gre za pomembno orodje pri pripravi tovrstnih projektov. Člani Odbora bodo v ta namen pripravili predloge;

38.   opredeljuje naslednji okvir za pilotske projekte: cilj pilotskih pobud mora biti praktično in znanstveno znanje (uporabne in temeljne raziskave), ki bi lahko pomagalo pri obvladovanju učinka staranja prebivalstva v EU. Temeljne raziskave morajo prispevati k dolgoročnemu zmanjšanju prihodnjih potreb na področju oskrbe. V tem okviru so pomemben vir informacij kohortne študije in biobanke. Če želimo vedeti, kako se zdravo starati in s tem čim bolj prestaviti potrebo po oskrbi, je treba poznati (celične) procese, ki so osnova staranja. Za spodbujanje oblikovanja medregionalnih in čezregionalnih partnerstev med centri znanja, (decentraliziranimi) javnimi oblastmi in zasebnimi partnerji je treba razviti inovativne regionalne pristope in jih preizkusiti v praksi. Pri tem bi lahko imeli pomembno vlogo socialni partnerji, ustanove za oskrbo in dobro počutje ter druge nevladne organizacije. Regionalna partnerstva bi lahko temeljila na posebnih sposobnostih na področju znanja, vezeh, ki so jih za sodelovanje navezale različne regije, ali na vprašanjih, povezanih s staranjem, ki se bolj pojavljajo v eni ali drugi regiji. Te projekte bi na primer lahko povezali z obstoječimi programi INTERREG. Poleg prej omenjenih nalog, povezanih z vsako od velikih usmeritev, je treba poudariti naslednje elemente:

| — | zdravo staranje: okrepiti je treba mreže oskrbe (celotne oskrbe, ki vključuje sodelovanje različnih partnerjev s področja oskrbe, dejavnih v ciklu življenja posameznika, ter s tem povezano povpraševanje po takšni oskrbi) z uporabo rezultatov raziskav pri razvoju novih proizvodov, tehnologije in storitev ter tako, da se v okviru raziskovalnih programov v celoti izkoristijo praktične izkušnje; |
| --- | --- |

—

zdravo staranje: okrepiti je treba mreže oskrbe (celotne oskrbe, ki vključuje sodelovanje različnih partnerjev s področja oskrbe, dejavnih v ciklu življenja posameznika, ter s tem povezano povpraševanje po takšni oskrbi) z uporabo rezultatov raziskav pri razvoju novih proizvodov, tehnologije in storitev ter tako, da se v okviru raziskovalnih programov v celoti izkoristijo praktične izkušnje;

| — | zaposlenost in produktivnost: s ciljem spodbujati razvoj evropske družbe, v kateri imajo vsi možnost vseživljenjskega učenja, sodelovanja in prispevanja k razvoju družbe, vključno z možnostjo plačanega/neplačanega dela; |
| --- | --- |

—

zaposlenost in produktivnost: s ciljem spodbujati razvoj evropske družbe, v kateri imajo vsi možnost vseživljenjskega učenja, sodelovanja in prispevanja k razvoju družbe, vključno z možnostjo plačanega/neplačanega dela;

| — | dostop do storitev in infrastrukture: razviti pristope po regijah, da bi preverili ponudbo storitev; |
| --- | --- |

—

dostop do storitev in infrastrukture: razviti pristope po regijah, da bi preverili ponudbo storitev;

39.   poziva Evropski parlament, naj se pridruži zavzemanju Odbora regij, da bi se sedanjega in perečega problema staranja prebivalstva (kot elementa širših demografskih sprememb) lotili na regionalni ravni v okviru medregionalnih in čezregionalnih pilotskih projektov, ter mu pomaga pri sprožanju teh pobud.

V Bruslju, 14. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/14 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/14

---

Predhodno mnenje Odbora regij – Prihodnost kohezijske politike

(2010/C 000/03)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

UVOD

Odbor regij

1.   pozdravlja, da je Evropska komisija s četrtim kohezijskim poročilom, objavljenim maja 2007, zeleno knjigo o teritorialnih koheziji, objavljeno septembra 2008, poročilom Barce, objavljenim aprila 2009, in vmesnimi poročili o ekonomski in socialni koheziji zgodaj začela izmenjavo mnenj o prihodnji obliki evropske kohezijske politike po letu 2013;

2.   izraža zadovoljstvo, ker je Evropska komisija zaprosila Odbor regij za predhodno mnenje o tem, kako lahko kohezijska politika ostane učinkovit instrument skladnega in trajnega razvoja Evropske unije in kako se lahko sooči s prihodnjimi izzivi pri izvajanju politik EU;

3.   poudarja, da mora v skladu z določbami Lizbonske pogodbe ostati prednostni cilj EU, da se tudi v prihodnje razvija politika za krepitev ekonomske, socialne in teritorialne kohezije, da se spodbuja skladen razvoj Unije kot celote. Pri tem je poseben cilj zmanjšati neskladje med stopnjami razvitosti različnih regij in zaostalost območij z najbolj omejenimi možnostmi. Med temi območji je treba posebno pozornost nameniti podeželskim območjem, območjem, ki so jih prizadele spremembe v industriji, in območjem s hudimi in stalnimi naravnimi ali demografskimi ovirami, kot so najsevernejše regije z zelo nizko gostoto prebivalstva ter otoške, čezmejne in gorske regije. Upoštevati je treba tudi problem dolgotrajnega pomanjkanja na urbanih območjih, tako v malih kot tudi velikih mestih;

4.   zato meni, da mora biti cilj nadaljnjega razvoja evropske kohezijske politike tudi v prihodnosti pomagati pri trajnostnem zmanjšanju zaostajanja v razvoju, krepiti trajnostno rast in zaposlovanje v evropskih regijah, podpirati socialno vključevanje in konkurenčnost v vseh državah članicah in regijah, ohranjati subsidiarnost in finančno vzdržnost ter nadalje izboljšati učinkovitost politike Skupnosti;

5.   meni, da je razprava o prihodnosti evropske kohezijske politike potrebna še pred razpravo o reviziji evropskega finančnega sistema, saj je treba politične cilje opredeliti pred določitvijo sredstev, ki bodo dodeljena. Vprašanja o finančnem okviru prihodnje kohezijske politike niso predmet tega mnenja. Ta vprašanja je treba obravnavati v okviru predvidene revizije finančnega sistema in pogajanj o prihodnji finančni perspektivi. Vendar pa se Odbor že danes zavzema zato, da se tudi v prihodnosti pomemben del proračunskih sredstev EU predvidi za financiranje ukrepov strukturne politike na regionalnih in lokalnih območjih.

Izzivi kohezijske politike po letu 2013

6.   se strinja z Evropsko komisijo, da se v zvezi z ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo pojavljajo novi izzivi, ki jih bo treba reševati, pri tem pa upoštevati značilnosti razvoja, razpoložljive vire in razvojne strategije danega območja. Regionalna in strukturna politika se morata tipično prilagajati spreminjajočim se problemom in priložnostim. Odbor regij je zato prepričan, da regionalna raven ob vključevanju lokalnih akterjev lahko na poseben način prispeva k obvladovanju izzivov, kot so podnebne spremembe, varnost energetske politike, demografski razvoj ali globalizacija – v tesnem sodelovanju s prizadevanji na višjih ravneh upravljanja. Pomembno je, da se izvajajo načela upravljanja na več ravneh in da različne ravni upravljanja med seboj sodelujejo;

7.   opozarja, da ti izzivi vplivajo na kohezijsko politiko, če prispevajo k povečevanju gospodarskih in socialnih razlik med regijami v Evropi. Zato bi bilo treba preveriti, na kakšen način je treba tudi nove izzive bolje upoštevati pri oblikovanju kohezijske politike. Pri tem je treba preveriti tudi, ali je mogoče te izzive obravnavati tudi s prilagoditvijo zakonodaje ali procesi splošne politike;

8.   poudarja, da evropska kohezijska politika lahko prispeva tudi k premagovanju novih izzivov, tako da krepi konkurenčnost in privlačnost regij. Že zdaj na primer s spodbujanjem ekoloških inovacij, ukrepi za krepitev energijske učinkovitosti in razvoj obnovljivih virov energije prispeva k varstvu podnebja, premagovanju različnih posledic podnebnih sprememb in zanesljivi oskrbi z energijo. Evropska strukturna politika se je že v preteklosti s to prožnostjo odzvala na nove izzive. To je sposobna nadaljevati tudi v prihodnosti;

9.   v zvezi z novimi izzivi ne vidi potrebe po popolnoma novih instrumentih strukturne politike ali oblikovanju novih, dodatnih ciljev. Tudi ob upoštevanju novih izzivov je treba okrepiti splošne cilje strukturne politike, konkurenčnost in zaposlovanje v vseh evropskih regijah in dodatno pospešiti konvergenco regij, ki še zaostajajo v razvoju. Zato je treba tudi po letu 2013 sredstva evropskih strukturnih skladov uporabljati v vseh evropskih regijah, da se zagotovi ekonomska in socialna kohezija ter omejijo teritorialne razlike med regijami in znotraj njih;

10.   tako podpira tudi namen teritorialne agende EU in glavne rezultate razprave v okviru zelene knjige o teritorialni koheziji, ki celostne regionalne razvojne strategije, usmerjene v možnosti, obravnavajo kot obetavne instrumente za močnejšo kohezijo v Evropi. Evropa si zaradi prihodnjih izzivov ne more privoščiti, da ne bi imela skupne usmeritve politik različnih ravni in različnih sektorjev. Le z usklajenim součinkovanjem evropske, nacionalne in regionalne politike se lahko učinkovito soočimo z novimi izzivi;

11.   zato se zavzema za temeljito analizo tega, v kolikšni meri je mogoče instrumente strukturnih skladov EU poleg drugih instrumentov čim učinkoviteje uporabiti, zlasti za izkoriščanje priložnosti, povezanih z novimi izzivi, za hitrejše povezovanje v Evropi, boljšo konkurenčnost Evrope v svetu in preoblikovanje v nizkoogljično gospodarstvo. Takšna analiza bi morala potekati skupaj z analizo interakcije med kohezijsko politiko in lizbonsko strategijo za obdobje 2007–2013 ter obravnavati vprašanje, ali je usmeritev strukturnih skladov na podlagi ciljev te strategije imela učinek na kohezijo. Tak pregled bi po potrebi omogočil spremembo usmeritve strateških smernic za kohezijsko politiko;

12.   ugotavlja, da so strukturni skladi EU v sedanjem programskem obdobju 2007–2013 že bistveno prispevali k izvajanju lizbonske strategije, saj so bile regije močneje vključene v njeno izvajanje, ter zato meni, da je treba možnosti evropske strukturne politike izkoristiti tudi za izvajanje prenovljene lizbonske strategije ter ohraniti usmerjenost kohezijske politike k ciljem prenovljene lizbonske strategije in prvotni cilj kohezijske politike, ki je zmanjšanje razlik v razvoju med manj razvitimi regijami in ostalo EU. Uspešnost in učinek kohezijske politike sta močno odvisna od makroekonomskih pogojev. Spodbujanje ugodnih okvirnih pogojev gospodarske politike, konkurenčnosti in zaposlovanja v regijah je osrednjega pomena za doseganje gospodarske rasti v regijah, ki se sama vzdržuje. Kohezijsko politiko je v zvezi s tem treba obravnavati kot najpomembnejšo spremljevalno politiko za krepitev konkurenčnosti regij, ki zaostajajo v razvoju;

13.   poleg tega poudarja, da sta učinkovitost in učinek kohezijske politike sama po sebi odvisna od makroekonomskih pogojev. Ugodno gospodarsko okolje, ki lahko podpre konkurenčnost in zaposlovanje v regijah, je ključnega pomena za to, da se v regijah ustvari gospodarska rast, ki se sama vzdržuje. V tem oziru je treba kohezijsko politiko imeti za najpomembnejšo okrepitev konkurenčnosti v regijah, ki zaostajajo v razvoju;

14.   zato podpira ugotovitev Evropske komisije v sporočilu o strategiji Evropa 2020, da ostaja gospodarska, socialna in teritorialna kohezija osrednji element te strategije. Kohezijska politika in strukturni skladi niso pomembni instrumenti Unije le sami po sebi, ampak so tudi odločilni katalizatorji za doseganje inovativne, trajnostne in vključujoče rasti v državah članicah in regijah. Tesna povezava gospodarskih, socialnih in okoljskih ciljev je pogoj za uspeh te strategije. Vendar pa predlagane glavne pobude ne smejo pripeljati do zožitve evropske kohezijske politike. Strukturni skladi morajo ostati sposobni celostno reševati probleme na regionalni ravni in se jih ne sme omejiti na izpolnjevanje sektorskih zahtev;

15.   poudarja, da evropska kohezijska politika pomembno prispeva k spodbujanju socialne kohezije in zmanjšanju socialnih razlik v Evropski uniji. Odbor regij zato opozarja, da mora oblikovanje politike socialne kohezije zlasti ob upoštevanju socialnih posledic finančne in gospodarske krize tvoriti enoto z gospodarsko in teritorialno kohezijo in se je tudi v prihodnosti ne sme zanemarjati. Prav tako je treba upoštevati dejstvo, da mora kohezijska politika biti dolgoročna, pri tem pa mora ohraniti sposobnost za odziv na trenutne spremembe, ki jih povzroči poslabšanje gospodarskega položaja;

16.   je prepričan, da bo zaradi posledic finančne in gospodarske krize za trge dela evropska kohezijska strategija, usmerjena na zaposlovanje, v prihodnosti še pomembnejša. Za uresničevanje te strategije je nujno potreben Evropski socialni sklad (ESS) kot pomemben instrument Skupnosti za financiranje politike trga dela in zaposlovanja. Evropski socialni sklad mora tudi v prihodnosti ostati instrument financiranja za dosego cilja socialne kohezije v okviru kohezijske politike. Poleg tega je treba pri uporabi strukturnih skladov v evropskih regijah ohraniti celosten pristop. ESS je treba nameniti zadostno količino sredstev, da bi lahko zagotovo dosegli cilje Skupnosti na področju politike trga dela, zaposlovanja in socialnega vključevanja;

17.   meni, da je treba posebno vrednost evropske kohezijske politike meriti na podlagi njenih rezultatov, in v zvezi s tem opozarja na mnenje Odbora regij o učinku vzvoda kohezijske politike. Evropski strukturni skladi so pomemben instrument, ki vsem regijam dajejo možnost, da izkoristijo svoje notranje možnosti razvoja za doseganje trajnostne rasti, zaposlovanja in blaginje. Programi, usmerjeni na skupne evropske prednostne naloge, temeljijo na dogovorjenih razvojnih strategijah in se izvajajo na decentralizirani ravni. Tako občutno prispevajo k razvoju možnosti za rast v lokalnih in regionalnih skupnostih;

18.   ugotavlja, da je treba v široki paleti uspehov evropske kohezijske politike poudariti spodbude za raziskave in inovacije ter storitve, ki temeljijo na znanju. Mnogi projekti, pomembni za strukturni razvoj, zlasti na področju znanstveno-tehnične infrastrukture in pri razvoju inovativnih pristopov na področju politike trga dela in zaposlovanja, so se tako v regijah, ki zaostajajo v razvoju, kot tudi ostalih evropskih regijah lahko izvajali le prek sredstev podpore iz strukturnih skladov EU. Tako so se v vsej Evropi že izvedli številni projekti, ki vidno ponazarjajo dodano evropsko vrednost financiranja iz strukturnih skladov EU. Regionalno usmerjena kohezijska politika dopolnjuje spodbujanje evropske odličnosti s tem, ko zagotavlja, da evropska inovacijska politika razvija potreben učinek, da se zagotovi uspešnost strategije Evropa 2020. V teh prizadevanjih za čim večje povečanje ter krepitev učinkov in rezultatov na področju raziskav in inovacij v regijah bi bilo treba poudariti, kako pomembno je usklajevanje programov in instrumentov financiranja politik, ki so namenjene inovacijam in raziskavam, ter kohezijske politike;

19.   hkrati opozarja, da evropski strukturni skladi ne delujejo le neposredno prek dodeljenih sredstev podpore. Bistveno prispevajo k usmerjanju strategij regionalne in strukturne politike akterjev z različnih ravni na skupne cilje. Odbor regij zato meni, da to povečuje učinkovitost skupnih evropskih, nacionalnih, regionalnih in lokalnih sredstev, namenjenih za ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo. Sistem upravljanja na več ravneh z decentralizirano odgovornostjo za programe na območjih, ki prejemajo pomoč, zagotavlja, da Evropa z usklajenimi ukrepi zasleduje skupne cilje, in hkrati dopušča, da se prednostne naloge določajo na regionalni in lokalni ravni. Odbor meni, da je to poleg finančne solidarnosti dodana vrednost evropske strukturne politike;

20.   meni, da je treba naknadno oceno zadnjega programskega obdobja, ki se neprekinjeno izvaja, in vmesno oceno, ki se bo začela izvajati, uporabiti zato, da se ponazorijo pozitivni učinki in možnosti financiranja iz strukturnih skladov.

Načela kohezijske politike po letu 2013

21.   se strinja z ugotovitvijo poročila Barce, da je treba strukturno politiko povezati s splošnimi cilji Evropske unije za povečanje rasti, blaginje in kohezije ter ohranjanje miru, ter meni, da je treba nadaljevati z izvajanjem te politike v vseh evropskih regijah, pri tem pa nameniti posebno pozornost najšibkejšim regijam. Strukturna politika je nosilni steber evropskega procesa povezovanja in omogoča identifikacijo državljanov z evropskim projektom. Formula prihodnje kohezijske politike bi zato lahko bila naslednja: povezati evropske programe financiranja, ki temeljijo na strateškem okviru, ter regionalno in lokalno pristojnost za reševanje problemov, da se doseže ekonomska, socialna in teritorialna kohezija;

22.   ocenjuje, da je koristno razmisliti o metodi za ocenjevanje ogljičnega odtisa projektov, ki se financirajo iz strukturnih skladov. Priporoča predvsem, da se prihodnje načrtovanje umesti v perspektivo „ogljične nevtralnosti“. Kot že predvideva nekaj držav članic, bi moral biti skupni učinek vlaganj tak, da ne bi prišlo do dodatnih emisij toplogrednih plinov;

23.   v zvezi s tem opozarja, da se je decentralizirani pristop kohezijske politike obnesel in bi ga bilo treba ohraniti. Hkrati bi bilo treba proučiti, katere postopke bi lahko nadalje poenostavili, da se zmanjša upravno breme, povezano z upravljanjem kohezijske politike;

24.   se zavzema za diferenciran pristop k uporabi skrbno izbranih in kakovostnih kazalcev za oceno kohezijske politike, da bo mogoče doseči namensko porabo sredstev in celostno predstaviti učinke strukturne politike;

25.   opozarja, da tudi druga politična področja EU vplivajo na ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo ter bi morala zato upoštevati cilje kohezijske politike. Evropsko komisijo zato poziva, naj predhodno izvede študije o teritorialnem učinku zakonodajnih in nezakonodajnih predlogov na področjih z jasno teritorialno razsežnostjo (javne storitve, promet, energija, okolje, konkurenca, kmetijstvo itd.). OR tudi poziva Evropsko komisijo, naj to dejstvo posebej upošteva pri pripravi 5. poročila o ekonomski, socialni in teritorialni koheziji. Pri tem Odbor regij izrecno pozdravlja prizadevanja Komisije, da kohezijsko politiko bolje poveže z drugimi politikami z jasnim teritorialnim učinkom na regionalni ravni in da se dosežejo sinergijski učinki;

26.   meni, da je kohezijska politika EU tudi tesno vsebinsko povezana z določbami predpisov EU o državnih pomočeh in storitvah splošnega gospodarskega pomena. Reforma kohezijske politike EU bi zato morala biti povezana tudi z revizijo predpisov EU o državnih pomočeh. Ravno pri lokacijah in naložbah v industrijo prihodnosti, ki konkurirajo na svetovni ravni, bi utegnile biti potrebne diferencirane rešitve. OR poziva Komisijo, da na področju storitev splošnega gospodarskega pomena uporabi novo pravno podlago, ki jo daje člen 14 Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti za podrobnejšo oceno skladnosti mehanizmov financiranja teh storitev z ustreznimi predpisi Skupnosti;

27.   poudarja, da se je načelo partnerstva in s tem povezano vključevanje gospodarskih in socialnih partnerjev ter drugih regionalnih in lokalnih akterjev v vse faze financiranja strukturnih skladov obneslo pri povečanju podpore za ukrepe in njihovi boljši ciljni usmerjenosti, zato v zvezi s tem predlaga, da se močno podpre medregionalna izmenjava najboljših praks za krepitev partnerstva. Odbor meni, da nadaljnji pravni predpisi o oblikovanju partnerstva na evropski ravni niso potrebni;

28.   priznava, da je treba vedno znova preverjati uspešnost in učinkovitost evropske kohezijske politike, zlasti v zvezi z vse bolj skromnimi finančnimi sredstvi. V zvezi s tem ponuja izkoriščanje zasebnih sredstev v večjem obsegu dodatne možnosti za izvajanje kohezijske politike. Vsekakor bi uporaba zasebnih sredstev vedno morala pomeniti le spodbudo in ne bi smela biti nadomestilo na področju kohezijske politike;

29.   v zvezi s tem poudarja, da je treba olajšati uporabo obnovljivih skladov v okviru kohezijske politike na za to primernih področjih in tako močneje kot doslej pri izvajanju kohezijske politike uporabljati instrumente posojil, in v zvezi s tem pozdravlja vlogo Evropske investicijske banke ter instrumentov JEREMIE in JASPERS pri razvoju in izvajanju programov strukturnih skladov, ki temeljijo na posojilih;

30.   se zavzema za doslednejšo uporabo načel subsidiarnosti in sorazmernosti na področju kohezijske politike. Vendar pa se ti načeli ne smeta omejiti na razmišljanja o učinkovitosti. Dosedanji decentralizirani sistem evropske kohezijske politike s pripravo operativnih programov na nacionalni in regionalni ravni v partnerskem dialogu s Komisijo ter samostojnim izvajanjem teh operativnih programov na nacionalni, regionalni in lokalni ravni se je obnesel. Treba ga je ohraniti in nadgraditi v smislu nadaljnje krepitve regionalne in lokalne odgovornosti pri operativnem izvajanju evropske kohezijske politike;

31.   izrecno pozdravlja korak v smeri bolj strateškega pristopa strukturne politike EU v programskem obdobju 2007–2013. Upravljanje na podlagi ciljev namesto na podlagi pravil o upravičenosti regijam omogoča, da izberejo ustrezen sveženj ukrepov in instrumentov in jih po potrebi prilagodijo, ne da bi pri tem zanemarile usklajenost z vseevropskimi cilji;

32.   sicer poudarja potrebo po boljšem usklajevanju ukrepov za razvoj podeželja v okviru 2. stebra SKP z regionalno politiko, da bi tako zagotovili boljše medsebojno dopolnjevanje razvoja podeželja in mest. To usklajevanje bi lahko pripeljalo do strateškega okvira na evropski ravni v obliki skupnih strateških smernic Skupnosti za strukturne sklade in EKSRP;

33.   je prepričan, da bi k tovrstnemu strateškemu pristopu veliko pripomogla dosledno na evropske strateške cilje usmerjena poročanje in nadzor, da bi bilo mogoče ocenjevati napredek in preverjati zanesljivost nadzornih in revizijskih postopkov, ki se uporabljajo v državah članicah v okviru cilja izvajanja po obsegu omejenega, a zato boljšega nadzora, skupaj s preglednim in stabilnim sistemom revizije. Tako bi preprečili nepotrebno upravno breme;

34.   meni, da so se obnesli tudi programi financiranja iz enega sklada, uvedeni za ESSR in ESS. Z načelom financiranja iz enega sklada so se bistveno poenostavili postopki odobritve in sprememb v primerjavi s prejšnjimi programi financiranja iz več skladov. Pravilo, da se v določenem obsegu v programih lahko izvajajo tudi ukrepi iz drugih skladov, je ustvarilo potrebno prožnost. Usklajevanje skladov in njihovih operativnih programov bi bilo treba nadalje okrepiti, končni cilj pa bi moral biti boljše dopolnjevanje ESS in ESSR na lokalni in regionalni ravni;

35.   poudarja stalno željo po zmanjšanju upravnega bremena in posledično poenostavitev upravljanja pri dodeljevanju, porabi, obračunu in nadzoru finančnih sredstev iz strukturnih skladov EU. To bi moralo veljati tudi za predpise za načrtovanje prihodnjih programov;

36.   ugotavlja, da so se zahteve za sistem izvajanja in predpisi za finančni nadzor v sedanjem obdobju financiranja zaostrili. Pri nekaterih napovedanih poenostavitvah je prišlo ravno do nasprotnega. Tako je prišlo do nesorazmernih stroškov. Poleg tega spremljanje kaže, da trpi učinkovitost razvojnih dejavnosti. Odbor regij zato poziva k enostavnim in preglednim, a učinkovitim postopkom nadzora. Zato po mnenju Odbora ni treba v vsakem programskem obdobju izvesti popolnega ocenjevanja skladnosti postopkov. Zadostovati bi moralo priznanje uveljavljenih nacionalnih predpisov s področja subvencij. Tudi strukturo organov za revizijo, standarde nadzora ter opredelitev in sporočanje kvot odstopanja je treba proučiti s ciljem, da se doseže poenostavitev. Vedno znova načrtovano določanje pravil in standardov za nazaj povzroča zaplete, močno otežuje pravilno upravljanje in ga je treba v prihodnosti opustiti. Dodatna možnost, ki bi jo bilo treba proučiti, je uporaba splošnega načela sorazmernosti, s katerim bi regulativne zahteve glede nadzora prilagodili obsegu projektov, ki se financirajo iz strukturnih skladov;

37.   opozarja, da Lizbonska pogodba na novo ureja odgovornost držav članic pri izvajanju proračuna EU, kar eventualno prinaša nove možnosti poenostavitve. OR meni, da bi dosegli dodatno poenostavitev tako, da Komisija prouči revizijske postopke držav članic in možnost sklenitve „pogodb o zaupanju“ z regijami, da se prepreči podvajanje pri revizijskih postopkih. Za zmanjšanje obremenitev bi morali pri predpisih za majhne projekte uporabiti načelo sorazmernosti.

Struktura kohezijske politike po letu 2013

38.   poudarja, da je strukturna politika EU od leta 2000 s tem, ko je opustila prvotno zelo raznolike cilje in veliko število posebnih pobud Skupnosti, reformirala sistem podpore tako, da je bil dosežen jasen napredek v smislu jasnosti in poenostavitve. Tega napredka ne bi smeli spet ogroziti;

39.   meni, da se je v glavnem obnesla omejitev na majhno število ciljev, vključitev vseh evropskih regij ob posebnem upoštevanju regij, ki zaostajajo v razvoju, in porazdelitev pristojnosti med ravnmi, pri čemer so regije odgovorne za decentraliziran razvoj in izvajanje programov;

40.   vendar meni, da je treba tudi v prihodnosti s pomočjo evropske kohezijske politike izboljšati ekonomsko, socialno in teritorialno kohezijo v Skupnosti ter njeno konkurenčnost, da se tako zagotovijo trajnostna gospodarska rast, visoka stopnja zaposlenosti, socialno vključevanje ter kakovost in učinkovitost javnih služb, ter poudarja, da je treba zagotoviti enako obravnavanje prizadetih dežel in regij v vsej Evropi. Tudi v prihodnosti je treba zlasti podpirati regije, ki zaostajajo v razvoju, ne glede na to, v kateri državi članici ležijo. Kohezijska politika je ključ za vključitev državljanov na lokalni in regionalni ravni v splošne politične strategije EU;

41.   meni, da je evropska kohezijska politika postala tudi pomemben del politike za spodbujanje inovacij, konkurenčnosti in rasti ter s tem trajnostnega zaposlovanja;

42.   se strinja z oceno Komisije, da mora evropska kohezijska politika še naprej poseben poudarek namenjati podpori procesu dohitevanja gospodarskega razvoja v šibkejših regijah novih držav članic. Zato zagovarja ustrezno osredotočenost instrumentov kohezijske politike na te države članice in regije. Pri tem bi morala kohezijska politika prispevati k izkoriščanju možnosti notranjega trga in evropskega povezovanja nasploh. Treba je preprečiti, da bi kohezijska politika EU postala zgolj orodje za pretok sredstev;

43.   meni, da bo za krepitev kohezije v Evropi tudi v prihodnosti treba največji del sredstev iz evropskih strukturnih skladov nameniti regijam, ki zaostajajo v razvoju, da se doseže nadaljnji napredek pri izravnavi največjih regionalnih razlik. Za določanje regij, ki zaostajajo v razvoju, se je kot razmejitveno merilo za izbiro območij, upravičenih do podpore, obnesla dosedanja mejna vrednost 75 % BDP na prebivalca v razmerju do povprečja EU na ravni NUTS-II. Za oceno kohezijske politike bi bilo treba najti kazalnike pod ravnjo NUTS-II, ki bi bolje odražali regionalne posebnosti in položaj v regijah;

44.   se zavzema za to, da tudi regije, ki niso več upravičene do najvišje podpore, še vedno dobivajo podporo prek zanesljivih in ustreznih obsežnih instrumentov podpore, ki ustrezno upoštevajo njihov poseben položaj, da se tako dolgoročno izkoriščajo dane možnosti, kar je tudi v interesu EU kot celote. Le tako bo mogoče zagotoviti trajnost dosedanjih uspehov podpore iz strukturnih skladov na teh območjih. Za te regije (skupaj z regijami, ki jih je prizadel t. i. statistični učinek) je treba zato v okviru cilja konvergence predvideti ustrezna in pravična prehodna pravila, da se prepreči nenadna prekinitev prejemanja podpore, ko presežejo prag 75 %, in se jim zagotovi varnost za nadaljnjo krepitev njihove konkurenčnosti. Vsekakor je pomoč regijam, ko prvič ne bodo zajete v konvergenčni cilj, treba zagotoviti ne glede na to, kakšna bo prihodnja struktura regionalne politike in njenih različnih ciljev;

45.   pozdravlja, da sta Evropski parlament in Evropska komisija izrecno priznala poseben položaj regij, ki po letu 2013 v okviru cilja konvergence ne bodo več upravičene do najvišje podpore;

46.   skupaj z Evropskim parlamentom poziva Komisijo, da „vzpostavi obsežnejši sistem pomoči za postopen prehod za regije, ki bodo kmalu presegle prag 75 % BDP, da bi jim omogočila jasnejši položaj in več varnosti pri razvoju [...]“;

47.   poudarja, da bi morali v regijah cilja „regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“ po letu 2013 nadaljevati z obsežno podporo v okviru evropske kohezijske politike, saj so v teh regijah znatna območja pomanjkanja in ker se v teh regijah v vsej Evropi povečujejo socialne in teritorialne razlike. Te regije pomembno prispevajo k izvajanju lizbonske strategije in bodo lahko trajno prispevale h koheziji in konkurenčnosti le, če bodo stalno potekala prizadevanja za ohranjanje konkurenčnosti, inovacij in visoke ravni zaposlenosti v skladu z zahtevami trajnosti;

48.   pozdravlja, da je večina držav članic podprla ohranitev cilja „regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“ – kot je Evropska komisija navedla v petem vmesnem kohezijskem poročilu – in da je to predvideno tudi v dokumentu za razpravo tedanje komisarke za regionalno politiko Danute Hübner, objavljenim aprila 2009, in študiji Fabrizia Barce o reformi evropske kohezijske politike;

49.   se strinja s Komisijo, da morajo tudi strukturno močnejše regije, ki danes spadajo v drugi cilj strukturnih skladov „regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“, povečati naložbe v ustvarjalnost in inovacije ter pospešiti izvedbo novih zamisli v nove izdelke, storitve ali postopke;

50.   izhaja iz tega, da bo zaradi določbe o teritorialni koheziji v novi pogodbi EU prostorski vidik v kohezijski politiki v prihodnosti pridobil na pomenu. Poziva Evropsko komisijo, da pri pripravi prihodnje kohezijske politike upošteva 400 prispevkov, ki jih je prejela med posvetovanjem o zeleni knjigi o teritorialni koheziji (glej mnenje OR). V ta namen bi morale regije same opredeliti svoje prednosti in razviti strategije, prilagojene svojim potrebam. Prostorski razvoj bo tudi v prihodnosti v pristojnosti držav članic EU in upoštevati je treba porazdelitev pristojnosti znotraj posamezne države. Ob upoštevanju regionalne in lokalne ravni je treba zagotoviti stvaren in prostorsko povezan prostorski razvoj, usmerjen v izvajanje, ter učinkovitejšo porabo sredstev;

51.   podpira ohranitev urbane razsežnosti v okviru evropske kohezijske politike. Mesta in velemestna območja so pomembno gonilo rasti in inovacij. Da bodo lahko opravljala to vlogo, pa bodo tudi v prihodnosti potrebni ukrepi za socialno in gospodarsko stabilizacijo mest in problematičnih urbanih območjih, zlasti v manj razvitih regijah EU. Mesta in velemestna območja prispevajo tudi k razširjanju razvojnih procesov v okolici. Poleg tega zagotavljajo dostop do znanja, storitev in dobrin na ustrezni ravni. Politiko mest bi bilo treba pripravljati na podlagi endogenih dejavnikov razvoja mestnih območij ter krepitve odnosov in vezi med urbanimi središči;

52.   predlaga, naj kohezijska politika v večji meri priznava medsebojno povezanost mestnih in podeželskih območij v okviru širših funkcionalnih gospodarskih območij. Kohezijska politika je primerna za uresničevanje celostnega razvojnega pristopa, s katerim je mogoče obravnavati probleme znotraj mestnih in podeželskih območij ter med njihovimi različnimi kombinacijami. Zato je potrebna večja usklajenost ciljev in instrumentov strukturnih skladov in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP). Ker so problemi regij odvisni od posamezne regije, poziva k temu, da bi vsaka regija v okviru določenih mej lahko opredelila lastne cilje in ukrepe, da bi lahko usmerjala lasten razvoj s pomočjo sredstev EU;

53.   meni, da je treba bolj poudariti tudi podporo za podeželje ter vlogo manjših in srednje velikih mest na podeželju. Le tako je mogoče obravnavati strukturne pomanjkljivosti in trende odseljevanja ter staranje prebivalstva na mnogih podeželskih območjih EU. Pri tem je treba bolje uskladiti cilje in instrumente evropskih strukturnih skladov in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja;

54.   poudarja, da je treba pri uporabi načela teritorialne kohezije, določenega v Lizbonski pogodbi, posebno pozornost nameniti tudi območjem, ki so jih prizadele spremembe v industriji, in območjem s hudimi in stalnimi naravnimi ali demografskimi ovirami, npr. najsevernejšim regijam z zelo nizko gostoto prebivalstva ter otoškim, čezmejnim, gorskim in najbolj oddaljenim regijam;

55.   poudarja, da se je dosedanja podpora za čezmejno, nadnacionalno in medregionalno sodelovanje v okviru tretjega cilja strukturnih skladov „evropsko teritorialno sodelovanje“ obnesla in bi jo bilo treba nadaljevati ter okrepiti po letu 2013. Teritorialno sodelovanje bistveno prispeva h krepitvi uspešnosti Evropske unije in njene ekonomske, socialne in zlasti teritorialne kohezije, saj izkorišča dodatne možnosti, ki izhajajo iz prepletenosti lokalnih in regionalnih skupnosti. Pri tem bi bilo treba dosedanje programe, kot so ESPON, Regije za gospodarske spremembe ali URBACT, združiti kot „horizontalne ukrepe teritorialnega sodelovanja“, ki bi služili vsem trem oblikam sodelovanja. Kar zadeva mejne regije, bi morale biti vse, ki prispevajo k ekonomski, socialni in teritorialni koheziji, še naprej upravičene do pomoči v okviru cilja teritorialnega sodelovanja;

56.   v zvezi s tem priznava delo Evropske komisije glede ustanavljanja evropskega združenja za teritorialno sodelovanje (EZTS) ter poziva lokalne in regionalne oblasti, naj ta instrument bolje uporabljajo kot doslej, in Evropsko komisijo, naj obravnava anomalije v veljavnih predpisih, kakršna je pri čezmejnem vidiku, ki spodkopava ustanovitev funkcionalnih območij pomorskega sodelovanja med regijami (zaradi omejitve 150 km, določene v predpisih), in da v predlogih o prihodnjem oblikovanju teritorialnega sodelovanja podrobneje opiše tudi vlogo makroregij in tematskih strategij. Pri tem je treba zagotoviti, da se lokalne in regionalne oblasti v večji meri vključijo v pripravo in izvajanje strategij;

57.   se zavzema za to, da se prouči predlog Fabrizia Barce, po katerem se v naslednjem obdobju financiranja majhen del proračuna kohezijske politike nameni inovativnim ukrepom, ki bi jih neposredno upravljala Evropska komisija, da bi tako spodbujali inovativne pristope regionalne politike v vsej Skupnosti.

Sistem izvajanja kohezijske politike

58.   meni, da se je zdaj že v več programskih obdobjih obnesla decentralizirana odgovornost regij za pripravo operativnih programov na podlagi regionalnih razvojnih strategij in izvajanje teh programov, ki je del sistema usklajevanja in partnerstva z višjimi ravnmi. Sistem deljenega upravljanja sredstev z načrtovanjem in izvajanjem na regionalni ravni bi zato morali ohraniti tudi v prihodnosti. V zvezi s tem je treba okrepiti načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. Zlasti na regionalni in lokalni ravni se lahko izkoristijo obstoječe možnosti razvoja ter spodbudijo in povežejo lokalni in regionalni akterji;

59.   zato odločno podpira ohranitev regionalne pristojnosti v evropski strukturni politiki in nasprotuje prenosu pristojnosti, na primer za izbor projektov, na evropsko raven;

60.   podpira, da je treba nadaljevati in okrepiti prizadevanja za zmanjšanje upravnega bremena in poenostavitev postopkov, ter predlaga, da se v sedanjem programskem obdobju upoštevajo ugotovitve delovne skupine, ki jo je ustanovila Komisija za poenostavitev upravljanja pri oblikovanju prihodnjih upravnih postopkov, ter da se Odbor regij zgodaj vključi v oblikovanje prihodnjih upravnih postopkov. Poenostavljeni in pregledni postopki so pomemben pogoj za učinkovito porabo sredstev;

61.   meni, da bi bilo treba dodatno razmisliti o tem, ali bi bilo treba nadaljnje dele evropske politike podpore, s katerimi je doslej centralno upravljala Evropska komisija, na primer podpore inovacijam, prenesti v decentraliziran sistem strukturnih skladov EU in v pristojnost regionalnih oblasti, zlasti ker je podpora inovacijam danes temeljni sestavni del programov strukturnih skladov EU. S tem ko regije pri pripravi svojih regionalnih strategij razvoja sprejemajo lokalne koncepte razvoja iz mest in podregij ter pri izvajanju programov mobilizirajo nevladne regionalne in lokalne akterje, je v izvajanje strukturne politike EU dejavno vključena tudi podregionalna raven;

62.   poudarja dejstvo, da so lokalne in regionalne skupnosti v zadnjih letih zbrale veliko, v glavnem pozitivnih izkušenj z razvojnimi koncepti in organizacijo regionalnega upravljanja v podregijah ter s koncepti celostnega razvoja mest, ki jih je generalni direktorat za regionalno politiko nedavno zbral pod izrazom „lokalne metode razvoja“. Te izkušnje so bile že vključene v operativne programe za obdobji 2000–2006 in 2007–2013 ter njihovo izvajanje;

63.   meni, da zaradi sistema večletne politike podpore, ki je usmerjena na skupne evropske prednostne naloge ter hkrati temelji na regionalni razvojni strategiji in se izvaja na regionalni ravni, strukturni skladi EU predstavljajo dodano vrednost v primerjavi z nacionalno regionalno politiko. Večletno obdobje načrtovanja programov je zanesljiv okvir za vse udeležence in zlasti omogoča uvedbo inovativnih političnih pristopov. Zagotavlja usmeritev strukturne politike k strateškim ciljem in prednostnim nalogam ter varuje pred nevarnostjo kratkoročne ali samovoljne politike podpore, ki pogosto ohranja stare strukture. Sedemletni programi, ki so bili uvedeni leta 2000, so se obnesli. Programsko obdobje se nikakor ne sme skrajšati. Regionalna politika je pomemben sestavni del politike Skupnosti, zato je treba zavrniti vsak poskus ponovne nacionalizacije;

64.   izrecno pozdravlja kulturo ocenjevanja, ki je s strukturnimi skladi vse bolj postala del politike podpore vseh regij in omogoča stalno izboljšanje kakovosti strategij in instrumentov. Vključevanje vseh regij v podporo iz evropskih strukturnih skladov zagotavlja izmenjavo izkušenj med nacionalnimi in regionalnimi oblastmi v vsej Evropi in možnost, da se prek primerov najboljše prakse učijo druga od druge. Hkrati v tem procesu nastaja široka in trdna podlaga za nadaljnji razvoj evropske strukturne politike.

Prihodnja vloga lokalnih in regionalnih oblasti in Odbora regij

65.   kritično ocenjuje trend, da se programi strukturnih skladov vse bolj izvajajo na nacionalni ravni, in predlaga, da se v okviru vmesnih poročil o ekonomski, socialni in teritorialni koheziji redno poroča o vključitvi lokalnih in regionalnih oblasti v izvajanje kohezijske politike ter v zvezi s tem opozarja na delo platforme Odbora regij za spremljanje lizbonske strategije;

66.   poudarja, da je treba v smislu subsidiarnosti in bližine državljanom nadalje krepiti vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri razvoju, izvajanju in ocenjevanju kohezijske politike;

67.   predlaga, da Odbor regij tudi v prihodnosti sodeluje kot partner, da se v zgodnji fazi zagotovi obsežno sodelovanje z lokalnimi in regionalnimi oblastmi na evropski ravni pri prihodnjem oblikovanju in izvajanju kohezijske politike.

Sklepi

68.   Ekonomska, socialna in teritorialna kohezija je s ciljem, da se zagotovi usklajen razvoj Evropske unije ter zmanjšata neskladje med stopnjami razvitosti različnih regij in zaostalost regij z najbolj omejenimi možnostmi, osrednji del modela evropskega povezovanja, ki ga nadalje krepi Lizbonska pogodba, zato je treba to politiko nadaljevati tudi po letu 2013.

69.   Kohezijska politika je z decentraliziranim pristopom in sistemom upravljanja na več ravneh edina politika Evropske unije, ki cilje strategije Evropa 2020 in nove izzive povezuje z lokalnimi in regionalnimi oblastmi. Zato je nujno, da je kohezijska politika tudi v prihodnje usmerjena k ciljem trajnostne rasti, socialnega vključevanja, zaposlovanja in boja proti podnebnim spremembam. Kohezijska politika predstavlja povezavo med posameznimi ravnmi upravljanja ter krepi lokalno in regionalno razsežnost. Pri tem je treba na sedem vodilnih pobud, navedenih v strategiji Evropa 2020, gledati kot na dodatne in dopolnilne ukrepe.

70.   Kohezijska politika mora tudi v prihodnosti največji del sredstev nameniti državam članicam in regijam Evropske unije, ki jih najbolj potrebujejo in se soočajo z največ problemi, da bodo lahko zmanjšale zaostanek v razvoju, s čimer konkretno prispeva k zagotavljanju enakih možnosti regij in k evropski solidarnosti. Merila, ki se uporabljajo za opredelitev območij, upravičenih do podpore, so se izkazala za ustrezna;

71.   Tudi prehodne regije potrebujejo posebno podporo, da se s prekinitvijo financiranja ne ogrozijo uspehi, doseženi s pomočjo strukturnih skladov. Trajnost evropskih posegov mora dati tem regijam varen okvir za razvoj in jim omogočiti, da se odzovejo na svoj poseben položaj.

72.   Cilj „regionalna konkurenčnost in zaposlovanje“ mora tudi v prihodnosti podpirati vse ostale regije Evropske unije zlasti pri krepitvi inovacij, socialne kohezije in konkurenčnosti.

73.   Teritorialno sodelovanje mora tudi v prihodnosti zaradi svoje visoke evropske dodane vrednosti ostati samostojen cilj, s katerim se podpira čezmejno, nadnacionalno in medregionalno sodelovanje, zlasti zato, da se dejavno prispeva k teritorialni koheziji v Evropski uniji.

74.   Kohezijska politika bi lahko predvidela tudi možnosti za razvoj novih inovativnih pristopov regionalne politike. V ta namen bi lahko proučili možnost, da se v prihodnosti da na voljo majhen del sredstev Evropske komisije za podporo inovativnih ukrepov.

75.   Sedanja načela kohezijske politike v zvezi s sistemom upravljanja na več ravneh, večletnega načrtovanja programov, partnerstva, osredotočenosti, upravljanja programov na podlagi kazalcev in ocenjevanja so se izkazala za ustrezna. Zato Odbor zavrača skrajšanje sedemletnega programskega obdobja.

76.   Sedanji sistem upravljanja sredstev je prezapleten in dovzeten za napake. Zato mora biti tudi v prihodnosti skupen cilj vseh akterjev zmanjšanje števila napak ter poenostavitev upravljanja sredstev in postopkov obračuna in nadzora. Pri tem si je treba bolj kot doslej prizadevati, da so rešitve prilagojene nacionalnim okoliščinam in s tem konkretno upoštevati načelo sorazmernosti.

77.   Pristop subsidiarnosti v okviru kohezijske politike je treba ohraniti in nadalje razširiti. Sem sodi zlasti nadaljnja krepitev vloge lokalnih in regionalnih oblasti v vseh fazah načrtovanja, izvajanja in ocenjevanja kohezijske politike.

78.   Rezultati, doseženi na lokalni in regionalni ravni, morajo biti bolj kot doslej v središču ocenjevanja kohezijske politike. Zato Odbor regij podpira vsa prizadevanja, da se izvajanje kohezijske politike uskladi s to predpostavko.

V Bruslju, 15. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/23 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/23

---

Mnenje Odbora regij – Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja

(2010/C 000/04)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

1.   Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja (COM(2009) 248 konč.) je pomemben dokument z vidika njenega razvoja. Vzpostavlja namreč okvir za regionalno sodelovanje v baltski regiji, hkrati pa utira pot nastajanju makroregij v Evropski uniji. Širitev Evropske unije je spodbudila politično vzpostavljanje makroregij. Geografsko bližnje države članice se spoprijemajo s skupnimi izzivi in imajo skupne cilje, na katere se odzivajo tako, da iščejo rešitve prek regionalnega sodelovanja.

2.   Poročilo Evropske komisije navaja, da je regija Baltskega morja sicer zelo raznoliko območje, vendar si zadevne države delijo mnoge skupne interese ter so zelo medsebojno odvisne. V nadaljevanju trdi, da bi lahko to območje postalo model regionalnega sodelovanja za preskušanje ter razvoj novih pobud in pristopov kot primerov najboljše prakse. Odbor regij poudarja, da bi morala strategija podpreti cilje kohezijske politike EU. Na regionalni in podregionalni ravni obstajajo velike razlike na področju javnih storitev in infrastrukture.

3.   Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja je predvsem vprašanje njene notranje politike, ki se navezuje tako na ukrepe, ki so v pristojnosti EU, kot tudi na vprašanja zunaj njene pristojnosti. Cilj izvajanja strategije je s celostnim pristopom spodbujati boljše usklajevanje politik in učinkovitejšo zakonodajo.

4.   Komisija v sporočilu pravi, da sta „boljše usklajevanje in bolj strateška uporaba programov Skupnosti ključna elementa zagotovila, zlasti v času krize, da bodo sredstva in politike v regiji polno prispevali k strategiji.“ Mnogokrat je bilo poudarjeno, da mora strategija Evropski uniji prinesti dodano vrednost. Možnosti za učinkovito delovanje na podlagi tesnega sodelovanja in usklajevanja obstajajo tudi znotraj obstoječih finančnih in pravnih okvirov.

5.   Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja je dokument, pomemben ne samo za baltsko območje, ampak tudi za druge nastajajoče makroregije v Evropi. Regija Baltskega morja je tako rekoč pilotno območje za oblikovanje makroregij v EU. Rešitve, oblikovane za baltsko območje, za spodbujanje in izvajanje strategije bodo služile kot vzorčni modeli in gradile dobro prakso za druge morebitne makroregije. Regionalni in lokalni akterji v regiji Baltskega morja bodo pridobili izkušnje, ki bodo koristile drugim regijam v Evropi. Komisija na primer med drugim pripravlja tudi strateški dokument za Podonavje. Poleg tega potekajo razprave o potrebi po ustreznih strateških dokumentih za druge makroregije.

6.   Oblikovanje makroregij v EU ni samoumevna zadeva. S stališča regij in lokalnih skupnosti je treba sodelovanje med njimi okrepiti in razširiti, da zajame in tudi medsebojno poveže različna politična področja EU. Makroregije se ne bi smele razviti v novo institucionalno raven med EU in državami članicami, temveč morajo biti instrument za sodelovanje med regijami, državami članicami in Unijo. Makroregije bodo evropskemu povezovanju prinesle dodano vrednost samo, če okrepijo sodelovanje med nacionalno ter lokalno in regionalno ravnjo in tako povečajo učinkovitost politike EU.

7.   V skladu s tem sporočilom je obseg makroregije spremenljiv, saj je odvisen od posamezne teme. V bistvu gre za notranjo strategijo EU, ki zajema osem držav članic. Ob tem pa sporočilo poudarja, da reševanje mnogih regionalnih problemov zahteva tudi tesno sodelovanje med EU in Rusijo. Odbor regij želi poudariti, da je na območju Baltskega morja pomembna partnerica, ki ni članica EU, tudi Norveška. Potrebno je tudi konstruktivno sodelovanje z Belorusijo.

Zunanja razsežnost

8.   Čeprav so regionalne strategije notranje strategije EU, so potencialno pomembne tudi za države, ki niso članice EU in mejijo na makroregije. Na baltskem območju sta dve državi, ki neposredno mejita na regijo Baltskega morja, in sicer Norveška in Rusija. Norveška je že povezana z regijo Baltskega morja prek sporazuma EGP. Sporazum Norveško povezuje z notranjim trgom EU. Položaj Norveške se v tem smislu ne bo spremenil. Strategija za regijo Baltskega morja pa vključuje politična področja, ki niso zajeta v sporazumu EGP. Eno tako področje je na primer pomorska politika Evropske unije, ki je zelo pomembna za Norveško in pri izvajanju katere bo ta država morala imeti ključno vlogo.

9.   Položaj Rusije in njeni odnosi z EU so druga zadeva. Te odnose urejajo ločeni sporazumi in programi. Podlaga za odnose Rusije z EU je sporazum o partnerstvu in sodelovanju med EU in njenimi državami članicami ter Rusko federacijo (1994). Obstaja tudi veliko število sporazumov med Rusijo in EU, ki urejajo posamezna področja. Med drugim je bil vzpostavljen mehanizem za politično posvetovanje med podpisnicami sporazuma. Izvajanje teh sporazumov ne napreduje po pričakovanjih, niti ni bilo možno doseči revizije sporazuma o sodelovanju in partnerstvu, kljub številnim prizadevanjem v tej smeri.

10.   Razmerje med Rusijo in EU v regiji Baltskega morja v veliki meri temelji na dvostranskih odnosih in programih.

11.   Sporočilo Komisije o strategiji Evropske unije za regijo Baltskega morja poudarja politiko EU za severno dimenzijo. Sporočilo tako navaja, da „je treba tretje države nagovarjati najprej prek severne dimenzije in po potrebi z uporabo drugih načinov“.

12.   Politika za severno dimenzijo – politična strategija EU – dopolnjuje strategijo za območje Baltskega morja. Prav prek te politike za severno dimenzijo pa je tudi Islandija povezana z območjem Baltskega morja.

13.   Pri izvajanju strategije je treba bolj upoštevati vprašanja, povezana z zunanjo dimenzijo strategije. Obseg zunanje dimenzije Baltskega morja je treba razširiti, da vključi Belorusijo in Ukrajino, državi na Baltskem zbirnem območju. Večja vključenost teh dveh držav v izvajanje strategije bi okrepila njihovo približevanje evropskim vrednotam.

14.   Uspešno izvajanje strategije za Baltsko morje je odvisno od udeležbe tretjih držav. Na primer, na področjih varstva okolja, prometa, logistike in nacionalne varnosti obstaja potreba po sodelovanju, ki presega zunanje meje EU. Tudi energetska politika v regiji Baltskega morja je področje politike za Baltsko morje, ki sega prek zunanjih meja EU.

15.   Praktično izvajanje strategije za regijo Baltskega morja poteka v obliki projektov na terenu. To izvajanje ne zahteva obsežnih političnih povezav. Prav področje projektov na terenu pa je dejavnost, kjer je mogoče prikazati vzajemno korist, ki jo lahko na primer prinese sodelovanje z Rusijo.

16.   Regije in lokalne skupnosti bodo imele pomembno vlogo pri izvajanju notranje in zunanje dimenzije strategije. Te skupnosti so namreč vključene v veliko število partnerstev, ki presegajo zunanje meje EU. Programi pobratenih mest na primer ponujajo možnosti za izkoriščanje različnih sestavin strategije. Da bi pomagali razvijati strategijo, bi morali EU in drugi akterji v regiji poiskati in ustvarjati načine, ki bodo krepili zunanjo dimenzijo strategije in tako izboljšali njeno izvajanje.

17.   V regiji Baltskega morja se uporabljajo običajni programi in instrumenti financiranja, ki jih zagotavlja EU. Uporaba teh instrumentov za izpolnjevanje ciljev, določenih v strategiji za Baltsko morje, predstavlja poseben izziv. To je toliko bolj pomembno, če upoštevamo, da sporočilo Komisije ne vsebuje nikakršnih predlogov za dodatno financiranje ali dodatna sredstva. Zagotoviti je treba možnost, da se obstoječi ustrezni viri EU tako zdaj kot v prihodnjih programskih obdobjih v čim večjem obsegu izkoristijo za doseganje ciljev strategije.

18.   Strategija Evropske unije za regijo Baltskega morja temelji – in mora temeljiti – na uporabi načela subsidiarnosti. Z drugimi besedami, strategija mora biti usmerjena predvsem v obravnavo vprašanj, ki jih ni mogoče razrešiti zgolj z nacionalnimi ali lokalnimi sredstvi. Sporočilo predstavlja prednostne naloge strategije v obliki štirih ključnih izzivov:

| — | omogočiti trajnostno okolje, |
| --- | --- |

—

omogočiti trajnostno okolje,

| — | povečati blaginjo regije, |
| --- | --- |

—

povečati blaginjo regije,

| — | povečati dostopnost in privlačnost regije, |
| --- | --- |

—

povečati dostopnost in privlačnost regije,

| — | zagotoviti varnost in stabilnost v regiji. |
| --- | --- |

—

zagotoviti varnost in stabilnost v regiji.

19.   Za potrebe izvajanja strategije sporočilo Komisije spremlja ločeni akcijski načrt. Akcijski načrt ima tri ravni. Najprej opredeljuje štiri stebre, ki ustrezajo štirim zgoraj določenim ključnim izzivom. Stebri so razdeljeni na 15 prednostnih področij, ki so dodatno razdeljeni na 78 vodilnih projektov. Prednostna področja so izbrana z vidika izvajanja strategije, bodisi na podlagi izhodišča, da spodbujajo doseganje ciljev, ali na podlagi izhodišča, da ponujajo možnosti za premagovanje glavnih izzivov, s katerimi se sooča regija Baltskega morja. Teme, ki jih pokrivajo, so splošne in pogosto zelo obsežne. V nasprotju s tem so vodilni projekti konkretni in bolj praktične narave.

20.   V okviru priprave strategije je Komisija izpeljala obsežna posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, ki so imela tri glavne dele: neuradne dokumente s strani vlad in drugih uradnih organov v regiji; prireditve zainteresiranih strani, ki so omogočile, da so uradni sektor, NVO in zasebni sektor prispevali svoje strokovno znanje; javno posvetovanje prek spletne strani Europa, v katerem je sodelovalo veliko število akterjev iz regije Baltskega morja.

21.   Postopka posvetovanja se je udeležilo skupno 109 interesnih skupin iz vseh osmih držav članic v regiji in iz treh držav, ki niso članice EU (Rusije, Norveške in Belorusije). Poleg tega je svoje mnenje prispevalo 48 medvladnih organizacij ter 31 regionalnih in lokalnih organov, skupaj z 19 predstavniki iz zasebnega sektorja. V postopku posvetovanja so regionalni akterji prispevali veliko število zamisli in predlogov v zvezi s pripravo strategije.

22.   Strani, ki so sodelovale v posvetovanju, zlasti predstavniki organizacij ter regionalnih in lokalnih organov, bi morale imeti stalno možnost, da prispevajo k razvoju strategije. Odbor regij meni, da je treba veliko pozornosti nameniti vrednotenju in spremljanju izvajanja sporočila in akcijskega načrta, ki spremlja sporočilo. Predlog za organizacijo letnega foruma, vsebovan v sporočilu, je sicer dober, vendar ne gre dovolj daleč. Odbor meni, da bi moralo vrednotenje potekati nenehno in biti odprto za vse zainteresirane strani, ki želijo sodelovati.

23.   Na podlagi postopka posvetovanja Komisija sklepa, da za izvajanje strategije niso potrebne nikakršne nove institucije. Regija Baltskega morja ima mnoge strukture sodelovanja in ni razloga za ustanavljanje novih, ki bi prinašale zgolj dodatne upravne režijske stroške in ne bi prispevale k učinkovitemu ukrepanju. V regiji Baltskega morja obstaja na stotine različnih organizacij in mrež. Veliko teh je bilo ustanovljenih na začetku devetdesetih let prejšnjega stoletja ob razpadu sistema hladne vojne, da bi državam, ki so kandidirale za članstvo v EU, pomagale pri prilagajanju na evropsko sodelovanje.

24.   Kljub velikemu številu organizacij in mrež v regiji je veliko njih izgubilo smisel svojega poslanstva in postalo nepotrebnih po širitvi leta 2004. Organizacije, katerih prvotni namen je bil spodbujati članstvo v EU, niso vedno uspele najti svoje nove vloge in novih nalog za nadaljnje delovanje. Strategija za Baltsko morje in njeno izvajanje bi tem organizacijam morda lahko ponudila izvajanje novih nalog. V zvezi s tem bodo morali vsi akterji skupaj pretehtati in oceniti, v kolikšni meri so posamezne mreže ustrezne za izvajanje strategije Baltskega morja.

25.   Aktiviranje organizacij in mrež zahteva obsežno informativno in komunikacijsko kampanjo o vsebini strategije in možnostih, ki jih ponuja. Komisija v svojem predlogu temu vidiku ne namenja pozornosti. Odbor regij priporoča, da se predstavnikom Evropske komisije v državah članicah naloži, da organizirajo dovolj obsežne in razvejane informativne dejavnosti.

26.   Odbor želi vseeno poudariti, da se je sodelovanje med regionalnimi in lokalnimi organi po širitvi okrepilo, organizacije in mreže, ki so jih ti organi ustanovili, pa so postale dejavnejše. Te skupine so v postopku posvetovanja izkazale precejšen interes, stališča, ki so jih prispevale, pa so bila pogosto zelo temeljito pripravljena.

27.   Sporočilo Komisije navaja tudi tole: „Ne smemo ostati samo pri strategiji. Potrebni so ukrepi – konkretni, vidni ukrepi – ki bodo reševali probleme regije. V svojem akcijskem načrtu zato Komisija vztraja, da države članice in druge zainteresirane strani prevzamejo odgovornost vodilnih partnerjev na posebnih področjih in vodilnih projektih ...“

28.   Odbor regij želi opozoriti, da ta želja ni bila izpolnjena v prvi fazi odobritve strategije. V akcijskem načrtu je odgovornost za izvajanje prednostnih področij dodeljena predvsem državam članicam. Samo eno od 15 prednostnih področij je bilo dodeljeno regionalni ravni. To področje se nanaša na razvoj regionalne turistične politike, odgovornost za usklajevanje tega področja pa je bila dodeljena deželi Mecklenburg-Predpomorjansko. Na istem prednostnem področju je bila odgovornost za spodbujanje zdravja dodeljena Partnerstvu severne dimenzije na področju javnega zdravja in socialnega dobrega počutja (Northern Dimension Partnership in Public Health and Social Well-Being – NDPHS). Cilj je doseči, da izvajanje prednostnih področij poteka v tesnem sodelovanju s Komisijo.

29.   Ob sprejetju sporočila regijam ni bila dodeljena vodilna vloga v nobenem od (78) vodilnih projektov. Prav vodilni projekti so tisti, pri izvajanju katerih bi lahko regije odigrale pomembno vlogo. Odbor regij meni, da bi pri sprejemanju prihodnjih odločitev v zvezi z vodilnimi projekti regije in lokalne oblasti morale dobiti možnost, da odigrajo dejavnejšo vlogo pri njihovem izvajanju.

Izvajanje strategije

30.   Odbor regij ugotavlja, da se sporočilo ne ukvarja preveč z opisom procesa izvajanja strategije. Strategija za regijo Baltskega morja je pilotna strategija za oblikovanje nove vrste makroregionalnega sodelovanja, katerega ključni sestavini sta udeležba akterjev na različnih ravneh uprave in usklajeno delovanje. Odbor regij poziva Komisijo, da nameni posebno pozornost podpori prilagodljivemu vendar vsebinskemu izvajanju in upravljanju strategije.

31.   V sporočilu je opredeljen pristop na treh ravneh k izvajanju, ki je na splošno skladen z modelom upravljanja na več ravneh. Predstavljeni pristop je v skladu z metodo Skupnosti, ki se uporablja v Evropski uniji. Predlog nalaga obveznost uporabe standardnega postopka EU. Svetu je bila dodeljena odgovornost za razvoj politik na podlagi priporočil Komisije. Ena od nalog Komisije je tudi, da Svetu dostavlja redna poročila o napredku, doseženem pri izvajanju strategije. Odbor regij meni, da je treba za zagotovitev upravljanja na več ravneh uporabiti metodo Skupnosti. S tem bi zagotovili sodelovanje regionalne in lokalne ravni v izvajanju strategije.

32.   V skladu s pristopom upravljanja na več ravneh ima Komisija ključno vlogo pri izvajanju strategije. Komisija bo odgovorna za „usklajevanje, spremljanje, poročanje, lajšanje izvajanja in nadaljevanje. Skupaj z drugimi zainteresiranimi stranmi v regiji bi morala pripravljati redna poročila o napredku in uporabiti svojo pristojnost dajanja pobud in po potrebi pripraviti predloge za prilagoditev strategije in akcijskega načrta. Z usklajevanjem bi morala preverjati, kako uporaba sredstev prispeva k prednostnim nalogam strategije“.

33.   Sporočilo ne vsebuje nikakršnih predlogov o tem, kako bi bilo mogoče organizirati delo Komisije za namene izvajanja strategije. Izhodišče je: „organi načrtovanja lahko pregledajo merila dodeljevanja in olajšajo izbor projektov v skladu s strategijo. Poleg tega bo Komisija po potrebi sprejela ustrezne spremembe programov“. V zvezi s tem obstaja nevarnost, da izvajanju strategije ne bo dodeljenih dovolj sredstev znotraj Komisije, in sicer zaradi njenih številnih področij odgovornosti. Morda bi bilo koristno, da bi znotraj Komisije ustanovili večsektorske ekipe uradnikov v slogu „projektnih skupin“ za izvajanje nalog, povezanih s strategijo. Komisija ima tako pomembno vlogo pri izvajanju strategije, da ji je treba dodeliti ustrezne vire za načrtovanje, spremljanje, usklajevanje in poročanje.

34.   Tretja raven izvajanja zajema „partnerje“. Raven praktičnega izvajanja je bistvenega pomena za izvajanje strategije. Dokument Komisije podaja zgolj bežen opis te ravni. Namen je doseči, da bodo izvajanje na terenu in organi, zadolženi za izvajanje, usklajeni s cilji strategije. Tudi tu je vloga Komisije ključna: „Komisija bo skupaj z drugimi institucijami, državami članicami in regijami, mednarodnimi finančnimi institucijami, nadnacionalnimi organi načrtovanja in medvladnimi organizacijami, kot je HELCOM, poskušala določiti organe na ravni prednostnih področij ter vodilne partnerje za vodilne projekte.“

35.   Makroregija je v sporočilu Komisije opredeljena kot „območje, ki zajema številne upravne regije in ima dovolj skupnih težav, ki opravičujejo skupen strateški pristop“. Opredelitev se namesto na države sklicuje na upravne regije, kar pomeni, da se regionalni in lokalni akterji obravnavajo na enaki ravni kot nacionalne vlade, saj tvorijo podlago regije. Odbor regij meni, da bi morali regionalni in lokalni akterji imeti pomembno vlogo v tem procesu. Regije in lokalni organi so raven, ki je najbližja državljanom. Njihov viden prispevek bi pomagal strategijo približati državljanom, kar je ključen pogoj za njen uspeh. Bližina državljanom in z njo povezana legitimnost sta osnovni pogoj za uspeh strategije. Ta načela je mogoče najbolje uporabiti v partnerstvu z akterji na regionalni in lokalni ravni.

36.   Poleg tega sta lokalna in regionalna raven dobro seznanjeni s pogoji v regiji Baltskega morja in z njenimi potrebami. Regionalni in lokalni akterji imajo dolgotrajne in dejanske izkušnje s sodelovanjem tako med seboj kot z nevladnimi organizacijami. Ne smemo pozabiti tudi, da so si lokalni in regionalni akterji nabrali dolgotrajne izkušnje s tristranskim sodelovanjem z Evropsko komisijo in vladami držav članic pri upravljanju finančnih instrumentov in politik EU; so torej organi, ki so na splošno usposobljeni na področju politik EU. Treba je tudi poudariti, da so regionalni in lokalni akterji pokazali velik interes in angažiranost v posvetovanjih med zainteresiranimi stranmi.

37.   Odbor regij upa, da bo Komisija priznala pomembno vlogo in sposobnosti regionalnih in lokalnih akterjev pri izvajanju strategije. Regionalni in lokalni ravni je treba dati osrednje mesto kot uveljavljenemu udeležencu v sistemu upravljanja na več ravneh pri iskanju in izbiranju usklajevalnih organov na ravni prednostnih področij ter vodilnih partnerjev za vodilne projekte.

38.   Odbor regij z zadovoljstvom ugotavlja, da so bila v proračun EU na zahtevo Evropskega parlamenta vključena sredstva za spodbujanje strategije. Odbor meni, da je vključitev teh sredstev, kljub njihovemu skromnemu obsegu glede na potrebe, obetaven prvi korak in upa, da bo obseg sredstev v prihodnjih letih povečan. Poleg tega meni, da bi morala ta sredstva biti namenjena izboljšanju zmogljivosti in možnosti regij ter številnih interesnih skupin, ki delujejo v regiji Baltskega morja, za sodelovanje pri izvajanju strategije in njegovo izboljšanje.

39.   Odbor regij podpira zamisel letnega foruma, vendar meni, da ta dejavnost ne zadostuje za spremljanje izvajanja strategije. Ni namreč dovolj, da forum „povezuje partnerje, ki jih zadevajo različni vidiki strategije, vključno s tistimi zainteresiranimi stranmi iz tretjih držav, ki bodo pregledali in razpravljali o napredku strategije in podali priporočila o izvajanju“. To pa zato, ker nadzor izvajanja strategije zahteva tudi podrobnejše spremljanje izvajanja na terenu. V zvezi s tem bi bilo treba poiskati najboljši način za obveščanje o rezultatih različnih ukrepov. Treba bi bilo najti tudi način zbiranja obstoječih podatkov o regiji Baltskega morja, s katerim bi podprli doseganje ciljev strategije.

40.   V akcijskem načrtu se pogosto omenja pomen zavezanosti zainteresiranih strani. Uspešno izvajanje strategije zahteva odločno politično zavezanost akterjev v regiji. Zagotovitev in ohranjanje politične zavezanosti je ena od temeljnih nalog. Strategija Evropske unije za Baltsko morje je bila objavljena v izjemnih okoliščinah, in sicer v času hude svetovne recesije.

41.   Recesija je zadala hud udarec med drugim tudi gospodarski regiji Baltskega morja. Še ne tako dolgo nazaj je bila gospodarska regija Baltskega morja najhitreje rastoča regija v Evropi. Junija 2009, v času objave akcijskega načrta, je postala ena od regij, ki jih je kriza najbolj prizadela. Obstoj krize je morda eden od dejavnikov, ki prispeva k pospešitvi izvajanja akcijskega načrta. Strategija za regijo Baltskega morja bi lahko ponudila nov zagon naporom, vloženim v premagovanje gospodarske krize. Po drugi strani akcijski načrt, ki spremlja sporočilo Komisije, vsebuje oceno, po kateri bi lahko v časovnem načrtu za izvajanje ukrepov, vsebovanih v strategiji, prišlo do zamud zaradi krize na področju javnih financ.

42.   Predpostavka, da so zainteresirane strani zavezane k izvajanju strategije, temelji na aktivnem interesu, ki so ga te strani izkazale med pripravo strategije. Vlade držav članic so izjemno pomembne, kadar gre za zagotavljanje zavezanosti. Vlade zastavljajo cilje strategije in odločajo o njenih širših smernicah in prednostnih nalogah. Poleg tega imajo osrednjo vlogo pri ustvarjanju interesa in zavezanosti med akterji v regiji. Vlade morajo s svojimi odločitvami ustvariti pogoje za aktivno vključevanje drugih akterjev.

43.   V regiji Baltskega morja se ustanavljajo institucije za medvladno sodelovanje. Sodelovanje med nordijskimi državami, ki se je začelo v petdesetih letih prejšnjega stoletja, poteka prek za to ustanovljenih teles, namreč Nordijskega sveta in Nordijskega sveta ministrov. Podobno sta bila ustanovljena tudi Baltski svet ministrov in Baltski svet med tremi baltskimi državami. Leta 1992 sta bili ustanovljeni dve organizaciji, ki pokrivata celotno območje Baltskega morja, in sicer Svet baltskih držav (Council of the Baltic Sea States – CBSS) in ustrezni organ za parlamentarne poslance, tj. Parlamentarna konferenca Baltskega morja (Baltic Sea Parliamentary Conference – BSPC).

44.   Okrepitev medvladnega sodelovanja ne zahteva ustanavljanja novih teles. Treba je namreč samo povečati učinkovitost obstoječih institucij, ki jih je treba uporabiti kot prizorišča za izvajanje strategije za regijo Baltskega morja. Strategija za regijo Baltskega morja bi tem organizacijam dodala tudi novo področje dejavnosti.

45.   Tri organizacije, sestavljene iz parlamentarnih poslancev, bi lahko imele vlogo foruma, kjer lahko politiki razpravljajo o politiki za baltsko regijo. To bi pomagalo povečati interes političnih strank in parlamentarnih poslancev ter njihovo zavezanost k politiki za baltsko regijo. To bi lahko bilo zelo pomembno z vidika izvajanja strategije za regijo Baltskega morja.

46.   Poleg tega so tudi druge organizacije in telesa za sodelovanje v regiji Baltskega morja potencialna prizorišča za izvajanje strategije za regijo Baltskega morja, predvsem pa za zagotavljanje zavezanosti akterjev k strategiji. Navsezadnje bi lahko strategija za regijo Baltskega morja tudi preporodila dejavnosti številnih organizacij, ki so izgubile smisel svojega obstoja.

V Bruslju, 14. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/29 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/29

---

Mnenje Odbora regij – Akcijski načrt o mobilnosti v mestih

(2010/C 232/05)

I.   SPLOŠNE UGOTOVITVE

Ozadje

1.   Odbor regij (1) se je leta 2008 odzval na zeleno knjigo Komisije z naslovom Za novo kulturo mobilnosti v mestih (2). Temu je aprila 2009 sledil akcijski načrt o mobilnosti v mestih (3) kot odziv na poročilo Evropskega parlamenta na lastno pobudo (4), v katerem je Odbor regij pozdravil številne pobude o mobilnosti v mestih, podane na ravni EU.

2.   Odbor regij je zagovarjal model, v skladu s katerim se načrti za mobilnost v mestih izvajajo s trajnostnimi dolgoročnimi javno-javnimi oz. javno-zasebnimi sporazumi ali sporazumi o mobilnosti, ter pozval Komisijo k pripravi instrumenta financiranja v okviru kohezijske politike, ki bi bil neposredno na voljo regijam in mestnim območjem in bi spodbujal mestna območja k pripravi načrtov za mobilnost. Priprava in izvajanje načrtov za mobilnost v mestih bi bila v pristojnosti mest samih.

3.   Evropska komisija je bila tudi pozvana, naj k procesu prispeva dodano vrednost s spodbudami financiranja, sistemi nagrajevanja in izmenjavo najboljših praks ter naj se na podlagi določenih kazalcev mestnim območjem z nizko stopnjo onesnaženosti in prometnih zastojev podeljuje oznaka, podobna vseevropski ekološki oznaki modre zastave za kakovostna obalna območja.

4.   Odbor meni, da je usklajevanje na evropski ravni potrebno zlasti v zvezi s tehničnimi zahtevami za vozila (npr. oprema obstoječih vozil s filtri za delce v dizelskih motornih vozilih), infrastrukturo in storitve prevoza kot tudi v zvezi z označevanjem (tablice in oznake) za dostop motornih vozil na zelena območja v skladu z evropskimi standardi na področju izpušnih plinov in hrupa.

5.   Poleg tega je Odbor regij (5) izrazil mnenje, da bi bilo treba bolj poudariti socialno razsežnost mobilnosti v mestih, saj je to orodje za spodbujanje tako socialne kot tudi teritorialne kohezije znotraj mestnih in primestnih območij.

6.   Komisija je sedaj sprejela akcijski načrt o mobilnosti v mestih (6), v katerem predlaga dvajset ukrepov, ki bi lokalne, regionalne in nacionalne oblasti spodbudili k doseganju ciljev trajnostne mobilnosti v mestih in jim pri tem pomagali. Tako je prvič predstavljen mogoč obsežen sveženj ukrepov na področju trajnostne mobilnosti v mestih.

7.   Ukrepi, ki jih predlaga Komisija, se bodo izvajali v obdobju štirih let po sprejetju akcijskega načrta, vendar pa bo Evropska komisija leta 2012 pregledala izvajanje akcijskega načrta in ocenila potrebo po nadaljnjih ukrepih.

Ugotovitve glede akcijskega načrta Evropske komisije o mobilnosti v mestih

8.   Odbor regij pozdravlja, da je Evropska komisija končno objavila akcijski načrt o mobilnosti v mestih, ki odraža glavna vprašanja za boljšo mobilnost v naših mestih.

Ekonomski in okoljski razlogi za akcijski načrt

9.   Evropska komisija ugotavlja, da 72 % (7) evropskega prebivalstva živi v mestnih območjih. Do leta 2050 se bo to število povečalo na 84 %. Mestna območja se zato soočajo z izzivom, kako urediti promet, da bi bil trajnosten v smislu konkurenčnosti (zastoji, stroški prevoza) in okolja (kakovost zraka, hrup).

10.   Odbor regij priznava ključni pomen mobilnosti v mestih in mestnega prometa za prihodnost Evrope, saj se nanašata na tri glavne stebre trajnostnega razvoja:

| — | gospodarski steber, ker zastoji v prometu zavirajo gospodarsko konkurenčnost (zamude v trgovini, višji stroški prevoza blaga itd.). Mestna območja so gospodarski motorji Evrope, saj ustvarjajo več kot 70 % gospodarskega premoženja v EU. Vendar pa gre 7 % tega premoženja za zunanje stroške nesreč, zastojev, zdravja in okoljske škode; |
| --- | --- |

—

gospodarski steber, ker zastoji v prometu zavirajo gospodarsko konkurenčnost (zamude v trgovini, višji stroški prevoza blaga itd.). Mestna območja so gospodarski motorji Evrope, saj ustvarjajo več kot 70 % gospodarskega premoženja v EU. Vendar pa gre 7 % tega premoženja za zunanje stroške nesreč, zastojev, zdravja in okoljske škode;

| — | okoljski steber, ker so onesnaženost, ki jo povzroča tovorni in avtomobilski promet, ter zastoji v velemestnih in mestnih območjih ter v prometu med mesti, ena glavnih ovir EU pri uspešnem doseganju cilja 20-20-20. Motorni promet v mestih predstavlja 40 % emisij toplogrednih plinov, ki jih povzroča cestni promet na splošno, in do 70 % drugih onesnaževal. Jasno je, da bo preusmeritev načina prevoza v mestnem prometu (pri čemer je glavna rešitev javni prevoz) prispevala k trajnostnemu evropskemu razvoju; |
| --- | --- |

—

okoljski steber, ker so onesnaženost, ki jo povzroča tovorni in avtomobilski promet, ter zastoji v velemestnih in mestnih območjih ter v prometu med mesti, ena glavnih ovir EU pri uspešnem doseganju cilja 20-20-20. Motorni promet v mestih predstavlja 40 % emisij toplogrednih plinov, ki jih povzroča cestni promet na splošno, in do 70 % drugih onesnaževal. Jasno je, da bo preusmeritev načina prevoza v mestnem prometu (pri čemer je glavna rešitev javni prevoz) prispevala k trajnostnemu evropskemu razvoju;

| — | socialni steber, ker bodo boljši sistemi javnega prevoza in manj zastojev pozitivno vplivali na kakovost življenja državljanov in javno zdravje; prav tako bodo prikrajšanim soseskam in skupnostim zagotovili boljši dostop do mestnih središč ter tako izboljšali dostop do možnosti zaposlitve, storitev (zdravstvo, izobraževanje) in kulture. |
| --- | --- |

—

socialni steber, ker bodo boljši sistemi javnega prevoza in manj zastojev pozitivno vplivali na kakovost življenja državljanov in javno zdravje; prav tako bodo prikrajšanim soseskam in skupnostim zagotovili boljši dostop do mestnih središč ter tako izboljšali dostop do možnosti zaposlitve, storitev (zdravstvo, izobraževanje) in kulture.

Naloge in pristojnosti

11.   Odbor regij pozdravlja popolno razumevanje načela subsidiarnosti, ki ga je pokazala Evropska komisija, saj Komisija v akcijskem načrtu ugotavlja, da so za politike mobilnosti v mestih odgovorne predvsem lokalne, regionalne in nacionalne oblasti, čeprav se sklepi, sprejeti na lokalni ravni, pogosto nanašajo na okvir, ki ga določata nacionalna politika in politika EU.

12.   Evropska komisija zato meni, da lahko partnerski pristop, ki v celoti spoštuje načelo subsidiarnosti ter različne pristojnosti in odgovornosti vseh ravneh upravljanja, prinese veliko koristi.

13.   Dvajset predlaganih ukrepov v tem akcijskem načrtu se predvsem nanaša na orodja, ki bodo mestom in regijam pomagala razviti politiko trajnostne mobilnosti in odražajo večino preteklih priporočil OR. Ta orodja so naslednja:

| — | izmenjava informacij in najboljše prakse; |
| --- | --- |

—

izmenjava informacij in najboljše prakse;

| — | objava informacij in smernic o pripravi načrtov za mobilnost v mestih; |
| --- | --- |

—

objava informacij in smernic o pripravi načrtov za mobilnost v mestih;

| — | dialog z izvajalci javnega prevoza, da se opredelijo prostovoljne zaveze o pravicah potnikov; |
| --- | --- |

—

dialog z izvajalci javnega prevoza, da se opredelijo prostovoljne zaveze o pravicah potnikov;

| — | spletni vodnik o čistih vozilih in razprave z državami članicami o ureditvah za uvedbo energetsko varčnih tehnik vožnje pri vozniških izpitih; |
| --- | --- |

—

spletni vodnik o čistih vozilih in razprave z državami članicami o ureditvah za uvedbo energetsko varčnih tehnik vožnje pri vozniških izpitih;

| — | opazovalni center za mestno mobilnost; |
| --- | --- |

—

opazovalni center za mestno mobilnost;

| — | več študij na področju mestne mobilnosti, med drugim o različnih vrstah zelenih območij v EU. |
| --- | --- |

—

več študij na področju mestne mobilnosti, med drugim o različnih vrstah zelenih območij v EU.

14.   Akcijski načrt Komisije o mobilnosti v mestih je priložnost za oblikovanje okvira EU, ki bo – ob spoštovanju pristojnosti in odgovornosti – v pomoč lokalnim, regionalnim in nacionalnim oblastem pri izvajanju ukrepov v mestnih območjih, kjer je treba razviti trajnostna prometna omrežja in uvesti nove tehnološke rešitve, za uvedbo ukrepov, ki državljanom EU nudijo čiste načine prevoza v mestnih območjih, in spremembo kulture mobilnosti v mestih, s čimer bi dosegli cilje na področju okolja, gospodarske konkurenčnosti in socialne kohezije.

15.   Akcijski načrt Evropske komisije navaja šest tem, ki izhajajo iz posvetovanja o zeleni knjigi in bi jih bilo treba nadalje obravnavati.

Spodbujanje celostnih politik

16.   Od treh predlaganih ukrepov v okviru te teme je najbrž najpomembnejši podpora lokalnim oblastem pri razvoju načrtov za trajnostno mobilnost v mestih, ki zajema tovorni in potniški promet v mestih in predmestjih. Ta ukrep je bil eno od glavnih priporočil Odbora regij (8).

17.   Dodaten zanimiv predlog, ki ga je vredno podpreti, je uvedba razsežnosti mobilnosti v mestih v akcijske načrte za trajnostno energijo. Te naj bi pripravila mesta, ki sodelujejo v Konvenciji županov (9), da bi tako spodbudili celosten pristop, ki energijo in podnebne spremembe povezuje s trajnostnim prometom in vprašanji mobilnosti.

18.   Komisija predvideva tudi zagotavljanje informacij o povezavi med ukrepi trajnostne mobilnosti v mestih in cilji regionalne politike, vključno s povezavo med mestnim prometom in vseevropskim prometnim omrežjem.

Osredotočenost na državljane

19.   Komisija ugotavlja, da so pravice potnikov in dostopnost informacij o zanesljivosti, varnosti itd. potrebne zato, da se javnost spodbudi k uporabi avtobusov, tramvajev, podzemne železnice in drugih načinov javnega prevoza. Komisija namerava ugotoviti najboljše prakse v vsej EU in uvesti sveženj prostovoljnih obvez za krepitev pravic potnikov na področju javnega prevoza – to pobudo je Odbor regij v preteklosti podprl (8).

20.   Evropska komisija namerava sodelovati z izvajalci dejavnosti na področju javnega prevoza in drugimi pri olajšanju postopkov zagotavljanja informacij v zvezi s prevozi, s končnim ciljem, da se uporabnikom zagotovi spletni portal za potovanja z javnimi prevoznimi sredstvi za vso EU, s posebnim poudarkom na glavnih vozliščih mreže TEN-T in njihovih lokalnih in regionalnih povezavah – kot je Odbor regij predlagal že v preteklosti (8).

21.   Komisija predlaga študijo o operativnih pravilih za zelena območja v EU, katere namen je izmenjava dobrih praks. To podpira predlog Odbora regij (8) za uvedbo letne evropske nagrade za izjemne in v prakso prenosljive prometne pobude kot del uvedbe oznake, ustrezajoče vseevropski ekološki oznaki modre zastave, ki naj bi jo podeljevali območjem z nizko stopnjo onesnaženosti in prometnih zastojev (oznaka zelene zastave). Evropska komisija v okviru evropskega tedna mobilnosti predlaga izboljšanje obstoječega sistema podeljevanja nagrad ter podeljevanje posebne nagrade za spodbujanje sprejemanja načrtov za mobilnost v mestih.

22.   Ker je energetsko učinkovita vožnja obvezni del usposabljanja in testiranja poklicnih voznikov, bo Komisija z državami članicami razpravljala o tem, ali in kako vključiti energetsko učinkovit način vožnje v vozniške izpite za nepoklicne voznike.

Zeleni mestni promet

23.   Evropska komisija meni, da je mogoče z ukrepi na ravni EU okrepiti trge za tehnologije novih, čistih vozil in alternativnih goriv. Zato predlaga nadaljnjo podporo raziskovalnim in predstavitvenim projektom, ki se financirajo iz sedmega okvirnega programa, da se pospeši uvedba vozil z nizkimi emisijami in brez emisij ter vozil na alternativna goriva na trg, s posebnim poudarkom na evropski pobudi za zelene avtomobile (10), ki je usmerjena na električna vozila in z njimi povezano infrastrukturo v mestnih območjih.

24.   Pripravil se bo spletni vodnik za čista in energetsko učinkovita vozila, ki bo zagotavljal podporo za skupna javna naročila vozil za javne službe.

25.   Po določitvi okvira EU za internalizacijo zunanjih stroškov bo Komisija izvedla študijo o urbanih vidikih internalizacije, v kateri bo proučila uspešnost in učinkovitost rešitev določanja cen, pri katerih uporabnik plača zunanje stroške (okoljski stroški, stroški zastojev in drugi).

Okrepljeno financiranje

26.   Odbor regij (8) je v posebnem priporočilu navedel, da bi moral biti pogoj za evropsko financiranje in sofinanciranje projektov mestnega prometa obstoj integriranih načrtov za mobilnost v mestih, kar bo dodatna spodbuda EU za te načrte. Odbor regij se je zavzel za uvedbo evropskih finančnih instrumentov, ki bodo omogočili sofinanciranje načrtov za mobilnost v mestih. Ti morajo biti vezani na javno-javne ali javno-zasebne sporazume o mobilnosti v mestih, ki jih financirajo zasebni sektor ter lokalni, regionalni in nacionalni programi financiranja.

27.   Evropska komisija v akcijskem načrtu meni, da financiranje EU, vključno z instrumenti EIB, lahko zagotovi precejšnje spodbude in odpre možnosti zasebnega financiranja, kar je v pomoč lokalnim oblastem pri razvoju inovativnih javno-zasebnih partnerstev. Komisija želi oblastem in zainteresiranim stranem pomagati pri proučevanju obstoječih možnosti financiranja in razvoju inovativnih programov javno-zasebnih partnerstev.

28.   Poleg tega Komisija navaja, da bo nadalje podpirala pobudo CIVITAS tudi po izteku tretje generacije projektov, ki so se začeli leta 2008, kar je v preteklosti zagovarjal Odbor regij (8).

Izmenjava izkušenj in znanja

29.   Evropska komisija bo začela študijo o tem, kako izboljšati zbiranje podatkov za prevoz in mobilnost v mestih, in vzpostavila virtualno platformo, ki bo olajšala izmenjavo informacij, podatkov in statistik, spremljanje razvoja in izmenjavo najboljših praks na podlagi obstoječih pobud (11). Odbor regij je ta ukrep že pozdravil.

Optimiziranje mobilnosti v mestih

30.   Evropska komisija želi olajšati prehod na okolju prijaznejše načine prevoza in učinkovito logistiko tovornega prometa in bo v ta namen v letu 2010 organizirala konferenco o tovornem prometu v mestih. Odbor regij pozdravlja to pobudo.

31.   Komisija namerava tudi zagotoviti pomoč pri uporabi inteligentnih prevoznih sistemov – upati je, da bodo komunikacijski protokoli in prenosi podatkov medsebojno povezljivi in bo tako mogoče izboljšati mobilnost v mestih, na primer pri elektronskih sistemih izdajanja vozovnic in plačevanja, upravljanju prometa, informacijah v zvezi s prevozi itd.

II.   POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

32.   pozdravlja akcijski načrt Evropske komisije o mobilnosti v mestih in podpira predlagane ukrepe, saj ne spodkopavajo načela subsidiarnosti in primarne odgovornosti lokalnih, regionalnih in nacionalnih oblasti. Meni namreč, da so izzivi mobilnosti v mestih prav tako pomembni kot infrastruktura za regionalni in daljinski promet, v vsakem primeru pa so v skladu z ukrepi na enem ali drugem področju delovanja na regionalni ravni.

Financiranje preusmeritve načina prevoza k javnemu prevozu

33.   meni, da zgolj ukrepi na podlagi tehnologije (nova tehnologija motorjev, boljša goriva in druge izboljšave), ki jih podpira sedmi okvirni program, ne bodo dovolj za zagotavljanje visokokakovostnih, varnih in cenovno ugodnih prometnih sistemov in s tem pomembne preusmeritve prevoza in zmanjšanja zastojev v mestnih območjih; spodbujati je treba preusmeritev na vse druge vrste javnega prevoza ter tudi na kolesarjenje in pešačenje;

34.   zato poziva Komisijo, da prek strukturnih skladov in kohezijske politike, Evropske investicijske banke (EIB) in Evropske banke za obnovo in razvoj (EBRD) nameni pozornost mobilnosti v mestih in predmestjih EU z jasnimi merili trajnosti;

35.   poleg tega poziva, da se v načrtovani reviziji finančne perspektive za EU upoštevajo potrebe mestnega prometa, zlasti zato, ker lahko načrti za mobilnost v mestih, ki se financirajo, bistveno prispevajo h gospodarskemu, okoljskemu in socialnemu stebru trajnostnega razvoja v velemestnih območjih;

36.   podpira predloge Evropskega parlamenta, da bi bilo treba v finančni perspektivi za obdobje 2014–2020 preučiti možnosti za oblikovanje evropskega finančnega instrumenta, ki bi omogočil sofinanciranje:

| — | načrtov za mobilnost v mestih in |
| --- | --- |

—

načrtov za mobilnost v mestih in

| — | naložb v mobilnost v mestih in velemestih, ki je v skladu z okoljskimi in socialno-ekonomskimi cilji EU; |
| --- | --- |

—

naložb v mobilnost v mestih in velemestih, ki je v skladu z okoljskimi in socialno-ekonomskimi cilji EU;

37.   meni, da so ti ukrepi upravičeni, saj bi zagotavljanje visokokakovostnih, varnih, cenovno ugodnih in razširjenih sistemov javnega prevoza v evropskih mestih in na primestnih območjih omogočilo naslednje:

| — | krepitev gospodarske rasti in konkurenčnosti z zmanjšanjem prometnih zastojev in stroškov prevoza, učinkovitejše upravljanje potniškega in tovornega prometa, ustvarjanje delovnih mest v podporo sistemov javnega prevoza in učinek vzvoda tovrstnih naložb (12); |
| --- | --- |

—

krepitev gospodarske rasti in konkurenčnosti z zmanjšanjem prometnih zastojev in stroškov prevoza, učinkovitejše upravljanje potniškega in tovornega prometa, ustvarjanje delovnih mest v podporo sistemov javnega prevoza in učinek vzvoda tovrstnih naložb (12);

| — | izboljšanje kakovosti okolja z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov in drugih onesnaževal, zmanjšanje količine cestnega prometa in prihranek energije (13), boljša kakovost zraka in manjši vpliv na bolezni dihal in obolenj srca in ožilja; |
| --- | --- |

—

izboljšanje kakovosti okolja z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov in drugih onesnaževal, zmanjšanje količine cestnega prometa in prihranek energije (13), boljša kakovost zraka in manjši vpliv na bolezni dihal in obolenj srca in ožilja;

| — | okrepitev socialne in teritorialne kohezije (14) z večjo mobilnostjo prebivalcev, zlasti izključenih skupnosti, ki živijo v revnih predmestjih, in hkrati izboljšanje okolice stanovanjskih naselij in turističnih točk v mestnih središčih. |
| --- | --- |

—

okrepitev socialne in teritorialne kohezije (14) z večjo mobilnostjo prebivalcev, zlasti izključenih skupnosti, ki živijo v revnih predmestjih, in hkrati izboljšanje okolice stanovanjskih naselij in turističnih točk v mestnih središčih.

Sprejetje celostnega pristopa k mestnim politikam

38.   meni, da morajo biti evropske politike in pobude bolje povezane in da je zlasti potreben celostni pristop k mestnim politikam in prostorskemu načrtovanju, da pobud za reševanje prometnih zastojev in onesnaževanja okolja v mestnih območjih v okviru trajnostnih načrtov za mobilnost v mestih ne izničijo politike, kot sta na primer urbanistično načrtovanje in zagotavljanje stanovanj;

39.   ponavlja podporo razvoju načrtov za trajnostno mobilnost v mestih, vsaj za večja mesta, mestna in predmestna območja, ki bi obravnavali težave dostopa za vse prebivalce in potrebe tovornega prometa na teh območjih, pa tudi prometne zastoje, vplive na okolje in zdravje;

40.   podpira uvedbo spodbujevalnih ukrepov na ravni EU, tako da bi v ustreznih mestnih in primestnih območjih moralo biti financiranje ali sofinanciranje projektov mestnega in velemestnega prevoza z evropskimi sredstvi vezano na obstoj načrtov za trajnostno mobilnost v mestih in sprejetje sporazumov o mobilnosti, ki jih prek sporazumov o javno-zasebnem partnerstvu financirajo zasebni sektor ter lokalni, regionalni in nacionalni programi financiranja;

41.   ugotavlja, da so mnoga mesta že pripravila načrte za mobilnost, vendar meni, da če bi ta pristop z aktivno udeležbo zainteresiranih strani sprejela vsa glavna mestna območja, bi imela mesta še naprej svobodo, da prilagodijo načrte za mobilnost svojim okoliščinam, medtem ko bi Komisija lahko pokazala dodano vrednost ukrepa na ravni EU;

42.   ugotavlja, da je Evropska komisija znova pozvala lokalne oblasti k razvoju in izvajanju načrtov za trajnostno mobilnost v mestih (15); Komisija bi morala spodbujati države članice, da to postane obvezno za vsa velika mestna ali predmestna območja, in ustvariti ustrezne spodbude za mesta in regije, da jim olajša pripravo takšnih načrtov;

43.   poziva k povečanju financiranja pobude CIVITAS, vendar le toliko, da se CIVITAS razširi s predstavitvenih projektov in izmenjave najboljših praks na pomoč pri spodbujanju in izvajanju načrtov za mobilnost v mestih;

44.   poziva Komisijo, naj nadalje spodbudi razvoj in izvajanje načrtov za mobilnost v mestih z uvedbo letne evropske nagrade za izjemne in v prakso prenosljive prometne pobude kot del vseevropske oznake zelene zastave, ki naj bi jo podeljevali – na primer – mestnim območjem, ki sprejmejo načrte za mobilnost v mestih in beležijo nizko stopnjo onesnaženosti okolja in prometnih zastojev, ali za posebne uspehe pri spreminjanju porazdelitve posameznih vrst prometa (modal split);

45.   priporoča Komisiji, naj za podelitev „zelene zastave“ za mesta sprejme vrsto kazalcev, vendar se zaveda, da bo doseganje nizke stopnje onesnaženosti (onesnaženost zraka in obremenitev s hrupom) ter nizke prometne obremenjenosti (hitrost in zanesljivost potovanj) različno velik izziv za mesta zaradi različnih značilnosti mest in mestnega prometa;

46.   priporoča, da se pri odlikovanju mest z zeleno zastavo upošteva tudi spodbujanje zelene in/ali okolju prijazne mentalitete na urbanih območjih, npr. spodbujanje uporabe alternativnih možnosti prevoza (izgradnja pešpoti in kolesarskih stez ali spodbujanje drugih alternativnih prevoznih sredstev itd.).

Spodbujanje spremembe načina prevoza

47.   ugotavlja, da državljani EU zaradi večje ozaveščenosti o vprašanjih podnebnih sprememb morda sedaj bolje sprejemajo ukrepe, s katerimi se zunanji stroški prometnih sistemov (okoljski stroški, stroški zastojev in drugi) v primeru, ko javne oblasti ne vlagajo v javni prevoz, prenesejo na uporabnika v skladu z načelom „onesnaževalec plača“;

48.   poziva Komisijo, naj nemudoma začne predlagano študijo o mestnih vidikih internalizacije zunanjih stroškov za vrste prevoza, tako da se lahko sprejmejo ukrepi, s pomočjo katerih se bodo prerazporedili stroški različnih vrst prevoza (16), (17) in zagotovil bolj trajnostni prometni sistem v mestnih območjih;

49.   meni, da bodo smernice Evropske komisije o različnih možnostih za odražanje zunanjih stroškov mobilnosti v cenah prevoza spodbudile javnost k podpiranju čistih oblik prevoza ter pomagale pri preusmeritvi načina prevoza in pri ozaveščanju javnosti, da je individualni promet le na videz bolj ekonomičen, ker zunanji stroški niso vključeni v ekonomske izračune za promet;

50.   pozdravlja podporo Komisije za raziskave o čistih in energetsko učinkovitih vozilih ter alternativnih gorivih, vendar poudarja, da bo tehnološki napredek sicer pripomogel k uresničevanju okoljskih ciljev, vendar so za reševanje okoljskih problemov in problemov z zastoji v mestnih območjih potrebni tudi ukrepi za preusmeritev načina prevoza.

Krepitev pravic potnikov

51.   pozdravlja predloge Evropske komisije o pravicah potnikov in dostopnosti informacij o varnosti in zanesljivosti, vendar se bodo ti razširili le na prostovoljne zaveze na podlagi najboljše prakse v vsej EU, zato poziva Komisijo, da okrepi predviden vpliv teh predlogov s podporo kampanj obveščanja in krepitve ozaveščenosti v vseh državah članicah, v sodelovanju z nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi oblastmi;

52.   poziva k temu, da te kampanje ozaveščanja vsebujejo tudi informacije o učinku ukrepov mobilnosti v mestih in izbire mobilnosti evropskih državljanov na okolje in gospodarsko konkurenčnost Evrope in njenih regij.

V Bruslju, 15. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  Mnenje o zeleni knjigi o mestnem prometu (poročevalec: Albert Bore), CdR 236/2007 fin.

1

(2)  COM(2007) 551.

2

(3)  Mnenje o akcijskem načrtu o mobilnosti v mestih (poročevalec: Albert Bore), CdR 417/2008 fin.

3

(4)  Poročilo o akcijskem načrtu o mobilnosti v mestih (poročevalec: Gilles Savary), 2008/2217(INI).

4

(5)  Mnenje o zeleni knjigi o teritorialni koheziji (poročevalec: Jean-Yves Le Drian), CdR 274/2008 fin.

5

(6)  COM(2009) 490.

6

(7)  Združeni narodi, World Urbanization Prospects: The 2007 Revision.

7

(8)  Glej opombo 3.

8

(9)  www.eumayors.eu.

9

(10)  http://ec.europa.eu/research/trnasport/info/green_cars_initiative_en.html (na voljo samo v angleščini).

10

(11)  Na primer www.eltis.org.

11

(12)  Naložbe v javni prevoz imajo multiplikacijski učinek v višini 2 do 2,5 na lokalna in regionalna gospodarstva – Peti okvirni program EK (2005): Študija Transecon.

12

(13)  V mestih, kjer ima javni prevoz visok delež prevoza, je mogoče privarčevati približno 400 do 500 kg goriva na prebivalca letno – Mednarodna zveza za javni prevoz (IUTP).

13

(14)  Glej opombo 5.

14

(15)  Tematska strategija za urbano okolje (COM(2005) 718.

15

(16)  Cene vozovnic v železniškem in avtobusnem prevozu naraščajo hitreje kot stroški uporabe osebnega avtomobila – Evropska agencija za okolje, poročilo 3/2004.

16

(17)  Trajnostno naravnana prihodnost prometa: usmeritev k integriranemu, tehnološko naprednemu in uporabnikom prijaznemu prometnemu sistemu (poočevalec: Väino Hallikmägi), CdR 146/2009 fin.

17

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/36 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/36

---

Mnenje Odbora regij – Širitvena strategija in glavni izzivi 2009–2010: države kandidatke

(2010/C 000/06)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

SPLOŠNA PRIPOROČILA

Odbor regij

1.   ponavlja, da je cilj EU krepitev miru ter vrednot in blaginje vseh njenih narodov. Prav zato je Unija odprta za vsako evropsko državo, ki izpolnjuje københavnska merila;

2.   ugotavlja, da je širitveni proces pomemben dejavnik zagotavljanja miru in stabilnosti na evropski celini in da državljanom iz držav kandidatk daje dodatno priložnost za to, da so deležni blaginje, ki raste s pomočjo skupnega gospodarskega prostora;

3.   poudarja, da mora Evropska unija potrditi, da se v odnosu do vseh evropskih držav, ki izpolnjujejo pristopna merila ter pogoje, ki jih določa stabilizacijski in pridružitveni proces, zavzema za možnost priključitve;

4.   opozarja, da je uspešna pridružitev odvisna od tega, kako se država kandidatka pripravlja na pristop, in ali izpolnjuje københavnska merila;

5.   poudarja svojo polno podporo ukrepom in reformam, ki jih izvajajo države kandidatke, da bi izpolnile pristopna merila;

6.   opozarja na bistven pomen spoštovanja načela dobrososedskih odnosov in regionalnega sodelovanja za proces vključevanja; poziva države kandidatke, da odprte probleme s sosednjimi državami rešujejo v okviru prednostnih nalog, načel in vrednot Evrope na način, ki je sprejemljiv za obe strani;

7.   opozarja na nujnost zgodnjega dejavnega vključevanja lokalnih in regionalnih oblasti ter njihovih združenj v pristopni proces, ki je strukturen in skladen z demokratičnimi načeli ter ga ni mogoče uresničevati na centralni ravni, brez dejavne udeležbe vseh ravni oblasti in polnega spoštovanja načel subsidiarnosti in bližine državljanom.

HRVAŠKA

Napredek Hrvaške v pristopnem procesu

8.   izraža pohvalo Hrvaški za njen stalni napredek pri izpolnjevanju meril za pristop k EU in zahtev za članstvo;

9.   izraža zadovoljstvo nad dvostranskim sporazumom, ki je omogočil rešitev obmejnega spora s Slovenijo, sprejemljivo za obe strani;

10.   spodbuja Hrvaško, da okrepi prizadevanja za spoštovanje vseh zahtevanih meril in ciljev, zlasti s polnim sodelovanjem z Mednarodnim kazenskim sodiščem za vojne zločine na območju nekdanje Jugoslavije, ter pospeši reforme v nekaterih poglavitnih sektorjih, saj so nujen pogoj za zaključitev pristopnih pogajanj v letu 2010;

11.   ocenjuje, da je bil storjen napredek v boju proti korupciji, vendar ugotavlja, da je ta še vedno razširjena na številnih področjih, in priporoča, da si Hrvaška še bolj prizadeva in poveča upravne zmogljivosti akterjev, pristojnih za boj proti korupciji, ter razvija kulturo politične odgovornosti na vseh ravneh;

12.   pozdravlja pravna jamstva in spoštovanje svobode in pluralnosti medijev, vendar pa opozarja na grožnje in politični pritisk, ki so jim podvrženi novinarji, ki raziskujejo korupcijske afere in organizirani kriminal;

13.   izraža zaskrbljenost zaradi pomanjkljivosti pri izvajanju protidiskriminacijske zakonodaje. Nedavno zmanjšanje proračuna ne sme biti razlog za nepopolno uporabo te zakonodaje. Ugotavlja, da je diskriminacija manjšin bolj specifičen problem, saj v praksi zaščita pred diskriminacijo in kazenske sankcije proti tovrstnim kršitvam niso skladne z evropskimi zgledi.

Krepitev zmogljivosti lokalnih oblasti

14.   izraža zadovoljstvo, da so prve neposredne volitve županov in vodij županij, ki so bile maja 2009, potekale tekoče, da je bila volilna udeležba višja in da se je povečala zastopanost žensk;

15.   pozdravlja sprejetje nacionalne strategije 2009–2013 za usposabljanje odgovornih in uslužbencev v lokalnih in regionalnih oblasteh ter priznava njen vpliv na izboljšanje zmogljivosti lokalne uprave za zagotavljanje decentraliziranih storitev za državljane; vendar opozarja na velike pomanjkljivosti v upravnih postopkih in ugotavlja, da je pravna podlaga za izgradnjo sodobne in profesionalne javne uprave še nepopolna;

16.   ugotavlja, da strategija za decentralizacijo ni bila sprejeta zaradi pomanjkljivega prizadevanja na politični ravni, in izraža obžalovanje nad pomanjkanjem splošnega usklajevanja med politično in tehnično ravnjo ter med centralno upravo in lokalnimi oblastmi; poziva nacionalne oblasti, da vzpostavijo postopke, ki jim bodo omogočili zadovoljivo zastopanost v zakonodajnem postopku, ter priporoča sprejetje ukrepov za izboljšanje gospodarskega položaja lokalnih in regionalnih oblasti;

17.   spodbuja k oprijemljivejšim ukrepom na področju usposabljanja in izboljševanja poklicnih sposobnosti in znanj hrvaških oblasti na nacionalni, regionalni in lokalni ravni; v zvezi s tem predlaga razširjeno sodelovanje z državami članicami EU, da bi lahko hitreje izkoristili njihove izkušnje in brez odlašanja izpolnili pogoje iz Pogodbe za pristop k EU;

18.   priznava napredek pri poenostavljanju registracije podjetij, vendar poudarja, da na podjetniško ozračje negativno vplivajo številni paradavčni akterji na nacionalni in lokalni ravni, korupcija in pomanjkljivosti javne uprave;

19.   ocenjuje, da morajo lokalne in regionalne oblasti ter njihova združenja sodelovati v procesu izvajanja pravnega reda; poudarja, da morajo biti lokalne in regionalne oblasti temeljito pripravljene na uresničevanje obveznosti in priložnosti prihodnjega članstva.

NEKDANJA JUGOSLOVANSKA REPUBLIKA MAKEDONIJA

Napredek Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije v pristopnem procesu

20.   opozarja na priporočilo Komisije in sklepe Sveta za splošne zadeve iz decembra 2009 ter spodbuja Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo k dobrososedskim odnosom, zlasti pa k okrepitvi prizadevanj za obojestransko sprejemljivo rešitev vprašanja svojega imena s pomočjo pogajanj pod okriljem OZN;

21.   poudarja pomen dobrososedskih odnosov in vlado Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije poziva, naj si skupaj z vsemi partnerji prizadeva za nadaljnji razvoj regionalnega sodelovanja;

22.   pozdravlja odločitev EU, da državljani Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije od 19. decembra 2009 lahko v Schengenskem območju potujejo brez vizuma;

23.   poziva oblasti Nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, da v skladu z Ohridskim sporazumom iz leta 2001, ki določa varstvo pravic oseb različne etnične pripadnosti, nadaljujejo z reformnimi prizadevanji, zlasti na področju reforme javne uprave in pravosodja, pravic žensk in medetničnih odnosov, ter da te osebe bolj vključijo v javno življenje in upravo;

24.   pozdravlja velik napredek, ki ga je država dosegla pri krepitvi in izvajanju boja proti korupciji, čeprav je ta še vedno razširjena in pomeni resen problem; poziva k nadaljevanju potrebnih prizadevanj, zlasti pri uresničevanju pravnega okvira.

Krepitev zmogljivosti lokalnih oblasti

25.   pozdravlja predlog za ustanovitev novega odbora za lokalno samoupravo;

26.   podpira uporabo čezmejnega sodelovanja za spodbujanje dialoga med lokalnimi in regionalnimi oblastmi sosednih držav;

27.   izraža zadovoljstvo, da so po mnenju opazovalcev, ki sta jih poslala OVSE – Urad za demokratične institucije in človekove pravice (ODIHR) – in Svet Evrope, predsedniške in lokalne volitve, ki so bile leta 2009, izpolnjevale večino meril OVSE in mednarodnih standardov za demokratične volitve; poziva vlado, da nadaljuje z izvajanjem preostalih priporočil OVSE in ODIHR, ter pričakuje, da bo še naprej odločno preiskovala ugotovljene kršitve;

28.   spodbuja k nadaljevanju decentralizacije in večjemu prenosu pristojnosti na občine, ki imajo ključno mesto v Ohridskem okvirnem sporazumu, vendar hkrati ugotavlja, da je potrebna večja zavezanost zlasti glede finančnega okvira za občine; podpira prizadevanja Združenja enot lokalne samouprave (ZELS), ki si močno prizadeva za napredek procesa decentralizacije;

29.   pozdravlja začetek veljavnosti zakona o medobčinskem sodelovanju junija 2009 in pričakuje učinkovito izvajanje tega zakona ter podobne zakonodaje, ki je še v pripravi;

30.   opozarja na potrebo po boljšem pobiranju lokalnih davkov in na že začete ukrepe za povečanje zmogljivosti občin pri upravljanju davka na premoženje, lastnih gospodarskih virov, dolgov in finančne revizije;

31.   opozarja, da imajo nekatere, zlasti malo poseljene občine, na voljo le omejene upravne zmogljivosti pri upravljanju z gospodarskimi sredstvi, davki in finančno revizijo, in obžaluje še vedno trajajoče pomanjkanje preglednosti in odgovornosti lokalnih in regionalnih oblasti;

32.   izraža prepričanje, da je potrebno boljše sodelovanje med osrednjo in lokalno ravnjo ter da mora ministrstvo, ki je pristojno za lokalne oblasti, več pozornosti nameniti poenostavitvi postopka decentralizacije;

33.   zahteva večja prizadevanja za boj proti trgovini z ljudmi z nadaljnjim izvajanjem nacionalnega akcijskega načrta za boj proti trgovini z ljudmi in nezakonitemu priseljevanju ter z zagotavljanjem boljšega usklajevanja na lokalni ravni;

34.   z zadovoljstvom ugotavlja, da je občinsko osebje čedalje bolje usposobljeno za izvajanje tistih delov pravnega reda, ki so v pristojnosti lokalne ravni, in za upravljanje evropskih finančnih sredstev, ter izreka spodbudo za nadaljevanje teh prizadevanj;

35.   opozarja, da upravne zmogljivosti pri pripravi in izvajanju okoljske zakonodaje tako na nacionalni kot na lokalni ravni še zdaleč ni mogoče označiti za zadovoljivo, in poudarja, da se je treba učinkovito odzvati na ta položaj, pri tem pa upoštevati morebitne posledice za okolje v sosednjih državah.

TURČIJA

Napredek Turčije v pristopnem procesu

36.   pozdravlja obsežno javno razpravo o vrsti običajno občutljivih vprašanj, kot so vloga sodne oblasti, pravice državljanov kurdskega porekla in alevitske skupnosti, mesto vojske in odnosi Turčije s sosedami, ter izraža pohvalo turški vladi za njeno konstruktivnost in prizadevanja za začetek tega dialoga;

37.   ugotavlja, da je bil leta 2009 obseg oprijemljivih reform v državi zelo omejen, in spodbuja vlado, da politično pobudo usmeri v otipljive spremembe na področju zakonodaje in njenega izvajanja;

38.   obžaluje, da je država sicer sprejela zakonodajo, skladno s københavnskimi merili, vendar njeno izvajanje še zdaleč ni zadovoljivo, zlasti ne na področju pravic žensk, nediskriminacije, verske svobode, svobode izražanja, ničelne tolerance do mučenja in odpravljanja korupcije;

39.   izraža zaskrbljenost zaradi razmer na področju svobode izražanja in svobode tiska, zlasti glede na kazen brez primere, ki je bila izrečena medijski skupini;

40.   izraža razočaranje nad majhnim napredkom na področju verske svobode in poziva vlado, da sprejme pravni okvir, ki bo skladen z Evropsko konvencijo o človekovih pravicah in sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice, ter vsem nemuslimanskim verskim skupnostim in alevitski skupnosti omogoči delovanje brez neutemeljenih omejitev;

41.   izraža obžalovanje, da turška vlada še naprej izraža zadržanost glede spoštovanja pravic manjšin, kot jih zagotavlja mednarodno pravo; zato jo poziva, da svojo politiko uskladi z mednarodnimi standardi na tem področju, in poziva politične stranke, da podprejo njena prizadevanja; spodbuja Turčijo, da sprejme ukrepe, skladne s priporočili parlamentarne skupščine Sveta Evrope glede grške manjšine na otokih Imbros (Gökçeada) in Tenedos (Bozcaada), da tako večkulturni značaj obeh otokov ohrani kot zgled sodelovanja med Grčijo in Turčijo;

42.   obžaluje nenehne kršitve obvez, ki izvirajo iz dodatnega protokola k pridružitvenemu sporazumu med EU in Turčijo, in poziva turško stran, da začne to besedilo izvajati v celoti in nediskriminatorno;

43.   poziva vse vpletene strani, naj odločno podprejo tekoča pogajanja in oprijemljivo prispevajo k celoviti rešitvi ciprskega vprašanja, ki mora temeljiti na konfederaciji dveh območij in dveh skupnosti z eno samo mednarodno pravno osebnostjo, skladno s sklepi Varnostnega sveta OZN o tem vprašanju in temeljnimi načeli EU; poziva jih tudi, da omogočijo nastanek ustreznega ozračja za pogajanja z umikom turških sil s Cipra, države članice EU, z rešitvijo vprašanja naseljencev in vračanjem zaprtega območja Famagusta zakonitim prebivalcem;

44.   poudarja vlogo Turčije kot pomembne tranzitne države za nezakonito priseljevanje; opozarja na možnost obnovitve pogajanj o sklenitvi sporazuma o ponovnem sprejemu med EU in Turčijo in ji svetuje, da v obdobju pred sklenitvijo sporazuma v celoti izvaja dvostranske sporazume o ponovnem sprejemu, ki so bili že sklenjeni z državami članicami; poziva turško vlado, da okrepi sodelovanje z Unijo na področju upravljanja priseljevanja, tudi v okviru agencije Frontex, ki nadzoruje zunanje meje Unije;

45.   glede drugih regionalnih vprašanj OR pozdravlja izboljšanje odnosov Turčije s sosednjimi državami, zlasti skupni sporazum z Armenijo, in poudarja velik pomen hitre ratifikacije protokolov o vzpostavitvi diplomatskih vezi in nadaljnjega razvoja dvostranskih odnosov z Armenijo. OR pričakuje, da bo Turčija nadaljevala prizadevanja za dobrososedske odnose in mirno rešitev sporov.

Krepitev zmogljivosti lokalnih oblasti

46.   izraža zadovoljstvo, da so bile lokalne volitve marca 2009 v splošnem svobodne in poštene;

47.   izraža nezadovoljstvo zaradi počasnosti napredka pri prenosu pristojnosti na lokalne oblasti, zlasti glede ustanovitve delujočih mestnih svetov, saj je to temeljni pogoj za okrepitev udeleženosti prebivalstva pri sprejemanju odločitev lokalnih oblasti;

48.   poziva k večji preglednosti in odgovornosti, zlasti na področju notranjega in zunanjega finančnega nadzora lokalnih oblasti, in poudarja pomen decentralizacije in okrepitve zmogljivosti lokalnih oblasti pri izvajanju njim dodeljenih pristojnosti;

49.   pozdravlja prednostno pozornost, ki je bila namenjena zaposlitvi vodje pogajanj za polni delovni čas, ter s sprejetje nacionalnega programa za sprejetje pravnega reda, pri tem pa ugotavlja, da je mogoče poročati zgolj o majhnem napredku pri učinkoviti konkretizaciji politik in ustavnih reform;

50.   opozarja na posebno poročilo, št. 16/2009, ki ga je Evropsko računsko sodišče posvetilo upravljanju predpristopne pomoči, ki jo je Turčiji dodelila Evropska komisija, ter Turčijo poziva, da izvaja priporočila, zlasti z določitvijo ciljev in izvajanjem programov na podlagi pristopnih meril;

51.   pozdravlja ustanovitev razvojnih agencij in izraža zadovoljstvo, da zainteresirani lokalni in regionalni akterji sodelujejo pri pripravi proračunov posameznih agencij; vendar opozarja tudi na nejasnosti pri izbirnih merilih in premalo pregleden postopek;

52.   opozarja, da je usklajevanje s pravnim redom na področju regionalne politike in koordinacije strukturnih instrumentov še vedno omejeno;

53.   izraža upanje in prepričanje, da bodo turške oblasti in druge institucije navedene pomanjkljivosti in kritične pripombe obširno analizirale in sprejele ustrezne pravne in upravne ukrepe za njihovo odpravo.

V Bruslju, 14. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCARCEL SISO

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/41 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/41

---

Mnenje Odbora regij – Izboljšanje direktiv o presoji vplivov na okolje in o strateški okoljski presoji

(2010/C 232/07)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

A.   Splošne ugotovitve ter vloga lokalnih in regionalnih oblasti

1.   se strinja, da sta direktiva o strateški okoljski presoji in direktiva o presoji vplivov na okolje ključna instrumenta za okoljsko politiko na lokalni in regionalni ravni, saj preprečujeta možne okoljske posledice javnih in zasebnih naložbenih programov, načrtov in projektov;

2.   poudarja, da lahko uporaba navedenih direktiv povzroči dodatne stroške podjetjem in javni upravi;

3.   opozarja, da kljub temu nobena od obeh direktiv ne določa obveznih okoljskih standardov – zagotavljanje nadzora kakovosti v okviru teh direktiv je v veliki meri prepuščeno državam članicam;

4.   meni, da so kljub določbi o sodelovanju javnosti in preglednosti v procesu sprejemanja odločitev v obeh direktivah še vedno pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti, zlasti v zvezi z začetkom faze javnega posvetovanja, obliko javnih informacij in dostopa do njih;

5.   opozarja, da se direktivi v nekaterih delih prekrivata. Čeprav obravnavata različne zadeve – direktiva o strateški okoljski presoji se nanaša na postopke pred nekaterimi javnimi in zasebnimi načrti in programi, direktiva o presoji vplivov na okolje pa na oceno javnih in zasebnih projektov – meja med opredelitvijo nekega načrta, programa in projekta ni vedno jasna, zato ostaja vprašanje, ali so pri obravnavi predmeta ocene izpolnjena merila za uporabo obeh direktiv ali samo ene. Zato mora ocenjevanje potekati v dveh fazah;

6.   poudarja, da bi morali biti obe direktivi formalno povezani z direktivo o habitatih, zlasti z vidikom ustrezne presoje, in akcijskim načrtom za biotsko raznovrstnost ter imeti jasno metodologijo za ocenjevanje vplivov podnebnih sprememb.

B.   Direktiva o presoji vplivov na okolje

7.   priznava, da so vse države članice sprejele obsežne zakonodajne okvire in izvajajo direktivo o presoji vplivov na okolje, v nekaterih primerih pa celo presegajo minimalne zahteve, opredeljene v direktivi;

8.   vendar ugotavlja, da bi bilo treba to direktivo na nekaterih mestih izboljšati, in zahteva razpravo strokovnjakov na ravni držav članic, zlasti glede določb v zvezi z nadzorom, sodelovanjem javnosti, kakovostjo podatkov, čezmejnih postopkov pri presoji vplivov na okolje in usklajevanjem te direktive z drugimi direktivami in politikami;

9.   predlaga, da se mehanizem za nadzor, določen v členu 4 ter prilogah II in III, poenostavi in pojasni ter v direktivi podrobno določijo izbirna merila, določena v Prilogi III, ter zgornje meje, merila in sprožilni mehanizmi. Opaziti je, da nekatere države članice pri določanju zgornjih mej pogosto presežejo diskrecijsko pravico, ker upoštevajo samo nekatera izbirna merila, določena v Prilogi III, ali pa zato, ker nekatere projekte že vnaprej izključijo. Poleg tega je veliko primerov, ko se ne upoštevajo kumulativni učinki, pač pa se direktiva uporablja „po kosih“ pri projektih, zlasti pri načrtih za velike naložbe. OR predlaga tudi podrobno opredelitev tehničnih značilnosti projektov, ki so vključeni v prilogi I in II, da se pojasni konkretno področje uporabe;

10.   priporoča, da se v to direktivo doda obvezno zamejitev področja uporabe, da se določi vsebino in obseg področij, ki naj bi bila zajeta v okoljske informacije presoje vplivov na okolje, po potrebi pa tudi pregleden postopek akreditacije za svetovalce;

11.   kot ukrep za povečanje kakovosti in s tem učinkovitosti presoje vplivov na okolje priporoča, da bi ta direktiva določala obvezno obravnavo alternativnih rešitev, določitev veljavnosti presoje vplivov na okolje in spremljanje morebitnih večjih vplivov na okolje pri izvajanju projekta ter učinkovitosti sprejetih zaščitnih in sanacijskih ukrepov;

12.   poudarja, da mora imeti javnost zgodaj pravo priložnost za sodelovanje pri sprejemanju odločitev. Posvetovanje z javnostjo bi se moralo začeti čim prej, na primer v fazi določanja področja uporabe in nadzora. Oblikovati je treba tudi minimalne zahteve o tem, kako čim bolje omogočiti dostop zainteresirane javnosti do dokumentacije o presoji vplivov na okolje.

C.   Direktiva o strateški okoljski presoji

13.   opozarja na razlike v uporabi in učinkovitosti direktive o strateški okoljski presoji v vseh državah članicah tako glede institucionalne in pravne ureditve kot glede načina, kako posamezna država članica pojmuje svojo vlogo (1);

14.   poudarja, da je treba sicer zbrati še več izkušenj z uporabo direktive o strateški okoljski presoji, vendar bi lahko pri reviziji opredelili niz elementov, katerih opis je prepuščen državam članicam. Treba bi bilo:

| — | jasno urediti področje uporabe te direktive (člen 3(2)(a) in (3)) glede tega, ali bo nek načrt ali program imel posledice za okolje ali ne; |
| --- | --- |

—

jasno urediti področje uporabe te direktive (člen 3(2)(a) in (3)) glede tega, ali bo nek načrt ali program imel posledice za okolje ali ne;

| — | bolje opredeliti, katere informacije morajo biti v okoljskem poročilu (člen 5 in Priloga I). Z določitvijo pravih informacij in stopnje podrobnosti presoje ter vključitvijo standardnih okoljskih meril bi lahko izboljšali učinkovitost te direktive; |
| --- | --- |

—

bolje opredeliti, katere informacije morajo biti v okoljskem poročilu (člen 5 in Priloga I). Z določitvijo pravih informacij in stopnje podrobnosti presoje ter vključitvijo standardnih okoljskih meril bi lahko izboljšali učinkovitost te direktive;

| — | v okoljskem poročilu (člen 5(1)) obvezno posebej določiti sprejemljive alternative; |
| --- | --- |

—

v okoljskem poročilu (člen 5(1)) obvezno posebej določiti sprejemljive alternative;

| — | obvezno določiti metode in kazalnike za spremljanje večjih vplivov na okolje (člen 10) pri izvajanju načrtov in programov, ter učinkovitosti predvidenih zaščitnih in sanacijskih ukrepov; |
| --- | --- |

—

obvezno določiti metode in kazalnike za spremljanje večjih vplivov na okolje (člen 10) pri izvajanju načrtov in programov, ter učinkovitosti predvidenih zaščitnih in sanacijskih ukrepov;

15.   opozarja, da se po izkušnjah z uvedbo strateške okoljske presoje v prostorsko načrtovanje na lokalni in regionalni ravni stroški povečajo za 0,1 do 1 %, čas za izdajo dovoljenja pa za 20 do 25 %, kar je treba upoštevati pri kakršnikoli spremembi direktive o strateški okoljski presoji;

16.   meni, da je nujno poskrbeti za zadostno usposobljenost v državah članicah, da bi zagotovili učinkovito izvajanje direktive o strateški okoljski presoji. Za to je treba zelo spodbujati ustvarjanje zmogljivosti, zlasti s kampanjami za zaposlovanje in usposabljanje strokovnjakov za strateško okoljsko presojo ter s pripravo smernic;

17.   predlaga, da se pri vseh pobudah upoštevajo načela subsidiarnosti, sorazmernosti in boljše priprave zakonodaje, sproži širša razprava z vsemi zainteresiranimi stranmi, izboljša varstvo okolja, poveča stopnja usklajevanja ter poenostavijo obstoječi postopki;

18.   opozarja, da je mogoče prihraniti čas in denar ter se izogniti podvajanju dela, če imajo državljani že na javni obravnavi med pripravo prostorskih načrtov priložnost, da se seznanijo s predvidenimi rešitvami; zato je direktiva o strateški okoljski presoji kot ukrep za zagotovitev javne udeležbe odveč. Direktivo o strateški okoljski presoji je mogoče izvajati, da se preverijo alternative glede opredelitve namena, uporabljenih tehnologij ali okoljskih učinkov konkretnega, morebiti okolju škodljivega objekta.

V Bruslju, 15. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  Več informacij o uporabi in učinkovitosti obeh direktiv je na voljo v naslednjih študijah Evropske komisije:

1

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/eia_study_june_09.pdf

http://ec.europa.eu/environment/eia/pdf/study0309.pdf

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/44 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/44

---

Mnenje Odbora regij – Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast ter javno-zasebno partnerstvo za internet prihodnosti

(2010/C 232/08)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

SKUPNE UGOTOVITVE GLEDE OBEH SPOROČIL

Odbor regij

1.   pozdravlja sporočili Komisije Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast in Javno-zasebno partnerstvo za internet prihodnosti, saj lahko uporaba digitalne dividende in razvoj interneta prihodnosti znatno prispevata k zmanjšanju digitalnega razkoraka ter uresničevanju ciljev lizbonske strategije in njene naslednice, strategije EU 2020, ter zadovoljita nekatere pomembne potrebe evropskih državljanov na socialnem, kulturnem in gospodarskem področju;

2.   opozarja – kot je že večkrat poudaril – da trajni digitalni razkorak povzroča socialno izključenost in zaostanek v gospodarskem razvoju. Ustvarjanje enakih možnosti glede digitalnega dostopa in usposobljenosti zanj je zato s socialnega in gospodarskega vidika nujno;

3.   opozarja tudi, da ima e-vključenost ključno vlogo pri uresničevanju ciljev pobude i2010 – Evropska informacijska družba za rast in zaposlovanje
   (1) in s tem tudi pri uresničevanju ciljev gospodarskega in socialnega razvoja lizbonske strategije (2);

4.   poudarja, da je zahteva po cenovno dosegljivem širokopasovnemu dostopu do interneta bistvenega pomena za socialno in teritorialno kohezijo, gospodarsko rast in e-vključenost v Evropski uniji, zlasti glede na trenutno globoko gospodarsko in socialno krizo;

5.   ugotavlja, da širokopasovna povezava, ki jo lahko primerjamo z drugimi javnimi storitvami, kot je oskrba s pitno vodo in elektriko, vedno bolj šteje kot javna storitev (3). Zato bi morala biti širokopasovna povezava po primerni ceni na voljo vsem državljanom Evropske unije;

6.   vztraja pri pomenu lokalnih in regionalnih oblasti, ki ga priznava tudi strategija i2010 za evropsko informacijsko družbo, saj so te oblasti gonilo gospodarske rasti na lokalni ravni in ustvarjajo, uporabljajo in nudijo vrsto digitalnih informacijskih proizvodov ter storitev. V nekaterih državah so tudi pristojne za to področje. Lokalne in regionalne oblasti morajo celovito in učinkovito prispevati k upravljanju informacijske družbe (4);

7.   v tem smislu poudarja ključno vlogo in odgovornost lokalnih in regionalnih oblasti pri zagotavljanju enakopravnega in cenovno ugodnega dostopa do širokopasovne povezave na področjih, kjer tržni mehanizmi ne delujejo, pri izvajanju pilotnih projektov za premostitev obstoječe vrzeli e-dostopnosti ter pri razvijanju novih pristopov, ki bodo javne e-storitve približali državljanom
   (2);

8.   meni, da bi bilo treba lokalne in regionalne oblasti vključiti v široko sodelovanje za izboljšanje interoperabilnosti javnih uprav in povečanje učinkovitosti javnih storitev (5);

9.   predlaga, da se v celoti izkoristi potencial Evrope na področju razvoja storitev IKT v javnem in zasebnem sektorju ter da se tako IKT uporabijo za izboljšanje storitev, ki jih lokalne in regionalne oblasti zagotavljajo na področju zdravstva, izobraževanja, javnega reda, varnosti in socialnih storitev. S sredstvi EU podprta javno-zasebna partnerstva med lokalnimi in regionalnimi oblastmi ter MSP, ki razvijajo IKT na področju javnih storitev IKT, so lahko izvrstna podlaga za razvoj sposobnosti in znanja na lokalni ravni v vsej EU (6).

Posebne ugotovitve glede sporočila Komisije – Kako digitalno dividendo pretvoriti v družbeno korist in gospodarsko rast

10.   se strinja s Komisijo, da se bodo s prehodom z analogne na digitalno prizemno televizijo – zaradi večje učinkovitosti prenosa digitalne radiodifuzije – v Evropi sprostile zelo dragocene radijske frekvence. Digitalna dividenda ponuja velike možnosti za zagotavljanje širokega obsega storitev, saj radijski signali v tem dosegu potujejo daleč, oprema pa se brez težav uporablja tudi v notranjih prostorih. Odbor regij je zato prepričan, da je to za Evropo enkratna priložnost za zadovoljitev vedno večjega povpraševanja po radijskem spektru, zlasti z zagotavljanjem brezžične širokopasovne povezave na podeželju, s čimer bi premostila digitalni razkorak in spodbudila prevzem novih brezžičnih storitev, kot je naslednja generacija mobilnih širokopasovnih storitev, ter podprla razvoj prizemne radiodifuzije.

Digitalna dividenda – orodje za gospodarski razvoj

11.   ugotavlja, da naj bi bila na podlagi ocene iz študije Izkoristiti digitalno dividendo – evropski pristop, ki jo je naročila Komisija, skupna vrednost digitalne dividende za vso Evropsko unijo v obdobju 15 let od 150 do 700 milijard EUR; v tem smislu poudarja, da so v nedavno revidiranih določbah evropskega pravnega okvira o elektronskih komunikacijskih omrežjih in storitvah (7), radijske frekvence opredeljene kot javna dobrina z veliko socialno, kulturno in gospodarsko vrednostjo;

12.   meni, da bo dostop do digitalne dividende olajšal zagotavljanje širokopasovnih storitev v vsej Evropski uniji in s tem prispeval k uresničevanju enotnega trga elektronskih komunikacijskih storitev, kar bo pomemben element produktivnosti in konkurenčnosti evropskega gospodarstva.

Digitalna dividenda – orodje za boj proti digitalnemu razkoraku

13.   je prepričan, da trajni digitalni razkorak ovira razvoj ter ohranjanje socialne kohezije in blaginje ter povzroča socialno in gospodarsko izključenost. V tem pogledu bo pobuda i2010 prispevala k izboljšanju kakovosti življenja državljanov in k boljši družbi na splošno (2);

14.   opozarja na težave trgov, kako na določenih geografskih območjih zagotoviti visokohitrostna širokopasovna omrežja po primerni ceni. Odbor tako poziva Komisijo k spodbujanju uporabe sproščenega radijskega spektra za razvoj politik in smernic, ki naj upoštevajo to nezmožnost trga in spodbudijo pobude državnega in javnega sektorja, da se na teh območjih oblikujejo odprta omrežja, funkcionalno ločena od storitev (3).

Odprtje spektra in koristi za razvoj javnih storitev

15.   ponovno poudarja, da visokokakovostne brezžične povezave po primerni ceni lahko izboljšajo dostopnost in kakovost storitev, ki jih zagotavljajo lokalne in regionalne oblasti, hkrati pa mikropodjetjem ter MSP pomagajo pri trženju njihovih proizvodov. Pričakuje se, da bodo odročne regije in skupnosti, zlasti najbolj oddaljene, verjetno imele precejšnjo korist od razširjenega in hitrejšega dostopa do širokopasovnih storitev (8);

16.   meni, da bi uporaba digitalne dividende omogočila razvoj t.i. storitev e-uprave, katerih področje uporabe bi obsegalo zlasti: odnose uporabnikov z upravo; prispevek uprav pri spodbujanju javne razprave (širjenje ključnih javnih podatkov, javne forume, spletna posvetovanja in bolj splošno nove mehanizme za posvetovanje državljanov); odnose podjetij z upravo (priglasitev socialnih podatkov, prijavo novih zaposlitev, prenose davčnih in računovodskih podatkov); uporabo tehnik elektronskega poslovanja pri javnih naročilih (elektronska javna naročila); nove načine dela in organizacije v upravi (spremembe v okviru poklicev, delo na podlagi medsebojnega sodelovanja, delo na daljavo). Uporaba digitalne dividende bi tako z boljšo komunikacijo med upravo in uporabniki, pa naj gre za posameznike ali pa podjetja, lahko ublažila slabosti, ki so povezane z oddaljenostjo podeželskih območij;

17.   poudarja, da je eden glavnih ciljev gospodarne modernizacije evropske kohezijske politike za obdobje 2007–2013, da bi države članice, regije in mesta s pomočjo dostopnosti in zagotavljanja kakovostnih in primernih storitev postala privlačnejša. Odbor meni, da ta pristop podpira razvoj storitev e-uprave in rast gospodarstva, ki temelji na znanju, s spodbujanjem zmogljivosti na področju raziskav in inovacij (2).

Usklajen pristop na ravni Skupnosti

18.   ugotavlja, da bi na podlagi študije Izkoristiti digitalno dividendo – evropski pristop ustrezna evropska uskladitev celotnega spektra digitalne dividende, če bi bila izvedena do leta 2015, v petnajstih letih povečala potencialni gospodarski učinek za dodatnih 20 do 50 milijard EUR, kar pa je predvsem odvisno od dejanske stopnje povpraševanja po storitvah, kot sta napredna prizemna radiodifuzija in brezžična širokopasovna povezava, v prihodnosti;

19.   ugotavlja tudi, da sta tako Evropska konferenca poštnih in telekomunikacijskih uprav (CEPT) (9) kot tudi Skupina za politiko radijskega spektra (RSPG) (10) vztrajali pri nezavezujoči naravi kakršnega koli usklajenega pristopa. Več razlogov je v prid nezavezujočemu pristopu: razlike zaradi velikosti in topografije držav; raven konkurence z drugimi platformami, ki zagotavljajo storitve, kot sta satelitsko ali ožičeno omrežje ali uporaba radijskih frekvenc v sosednjih državah, ki niso članice Evropske unije. Odbor tudi meni, da so ob upoštevanju načela subsidiarnosti države članice ali njihove lokalne ali regionalne oblasti tiste, ki so pristojne za odločanje o dodelitvi podpasu radijske frekvence za poseben namen. Hkrati pa priznava, da je potrebna uskladitev tehničnih pogojev uporabe na evropski ravni, da se kar najbolj poveča ekonomija obsega pri vlaganjih in da se zagotovi učinkovita uporaba spektra;

20.   zato meni, da je usklajen pristop digitalne dividende upravičen, če bo nezavezujoč in bo upošteval značilnosti držav članic in politik, ki jih te želijo uresničevati. Odbor tako pozdravlja namen Komisije, da določi uskladitev tehničnih pogojev uporabe pasu 800 MHz, pri čemer držav članic ne obvezuje k odprtju tega podpasu za nove načine uporabe, ki niso radiofuzija.

Digitalna dividenda in nacionalne politike na področju medijev

21.   ugotavlja, da bo politika Skupnosti na področju digitalne dividende vplivala na politike držav članic na področju medijev, zlasti na področju razvoja digitalne prizemne televizije. Vsaka država članica Evropske unije ima trenutno primerljivo število pasov nacionalne televizijske pokritosti. Dodelitev podpasov radijskih frekvenc za storitve, ki niso storitve radiodifuzije, pa bo vendarle vplivala na to pokritost, ki bo različna v posameznih državah članicah, kar bo ogrozilo načelo enakopravnega dostopanja vsake države članice do radijskega spektra. Odbor zato meni, da bi morala politika Skupnosti na področju digitalne dividende to težavo upoštevati in vsem državam članicam zagotoviti enakovredne zmogljivosti za uresničevanje nacionalnih politik na področju razvoja digitalnih medijev;

22.   poudarja ključno vlogo medijskih storitev pri spodbujanju kulturne raznolikosti, pluralizma in participativne demokracije ter oblikovanju in krepitvi identitete lokalnih, regionalnih in nacionalnih skupnosti v Evropi. Ugotavlja, da je prizemna televizija še vedno najboljši način za zagotovitev teh storitev državljanom, ter se zaveda pričakovanj in potreb državljanov glede raznolikosti programov, kakovosti storitev, mobilnosti in zagotavljanja storitev z dodano vrednostjo tudi prek prizemnih platform.

Digitalna dividenda in politike na področju urbanizma in varovanja okolja

23.   ugotavlja, da bo za uporabo digitalne dividende za brezžične komunikacije treba zagotoviti večje število anten kot pri radiodifuziji, kar lahko vpliva na urbanizem in okolje. Zaveda se tudi, da so za ta vprašanja na splošno pristojne lokalne in regionalne oblasti. Zato usmerja pozornost na potrebo po pravem ravnotežju med neizbežnim razmahom novih omrežij in izvajanjem teh pristojnosti.

Posebne ugotovitve glede sporočila Komisije – Javno-zasebno partnerstvo za internet prihodnosti

Raziskave in razvoj

24.   pozdravlja prizadevanja Komisije, da v sklopu 7. okvirnega programa še naprej podpira raziskave in tehnološki razvoj na področju interneta prihodnosti, tudi po sedanjih izjemnih dosežkih, ter priporoča uporabo programa za konkurenčnost in inovacije (CIP), ki je odlična platforma za spodbujanje uporabe prihodnjih aplikacij interneta. Kot že v prejšnjih mnenjih (11), Odbor poziva predvsem k usklajeni uporabi 7. okvirnega programa za raziskave, strukturnih skladov in programa za konkurenčnost in inovacije (CIP), saj je to bistveno za konkurenčnost EU in sinergijo med politikami kohezije, raziskav, visokega šolstva in inovacij na nacionalni in regionalni ravni (6);

25.   ugotavlja, da je v določenih sektorjih, kot so izobraževanje, inovacije, raziskave, vlaganja in trženje inovativnih rešitev IKT, na splošno premalo usklajevanja. Pri tem je lahko koncept uporabniku prilagojenih inovacij ključno sredstvo za izboljšave, ki ga uporablja vse več regij in mest v Evropi in se je izkazal za glavno gonilo naložb v raziskave in razvoj ter vstopanja novih inovacij na trg. Odbor tako priporoča Evropski komisiji, naj v svojem sporočilu (6) bolj poudari pomen tega koncepta;

26.   poudarja pomen tesne povezave med raziskavami in razvojem ter industrijsko prakso, zato države članice in Komisijo poziva, naj naredijo vse, da bodo spodbudile hitri prenos dosežkov raziskav v vsakdanjo prakso v poslovnem in javnem sektorju (6);

27.   ponovno poudarja, da lahko lokalne in regionalne oblasti ustvarijo inovativno raziskovalno okolje in raziskujejo nove možnosti za institucionalno sodelovanje med javnim in zasebnim sektorjem ali za čezmejno regionalno sodelovanje. Poleg vlaganj lokalnih in regionalnih oblasti bi morale to finančno podpirati tudi države članice in EU (12).

Interoperabilnost

28.   ugotavlja, da je razvoj interaktivnih platform, kakršna je Web 2.0, dandanes vse bolj koristen, zaradi kompleksnih funkcij za izmenjavo informacij in napredno interoperabilnost med velikim številom mrež ter možnosti za ustvarjanje in ponudbo vsebin, ki jih te nudijo bodisi posameznikom bodisi skupinam ali združenjem. Zato je hiter razvoj tehnologij za masovno shranjevanje ključnega pomena za podatkovne baze javnih uprav, ki bodo vsebovale opise predmetov, opredeljenih z internetnim naslovom (13);

29.   meni, da je uspeh dosedanjih prizadevanj za pospeševanje razvoja trgov inovacij in zagotovitev interoperabilnosti ter skupnih standardov odvisen od stalne podpore in sodelovanja nacionalnih, regionalnih in lokalnih oblasti, ter poudarja, da je treba ta prizadevanja dopolniti z ukrepi na regionalni in lokalni ravni.

Varnost podatkov in spoštovanje zasebnosti

30.   meni, da bo treba pri izgradnji infrastrukture interneta prihodnosti in razvijanju storitev, ki jih bo nudil, poskrbeti za upoštevanje varnostnih zahtev na vseh ravneh, da se zagotovita čim višja stopnja zasebnosti in varstvo osebnih podatkov ter prepreči vsakršen nepooblaščen dostop do osebnih informacij in ugotavljanje profilov, vključno z nakupovalnimi navadami, zdravstvenimi podatki, zdravstvenimi kartotekami itd. (13);

31.   ugotavlja, da je spoštovanje zasebnosti odvisno od nekaterih dejavnikov, na primer od strukture organov javnega sektorja (ki večinoma delujejo na lokalni ravni), usklajenosti zakonodaje na ravni EU, spodbujanja inovativne kulture med zaposlenimi v javnih upravah (med drugim z uporabo skupnega etičnega kodeksa) in upravljanja aplikacij, ki temeljijo na IKT (13);

32.   poziva k obširnemu usposabljanju vseh zaposlenih, še posebej specializiranega strokovnega osebja (za področja omrežij, sistemov, varnosti, zasebnosti itd.), osebja, ki je neposredno vključeno v varnostne postopke, pri katerih se uporabljajo različne metodologije, ter osebja, ki na splošno ali posredno sodeluje v procesih inovacij in modernizacij (npr. pri tečajih digitalne pismenosti za potrošnike) (13);

33.   opozarja, da je že priporočil okrepitev in novo spodbudo za pravočasno preprečevanje, obravnavanje in reševanje težav glede varnosti omrežij, kar je naloga, ki jo podpira Evropska agencija za varnost omrežij in informacij (ENISA) (2).

Nujnost skupnih ukrepov na evropski ravni za razvoj interneta prihodnosti

34.   pozdravlja namen Komisije, da forum o internetu prihodnosti poveže z izvajanjem predlogov iz sporočila, saj je usklajevanje ukrepov na evropski ravni nujno, da bi se izognili razpršitvi prizadevanj za opredelitev skupnih ciljev javnega pomena. Odbor meni, da morajo lokalne in regionalne oblasti kot pomembni akterji razvoja interneta prihodnosti imeti možnost sodelovati pri forumu o internetu prihodnosti, in Komisijo poziva k pripravi predlogov v tej smeri.

V Bruslju, 15. aprila 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  COM(2005) 229 konč.

1

(2)  CdR 5/2008 fin.

2

(3)  CdR 304/2008 fin.

3

(4)  CdR 247/2009 fin.

4

(5)  CdR 10/2009 fin.

5

(6)  CdR 156/2009 fin.

6

(7)  Direktiva 2009/140/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009, UL L 337, 18.12.2009.

7

(8)  CdR 252/2005 fin.

8

(9)  Poročilo CEPT št. 22 – Poročilo B CEPT, namenjeno Evropski komisiji, v odgovor na pooblastilo za tehnične vidike možnosti usklajevanja digitalne dividende, 1.7.2008.

9

tehnične vidike možnosti usklajevanja digitalne dividende

(10)  Mnenje RSPG o vplivu digitalne dividende na politiko spektra EU, 14.2.2007 – Mnenje RSPG o digitalni dividendi, 18.9.2009.

10

vplivu digitalne dividende na politiko spektra

(11)  CdR 263/2007 fin.

11

(12)  CdR 84/2007 fin.

12

(13)  CdR 247/2009.

13

---

| 27.8.2010 | SL | Uradni list Evropske unije | C 232/49 |
| --- | --- | --- | --- |

27.8.2010

SL

Uradni list Evropske unije

C 232/49

---

Mnenje Odbora regij – Razvoj skupne strategije za ključne spodbujevalne tehnologije v EU

(2010/C 000/09)

I.   POLITIČNA PRIPOROČILA

ODBOR REGIJ

1.   pozdravlja pobudo Evropske komisije, da pripravi sporočilo z naslovom „Priprave na prihodnost: razvoj skupne strategije za ključne spodbujevalne tehnologije v EU“ (sporočilo o KST);

2.   meni, da bi lahko te tehnologije postale izredno koristne za državljane, podjetja in upravo in bi lahko prispevale k izboljšanju proizvodov in kakovosti javnih storitev;

3.   pozdravlja dodatne reference in poročila, kot je sporočilo z naslovom „Nanoznanosti in nanotehnologije: Akcijski načrt za Evropo 2005–2009“ (poročilo o nanotehnologijah), ki podpira prihodnji razvoj ključnih spodbujevalnih tehnologij; opaža, da so v sporočilu o KST nanotehnologije med petimi strateško najbolj pomembnimi ključnimi spodbujevalnimi tehnologijami;

4.   opozarja na ključno vlogo lokalnih in regionalnih oblasti pri spodbujanju strokovnega dialoga z javnostjo in obravnavi javnih vprašanj na ravni, ki je blizu državljanom;

5.   podpira to, da sporočilo o KST namenja večji poudarek skupnemu strateškemu načrtovanju in predstavitvenim projektom ter prizadevanjem za bolj strateški in usklajen pristop, ki jih vlagajo ne samo EU in države članice, temveč tudi regije;

6.   pozdravlja dejstvo, da se v tem sporočilu o KST spodbujajo regionalni inovacijski grozdi in mreže kot temelj za ustvarjanje in ohranjanje vrhunskih inovacij na svetovni ravni, kar omogoča trdno umeščanje znanja v konkretno regijo;

7.   priznava pomen ključnih spodbujevalnih tehnologij za konkurenčnost EU v svetu in trajnostni razvoj; poudarja, da bi bilo treba okrepiti izmenjavo izkušenj in najboljših praks med državami članicami in drugimi evropskimi regijami ter izkoristiti primere najboljše prakse od drugod po svetu;

8.   vnovič poudarja pomen sinergij med okvirnim programom, strukturnimi skladi in nacionalnimi politikami v povezavi s širšimi cilji EU na področju konkurenčnosti in kohezije;

9.   se zaveda pomena revizije okvira Skupnosti, namenjenega državnim pomočem za inovacije, in poziva Komisijo, naj ga obvešča o pomembnejših spremembah;

10.   podpira predlog Komisije za ustanovitev skupine strokovnjakov na visoki ravni za pripravo skupne dolgoročnejše strategije za ključne spodbujevalne tehnologije in poziva Komisijo, naj ga že od samega začetka obvešča o dogajanjih v zvezi s to skupino, vključno z njenimi analizami in političnimi priporočili;

11.   se strinja s potrebo, navedeno v poročilu o nanotehnologijah, da se v razvoj nanotehnologij vključijo zdravje, varnost in okoljski vidiki ter vzpostavi učinkovit dialog z vsemi udeleženci;

12.   priznava pomen natančnega pregleda obstoječe evropske zakonodaje, kakor je zahteval Evropski parlament, in njene uskladitve z regionalnimi predpisi in standardi, saj bi lahko prevelika razhajanja med zakoni ogrozila mednarodno konkurenčnost evropskih regij in držav članic;

13.   meni, da predlagani ukrepi, kakor so predstavljeni v sporočilu o KST, niso v nasprotju z načeloma subsidiarnosti in sorazmernosti.

Vpliv ključnih spodbujevalnih tehnologij na konkurenčnost in inovacije

14.   poudarja pomen ključnih spodbujevalnih tehnologij pri podpiranju praktičnih rešitev, njihovo možno vlogo v novem evropskem načrtu za inovacije in pri izboljšanju kakovosti življenja in konkurenčnosti v evropskih regijah;

15.   priznava, da je treba nenehno spremljati konkurenčnost nekaterih sektorjev, hkrati pa se je treba zavedati, da bo napredek Evrope v prihodnosti vse bolj odvisen od medsektorskega sodelovanja (1);

16.   ugotavlja, da bi lahko s spodbujanjem različne uporabe specifičnega znanja v več inovacijskih verigah ustvarili nova delovna mesta na vseh ravneh in regijam zagotovili dostop do znanja (1);

17.   se zavzema za revizijo okvirnega programa EU za raziskave in tehnološki razvoj in njegovo prilagoditev potrebam MSP, da bi jim omogočili sodelovanje v skupnih evropskih projektih in ustvarili več možnosti za razvoj ključnih spodbujevalnih tehnologij na regionalni ravni;

18.   ugotavlja, da je Evropa že zdaj manj zanimiva za industrijske naložbe v to področje.

Družbeni vidiki ključnih spodbujevalnih tehnologij

19.   se strinja s sporočilom o KST glede pomena poznavanja in razumevanja ključnih spodbujevalnih tehnologij v javnosti ter glede proaktivne strategije, s pomočjo katere bi zainteresirani akterji s skupnimi močmi obravnavali vprašanja, ki zanimajo javnost, in razpravljali o koristih in tveganjih, ki jih prinašajo nove tehnologije;

20.   ponavlja, da je potrebno dobro razumevanje koristi in tveganj, ki jih prinašajo nove tehnologije, ter obveščanje o njih, kakor je OR že poudaril v svojih prejšnjih mnenjih (2), in da je treba po potrebi opraviti študijo za boljše razumevanje morebitnih tveganj glede na pričakovane koristi;

21.   v zvezi s tem pozdravlja močnejšo vlogo evropske skupine za etiko pri strokovni razpravi o priložnostih in tveganjih, ki izhajajo iz bio- in nanotehnologij;

22.   se strinja, da je treba obravnavati družbena pričakovanja in pomisleke, kakor je navedeno v poročilu o nanotehnologijah in spremljajočih dokumentih;

23.   podpira spodbujanje sodelovanja med EU ter nacionalno in regionalno ravnijo pri etičnih in družbeno-gospodarskih vprašanjih;

24.   meni, da bi morala EU ustanoviti evropsko delovno skupino za družbene inovacije, ki ne bi bila ločena od evropske industrijske politike, temveč bi bila njen osrednji del (1);

25.   poziva države članice, da skupaj s svojimi regijami usklajeno odločajo o svojih politikah na področju inovacij ter ukrepih in instrumentih za spodbujanje teh politik, da bodo doseženi rezultati ustrezali tudi sedanjim potrebam na lokalni in regionalni ravni (3);

26.   pozdravlja namen Komisije, da se zavzame za to, da bi v okviru trgovinske politike in dvostranskih sporazumov zaustavili prakso nezakonitega subvencioniranja v tretjih državah in s tem subvencioniranja konkurence. Če tretje države na to niso pripravljene, bi morale EU in države članice kljub vsemu svoje tehnološke in gospodarske interese varovati z učinkovitimi ukrepi, da bi zagotovile ohranitev ključnih spodbujevalnih tehnologij in z njimi povezanega, na znanju temelječega gospodarstva v Evropi.

Infrastruktura in kohezija

27.   zahteva bolj usmerjeno politiko obveščanja na lokalni in regionalni ravni ter spodbujanje posodabljanj infrastrukture, kar je nujno za razvoj in izvajanje ključnih spodbujevalnih tehnologij;

28.   poudarja, da je večina evropske raziskovalne infrastrukture v Zahodni Evropi in da bi se bilo treba v zvezi s tem zavzemati za večjo geografsko uravnoteženost;

29.   priznava, da je treba oblikovati okvir na evropski ravni, da bi zagotovili učinkovitejše delovanje raziskovalne infrastrukture in odpravo ovir za raziskovanje na mednarodni ravni;

30.   poziva, naj se posebna pozornost nameni Evropskemu združenju za teritorialno sodelovanje (EZTS) kot nadaljnjemu pravnemu instrumentu, ki omogoča vzpostavljanje raziskovalne infrastrukture na evropski ravni;

31.   poudarja pomen lokalnih in regionalnih oblasti pri spodbujanju skupnih raziskovalnih programov, saj so ključni akterji pri razvoju regionalnih raziskovalnih in inovacijskih tehnologij in pogosto vodijo raziskovalne ustanove ter podpirajo inovativno okolje;

32.   predlaga dodatne pobude v okviru okvirnega programa za pomoč raziskavam in inovacijam, vključno z različnim obsegom finančnih pomoči za naložbe v raziskovalne in inovacijske projekte;

33.   spodbuja mesta in regije, naj podpirajo prenos znanja iz znanstvene baze v industrijo, izboljšajo zagotavljanje tveganega kapitala, tudi za čezmejno sodelovanje, in podpirajo uporabnike tehnoloških izumov pri patentiranju in uporabi patentov;

34.   poudarja posebno vlogo kohezijske politike pri podpiranju inovacijskih dejavnosti v regijah;

35.   opaža, da je z Evropskim skladom za regionalni razvoj mogoče finančno podpreti razvoj znanja in modernizacijo izobraževalnih struktur in sistemov s financiranjem podjetniških inkubatorjev in znanstvenih parkov, s čimer se olajša povezovanje med MSP in univerzami.

Izboljšanje vključevanja MSP v javno-zasebna partnerstva

36.   vnovič poudarja, da bi morala evropska industrijska politika nameniti večjo pozornost povezovanju med velikimi ter srednje velikimi in malimi podjetji, zlasti med MSP in raziskovalnimi središči (1); poudarja ključni pomen usposobljene delovne sile za to povezovanje in krepitev industrije na regionalni ravni;

37.   opozarja na temeljno vlogo sodelovanja med javnimi ustanovami in zasebnim sektorjem, s posebnim poudarkom na vključitvi univerz in raziskovalnih ustanov (4); ugotavlja, da je treba učne načrte univerz povezati s tehnologijami, ki so pomembne za delovno silo v določeni regiji, da bi zadržali znanje in konkurenčnost te regije;

38.   poziva, naj se uporaba finančnih sredstev strukturnih skladov po regijah preusmeri zlasti v spodbujanje povpraševanja po raziskavah in inovacijah ter v uporabniške in odprte inovacije, ki predstavljajo regionalni potencial (5).

Razvoj v posameznih sektorjih

39.   opaža, da pri proizvodih in v trženju v številnih sektorjih občasno prihaja do izjemnih inovacij, na primer v živilski in farmacevtski industriji (naravoslovne vede), biomedicinski tehnologiji, avtomobilski industriji in na področju visokih tehnologij (1);

40.   opozarja, da biotehnologija poleg njene uporabe na področju zdravja, hrane in krme ponuja obetavne rešitve tudi v kemični industriji (2);

41.   poziva k soobstoju različnih kmetijskih praks, ne le v interesu dobrega kmetovanja, temveč tudi zaradi strpnosti in zaupanja pri izmenjavi informacij, usklajevanju in sodelovanju med sosednjimi kmeti (2);

42.   pozdravlja prizadevanja Komisije za zagotovitev varne in učinkovite uporabe moderne biotehnologije v državah v razvoju ter spodbujanje zmogljivosti teh držav pri ocenjevanju in obvladovanju tveganja, da bo mogoče podpreti ohranitev in trajnostno rabo genetskih virov v teh državah (2);

43.   poudarja, da je treba razviti primerno metodologijo za izvajanje varnostnih ocen na področju nanotehnologij in vzpostaviti ustrezen politični in zakonodajni okvir še pred nadaljnjim prodorom na trg;

44.   poudarja, da je treba najprej podpreti razvoj zanesljivejšega sistema ocenjevanja trajnosti tehnologij, ki bi bil zlasti osredotočen na zgodnji razvoj, in to še veliko pred vstopom na trg; opaža, da bi lahko to privedlo do priprave neodvisnih okvirov metodologije za ocenjevanje in obvladovanje tveganja ter študij o vplivih na družbo;

45.   poziva k okrepitvi funkcije predvidevanja vseh služb Evropske komisije, zlasti na področju tehnologije, da bi tako zagotovili pravočasno ugotavljanje na novo pojavljajočih se vprašanj. Preveriti je treba pomen, skladnost in učinkovitost zakonodaje in politike, njunega izvajanja ter njunih družbenih in gospodarskih učinkov (2).

V Bruslju, 14. april 2010

Prvi podpredsednik Odbora regij

Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

---

(1)  CdR 39/2006 fin.

1

(2)  CdR 174/2007 fin.

2

(3)  CdR 283/2008 fin.

3

(4)  CdR 83/2007 fin.

4

(5)  CdR 263/2007 fin.

5

---