# Den Europæiske Unions C 165/2010

| | ISSN 1725-2393
  doi:10.3000/17252393.C_2010.165.dan |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 165 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 53. årgang24. juni 2010 |

ISSN 1725-2393

doi:10.3000/17252393.C_2010.165.dan

Den Europæiske Unions

Tidende

C 165

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

53. årgang24. juni 2010

---

| Informationsnummer | Indhold | Side |
| --- | --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER |
| | Rådet |
| 2010/C 165/01 | Rådets resolution af 3. juni 2010 vedrørende en ajourført håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i | 1 |

Informationsnummer

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Rådet

2010/C 165/01

Rådets resolution af 3. juni 2010 vedrørende en ajourført håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i

1

| | III   Forberedende retsakter |
| --- | --- |
| | INITIATIVER FRA MEDLEMSSTATERNE |
| 2010/C 165/02 | Initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Republikken Østrig, Republikken Slovenien og Kongeriget Sverigemed henblik på vedtagelse af ... Europa-Parlamentets og Rådets direktivafom den europæiske efterforskningskendelse i straffesager | 22 |

III   Forberedende retsakter

INITIATIVER FRA MEDLEMSSTATERNE

2010/C 165/02

Initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Republikken Østrig, Republikken Slovenien og Kongeriget Sverigemed henblik på vedtagelse af ... Europa-Parlamentets og Rådets direktivafom den europæiske efterforskningskendelse i straffesager

22

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Rådet

| 24.6.2010 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 165/1 |
| --- | --- | --- | --- |

24.6.2010

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 165/1

---

RÅDETS RESOLUTION

af 3. juni 2010

vedrørende en ajourført håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i

2010/C 165/01

RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Den Europæiske Union har bl.a. som mål at give borgerne et højt tryghedsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed gennem udformning af fælles handling mellem medlemsstaterne inden for politisamarbejde og med de fornødne tilpasninger også i forbindelse med andet internationalt samarbejde, som fastlagt i afsnit V i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. |
| --- | --- |

(1)

Den Europæiske Union har bl.a. som mål at give borgerne et højt tryghedsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed gennem udformning af fælles handling mellem medlemsstaterne inden for politisamarbejde og med de fornødne tilpasninger også i forbindelse med andet internationalt samarbejde, som fastlagt i afsnit V i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.

| (2) | Rådet vedtog den 21. juni 1999 en resolution vedrørende en håndbog for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med internationale fodboldkampe (1). |
| --- | --- |

(2)

Rådet vedtog den 21. juni 1999 en resolution vedrørende en håndbog for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med internationale fodboldkampe (1).

| (3) | Nævnte resolution blev først erstattet af Rådets resolution af 6. december 2001 og senere af Rådets resolution af 4. december 2006 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (2). |
| --- | --- |

(3)

Nævnte resolution blev først erstattet af Rådets resolution af 6. december 2001 og senere af Rådets resolution af 4. december 2006 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (2).

| (4) | Af denne seneste resolution fremgår det, at der på grundlag af de seneste erfaringer skal foreslås ændringer i håndbogen. |
| --- | --- |

(4)

Af denne seneste resolution fremgår det, at der på grundlag af de seneste erfaringer skal foreslås ændringer i håndbogen.

| (5) | Under hensyn til de seneste års erfaringer med f.eks. verdensmesterskaberne i 2006 og Europamesterskaberne i 2008 og resultaterne af den vurdering af det internationale politisamarbejde, der blev gennemført af sagkyndige i tilknytning til disse turneringer, samt det omfattende politisamarbejde i forbindelse med internationale kampe og klubkampe i Europa i almindelighed og jævnførbare udviklinger og erfaringer i forbindelse med andre internationale sportsbegivenheder, er håndbogen, der er knyttet som bilag til resolutionen af 4. december 2006, blevet revideret og ajourført. |
| --- | --- |

(5)

Under hensyn til de seneste års erfaringer med f.eks. verdensmesterskaberne i 2006 og Europamesterskaberne i 2008 og resultaterne af den vurdering af det internationale politisamarbejde, der blev gennemført af sagkyndige i tilknytning til disse turneringer, samt det omfattende politisamarbejde i forbindelse med internationale kampe og klubkampe i Europa i almindelighed og jævnførbare udviklinger og erfaringer i forbindelse med andre internationale sportsbegivenheder, er håndbogen, der er knyttet som bilag til resolutionen af 4. december 2006, blevet revideret og ajourført.

| (6) | Ændringerne i den ajourførte håndbog i bilaget gælder med forbehold af eksisterende nationale bestemmelser, herunder især kompetencefordelingen mellem de forskellige myndigheder og tjenester i de berørte medlemsstater, og Kommissionens udøvelse af de beføjelser, der er tillagt den i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde — |
| --- | --- |

(6)

Ændringerne i den ajourførte håndbog i bilaget gælder med forbehold af eksisterende nationale bestemmelser, herunder især kompetencefordelingen mellem de forskellige myndigheder og tjenester i de berørte medlemsstater, og Kommissionens udøvelse af de beføjelser, der er tillagt den i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde —

VEDTAGET FØLGENDE RESOLUTION:

| (1) | Rådet henstiller til medlemsstaterne, at de fortsat udbygger politisamarbejdet i forbindelse med fodboldkampe (og evt. andre sportsarrangementer) med international dimension. |
| --- | --- |

(1)

Rådet henstiller til medlemsstaterne, at de fortsat udbygger politisamarbejdet i forbindelse med fodboldkampe (og evt. andre sportsarrangementer) med international dimension.

| (2) | Med henblik herpå giver den ajourførte håndbog i bilaget eksempler på stærkt anbefalede arbejdsmetoder, der bør stilles til rådighed for politiet. |
| --- | --- |

(2)

Med henblik herpå giver den ajourførte håndbog i bilaget eksempler på stærkt anbefalede arbejdsmetoder, der bør stilles til rådighed for politiet.

| (3) | Denne resolution træder i stedet for Rådets resolution af 4. december 2006. |
| --- | --- |

(3)

Denne resolution træder i stedet for Rådets resolution af 4. december 2006.

---

(1)  EUT C 196 af 13.7.1999, s.1.

(2)  EUT C 322 af 29.12.2006, s. 1-39.

---

BILAG

Håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i

| | : |
| --- | --- |

:




  Indledning — Grundprincipper

| 1. | Politiets informationsstyring |
| --- | --- |

1.

| 2. | Politiets forberedelser inden arrangementet |
| --- | --- |

2.

| 3. | Politisamarbejde under arrangementet |
| --- | --- |

3.

| 4. | Samarbejde mellem politiet og arrangør |
| --- | --- |

4.

| 5. | Samarbejde mellem politiet og retsvæsen og anklagemyndigheder |
| --- | --- |

5.

| 6. | Samarbejde mellem politi og tilhængere |
| --- | --- |

6.

| 7. | Kommunikations- og mediestrategi |
| --- | --- |

7.

| 8. | EU-fodboldekspertmøde |
| --- | --- |

8.

| 9. | Liste over relevante dokumenter om sikkerheden ved fodboldkampe |
| --- | --- |

9.

Tillæg

| 1. | Dynamisk risikoanalyse og styring af menneskemængder |
| --- | --- |

1.

| 2. | Tidsfrister for at anmode om Europol-produkter og -tjenester |
| --- | --- |

2.

| 3. | Specifikationer for og eksempel på identifikationsveste for politiet |
| --- | --- |

3.

| 4. | Kategorisering af fodboldtilhængere |
| --- | --- |

4.

INDLEDNING: GRUNDPRINCIPPER

Formålet med dette dokument er at forbedre sikkerheden ved fodboldkampe med international dimension og navnlig maksimere effektiviteten af det internationale politisamarbejde.

Indholdet kan eventuelt også finde anvendelse på andre sportsarrangementer med international dimension.

Indholdet gælder med forbehold af eksisterende nationale bestemmelser, navnlig vedrørende kompetence- og ansvarsfordelingen mellem de forskellige myndigheder i hver medlemsstat.

Selv om dette dokument overvejende fokuserer på internationalt politisamarbejde i lyset af, at forskellige instanser er inddraget i forvaltningen af fodbold (og andre sportsbegivenheder), henvises der til politiets interaktion med andre centrale partnere, f.eks. begivenhedens arrangør.

Politisamarbejde og politioperationer på internationalt plan i forbindelse med fodboldkampe skal styres af principperne om legalitet og proportionalitet. Eksempler på god praksis findes i tillæg 1.

Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der står for arrangementet, har ansvaret for at sørge for et sikkert arrangement, men myndighederne i deltagende lande, nabolande og transitlande har et ansvar for at bistå, hvor dette er relevant.

Dette dokument bør nå ud til så mange som muligt og anvendes i hver medlemsstat og andre europæiske lande samt tredjelande for at minimere sikkerhedsrisikoen og sikre et effektivt internationalt politisamarbejde.

KAPITEL 1

Politiets informationsstyring

AFSNIT 1

Kriterier, som informationsstyringen bør kunne opfylde

I.   INDLEDNING

Rettidig udveksling af nøjagtig information er afgørende for at sikre sikkerheden og forhindre fodboldvold og uroligheder.

I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/348/RIA skal hver medlemsstat oprette et nationalt kontaktpunkt for fodboldinformation som det centrale og eneste kontaktpunkt for udveksling af relevante oplysninger vedrørende fodboldkampe med international dimension og for etablering af et internationalt politisamarbejde i forbindelse med fodboldkampe.

Når der er direkte kontakt mellem politiet i værtslandet og besøgende politi, bør al udvekslet information samtidig deles med de relevante nationale kontaktpunkter for fodboldinformation. En sådan kontakt bør ikke indebære, at det nationale kontaktpunkts nøglerolle med at sikre informationens kvalitet og bredest mulige udbredelse til andre relevante partnere og myndigheder, bringes i fare.

Forbindelserne mellem det nationale kontaktpunkt og de kompetente nationale myndigheder reguleres i henhold til gældende national lovgivning.

I overensstemmelse med Rådets afgørelse 2002/348/RIA skal hver medlemsstat sikre,

| — | at det nationale kontaktpunkt kan udføre sine opgaver effektivt og tilstrækkeligt godt, |
| --- | --- |

—

at det nationale kontaktpunkt kan udføre sine opgaver effektivt og tilstrækkeligt godt,

| — | at det nationale kontaktpunkt udstyres med det fornødne tekniske udstyr for at kunne udføre de pålagte opgaver på en effektiv og hurtig måde. |
| --- | --- |

—

at det nationale kontaktpunkt udstyres med det fornødne tekniske udstyr for at kunne udføre de pålagte opgaver på en effektiv og hurtig måde.

| — | at det nationale kontaktpunkts medarbejdere er uddannet og rustet til at være en national ekspertisekilde vedrørende politioperationer i forbindelse med fodboldkampe og dermed forbundne sikkerhedsanliggender. |
| --- | --- |

—

at det nationale kontaktpunkts medarbejdere er uddannet og rustet til at være en national ekspertisekilde vedrørende politioperationer i forbindelse med fodboldkampe og dermed forbundne sikkerhedsanliggender.

De nationale kontaktpunkter arbejder på lige fod.

II.   OPGAVER MED INTERNATIONAL DIMENSION

Det nationale kontaktpunkt skal støtte de kompetente nationale myndigheder. På grundlag af analyserede og evaluerede oplysninger kan det fremsætte de nødvendige forslag eller henstillinger over for de kompetente nationale myndigheder for at bistå med at udvikle en politik, der omfatter forskellige instanser, med hensyn til fodboldrelaterede spørgsmål.

Det nationale kontaktpunkt skal støtte det lokale politi i forbindelse med nationale eller internationale fodboldkampe.

Til brug for andre landes nationale kontaktpunkter skal hvert nationalt kontaktpunkt råde over en aktualiseret risikoanalyse (1) med hensyn til landets egne klubber og med hensyn til dets landshold. Risikoanalysen deles generelt med andre nationale kontaktpunkter ved at anvende formularerne på det nationale kontaktpunkts websted www.nfip.eu (2).

Hvert nationalt kontaktpunkt skal have adgang til de relevante nationale politidatabaser. Udvekslingen af personoplysninger sker i overensstemmelse med den relevante nationale og internationale lovgivning, især Rådets Prümafgørelse (3) eller bilaterale eller multilaterale aftaler.

Det nationale kontaktpunkt skal sikre, at alle oplysninger er underkastet kvalitetskontrol, hvad indholdet angår.

Det nationale kontaktpunkt kan evt. udvide denne informationsudveksling til andre myndigheder, der bidrager til sikkerheden.

Alle oplysninger bør udveksles ved hjælp af de relevante formularer på det nationale kontaktpunkts websted.

III.   UDVEKSLING AF POLITIOPLYSNINGER

1.   Typer af oplysninger

Der kan sondres mellem generelle oplysninger og personrelaterede oplysninger. Ved »begivenhed« forstås en bestemt fodboldkamp eller en bestemt turnering i alle dens aspekter.

a)   Generelle oplysninger

De generelle oplysninger kan underinddeles i tre kategorier:

| — | strategisk information: oplysninger, der beskriver begivenheden i alle dens dimensioner under særlig hensyntagen til de sikkerhedsrisici, som er forbundet med begivenheden. |
| --- | --- |

—

strategisk information: oplysninger, der beskriver begivenheden i alle dens dimensioner under særlig hensyntagen til de sikkerhedsrisici, som er forbundet med begivenheden.

| — | operationel information: oplysninger, der er nødvendige for at foretage en begivenhedsrelateret analyse af alle potentielle risici. |
| --- | --- |

—

operationel information: oplysninger, der er nødvendige for at foretage en begivenhedsrelateret analyse af alle potentielle risici.

| — | taktisk information: oplysninger, der hjælper den ansvarlige for den operationelle indsats med at handle hensigtsmæssigt med hensyn til sikkerheden i forbindelse med begivenheden. |
| --- | --- |

—

taktisk information: oplysninger, der hjælper den ansvarlige for den operationelle indsats med at handle hensigtsmæssigt med hensyn til sikkerheden i forbindelse med begivenheden.

b)   Personrelaterede oplysninger

Ved personrelaterede oplysninger forstås i denne forbindelse oplysninger om enkeltpersoner, der skønnes at udgøre en fare for den offentlige orden i forbindelse med begivenheden. Det kan være enkeltpersoner, der tidligere har forårsaget eller bidraget til vold eller uro i forbindelse med fodboldkampe.

2.   Informationsudvekslingens kronologiske forløb

Der kan sondres mellem tre faser: før, under og efter begivenheden. Disse tre faser vil ikke nødvendigvis altid være strengt adskilt.

a)   Opgaven for det nationale kontaktpunkt i arrangørlandet

1.   Før begivenheden:

sendes informationskravene til det nationale kontaktpunkt i det eller de støtteydende lande. Disse informationskrav skal indeholde:

| — | en risikoanalyse af det besøgende holds tilhængere |
| --- | --- |

—

en risikoanalyse af det besøgende holds tilhængere

| — | andre relevante oplysninger vedrørende sikkerheden i forbindelse med begivenheden, f.eks. rejseoplysninger om tilhængerne og politiske og andre trusler |
| --- | --- |

—

andre relevante oplysninger vedrørende sikkerheden i forbindelse med begivenheden, f.eks. rejseoplysninger om tilhængerne og politiske og andre trusler

Det nationale kontaktpunkt i værtslandet skal også levere information om relevant lovgivning og myndighedernes politik (f.eks. alkoholpolitik), begivenhedens tilrettelæggelse og centralt sikkerhedspersonale.

Alle relevante oplysninger skal stilles til rådighed for de øvrige berørte nationale kontaktpunkter og indlæses på det nationale kontaktpunkts websted ved hjælp af de relevante formularer.

skal det nationale kontaktpunkt i det eller de andre støtteydende lande anmodes om at levere rettidige og nøjagtige oplysninger om rejser foretaget af risikotilhængere og ikke-risikotilhængere, om det deltagende hold (når der er tale om en trussel) og om billetsalget samt alle andre relevante oplysninger.

Det nationale kontaktpunkt i værtslandet skal også levere oplysninger til det nationale kontaktpunkt i det eller de støtteydende lande om, hvorledes den besøgende politidelegation integreres i værtslandets politioperationer og informationen til besøgende tilhængere osv.

2.   Under begivenheden

kan det nationale kontaktpunkt i værtslandet anmode om bekræftelse af tidligere leverede oplysninger samt om en ajourført risikoanalyse. Anmodningen skal fremsendes og besvares via en ordning med forbindelsesofficerer, hvis der er etableret en sådan.

skal det nationale kontaktpunkt i værtslandet melde tilbage om nøjagtigheden af de leverede oplysninger.

Der skal endvidere gives generelle oplysninger om tilbagesendelse af tilhængere, herunder udviste og/eller afviste tilhængere, til det nationale kontaktpunkt i hjemlandet og i de relevante transitlande.

3.   Efter begivenheden

Det nationale kontaktpunkt i værtslandet skal (ved hjælp af de relevante formularer på det nationale kontaktpunkts websted) levere oplysninger til de støtteydende nationale kontaktpunkter:

| — | vedrørende tilhængernes adfærd, så risikoanalysen kan ajourføres af de nationale kontaktpunkter om det land/den klub, de støtter, og/eller hvor de er hjemmehørende, |
| --- | --- |

—

vedrørende tilhængernes adfærd, så risikoanalysen kan ajourføres af de nationale kontaktpunkter om det land/den klub, de støtter, og/eller hvor de er hjemmehørende,

| — | vedrørende beskrivelsen af alle episoder. Information vedrørende arrestationer eller sanktioner skal udveksles i henhold til national og international lovgivning, |
| --- | --- |

—

vedrørende beskrivelsen af alle episoder. Information vedrørende arrestationer eller sanktioner skal udveksles i henhold til national og international lovgivning,

| — | om den operationelle nytte af de oplysninger, de har leveret, og om støtten fra den eller de besøgende politidelegation(er) (jf. kapitel 2). |
| --- | --- |

—

om den operationelle nytte af de oplysninger, de har leveret, og om støtten fra den eller de besøgende politidelegation(er) (jf. kapitel 2).

b)   Opgaver for det nationale kontaktpunkt i det eller de støtteydende land(e)

1.   Før begivenheden:

Det nationale kontaktpunkt i det/de støtteydende land(e) skal svare på informationskrav fra værtslandets nationale kontaktpunkt og på eget initiativ levere alle relevante oplysninger til de andre berørte nationale kontaktpunkter.

2.   Under begivenheden

De leverede oplysninger skal ajourføres, og tilhængernes rejser og ophold bør overvåges. Nyttig information vedrørende episoder relateret til arrangementer i deres hjemland under kampe eller turneringer skal også gives til værtslandet og andre relevante nationale kontaktkontorer.

3.   Efter begivenheden

Baseret på oplysninger fra værtslandets nationale kontaktpunkt og den besøgende politidelegation, skal risikoanalysen ajourføres (jf. kapitel 2).

En evaluering skal foretages vedrørende informationsudveksling og den besøgende politidelegations arbejde.

AFSNIT 2

Yderligere vejledning om de nationale kontaktpunkters opgaver

På nationalt plan skal det nationale kontaktpunkt koordinere informationsudvekslingen vedrørende fodboldkampe samt, hvor det er hensigtsmæssigt, koordinere og organisere efterretningsfolks og observatørers uddannelse og arbejde.

De nationale kontaktpunkter skal være kanalen for informationsudveksling med ikke-EU-lande. Hvis disse lande ikke har et nationalt kontaktpunkt, bør de anmodes om at angive et enkelt, centralt kontaktpunkt. Kontaktoplysningerne bør videresendes til andre nationale kontaktpunkter og indlæses på det nationale kontaktpunkts websted.

På nationalt plan skal det nationale kontaktpunkt fungere som videncenter. Ud over politiet kan bl.a. embedsmænd og akademikere bidrage til kontaktpunktets rolle som videncenter.

Et nationalt kontaktpunkt kan indgå en formel bilateral aftale med en tredjepart vedrørende udveksling af bestemte oplysninger i henhold til deres egen nationale lovgivning. Disse oplysninger skal ikke deles med flere uden afsenderens samtykke.

skal det nationale kontaktpunkt i værtslandet kommunikere med det nationale kontaktpunkt i det eller de støtteydende lande(e) via den nationale forbindelsesofficer, hvor en sådan er udpeget.

skal det nationale kontaktpunkt kommunikere med det nationale kontaktpunkt i det støtteydende land via den udpegede forbindelsesofficer eller landets operationskoordinator.

Hvad angår anliggender som f.eks. terrorbekæmpelse og grov og organiseret kriminalitet skal værtslandets kontaktpunkt eller den kompetente politimyndighed kommunikere gennem eksisterende netværk eller via specialiserede forbindelsesofficerer udpeget med henblik herpå.

Europol kan i henhold til sit juridiske mandat spille en vigtig rolle for at støtte de kompetente myndigheder i lande, der arrangerer større internationale fodboldturneringer, ved på anmodning at levere relevante oplysninger og analyser samt generelle trusselsvurderinger om alvorlig og organiseret kriminalitet og terrorisme. Med henblik på at fremme informationsudvekslingen kan en forbindelsesofficer fra Europol også udstationeres på stedet under arrangementet (4).

Hvis der findes et lokalt fodboldinformationscenter, skal dette samarbejde med det nationale kontaktpunkt. Det lokale informationscenter og det nationale kontaktpunkt skal holde hinanden underrettet. Der bør ved denne informationsformidling tages hensyn til de oplysninger, der leveres af den besøgende politidelegation.

KAPITEL 2

Politiets forberedelser inden arrangementet

Besøgende politidelegationer

En effektiv forberedelse inden arrangementet af politiet i værtslandet vil blive understøttet af en omfattende informationsudveksling i overensstemmelse med principperne i kapitel 1 i denne håndbog.

Det nationale kontaktpunkt i værtslandet bør i tæt samråd med dets politi anmode om en besøgende politidelegation fra lande, som kan bidrage med noget ekstra. Denne ekstra nytteværdi skal vurderes i lyset af en række faktorer, såsom professionel erfaring med at styre besøgende tilhængeres, herunder risikotilhængeres adfærd, samt evne til at levere oplysninger til politiet i værtslandet, som kan mindske forstyrrelser af den offentlige orden og sikkerhed.

Det nationale kontaktpunkt kan også indbyde politifolk, der ønsker at opnå erfaringer som medlem af en besøgende politidelegation, så de kan bidrage med noget ekstra ved fremtidige fodboldkampe, der vil involvere deres tilhængere.

For enkeltstående fodboldkampe med international dimension skal den formelle indbydelse til en besøgende politidelegation i henhold til Rådets afgørelse 2002/348/RIA sendes via det nationale kontaktpunkt i værtslandet, som rådgives af det pågældende politi. Under hensyntagen til samarbejdets specifikke mål bør anmodningen angive delegationens sammensætning og præcisere deres roller og ansvar. Den bør også angive den planlagte varighed af det besøgende politis ophold i værtslandet.

For internationale turneringer og enkeltstående kampe (hvor enten det ene eller andet nationale kontaktpunkt anmoder herom) skal den formelle anmodning til en besøgende politidelegation komme fra det ansvarlige ministerium i værtslandet efter råd fra værtslandets nationale kontaktpunkt, og kan være genstand for en mellemstatslig aftale.

Hvis en besøgende politidelegation ikke indbydes af det nationale kontaktpunkt i værtslandet, kan det nationale kontaktpunkt i afsenderlandet eventuelt fremlægge et proaktivt forslag til værtslandets nationale kontaktpunkt om at sende en delegation. Hvis værtslandets nationale kontaktpunkt ikke godkender forslaget, vil enhver politidelegation, der alligevel rejser, have en uofficiel status, der ligger uden for denne håndbogs anvendelsesområde.

Detaljerne om arrangementerne (f.eks. politibeføjelser, udstyr, uniformer osv.) vedrørende den besøgende politidelegation skal aftales gennem forhandlinger mellem de respektive nationale kontaktpunkter efter samråd med det lokale politi i forbindelse med den enkeltstående fodboldkamp. Hvis der ikke findes en bilateral regeringsaftale, skal disse arrangementer være i overensstemmelse med artikel 17 i Rådets afgørelse 2008/616/RIA (5) og de relevante nationale love.

Den besøgende delegations størrelse må ikke overstige det antal, der er fastlagt af værtslandets nationale kontaktpunkt og skal respektere værtslandets politimyndighed og kontrolarrangementer. Hvis de optræder på en måde, der ikke er i overensstemmelse med aftalen, agerer de uden for anvendelsesområdet for denne håndbog og for EU-Rådets relevante afgørelser og traktaterne.

De nærmere enkeltheder i anmodningen om støtte skal aftales mellem de berørte nationale kontaktpunkter i god tid før turneringen og/eller den enkeltstående kamp for at give den besøgende politidelegation tilstrækkelig tid til at forberede sig. I den forbindelse bør en anmodning om støtte indgives hurtigst muligt efter meddelelsen af datoen for kampen.

I forbindelse med enkeltstående kampe med international dimension har det besøgende politi brug for mindst 3 ugers forberedelsestid. Hvis der er under tre ugers varsling af en kamp (f.eks. i slutstadierne af en europæisk klubkonkurrence eller som følge af øget risiko), skal anmodningen sendes straks. I forbindelse med internationale turneringer skal det besøgende politi have mindst 16 ugers forberedelsestid.

Finansielle ordninger

Det er værtslandet, der i forbindelse med hvert arrangement betaler for indkvartering, måltider (eller underhold) og andre faciliteter, der stilles til rådighed lokalt, medens det besøgende land betaler rejse og løn til de pågældende delegationsmedlemmer. Undtagelsesvis kan de respektive nationale kontaktpunkter aftale alternative arrangementer. Disse arrangementer skal angives i protokollen for indsættelse af besøgende politidelegationer, som er tilgængelig på det nationale kontaktpunkts websted.

Tilrettelæggelse af politiets ansvarsområder

Politiet i værtslandet skal give centrale medlemmer af den besøgende politidelegation lejlighed til at sætte sig ind i tilrettelæggelsen af politiets indsats i værtslandet og/eller i den eller de byer, hvor der skal spilles, samt stadions placering og til at mødes med de operationelt øverstbefalende i spillebyerne på den eller de dage, hvor kampene spilles.

| — | I forbindelse med internationale turneringer bør dette ske mindst én måned inden turneringen (f.eks. ved at arrangere workshops eller seminarer for centrale medlemmer af de besøgende politidelegationer); |
| --- | --- |

—

I forbindelse med internationale turneringer bør dette ske mindst én måned inden turneringen (f.eks. ved at arrangere workshops eller seminarer for centrale medlemmer af de besøgende politidelegationer);

| — | til enkeltstående kampe med international dimension kan det ske en af dagene inden kampen. |
| --- | --- |

—

til enkeltstående kampe med international dimension kan det ske en af dagene inden kampen.

Ledsagende besøgende politidelegationer

Det er altafgørende at sørge for sikkerheden for alle medlemmer af en besøgende politidelegation, hvilket skal afspejles i alle risikovurderinger, som værtslandets politi og det besøgende politi foretager om indsættelse af politi.

Besøgende medlemmer af en politidelegation, navnlig forbindelsesofficeren, den operationelle koordinator og operationelle politifolk (se nedenfor) bør arbejde sammen med lokale politifolk (også kaldet ciceroner), der selv er politifolk i tjeneste, helst med erfaringer fra politioperationer i forbindelse med fodboldkampe i deres egen by eller eget land, herunder kendskab til stedet, hvor kampen finder sted, og potentielle risikoområder.

Ciceroner:

| — | skal integreres i den nationale/lokale politioperation og have mulighed for at videresende information, så den operationelle politiledelse kan træffe vigtige beslutninger, |
| --- | --- |

—

skal integreres i den nationale/lokale politioperation og have mulighed for at videresende information, så den operationelle politiledelse kan træffe vigtige beslutninger,

| — | skal have kendskab til deres politis organisation, procedurer og kommandostruktur, |
| --- | --- |

—

skal have kendskab til deres politis organisation, procedurer og kommandostruktur,

| — | skal ikke have til opgave at overvåge deres egne risikotilhængere, når de er udkommanderet til at ledsage medlemmer af en besøgende politidelegation, |
| --- | --- |

—

skal ikke have til opgave at overvåge deres egne risikotilhængere, når de er udkommanderet til at ledsage medlemmer af en besøgende politidelegation,

| — | skal grundigt orienteres om værtslandets politioperation, deres ansvar og om de opgaver, som medlemmerne af den besøgende politidelegation forventes at udføre, |
| --- | --- |

—

skal grundigt orienteres om værtslandets politioperation, deres ansvar og om de opgaver, som medlemmerne af den besøgende politidelegation forventes at udføre,

| — | vil være ansvarlige for den besøgende politidelegations sikkerhed og være en kommunikationskanal til værtslandets politi, |
| --- | --- |

—

vil være ansvarlige for den besøgende politidelegations sikkerhed og være en kommunikationskanal til værtslandets politi,

| — | skal indgå i den besøgende politidelegation under aktionens varighed, hvilket vil være med til at udvikle en effektiv arbejdsrelation, |
| --- | --- |

—

skal indgå i den besøgende politidelegation under aktionens varighed, hvilket vil være med til at udvikle en effektiv arbejdsrelation,

| — | skal arbejde med den besøgende politidelegation på et fælles, på forhånd aftalt sprog. |
| --- | --- |

—

skal arbejde med den besøgende politidelegation på et fælles, på forhånd aftalt sprog.

Den besøgende politidelegations sammensætning og opgaver

Den besøgende politidelegations sammensætning skal give dem mulighed for at støtte værtslandets politioperation, f.eks. via:

| 1. | gennemførelse og formidling af en løbende dynamisk risikovurdering til værtslandets politi (jf. bilag 1), |
| --- | --- |

1.

gennemførelse og formidling af en løbende dynamisk risikovurdering til værtslandets politi (jf. bilag 1),

| 2. | kommunikation og interaktion med besøgende tilhængere, |
| --- | --- |

2.

kommunikation og interaktion med besøgende tilhængere,

| 3. | hvis det er tilladt i værtslandets nationale lovgivning og under forbehold af værtslandets efterretningstjenestes godkendelse og indsamling af bevismateriale på vegne af værtslandets politi eller til deres egne formål. |
| --- | --- |

3.

hvis det er tilladt i værtslandets nationale lovgivning og under forbehold af værtslandets efterretningstjenestes godkendelse og indsamling af bevismateriale på vegne af værtslandets politi eller til deres egne formål.

Afhængigt af den præcise karakter af den støtte, der skal ydes, kan delegationens sammensætning se ud som følgende:

| 1. | en delegationschef, der funktionelt og hierarkisk er ansvarlig for den besøgende politidelegation, |
| --- | --- |

1.

en delegationschef, der funktionelt og hierarkisk er ansvarlig for den besøgende politidelegation,

| 2. | en forbindelsesofficer (eller flere, hvis de respektive nationale kontaktpunkter er enige heri), der navnlig er ansvarlig for udvekslingen af information mellem hans/hendes hjemland og værtslandet, |
| --- | --- |

2.

en forbindelsesofficer (eller flere, hvis de respektive nationale kontaktpunkter er enige heri), der navnlig er ansvarlig for udvekslingen af information mellem hans/hendes hjemland og værtslandet,

| 3. | en operationskoordinator, som er ansvarlig for koordineringen af de besøgende politifolks arbejde, |
| --- | --- |

3.

en operationskoordinator, som er ansvarlig for koordineringen af de besøgende politifolks arbejde,

| 4. | operationelle politifolk (civilklædte eller uniformerede) som tager sig af genkendelse, forbindelse til tilhængerne, ledsagelse og andre opgaver, |
| --- | --- |

4.

operationelle politifolk (civilklædte eller uniformerede) som tager sig af genkendelse, forbindelse til tilhængerne, ledsagelse og andre opgaver,

| 5. | en talsmand/pressemedarbejder. Chefen for den besøgende politidelegation kan evt. fungere som talsmand og/eller have sin egen pressemedarbejder. |
| --- | --- |

5.

en talsmand/pressemedarbejder. Chefen for den besøgende politidelegation kan evt. fungere som talsmand og/eller have sin egen pressemedarbejder.

Nøgleopgaver:

Forbindelsesofficer og/eller operationskoordinator

Udpegelsen af en forbindelsesofficer og/eller en operationskoordinator bør sikre en effektiv informationsudveksling mellem de besøgende myndigheder og værtslandets myndigheder i forbindelse med en enkeltstående fodboldkamp eller turnering.

Det er muligt for samme officer at udføre begge funktioner. Hvorvidt dette er hensigtsmæssigt, er op til værtslandets politi og det besøgende politi at afgøre i hvert enkelt tilfælde inden indsættelse i værtslandet.

Forbindelsesofficeren/operationskoordinatoren skal som mindstekrav:

| — | have et godt arbejdskendskab til denne håndbog, |
| --- | --- |

—

have et godt arbejdskendskab til denne håndbog,

| — | have en forståelse af de krævede procedurer til at fremme den internationale udveksling af information, |
| --- | --- |

—

have en forståelse af de krævede procedurer til at fremme den internationale udveksling af information,

| — | besidde en evne til at repræsentere deres land og deres rolle på en effektiv måde, når de varetager forbindelsen med værtslandets polititjenester (dvs. være diplomatisk, være selvsikker, uafhængig og i stand til at kommunikere på et fælles, på forhånd aftalt sprog), |
| --- | --- |

—

besidde en evne til at repræsentere deres land og deres rolle på en effektiv måde, når de varetager forbindelsen med værtslandets polititjenester (dvs. være diplomatisk, være selvsikker, uafhængig og i stand til at kommunikere på et fælles, på forhånd aftalt sprog),

| — | have baggrundsviden om situationen vedrørende fodboldrelateret vold/uroligheder i deres land. |
| --- | --- |

—

have baggrundsviden om situationen vedrørende fodboldrelateret vold/uroligheder i deres land.

Hovedopgaverne for forbindelsesofficeren/operationskoordinatoren kan sammenfattes således:

| — | at indsamle og overføre information/efterretninger mellem deres delegation og værtslandets politi/det lokale politi, |
| --- | --- |

—

at indsamle og overføre information/efterretninger mellem deres delegation og værtslandets politi/det lokale politi,

| — | at sikre en effektiv indsættelse af deres operationelle politifolk (uniformerede og/eller civilklædte) for at spille en integreret rolle i tilrettelæggelsen af politioperationerne til begivenheden, |
| --- | --- |

—

at sikre en effektiv indsættelse af deres operationelle politifolk (uniformerede og/eller civilklædte) for at spille en integreret rolle i tilrettelæggelsen af politioperationerne til begivenheden,

| — | at give rettidige og nøjagtige råd til værtslandets politiledelse/den lokale politiledelse. |
| --- | --- |

—

at give rettidige og nøjagtige råd til værtslandets politiledelse/den lokale politiledelse.

Under internationale turneringer vil forbindelsesofficeren sandsynligvis blive placeret i et enkelt eller binationalt center for koordinering af politiets oplysninger, mens operationskoordinatoren kan blive placeret i et lokalt informationscenter i det område, hvor kampen vil blive spillet. For enkeltstående kampe kan de få værtslandets nationale kontaktpunkt eller et andet hensigtsmæssigt miljø som base.

For en enkeltstående kamp skal forbindelsesofficeren/operationskoordinatoren af operationer arbejde tæt sammen med politiet i værtsbyen.

For at kunne udføre deres funktioner effektivt skal værtslandets politi give forbindelsesofficerer/operationskoordinatorer adgang til det relevante tekniske udstyr.

Operationelle politifolk

En afbalanceret indsættelse af besøgende operationelle politifolk, hvad enten de er uniformerede eller civilklædte (almindeligvis kaldet observatører), kan:

| — | anvendes af værtslandets politi med henblik på interaktion med besøgende tilhængere for at bistå med styringen af menneskemængder, |
| --- | --- |

—

anvendes af værtslandets politi med henblik på interaktion med besøgende tilhængere for at bistå med styringen af menneskemængder,

| — | bistå med at mindske risikotilhængernes anonymitet i en menneskemængde og deres evne til at foranledige og/eller deltage i voldshandlinger eller uroligheder uden yderligere konsekvenser, |
| --- | --- |

—

bistå med at mindske risikotilhængernes anonymitet i en menneskemængde og deres evne til at foranledige og/eller deltage i voldshandlinger eller uroligheder uden yderligere konsekvenser,

Officererne bør have erfaringer med politioperationer i forbindelse med fodboldkampe i deres eget land.

De:

| — | besidder den fornødne kompetence og erfaring til at kommunikere effektivt (hvor det er påkrævet) for at påvirke tilhængernes adfærd og/eller |
| --- | --- |

—

besidder den fornødne kompetence og erfaring til at kommunikere effektivt (hvor det er påkrævet) for at påvirke tilhængernes adfærd og/eller

| — | er specialister i deres tilhængeres adfærd og de potentielle risici, som disse udgør, og |
| --- | --- |

—

er specialister i deres tilhængeres adfærd og de potentielle risici, som disse udgør, og

| — | er i stand til at kommunikere information effektivt under arrangementet til værtslandets politiledelse via deres forbindelsesofficerer/operationskoordinatorer om den type risici, som de kan udgøre hvor og når som helst. |
| --- | --- |

—

er i stand til at kommunikere information effektivt under arrangementet til værtslandets politiledelse via deres forbindelsesofficerer/operationskoordinatorer om den type risici, som de kan udgøre hvor og når som helst.

Medlemmer af besøgende politidelegationer bør kunne kommunikere positive såvel som negative anliggender vedrørende deres fodboldhold/nationale tilhængere. Det vil give værtslandets politiledelse mulighed for at træffe afbalancerede beslutninger om behovet for at gribe ind eller fremme legitim tilhængeradfærd.

Det er vigtigt her at understrege, at de besøgende operationelle politifolks primære opgave er af rådgivende og ikke af operationel eller beslutningsmæssig karakter.

Under forbehold af værtslandets godkendelse kan besøgende operationelle politifolk også indsættes for at indsamle efterretninger/beviser ved hjælp af godkendt udstyr til brug for værtslandets politi eller med henblik på retsforfølgelse i deres eget land.

KAPITEL 3

Politisamarbejde under arrangementet

Den støtte og merværdi, som det besøgende politi kan yde, bør udnyttes optimalt til at organisere politiets operationer.

Den besøgende politidelegation bør orienteres om værtslandets politiorganisations operationelle plan (herunder deres filosofi for styring af større menneskemængder og adfærdstolerancetærskler). De bør integreres fuldt ud i værtslandets politis operation (og gives mulighed for at overvære og deltage i orienteringsmøder inden kampen og afrapporteringsmøder efter kampen).

Hvad angår anvendelsen af sprog skal de berørte lande lave de nødvendige aftaler i forvejen.

Værtslandets politi og den besøgende politidelegation skal holde deres respektive nationale kontaktpunkter underrettet om udviklingen under hele operationen og senest syv dage efter kampen aflevere en rapport til deres nationale kontaktpunkt.

Medlemmerne af den besøgende politidelegation skal beskyttes mod medierne, medmindre specifikke arrangementer er blevet aftalt med delegationens chef.

Den besøgende politidelegation bør altid sikre, at deres aktioner ikke bringer andre personers sikkerhed i unødvendig fare (6).

I nødsituationer (f.eks. ved en umiddelbar trussel mod den pågældendes fysiske sikkerhed) eller når det aftales i fællesskab af taktiske årsager, skal det besøgende politi, som ikke bærer uniform i tjenesten, bruge de særlige selvlysende standardidentifikationsveste for besøgende politi, som er beskrevet i tillæg 3. Hver enkelt besøgende politimand skal tage denne vest med, når han rejser til udlandet.

Politiet i værtslandet skal i samråd med fodboldkamparrangørerne sørge for, at det besøgende politi i relevante tilfælde er i besiddelse af den relevante adgangshjemmel til stadionet og akkreditering (ikke nødvendigvis siddeplads), således at det effektivt kan udføre sin opgave. Stewarderne og andet sikkerhedspersonale orienteres herom på briefingen inden kampen.

Lande, der har lovhjemmel til at forhindre risikotilhængere i at rejse ud, bør træffe alle nødvendige foranstaltninger for reelt at opnå dette og orientere værtslandet herom. Hvert land træffer alle de foranstaltninger, det kan, for at forhindre, at dets egne borgere deltager i forstyrrelser af den offentlige orden i et andet land og/eller organiserer sådanne forstyrrelser.

Politiet i værtslandet bør søge at råde over et tilstrækkeligt antal tolke i de sprog, der tales af tilhængerne fra de besøgende lande. Dermed undgår man, at de besøgende politidelegationer kommer til at udføre denne opgave, hvilket ville holde dem væk fra egentlige operationelle opgaver. Tolkene vil også kunne lette kommunikationen mellem politiet i værtslandet og det besøgende politi.

KAPITEL 4

Samarbejde mellem politiet og arrangøren

AFSNIT 1

Arrangørens rolle

Arrangøren af en fodboldkamp med international dimension skal gøre alt, hvad der står i hans magt for at sikre sikkerheden på og effektiv styring af større menneskemængder omkring stadion før, under og efter kampen, således at indsættelsen af mulige politifolk bliver så effektiv som muligt.

En koordineret tilgang mellem alle de involverede parter er en forudsætning for en effektiv strategi for at arrangere fodboldkampe med international dimension. Det anbefales i den forbindelse kraftigt, at der etableres et tæt samarbejde mellem arrangøren, de berørte private parter, de offentlige myndigheder og politiet.

For at minimere sikkerhedsrisiciene bør myndighederne og/eller politiet stille minimumskrav til arrangøren, som denne skal opfylde for at kunne arrangere fodboldkampe med international dimension. Europarådets checkliste kan bruges i dette øjemed (se Kapitel 9).

AFSNIT 2

Samarbejde mellem politiet og arrangøren

Arrangøren bør udpege en person, som er ansvarlig for sikkerheden på stadion (den sikkerhedsansvarlige). Det er vigtigt med tætte kontakter mellem politiet og den sikkerhedsansvarlige.

Politiet og den organisation, der er ansvarlig for sikkerheden på stadion, bør arbejde sammen på et komplementært grundlag uden at gribe ind i hinandens ansvar, kompetencer og opgaver, som fastlægges ved national lovgivning og/eller er fastlagt eller angivet i en skriftlig aftale mellem arrangøren og politiet.

Medmindre andet er fastlagt ved national lovgivning bør denne aftale angive, hvilke opgaver der skal udføres af arrangøren, og hvilke opgaver af politiet, idet der især fokuseres på henholdsvis den sikkerhedsansvarliges og den lokale politiledelses samt sikkerhedspersonalets og politiets roller.

Medmindre andet er fastlagt ved national lovgivning bør denne aftale også specifikt udpege:

| — | hvem der skal foretage afspærringer foran indgangen, |
| --- | --- |

—

hvem der skal foretage afspærringer foran indgangen,

| — | hvem der skal være ansvarlig for overvågning og styring af menneskemængdens bevægelser og træffe beslutning om at åbne eller lukke porte eller tælleapparater, |
| --- | --- |

—

hvem der skal være ansvarlig for overvågning og styring af menneskemængdens bevægelser og træffe beslutning om at åbne eller lukke porte eller tælleapparater,

| — | hvordan politiet skal bistå sikkerhedspersonalet og/eller omvendt for at forebygge uroligheder eller håndtere uromagere, |
| --- | --- |

—

hvordan politiet skal bistå sikkerhedspersonalet og/eller omvendt for at forebygge uroligheder eller håndtere uromagere,

| — | hvem der skal afgøre, at kampens start skal udskydes og under hvilke omstændigheder (almindeligvis arrangøren af sikkerhedsmæssige årsager, politiet i tilfælde af konkret eller potentiel offentlig uorden), |
| --- | --- |

—

hvem der skal afgøre, at kampens start skal udskydes og under hvilke omstændigheder (almindeligvis arrangøren af sikkerhedsmæssige årsager, politiet i tilfælde af konkret eller potentiel offentlig uorden),

| — | hvem der skal afgøre, at en kamp skal afblæses og under hvilke omstændigheder, og hvem der skal være ansvarlig for forbindelserne med dommeren, |
| --- | --- |

—

hvem der skal afgøre, at en kamp skal afblæses og under hvilke omstændigheder, og hvem der skal være ansvarlig for forbindelserne med dommeren,

| — | under hvilke omstændigheder politiet skal tage kontrol over hele eller dele af stadion, proceduren for dette og den endelige overdragelse af kontrollen til arrangøren, |
| --- | --- |

—

under hvilke omstændigheder politiet skal tage kontrol over hele eller dele af stadion, proceduren for dette og den endelige overdragelse af kontrollen til arrangøren,

| — | hvem der skal styre og overvåge evakueringen af stadion og under hvilke omstændigheder, |
| --- | --- |

—

hvem der skal styre og overvåge evakueringen af stadion og under hvilke omstændigheder,

| — | hvem der skal orientere hjælpetjenesterne om eventuelle hændelser, der kræver eller sandsynligvis kræver deres tilstedeværelse, |
| --- | --- |

—

hvem der skal orientere hjælpetjenesterne om eventuelle hændelser, der kræver eller sandsynligvis kræver deres tilstedeværelse,

| — | hvem der skal aktivere arrangørens nødprocedurer. |
| --- | --- |

—

hvem der skal aktivere arrangørens nødprocedurer.

KAPITEL 5

Samarbejde mellem politiet og retsvæsenet og anklagemyndighederne

Indholdet i dette kapitel skal ses i lyset af de mange struktur- og kompetenceforskelle mellem medlemsstaternes retsvæsener og anklagemyndigheder.

Der kan være betydelige fordele ved et tæt samarbejde mellem politi og retsvæsen og anklagemyndigheder, både ved enkeltstående kampe og turneringer.

Medens værtslandet har suverænitet og jurisdiktion til at håndtere alle påståede lovovertrædelser i forbindelse med begivenheden, har politiet og andre myndigheder i medlemsstaterne og EU's kompetente organer (f.eks. Eurojust) også et ansvar for at bistå og støtte retsvæsenet og anklagemyndigheder i værtslandet.

Alle medlemsstater bør sikre, at det er muligt at håndtere lovovertrædelser i forbindelse med begivenheden hurtigt og hensigtsmæssigt.

Værtslandets politi og andre myndigheder bør orientere de besøgende politifolk og tilhængere om relevant national lovgivning og/eller strafferetlige, civile eller administrative procedurer samt maksimumsstraffen for de mest almindelige fodboldrelaterede lovovertrædelser.

De eksisterende multilaterale aftaler om gensidig retshjælp bør udnyttes fuldt ud ved alle fodboldkampe med international dimension, hvor dette er relevant, og i tillæg hertil kan et værtsland indgå bilaterale aftaler med et hvilket som helst andet land med henblik på udvidet gensidig retshjælp før, under og efter begivenheden.

Det nationale kontaktpunkt i det / de støtteydende land(e) bør orientere værtslandets nationale kontaktpunkt:

| — | om eventuelle retlige muligheder (f.eks. forbud mod adgang til fodboldkampe / udrejseforbud, de har til rådighed for at forhindre risikotilhængere i at deltage i begivenheden, |
| --- | --- |

—

om eventuelle retlige muligheder (f.eks. forbud mod adgang til fodboldkampe / udrejseforbud, de har til rådighed for at forhindre risikotilhængere i at deltage i begivenheden,

| — | hvilke muligheder kan den besøgende politidelegation og/eller anden kompetente myndighed (f.eks. besøgende forbindelsesofficerer) tilbydes i henhold til national eller international lov inden for rammerne af den bilaterale aftale mellem de involverede lande for at indsamle beviser om fodboldrelaterede lovovertrædelser begået af besøgende tilhængere, |
| --- | --- |

—

hvilke muligheder kan den besøgende politidelegation og/eller anden kompetente myndighed (f.eks. besøgende forbindelsesofficerer) tilbydes i henhold til national eller international lov inden for rammerne af den bilaterale aftale mellem de involverede lande for at indsamle beviser om fodboldrelaterede lovovertrædelser begået af besøgende tilhængere,

| — | hvilke lovovertrædelser begået i arrangørlandet kan retsforfølges i det støtteydende land (efter lovovertræderens hjemkomst). |
| --- | --- |

—

hvilke lovovertrædelser begået i arrangørlandet kan retsforfølges i det støtteydende land (efter lovovertræderens hjemkomst).

Værtslandet kan indbyde andre lande til at sende en forbindelsesofficer/-dommer eller anden instans med anklagerbeføjelser for at være til stede under begivenheden.

Det anbefales, at den relevante myndighed i arrangørlandet i henhold til national lovgivning, herunder databeskyttelse, videregiver information fra retslige eller domstoles registre og politi- og undersøgelsesrapporter, herunder arrestordrer, vedrørende deres statsborgere til den besøgende politidelegation og/eller kompetente myndighed (f.eks. besøgende forbindelsesanklager).

Alternativt kan et støtteydende land gå med til at have en forbindelsesanklager/-dommer eller anden instans med anklagerbeføjelser klar til at rejse til værtslandet på dettes anmodning eller udpege en særlig forbindelsesanklager/-dommer eller anden instans med anklagerbeføjelser for forbindelse med værtslandets myndighed.

Inden for rammerne af den nationale lovgivning vil de støtteydende nationale kontaktpunkter forsøge at svare prompte på anmodninger om yderligere oplysninger om arresterede enkeltpersoner, f.eks. detaljer om tidligere straffedomme, herunder fodboldrelaterede lovovertrædelser.

Alle omkostninger, der er forbundet med forbindelsesanklagere/-dommere eller andre instanser med anklagerbeføjelser, der sendes til værtslandet, bør være fastlagt i en bilateral aftale.

Værtslandet vil tilvejebringe de fornødne kommunikationsmidler og andre anlæg til besøgende forbindelsesanklagere/-dommere eller andre instanser med anklagerbeføjelser.

KAPITEL 6

Samarbejde mellem politiet og tilhængerne

Politiforbindelser med tilhængergrupper på nationalt og lokalt plan kan i høj grad medvirke til at mindske sikkerhedsrisikoen ved fodboldkampe med international dimension. Dette samarbejde kan imidlertid blive undermineret, hvis der er en opfattelse af, at tilhængerrepræsentanter arbejder på vegne af politiet og for eksempel deler personoplysninger.

Værtslandets politi og andre myndigheder bør tage hensyn til de potentielle fordele, der er forbundet med tilhængerledede/tilhængerrelaterede initiativer som f.eks. fanambassader, fanprojekter og fanforbindelsesofficerer/-repræsentanter.

Besøgende politidelegationer og tilhængerrepræsentanter kan være med til at sikre, at værtslandets politi er klar over de besøgende tilhængeres karakter og kultur. Der bør tages højde herfor som led i værtslandets politis dynamiske risikovurderingsproces.

Løbende samarbejde og kommunikation mellem politi og tilhængergrupper kan være med til at tilvejebringe et grundlag for en sikker, tryg og imødekommende atmosfære for alle tilhængere og kan udgøre en kanal for at videreformidle vigtig information, f.eks. rejserådgivning, adgangsruter til stadion, gældende lovgivning og adfærdstolerancetærskler. Det kan også omfatte etablering af et lettilgængeligt kontakt- og informationspunkt, hvor tilhængerne kan henvende sig med deres spørgsmål.

Denne fremgangsmåde har vist sig at bidrage til at fremme selvkontrol blandt tilhængere og fremme tidlig og hensigtsmæssig indgriben, hvad angår begyndende sikkerhedsproblemer eller risici.

KAPITEL 7

Kommunikations- og mediestrategi

Kommunikationsstrategi

En effektiv og gennemsigtig kommunikationsstrategi er et centralt led i et succesrigt sikkerhedskoncept for fodboldkampe, turneringer og andre sportsbegivenheder med international dimension.

Værtslandets politimyndigheder bør derfor arbejde tæt sammen med statslige og lokale myndigheder, fodboldmyndigheder/-arrangører, medierne og støttegrupper i arbejdet med at forberede og gennemføre en omfattende kommunikationsstrategi for flere forskellige instanser.

En effektiv mediestrategi for flere forskellige instanser er et afgørende aspekt af enhver kommunikationsstrategi, når det gælder om at give alle parter, især besøgende tilhængere, vigtige oplysninger, f.eks. rejserådgivning, adgangsruter til stadion, gældende lovgivning og adfærdstolerancetærskler.

Det centrale mål bør være at støtte et positivt billede af begivenheden blandt hjemmeholdets og besøgende tilhængere, lokalsamfundet, den brede offentlighed og enkeltpersoner, som deltager i sikkerhedsoperationer. Det kan være med til at skabe et positivt miljø for alle involverede og spille en stor medvirkende rolle til at minimere sikkerhedsrisici.

Mediestrategi

Mediestrategien for politiet (og flere forskellige instanser) bør i det mindste sigte på:

| — | at give oplysninger på en proaktiv, åben og gennemsigtig måde, |
| --- | --- |

—

at give oplysninger på en proaktiv, åben og gennemsigtig måde,

| — | at orientere om sikkerhedsforberedelser på en beroligende og positiv måde, |
| --- | --- |

—

at orientere om sikkerhedsforberedelser på en beroligende og positiv måde,

| — | at formidle politiets hensigt om at fremme tilhængernes legitime hensigter, |
| --- | --- |

—

at formidle politiets hensigt om at fremme tilhængernes legitime hensigter,

| — | at præcisere, hvilke typer adfærd politiet ikke vil tolerere. |
| --- | --- |

—

at præcisere, hvilke typer adfærd politiet ikke vil tolerere.

Politiet bør arbejde tæt sammen med statslige og lokale myndigheder, fodboldmyndigheder/-arrangører og om muligt tilhængergrupper om at etablere og gennemføre en mediestrategi, der omfatter mange forskellige instanser, som:

| — | proaktivt fremmer positive billeder af begivenheden, |
| --- | --- |

—

proaktivt fremmer positive billeder af begivenheden,

| — | sikrer et klart ansvar mellem politi og partnermyndigheder, med hensyn til, hvem der tager initiativet til at kommunikere med medierne om de forskellige sikkerhedsaspekter (og om andre aspekter), |
| --- | --- |

—

sikrer et klart ansvar mellem politi og partnermyndigheder, med hensyn til, hvem der tager initiativet til at kommunikere med medierne om de forskellige sikkerhedsaspekter (og om andre aspekter),

| — | tilvejebringer fælles baggrunds- og briefinginformation til alle talsmænd for politi og partnermyndigheder (det orienterende materiale bør regelmæssigt opdateres for at tage højde for tilbagevendende temaer eller spørgsmål eller nye risici eller begivenheder), |
| --- | --- |

—

tilvejebringer fælles baggrunds- og briefinginformation til alle talsmænd for politi og partnermyndigheder (det orienterende materiale bør regelmæssigt opdateres for at tage højde for tilbagevendende temaer eller spørgsmål eller nye risici eller begivenheder),

| — | sikrer, at der regelmæssigt udsendes faktuelle oplysninger til medierne og/eller på internettet i optakten til, under og efter begivenheden, |
| --- | --- |

—

sikrer, at der regelmæssigt udsendes faktuelle oplysninger til medierne og/eller på internettet i optakten til, under og efter begivenheden,

| — | giver mulighed for regelmæssig briefing af presse/medier, |
| --- | --- |

—

giver mulighed for regelmæssig briefing af presse/medier,

| — | tager hensyn til behov/interesser hos forskellige kategorier af journalister/medier. |
| --- | --- |

—

tager hensyn til behov/interesser hos forskellige kategorier af journalister/medier.

KAPITEL 8

EU-fodboldekspertmøde

Det anbefales kraftigt, at hvert formandskab holder et ekspertmøde om:

| — | henstillingerne i kapitel 1-7, |
| --- | --- |

—

henstillingerne i kapitel 1-7,

| — | nye tendenser/udviklinger i tilhængeradfærd, |
| --- | --- |

—

nye tendenser/udviklinger i tilhængeradfærd,

| — | internationale forbindelser mellem tilhængergrupper, |
| --- | --- |

—

internationale forbindelser mellem tilhængergrupper,

| — | udveksling af god politipraksis, |
| --- | --- |

—

udveksling af god politipraksis,

| — | eventuelle andre spørgsmål af interesse. |
| --- | --- |

—

eventuelle andre spørgsmål af interesse.

EU-fodboldekspertmødet kan anmode undergrupper af eksperter om at overveje nye spørgsmål, der måtte dukke op på sikkerhedsområdet i forbindelse med fodboldkampe, og fremsætte henstillinger.

Formandskabet aflægger rapport til Rådet om resultatet af mødet. Denne rapport erstatter det årlige spørgeskema om fodboldhooliganisme omhandlet i dok. 8356/01 ENFOPOL 40.

KAPITEL 9

Liste over relevante dokumenter om sikkerheden ved fodboldkampe

AFSNIT 1

Oversigt over tidligere dokumenter vedtaget af Rådet

| 1. | Rådets henstilling af 30. november 1993 om det ansvar, der påhviler arrangører af sportsbegivenheder. |
| --- | --- |

1.

Rådets henstilling af 30. november 1993 om det ansvar, der påhviler arrangører af sportsbegivenheder.

| 2. | Rådets henstilling af 1. december 1994 om direkte, uformel informationsudveksling med landene i Central- og Østeuropa i forbindelse med internationale sportsarrangementer (net af korrespondenter). |
| --- | --- |

2.

Rådets henstilling af 1. december 1994 om direkte, uformel informationsudveksling med landene i Central- og Østeuropa i forbindelse med internationale sportsarrangementer (net af korrespondenter).

| 3. | Rådets henstilling af 1. december 1994 om informationsudveksling i forbindelse med store arrangementer og begivenheder (net af korrespondenter). |
| --- | --- |

3.

Rådets henstilling af 1. december 1994 om informationsudveksling i forbindelse med store arrangementer og begivenheder (net af korrespondenter).

| 4. | Rådets henstilling af 22. april 1996 om retningslinjer for forebyggelse og bekæmpelse af uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med en tilknyttet standardformular til udveksling af politiefterretninger vedrørende fodboldhooligans (EFT C 131 af 3.5.1996, s. 1). |
| --- | --- |

4.

Rådets henstilling af 22. april 1996 om retningslinjer for forebyggelse og bekæmpelse af uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med en tilknyttet standardformular til udveksling af politiefterretninger vedrørende fodboldhooligans (EFT C 131 af 3.5.1996, s. 1).

| 5. | Fælles aktion af 26. maj 1997 vedrørende samarbejde om offentlig orden og sikkerhed (EFT L 147 af 5.6.1997, s. 1). |
| --- | --- |

5.

Fælles aktion af 26. maj 1997 vedrørende samarbejde om offentlig orden og sikkerhed (EFT L 147 af 5.6.1997, s. 1).

| 6. | Rådets resolution af 9. juni 1997 om forebyggelse og bekæmpelse af fodboldvandalisme gennem erfaringsudveksling, stadionforbud og mediepolitik (EFT C 193 af 24.6.1997, s. 1). |
| --- | --- |

6.

Rådets resolution af 9. juni 1997 om forebyggelse og bekæmpelse af fodboldvandalisme gennem erfaringsudveksling, stadionforbud og mediepolitik (EFT C 193 af 24.6.1997, s. 1).

| 7. | Rådets resolution af 21. juni 1999 vedrørende en håndbog for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med internationale fodboldkampe (EFT C 196 af 13.7.1999, s. 1). |
| --- | --- |

7.

Rådets resolution af 21. juni 1999 vedrørende en håndbog for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med internationale fodboldkampe (EFT C 196 af 13.7.1999, s. 1).

| 8. | Rådets resolution af 6. december 2001 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EFT C 22 af 24.1.2002, s. 1). |
| --- | --- |

8.

Rådets resolution af 6. december 2001 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EFT C 22 af 24.1.2002, s. 1).

| 9. | Rådets afgørelse af 25. april 2002 om sikkerhed i forbindelse med internationale fodboldkampe (EFT L 121 af 8.5.2002, s. 1). |
| --- | --- |

9.

Rådets afgørelse af 25. april 2002 om sikkerhed i forbindelse med internationale fodboldkampe (EFT L 121 af 8.5.2002, s. 1).

| 10. | Rådets resolution af 17. november 2003 om vedtagelse af adgangsforbud i medlemsstaterne til anlæg, hvor der spilles internationale fodboldkampe (EUT C 281 af 22.11.2003, s. 1). |
| --- | --- |

10.

Rådets resolution af 17. november 2003 om vedtagelse af adgangsforbud i medlemsstaterne til anlæg, hvor der spilles internationale fodboldkampe (EUT C 281 af 22.11.2003, s. 1).

| 11. | Rådets resolution af 4. december 2006 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EUT C 322 af 29.12.2006, s. 1-39). |
| --- | --- |

11.

Rådets resolution af 4. december 2006 vedrørende en håndbog med henstillinger for det internationale politisamarbejde og foranstaltninger med henblik på forebyggelse og bekæmpelse af vold og uroligheder i forbindelse med fodboldkampe med international dimension, som mindst en medlemsstat deltager i (EUT C 322 af 29.12.2006, s. 1-39).

| 12. | Rådets afgørelse af 12. juni 2007 om ændring af afgørelse 2002/348/RIA om sikkerhed i forbindelse med internationale fodboldkampe (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 76-77). |
| --- | --- |

12.

Rådets afgørelse af 12. juni 2007 om ændring af afgørelse 2002/348/RIA om sikkerhed i forbindelse med internationale fodboldkampe (EUT L 155 af 15.6.2007, s. 76-77).

AFSNIT 2

Liste over dokumenter tidligere vedtaget af den stående komité under den europæiske konvention om tilskuervold og dårlig opførsel ved sportsbegivenheder og i særdeleshed ved fodboldkampe (Europarådet)

| 1. | Den europæiske konvention om tilskuervold og dårlig opførsel ved sportsbegivenheder og i særdeleshed ved fodboldkampe |
| --- | --- |

1.

Den europæiske konvention om tilskuervold og dårlig opførsel ved sportsbegivenheder og i særdeleshed ved fodboldkampe

| 2. | Rekommandation Nr R (1999) 1 om brug af stewards |
| --- | --- |

2.

Rekommandation Nr R (1999) 1 om brug af stewards

| 3. | Rekommandation Nr R (1999) 2 om fjernelse af hegn på stadioner. |
| --- | --- |

3.

Rekommandation Nr R (1999) 2 om fjernelse af hegn på stadioner.

| 4. | Rekommandation Nr R (2001) 6 af Ministerkomitéen til medlemsstaterne om forebyggelse af racisme, fremmedhad og racebaseret intolerance i sport. |
| --- | --- |

4.

Rekommandation Nr R (2001) 6 af Ministerkomitéen til medlemsstaterne om forebyggelse af racisme, fremmedhad og racebaseret intolerance i sport.

| 5. | Rekommandation Nr R (1989) 1 om retningslinjer for billetsalg og |
| --- | --- |

5.

Rekommandation Nr R (1989) 1 om retningslinjer for billetsalg og

| 6. | Rekommandation Nr R (2002) 1 om retningslinjer for billetsalg ved internationale fodboldkampe. |
| --- | --- |

6.

Rekommandation Nr R (2002) 1 om retningslinjer for billetsalg ved internationale fodboldkampe.

| 7. | Rekommandation Nr R (2003) 1 om sociale og uddannelsesmæssige tiltags betydning for at forebygge vold i sport og håndbog om forebyggelse af vold i sport. |
| --- | --- |

7.

Rekommandation Nr R (2003) 1 om sociale og uddannelsesmæssige tiltags betydning for at forebygge vold i sport og håndbog om forebyggelse af vold i sport.

| 8. | Rekommandation Nr R (2008) 1, der vedrører den checkliste over foranstaltninger, der skal træffes af arrangører af professionelle sportsbegivenheder og af de offentlige myndigheder. |
| --- | --- |

8.

Rekommandation Nr R (2008) 1, der vedrører den checkliste over foranstaltninger, der skal træffes af arrangører af professionelle sportsbegivenheder og af de offentlige myndigheder.

| 9. | Rekommandation Nr R (2008) 2 om brug af besøgende stewarder. |
| --- | --- |

9.

Rekommandation Nr R (2008) 2 om brug af besøgende stewarder.

| 10. | Rekommandation Nr R (2008) 3 om brug af pyrotekniske artikler ved sportsbegivenheder. |
| --- | --- |

10.

Rekommandation Nr R (2008) 3 om brug af pyrotekniske artikler ved sportsbegivenheder.

| 11. | Rekommandation Nr R (2009) 1 om brug af offentlige tilskuerområder ved store sportsbegivenheder. |
| --- | --- |

11.

Rekommandation Nr R (2009) 1 om brug af offentlige tilskuerområder ved store sportsbegivenheder.

| 12. | Rekommandation om principperne om gæstfrihed i forbindelse med tilrettelæggelse af sportsbegivenheder (endnu ikke færdig). |
| --- | --- |

12.

Rekommandation om principperne om gæstfrihed i forbindelse med tilrettelæggelse af sportsbegivenheder (endnu ikke færdig).

---

(1)  Risikoanalyse indebærer, at der udvikles en profil for landsholds- og klubtilhængere, herunder risikogrupper og deres tilknytning til andre tilhængere i hjemlandet og udlandet, herunder lokale befolkningsgrupper og omstændigheder, som kan øge potentielle risici (herunder interaktion med politi og stewarder).

(2)  Det nationale kontaktpunkts websted er et meget sikkert websted, der udelukkende kan bruges af nationale kontaktpunkter, og som indeholder oplysninger vedrørende fodboldkampe med international dimension (f.eks. oversigt over klubber, forudgående og efterfølgende rapporter om kampe).

(3)  Rådets afgørelse 2008/615/RIA af 23. juni 2008om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet (EUT L 210 af 6.8.2008, s. 1).

(4)  Jf. tillæg 2 for nærmere oplysninger om tidsfristerne for anmodning om Europols produkter og tjenester.

(5)  RÅDETS AFGØRELSE 2008/616/RIA af 23. juni 2008 om gennemførelse af afgørelse 2008/615/RIA om intensivering af det grænseoverskridende samarbejde, navnlig om bekæmpelse af terrorisme og grænseoverskridende kriminalitet (EUT L 210 af 6.8.2008, s. 12).

(6)  Jf. artikel 21 og 22 i Rådets Prümafgørelse om civilretligt og strafferetligt ansvar.

Tillæg 1

Dynamisk risikoanalyse og håndtering af større menneskemængder

som tager følgende i betragtning:

| — | dokument 8241/05 ENFOPOL 40 om dynamisk risikovurdering i forbindelse med internationale fodboldkampe, |
| --- | --- |

—

dokument 8241/05 ENFOPOL 40 om dynamisk risikovurdering i forbindelse med internationale fodboldkampe,

| — | dokument 8243/05 ENFOPOL 41 om politiets taktiske arbejde med at opretholde den offentlige orden i forbindelse med internationale fodboldkampe, |
| --- | --- |

—

dokument 8243/05 ENFOPOL 41 om politiets taktiske arbejde med at opretholde den offentlige orden i forbindelse med internationale fodboldkampe,

| — | erfaringer og konklusioner fra Euro 2004 og efterfølgende turneringer, |
| --- | --- |

—

erfaringer og konklusioner fra Euro 2004 og efterfølgende turneringer,

| — | evaluering af filosofien bag politiarbejdet under Euro 2008, den såkaldte 3D-strategi (»dialogue, de-escalation and determination« - dialog, de-eskalering og beslutsomhed). |
| --- | --- |

—

evaluering af filosofien bag politiarbejdet under Euro 2008, den såkaldte 3D-strategi (»dialogue, de-escalation and determination« - dialog, de-eskalering og beslutsomhed).

Følgende overvejelser bør anvendes i forbindelse med vurderingen af sikkerhedsrisici før, under og efter begivenheden.

Centrale principper

I den nuværende forståelse af effektiv styring af større menneskemængder fremhæves betydningen af:

| — | at bevare opfattelsen af passende politiarbejde blandt menneskemængdens medlemmer, |
| --- | --- |

—

at bevare opfattelsen af passende politiarbejde blandt menneskemængdens medlemmer,

| — | at undgå brug af vold mod menneskemængder som helhed, når det kun er et mindretal, der udgør en fare for den offentlige orden, |
| --- | --- |

—

at undgå brug af vold mod menneskemængder som helhed, når det kun er et mindretal, der udgør en fare for den offentlige orden,

| — | en »lavprofileret« eller »gradvis« taktisk tilgang til politiarbejde, som styrker politiets evne til kommunikation, dialog og dynamisk risikovurdering. |
| --- | --- |

—

en »lavprofileret« eller »gradvis« taktisk tilgang til politiarbejde, som styrker politiets evne til kommunikation, dialog og dynamisk risikovurdering.

Fremme:

| — | den strategiske tilgang bør være præventiv via en begrænset snarere end repressiv indgriben, |
| --- | --- |

—

den strategiske tilgang bør være præventiv via en begrænset snarere end repressiv indgriben,

| — | det er vigtigt, at politiets strategi og taktik i hver fase af en operation tager højde for og fremmer tilhængernes legitime hensigter, i det omfang disse er fredelige (f.eks. for at fejre deres identitet og kultur, rejse til og fra kampen i sikkerhed), |
| --- | --- |

—

det er vigtigt, at politiets strategi og taktik i hver fase af en operation tager højde for og fremmer tilhængernes legitime hensigter, i det omfang disse er fredelige (f.eks. for at fejre deres identitet og kultur, rejse til og fra kampen i sikkerhed),

| — | hvis det er nødvendigt at indføre begrænsninger på tilhængernes adfærd, er det vigtigt at kommunikere med tilhængerne om, hvorfor politiet er skredet til handling og hvilke alternative midler politiet iværksætter med henblik på opfyldelsen af legitime mål. |
| --- | --- |

—

hvis det er nødvendigt at indføre begrænsninger på tilhængernes adfærd, er det vigtigt at kommunikere med tilhængerne om, hvorfor politiet er skredet til handling og hvilke alternative midler politiet iværksætter med henblik på opfyldelsen af legitime mål.

Balance

| — | under enhver begivenhed, hvor der er en menneskemængde, kan risikoen for forstyrrelse af den offentlige orden hastigt ændres, |
| --- | --- |

—

under enhver begivenhed, hvor der er en menneskemængde, kan risikoen for forstyrrelse af den offentlige orden hastigt ændres,

| — | det er vigtigt, at der er en forholdsmæssig balance mellem måden, hvorpå politiet indsættes, og risicienes omfang, årsager og karakter, når interaktionen mellem politi og menneskemængde finder sted, |
| --- | --- |

—

det er vigtigt, at der er en forholdsmæssig balance mellem måden, hvorpå politiet indsættes, og risicienes omfang, årsager og karakter, når interaktionen mellem politi og menneskemængde finder sted,

| — | det er vigtigt, at politiarbejdet gradueres og kan ændres direkte som reaktion på en ny eller aftagende risikos karakter og omfang, |
| --- | --- |

—

det er vigtigt, at politiarbejdet gradueres og kan ændres direkte som reaktion på en ny eller aftagende risikos karakter og omfang,

| — | hvor der opnås en balance, vil hovedparten i menneskemængden formentlig opfatte politiets tiltag som passende og være mindre rede til at støtte og omgås de konfrontationssøgende, |
| --- | --- |

—

hvor der opnås en balance, vil hovedparten i menneskemængden formentlig opfatte politiets tiltag som passende og være mindre rede til at støtte og omgås de konfrontationssøgende,

| — | for at medvirke til at mindske sandsynligheden for og omfanget af hændelser er det derfor afgørende, at risikovurderingerne er nøjagtige og hele tiden lægges til grund for politiets taktik. |
| --- | --- |

—

for at medvirke til at mindske sandsynligheden for og omfanget af hændelser er det derfor afgørende, at risikovurderingerne er nøjagtige og hele tiden lægges til grund for politiets taktik.

Differentiering

| — | Vilkårlig magtanvendelse kan bidrage til en omfattende eskalering af forstyrrelsen af den offentlige orden via dens interaktion med menneskemængdens dynamik, |
| --- | --- |

—

Vilkårlig magtanvendelse kan bidrage til en omfattende eskalering af forstyrrelsen af den offentlige orden via dens interaktion med menneskemængdens dynamik,

| — | Differentiering mellem individuelle tilhængere, der faktisk udgør en fare, og dem, som ikke gør, er derfor en overvejelse, der skal bygges ind i enhver strategisk og taktisk afgørelse vedrørende styring af menneskemængder (dvs. uddannelse, planlægning, briefing og operationel praksis), |
| --- | --- |

—

Differentiering mellem individuelle tilhængere, der faktisk udgør en fare, og dem, som ikke gør, er derfor en overvejelse, der skal bygges ind i enhver strategisk og taktisk afgørelse vedrørende styring af menneskemængder (dvs. uddannelse, planlægning, briefing og operationel praksis),

| — | Det er upassende at gribe ind over for en hel menneskemængde, som tilfældigvis befinder sig på et bestemt sted, medmindre der er beviser for, at de alle som én søger at fremprovokere uroligheder. |
| --- | --- |

—

Det er upassende at gribe ind over for en hel menneskemængde, som tilfældigvis befinder sig på et bestemt sted, medmindre der er beviser for, at de alle som én søger at fremprovokere uroligheder.

Dialog

| — | Det er vigtigt at kommunikere proaktivt med tilhængerne. Det opnås bedst af politifolk med gode kommunikationsfærdigheder. |
| --- | --- |

—

Det er vigtigt at kommunikere proaktivt med tilhængerne. Det opnås bedst af politifolk med gode kommunikationsfærdigheder.

| — | Der fokuseres på at skabe en positiv atmosfære og undgå potentialet for konflikt. |
| --- | --- |

—

Der fokuseres på at skabe en positiv atmosfære og undgå potentialet for konflikt.

| — | Denne fremgangsmåde kan anvendes ved indsamlingen af information af høj kvalitet om tilhængernes hensigter, perspektiver, interesser og prioriteringer og anden information vedrørende potentielle risici. |
| --- | --- |

—

Denne fremgangsmåde kan anvendes ved indsamlingen af information af høj kvalitet om tilhængernes hensigter, perspektiver, interesser og prioriteringer og anden information vedrørende potentielle risici.

| — | Det giver også politiet mulighed for at kommunikere deres bekymringer vedrørende tilhængernes adfærd, risici, de kan blive konfronteret med, og løsninger på eventuelle nye vanskeligheder. |
| --- | --- |

—

Det giver også politiet mulighed for at kommunikere deres bekymringer vedrørende tilhængernes adfærd, risici, de kan blive konfronteret med, og løsninger på eventuelle nye vanskeligheder.

Modeller for god praksis

Før begivenheden:

Risikovurderingen bør tage højde for:

| — | den kultur, der kendetegner den tilhængergruppe, der skal kontrolleres af politiet (f.eks. karakteristisk adfærd, motiver og hensigter), |
| --- | --- |

—

den kultur, der kendetegner den tilhængergruppe, der skal kontrolleres af politiet (f.eks. karakteristisk adfærd, motiver og hensigter),

| — | enhver faktor, der kan påvirke risikoen, f.eks. aktiviteter i andre grupper (f.eks. modstandernes tilhængere og/eller lokalsamfundet), prioriteringer, historie og andet af særlig betydning (datoer, steder, aktionsformer, symboler), |
| --- | --- |

—

enhver faktor, der kan påvirke risikoen, f.eks. aktiviteter i andre grupper (f.eks. modstandernes tilhængere og/eller lokalsamfundet), prioriteringer, historie og andet af særlig betydning (datoer, steder, aktionsformer, symboler),

| — | enhver omstændighed, der kan påvirke adfærden hos eller risikoen ved de tilhængere eller grupper, der anses for at udgøre en risiko for den offentlige orden. |
| --- | --- |

—

enhver omstændighed, der kan påvirke adfærden hos eller risikoen ved de tilhængere eller grupper, der anses for at udgøre en risiko for den offentlige orden.

Adfærdstolerancetærskler bør defineres og formidlingen heraf til tilhængerorganisationer prioriteres. Det bør overvejes at tilskynde tilhængerne til at samles under sikre/kontrollerede rammer (f.eks. en fanzone).

Baseret på denne information og efterretninger vedrørende den specifikke kamp bør det være muligt at forudse og skelne mellem kampe med normal risiko og øget risiko for den offentlige uorden.

Det er vigtigt at foretage en klar sondring mellem risiko for bestemte typer episoder f.eks. i forbindelse med den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed, kriminalitet i forbindelse med store begivenheder og terrorisme.

Indledende kontakter

Eftersom risikoen for den offentlige orden ikke ligger på et fast niveau, men kan være yderst dynamisk, kan den stige eller falde hurtigt som reaktion på omstændighederne. Risikoniveauet bør derfor overvåges og nøje vurderes løbende.

Med henblik herpå:

| — | bør politiet i stort omfang engagere sig i positiv, interpersonel interaktion med tilhængere (ikke-aggressiv indstilling, smilende, indsat i par eller i små grupper i standarduniform, spredt vidt omkring og i menneskemængden, imødekomme anmodninger om fotografier osv.), |
| --- | --- |

—

bør politiet i stort omfang engagere sig i positiv, interpersonel interaktion med tilhængere (ikke-aggressiv indstilling, smilende, indsat i par eller i små grupper i standarduniform, spredt vidt omkring og i menneskemængden, imødekomme anmodninger om fotografier osv.),

| — | bør politifolkene, når sproget ikke er en barriere, forsøge at kommunikere med tilhængerne for at indsamle oplysninger om deres adfærd, hensigter, interesser, prioriteringer og andre aspekter, der er relevante for deres adfærd, |
| --- | --- |

—

bør politifolkene, når sproget ikke er en barriere, forsøge at kommunikere med tilhængerne for at indsamle oplysninger om deres adfærd, hensigter, interesser, prioriteringer og andre aspekter, der er relevante for deres adfærd,

| — | indsatsenheder (dvs. »uropoliti« med beskyttelsesudstyr, køretøjer osv.) bør blive på et diskret sted, medmindre situationen kræver en mere kraftfuld indgriben. |
| --- | --- |

—

indsatsenheder (dvs. »uropoliti« med beskyttelsesudstyr, køretøjer osv.) bør blive på et diskret sted, medmindre situationen kræver en mere kraftfuld indgriben.

Det vil gøre det lettere for værtslandets politi at indsamle oplysninger og påvirke ledelsens beslutninger vedrørende taktisk indsættelse på basis af en kontinuerlig og igangværende risikovurdering.

Øget risiko

Hvor omstændigheder identificeres, som udgør en risiko, er det vigtigt at

| — | kommunikere til dem, der udgør en risiko, at de fremprovokerer en potentiel politiindsats. |
| --- | --- |

—

kommunikere til dem, der udgør en risiko, at de fremprovokerer en potentiel politiindsats.

| — | hvor en episode involverer besøgende tilhængere, bør værtslandets politis vurderinger valideres af den besøgende politidelegation. |
| --- | --- |

—

hvor en episode involverer besøgende tilhængere, bør værtslandets politis vurderinger valideres af den besøgende politidelegation.

Hvis ovennævnte foranstaltninger ikke løser situationen, kan der være behov for yderligere magtanvendelse fra politiets side. Formålet med en politiindsats i dette stadium er at minimere yderligere risici, og det er derfor afgørende, at en eventuel indsats ikke eskalerer spændingerne (f.eks. vilkårlig magtanvendelse). Når der identificeres en potentiel øget risiko:

| — | er det afgørende, at oplysninger om de personer, der forårsager risikoen og dennes karakter formidles klart til de indsatsenheder, der indsættes, så enhver magtanvendelse kan blive passende målrettet, |
| --- | --- |

—

er det afgørende, at oplysninger om de personer, der forårsager risikoen og dennes karakter formidles klart til de indsatsenheder, der indsættes, så enhver magtanvendelse kan blive passende målrettet,

| — | at de, der ikke udgør nogen risiko, får mulighed for at forlade det nærliggende område og/eller får tid til at udøve »selvkontrol«. |
| --- | --- |

—

at de, der ikke udgør nogen risiko, får mulighed for at forlade det nærliggende område og/eller får tid til at udøve »selvkontrol«.

Nedtrapning

| — | når episoden/episoderne er blevet løst, bør politiindsatsens omfang atter vende tilbage til et passende niveau. |
| --- | --- |

—

når episoden/episoderne er blevet løst, bør politiindsatsens omfang atter vende tilbage til et passende niveau.

Efter begivenheden

| — | En grundig debriefing bør gennemføres, og alle relevante oplysninger (f.eks. kvaliteten af den information, der blev modtaget før og under begivenheden, adfærden hos og styringen af tilhængerne, politiets taktik og håndhævelsen af tolerancetærskler) skal registreres af det nationale kontaktpunkt. |
| --- | --- |

—

En grundig debriefing bør gennemføres, og alle relevante oplysninger (f.eks. kvaliteten af den information, der blev modtaget før og under begivenheden, adfærden hos og styringen af tilhængerne, politiets taktik og håndhævelsen af tolerancetærskler) skal registreres af det nationale kontaktpunkt.

Image

Image

Tillæg 2

Tidsramme for anmodning om europolprodukter og -tjenester
   (1)

| | Officiel anmodning til Europol |
| --- | --- |
| Indledende generel trusselsvurdering om organiseret kriminalitet forbundet med begivenheden (GTV) | D (2)-12 måneder |
| Indledende generel terrortrusselsvurdering forbundet med begivenheden (GTTV) | D-12 måneder |
| Opdateringer til GTV og GTTV | D-6 måneder |
| Specifik(ke) trusselsvurdering(er) (kriminalitetsområder) | D-6 måneder |
| Operationel analytisk støtte inden for rammen af Europols eksisterende analysedatabaser | D-4 måneder |
| Kursus i strategisk analyse | D-8 måneder |
| Kursus i operationel analyse | D-8 måneder |
| Specialistkurser (specifikt kriminalitetsområde) | D-6 måneder |
| Udstationering af forbindelsesofficerer fra Europol | D-12 måneder |

Officiel anmodning til Europol

Indledende generel trusselsvurdering om organiseret kriminalitet forbundet med begivenheden (GTV)

D (2)-12 måneder

Indledende generel terrortrusselsvurdering forbundet med begivenheden (GTTV)

D-12 måneder

Opdateringer til GTV og GTTV

D-6 måneder

Specifik(ke) trusselsvurdering(er) (kriminalitetsområder)

D-6 måneder

Operationel analytisk støtte inden for rammen af Europols eksisterende analysedatabaser

D-4 måneder

Kursus i strategisk analyse

D-8 måneder

Kursus i operationel analyse

D-8 måneder

Specialistkurser (specifikt kriminalitetsområde)

D-6 måneder

Udstationering af forbindelsesofficerer fra Europol

D-12 måneder

---

(1)  Europolstøtte til medlemsstaterne — Store internationale sportsbegivenheder (Europol sag nr. 2570-50r1).

(2)  Begivenhedens startdato.

Tillæg 3

Specifikationer for og eksempel på identifikationsveste for politiet

Vesten er en vest uden ærmer, der trækkes over hovedet

Farve: NATOBLÅ:

Farvekode: Pantone 279C

Identifikationsmærker

Ordet POLICE (kun på engelsk) i en indrammet boks, der anbringes midt på vesten både for og bag.

Bogstaverne i POLICE og rammen: Natoblå baggrund.

Både bogstaver og den omgivende boks: lysende sølvfarvet.

| Boksens mål | = | 25 cm × 9 cm |
| --- | --- | --- |

Boksens mål

=

25 cm × 9 cm

| Bogstaverne i POLICE | : | Bredde | = | 1,3 cm pr. bogstav |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Højde | = | 7,5 cm |

Bogstaverne i POLICE

:

Bredde

=

1,3 cm pr. bogstav

Højde

=

7,5 cm

Vestens forside:

Venstre bryst (oven over boksen med POLICE): Det nationale flag: 10 cm × 7 cm - broderet/syet på eller i en plastlomme.

Højre bryst (oven over boksen med POLICE): EU-symbolet: 8 cm × 8 cm

Under boksen med POLICE: et lysende sølvfarvet bånd tværs over vestens forside (5 cm bredt).

Vestens bagside:

Det nationale flag oven over boksen med POLICE: 10 cm × 7 cm.

Under boksen med POLICE: et lysende sølvfarvet bånd tværs over vestens bagside (5 cm bredt).

Vesten skal kunne fastgøres med enten velcro eller trykknaplignende lukninger i begge sider.

Image

Tillæg 4

Kategorisering af fodboldtilhængere

| | | |
| --- | --- | --- |
| Kategori A | | Ikke-risiko |
| Kategori B | | Risiko |
| Kategori C | |

Kategori A

Image

Ikke-risiko

Kategori B

Image

Risiko

Kategori C

Image

Definition af »risikotilhænger«

En kendt eller ukendt person, som kan anses for at udgøre en potentiel risiko for den offentlige orden eller for udvisning af asocial adfærd - det være sig planlagt eller spontant - under eller i forbindelse med en fodboldbegivenhed (se den dynamiske risikovurdering nedenfor).

Definition af »ikke-risikotilhænger«

En kendt eller ukendt person, som kan anses for ikke at udgøre nogen risiko med hensyn til at forårsage eller bidrage til vold eller forstyrrelser - det være sig planlagt eller spontant - under eller i forbindelse med en fodboldbegivenhed.

CHECKLISTE VEDRØRENDE RISIKOTILHÆNGERE

| Elementer | Uddybende forklaringer |
| --- | --- |
| OFFENTLIG ORDEN

  Tidligere rivalitet mellem klubber
  Forventet vold
  Racistisk adfærd
  Sandsynlighed for tilhængere af udebaneholdet på hjemmebaneholdets tribuner
  Invasion af banen
  Alkoholrelaterede problemer
  Brug af våben
  Kendskab til politiets taktik
  Andet

  OFFENTLIG SIKKERHED

  Terrortrussel
  Politisk spænding/brug af bannere
  Sandsynlighed for brug af lyskugler/fyrværkeri
  Rejsende tilhængere uden billetter
  Sortbørsbilletter
  Andet

  KRIMINEL AKTIVITET

  Falske billetter
  Salg/brug af ulovlig narkotika
  Andet | |

Elementer

Uddybende forklaringer

OFFENTLIG ORDEN

Tidligere rivalitet mellem klubber

Forventet vold

Racistisk adfærd

Sandsynlighed for tilhængere af udebaneholdet på hjemmebaneholdets tribuner

Invasion af banen

Alkoholrelaterede problemer

Brug af våben

Kendskab til politiets taktik

Andet

OFFENTLIG SIKKERHED

Terrortrussel

Politisk spænding/brug af bannere

Sandsynlighed for brug af lyskugler/fyrværkeri

Rejsende tilhængere uden billetter

Sortbørsbilletter

Andet

KRIMINEL AKTIVITET

Falske billetter

Salg/brug af ulovlig narkotika

Andet

---

III Forberedende retsakter

INITIATIVER FRA MEDLEMSSTATERNE

| 24.6.2010 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 165/22 |
| --- | --- | --- | --- |

24.6.2010

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 165/22

---

Initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Republikken Østrig, Republikken Slovenien og Kongeriget Sverigemed henblik på vedtagelse af ... Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om den europæiske efterforskningskendelse i straffesager

2010/C 165/02

EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 82, stk. 1, litra a),

under henvisning til initiativ fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Republikken Estland, Kongeriget Spanien, Republikken Østrig, Republikken Slovenien og Kongeriget Sverige,

efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,

efter den almindelige lovgivningsprocedure, og

ud fra følgende betragtninger:

| (1) | Den Europæiske Union har sat sig det mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. |
| --- | --- |

(1)

Den Europæiske Union har sat sig det mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.

| (2) | I henhold til artikel 82, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal det retlige samarbejde i straffesager i Unionen bygge på princippet om gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser, der siden Det Europæiske Råds møde den 15.-16. oktober 1999 i Tammerfors almindeligvis betegnes som en hovedhjørnesten i det retlige samarbejde i straffesager i Unionen. |
| --- | --- |

(2)

I henhold til artikel 82, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal det retlige samarbejde i straffesager i Unionen bygge på princippet om gensidig anerkendelse af domme og retsafgørelser, der siden Det Europæiske Råds møde den 15.-16. oktober 1999 i Tammerfors almindeligvis betegnes som en hovedhjørnesten i det retlige samarbejde i straffesager i Unionen.

| (3) | Rådets rammeafgørelse 2003/577/RIA af 22. juli 2003 om fuldbyrdelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismateriale (1) omhandler behovet for umiddelbar gensidig anerkendelse af kendelser for at forhindre destruktion, ændring, flytning, overførsel eller afhændelse af bevismateriale. Da dette instrumentet imidlertid er begrænset til indefrysningsfasen, skal indefrysningskendelsen ledsages af en separat anmodning om overførsel af bevismaterialet til den udstedende stat i overensstemmelse med de regler, der gælder for gensidig retshjælp i straffesager. Dette fører til en totrinsprocedure, der er skadelig for effektiviteten. Desuden sameksisterer denne ordning med de traditionelle samarbejdsinstrumenter og bruges derfor sjældent i praksis af de kompetente myndigheder. |
| --- | --- |

(3)

Rådets rammeafgørelse 2003/577/RIA af 22. juli 2003 om fuldbyrdelse i Den Europæiske Union af kendelser om indefrysning af formuegoder eller bevismateriale (1) omhandler behovet for umiddelbar gensidig anerkendelse af kendelser for at forhindre destruktion, ændring, flytning, overførsel eller afhændelse af bevismateriale. Da dette instrumentet imidlertid er begrænset til indefrysningsfasen, skal indefrysningskendelsen ledsages af en separat anmodning om overførsel af bevismaterialet til den udstedende stat i overensstemmelse med de regler, der gælder for gensidig retshjælp i straffesager. Dette fører til en totrinsprocedure, der er skadelig for effektiviteten. Desuden sameksisterer denne ordning med de traditionelle samarbejdsinstrumenter og bruges derfor sjældent i praksis af de kompetente myndigheder.

| (4) | Rådets rammeafgørelse 2008/978/RIA af 18. december 2008 om en europæisk bevissikringskendelse med henblik på fremskaffelse af genstande, dokumenter og data til brug i straffesager (2) blev vedtaget for at anvende princippet om gensidig anerkendelse i så henseende. Den europæiske bevissikringskendelse kan imidlertid kun anvendes på bevismateriale, der allerede findes, og dækker derfor et begrænset spektrum af strafferetligt samarbejde for så vidt angår bevismateriale. På grund af dens begrænsede anvendelsesområde kan kompetente myndigheder frit bruge den nye ordning eller bruge procedurerne for gensidig retshjælp, der under alle omstændigheder stadig kan finde anvendelse på bevismateriale, der ligger uden for den europæiske bevissikringskendelses anvendelsesområde. |
| --- | --- |

(4)

Rådets rammeafgørelse 2008/978/RIA af 18. december 2008 om en europæisk bevissikringskendelse med henblik på fremskaffelse af genstande, dokumenter og data til brug i straffesager (2) blev vedtaget for at anvende princippet om gensidig anerkendelse i så henseende. Den europæiske bevissikringskendelse kan imidlertid kun anvendes på bevismateriale, der allerede findes, og dækker derfor et begrænset spektrum af strafferetligt samarbejde for så vidt angår bevismateriale. På grund af dens begrænsede anvendelsesområde kan kompetente myndigheder frit bruge den nye ordning eller bruge procedurerne for gensidig retshjælp, der under alle omstændigheder stadig kan finde anvendelse på bevismateriale, der ligger uden for den europæiske bevissikringskendelses anvendelsesområde.

| (5) | Siden vedtagelsen af rammeafgørelse 2003/577/RIA og 2008/978/RIA er det blevet klart, at den nuværende ramme for indsamling af bevismateriale er for fragmenteret og kompliceret. Der må derfor udformes en ny tilgang. |
| --- | --- |

(5)

Siden vedtagelsen af rammeafgørelse 2003/577/RIA og 2008/978/RIA er det blevet klart, at den nuværende ramme for indsamling af bevismateriale er for fragmenteret og kompliceret. Der må derfor udformes en ny tilgang.

| (6) | I Stockholmprogrammet, der blev vedtaget den 11. december 2009, besluttede Det Europæiske Råd, at der bør arbejdes videre med oprettelsen af et omfattende system til fremskaffelse af bevismateriale i sager med en grænseoverskridende dimension baseret på princippet om gensidig anerkendelse. Det Europæiske Råd anførte, at de eksisterende instrumenter på dette område er fragmenterede, og at der er behov for en ny tilgang, der bygger på princippet om gensidig anerkendelse, men som også tager hensyn til fleksibiliteten i det traditionelle system for gensidig retshjælp. Det Europæiske Råd efterlyste derfor et samlet system til erstatning for alle eksisterende instrumenter på dette område, herunder Rådets rammeafgørelse om en europæisk bevissikringskendelse, der så vidt muligt omfatter alle former for bevismateriale og indeholder frister for håndhævelse og så vidt muligt begrænser grundene til afvisning. |
| --- | --- |

(6)

I Stockholmprogrammet, der blev vedtaget den 11. december 2009, besluttede Det Europæiske Råd, at der bør arbejdes videre med oprettelsen af et omfattende system til fremskaffelse af bevismateriale i sager med en grænseoverskridende dimension baseret på princippet om gensidig anerkendelse. Det Europæiske Råd anførte, at de eksisterende instrumenter på dette område er fragmenterede, og at der er behov for en ny tilgang, der bygger på princippet om gensidig anerkendelse, men som også tager hensyn til fleksibiliteten i det traditionelle system for gensidig retshjælp. Det Europæiske Råd efterlyste derfor et samlet system til erstatning for alle eksisterende instrumenter på dette område, herunder Rådets rammeafgørelse om en europæisk bevissikringskendelse, der så vidt muligt omfatter alle former for bevismateriale og indeholder frister for håndhævelse og så vidt muligt begrænser grundene til afvisning.

| (7) | Denne nye strategi bygger på et enkelt instrument kaldet den europæiske efterforskningskendelse. En europæisk efterforskningskendelse skal udstedes med henblik på at få en eller flere specifikke efterforskningsforanstaltninger udført i fuldbyrdelsesstaten med henblik på indsamling af bevismateriale. Dette omfatter fremskaffelse af bevismateriale, der allerede er i fuldbyrdelsesmyndighedens besiddelse. |
| --- | --- |

(7)

Denne nye strategi bygger på et enkelt instrument kaldet den europæiske efterforskningskendelse. En europæisk efterforskningskendelse skal udstedes med henblik på at få en eller flere specifikke efterforskningsforanstaltninger udført i fuldbyrdelsesstaten med henblik på indsamling af bevismateriale. Dette omfatter fremskaffelse af bevismateriale, der allerede er i fuldbyrdelsesmyndighedens besiddelse.

| (8) | Den europæiske efterforskningskendelse har et horisontalt anvendelsesområde og finder derfor anvendelse på næsten alle efterforskningsforanstaltninger. Nogle foranstaltninger kræver imidlertid specifikke regler, der bedre kan behandles separat, såsom oprettelse af et fælles efterforskningshold og indsamling af bevismateriale inden for sådanne efterforskningshold samt visse specifikke former for aflytning af telekommunikation, for eksempel aflytning med øjeblikkelig overførsel og aflytning af satellitkommunikation. Eksisterende instrumenter bør fortsat finde anvendelse på disse typer foranstaltninger. |
| --- | --- |

(8)

Den europæiske efterforskningskendelse har et horisontalt anvendelsesområde og finder derfor anvendelse på næsten alle efterforskningsforanstaltninger. Nogle foranstaltninger kræver imidlertid specifikke regler, der bedre kan behandles separat, såsom oprettelse af et fælles efterforskningshold og indsamling af bevismateriale inden for sådanne efterforskningshold samt visse specifikke former for aflytning af telekommunikation, for eksempel aflytning med øjeblikkelig overførsel og aflytning af satellitkommunikation. Eksisterende instrumenter bør fortsat finde anvendelse på disse typer foranstaltninger.

| (9) | Dette direktiv finder ikke anvendelse på grænseoverskridende observationer som nævnt i artikel 40 i konventionen af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengenaftalen (3). |
| --- | --- |

(9)

Dette direktiv finder ikke anvendelse på grænseoverskridende observationer som nævnt i artikel 40 i konventionen af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengenaftalen (3).

| (10) | Den europæiske efterforskningskendelse bør fokusere på den efterforskningsforanstaltning, der skal udføres. Udstedelsesmyndigheden har de bedste forudsætninger for på grundlag af sit kendskab til detaljerne i den pågældende efterforskning at beslutte, hvilken foranstaltning der skal anvendes. Fuldbyrdelsesmyndigheden bør imidlertid have mulighed for at anvende en anden type foranstaltning, enten fordi den ønskede foranstaltning ikke findes eller ikke er tilgængelig efter national lovgivning, eller fordi den anden type foranstaltning vil give samme resultat som den foranstaltning, der følger af den europæiske efterforskningskendelse, med mindre indgribende midler. |
| --- | --- |

(10)

Den europæiske efterforskningskendelse bør fokusere på den efterforskningsforanstaltning, der skal udføres. Udstedelsesmyndigheden har de bedste forudsætninger for på grundlag af sit kendskab til detaljerne i den pågældende efterforskning at beslutte, hvilken foranstaltning der skal anvendes. Fuldbyrdelsesmyndigheden bør imidlertid have mulighed for at anvende en anden type foranstaltning, enten fordi den ønskede foranstaltning ikke findes eller ikke er tilgængelig efter national lovgivning, eller fordi den anden type foranstaltning vil give samme resultat som den foranstaltning, der følger af den europæiske efterforskningskendelse, med mindre indgribende midler.

| (11) | Fuldbyrdelse af en europæisk efterforskningskendelse bør i videst muligt omfang, og uden at dette anfægter de grundlæggende principper i fuldbyrdelsesstatens lovgivning, ske i overensstemmelse med de formkrav og procedurer, som udstedelsesstaten udtrykkeligt har angivet. Udstedelsesmyndigheden kan anmode om, at en eller flere myndigheder i udstedelsesstaten bistår med fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse som støtte til de kompetente myndigheder i fuldbyrdelsesstaten. Denne mulighed medfører ikke nogen retshåndhævelsesbeføjelser for myndighederne i udstedelsesstaten på fuldbyrdelsesstatens område. |
| --- | --- |

(11)

Fuldbyrdelse af en europæisk efterforskningskendelse bør i videst muligt omfang, og uden at dette anfægter de grundlæggende principper i fuldbyrdelsesstatens lovgivning, ske i overensstemmelse med de formkrav og procedurer, som udstedelsesstaten udtrykkeligt har angivet. Udstedelsesmyndigheden kan anmode om, at en eller flere myndigheder i udstedelsesstaten bistår med fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse som støtte til de kompetente myndigheder i fuldbyrdelsesstaten. Denne mulighed medfører ikke nogen retshåndhævelsesbeføjelser for myndighederne i udstedelsesstaten på fuldbyrdelsesstatens område.

| (12) | For at sikre et effektivt retligt samarbejde i straffesager bør muligheden for at afvise at anerkende eller fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse samt grundene til at udsætte dens fuldbyrdelse begrænses. |
| --- | --- |

(12)

For at sikre et effektivt retligt samarbejde i straffesager bør muligheden for at afvise at anerkende eller fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse samt grundene til at udsætte dens fuldbyrdelse begrænses.

| (13) | Tidsbegrænsninger er nødvendige for at sikre et hurtigt, effektivt og konsekvent samarbejde mellem medlemsstaterne i straffesager. Afgørelsen om anerkendelse eller fuldbyrdelse samt den faktiske fuldbyrdelse af efterforskningsforanstaltningen bør gennemføres med samme hurtighed og prioritet som i en lignende national sag. Der bør sættes frister for at sikre en afgørelse eller fuldbyrdelse inden for en rimelig frist eller for at opfylde procedurekrav i udstedelsesstaten. |
| --- | --- |

(13)

Tidsbegrænsninger er nødvendige for at sikre et hurtigt, effektivt og konsekvent samarbejde mellem medlemsstaterne i straffesager. Afgørelsen om anerkendelse eller fuldbyrdelse samt den faktiske fuldbyrdelse af efterforskningsforanstaltningen bør gennemføres med samme hurtighed og prioritet som i en lignende national sag. Der bør sættes frister for at sikre en afgørelse eller fuldbyrdelse inden for en rimelig frist eller for at opfylde procedurekrav i udstedelsesstaten.

| (14) | Den europæiske efterforskningskendelse giver en enkelt ordning for bevisoptagelse. Supplerende regler er dog nødvendige for visse typer efterforskningsforanstaltninger, der bør indgå i den europæiske efterforskningskendelse som f.eks. midlertidig overførelse af frihedsberøvede personer, høring ved hjælp af video- eller telefonkonference, indhentning af oplysninger vedrørende bankkonti eller banktransaktioner eller kontrollerede leverancer. Efterforskningsforanstaltninger, der medfører indsamling af bevismateriale i realtid, vedvarende og i en vis periode, er omfattet af den europæiske efterforskningskendelse, men fuldbyrdelsesmyndigheden bør have fleksibilitet i forbindelse med disse foranstaltninger i betragtning af forskellene i medlemsstaternes nationale lovgivninger. |
| --- | --- |

(14)

Den europæiske efterforskningskendelse giver en enkelt ordning for bevisoptagelse. Supplerende regler er dog nødvendige for visse typer efterforskningsforanstaltninger, der bør indgå i den europæiske efterforskningskendelse som f.eks. midlertidig overførelse af frihedsberøvede personer, høring ved hjælp af video- eller telefonkonference, indhentning af oplysninger vedrørende bankkonti eller banktransaktioner eller kontrollerede leverancer. Efterforskningsforanstaltninger, der medfører indsamling af bevismateriale i realtid, vedvarende og i en vis periode, er omfattet af den europæiske efterforskningskendelse, men fuldbyrdelsesmyndigheden bør have fleksibilitet i forbindelse med disse foranstaltninger i betragtning af forskellene i medlemsstaternes nationale lovgivninger.

| (15) | Dette direktiv træder i stedet for rammeafgørelse 2003/577/RIA og 2008/978/RIA samt de forskellige instrumenter til gensidig retshjælp i straffesager, for så vidt de vedrører indsamling af bevismateriale til brug i straffesager. |
| --- | --- |

(15)

Dette direktiv træder i stedet for rammeafgørelse 2003/577/RIA og 2008/978/RIA samt de forskellige instrumenter til gensidig retshjælp i straffesager, for så vidt de vedrører indsamling af bevismateriale til brug i straffesager.

| (16) | Målet for dette direktiv, nemlig gensidig anerkendelse af afgørelser truffet for at indsamle bevismateriale, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. |
| --- | --- |

(16)

Målet for dette direktiv, nemlig gensidig anerkendelse af afgørelser truffet for at indsamle bevismateriale, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre gennemføres på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går direktivet ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.

| (17) | Direktivet overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastsat i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig afsnit VI. Intet i dette direktiv må fortolkes som et forbud mod at nægte at fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse, hvis der er objektive grunde til at formode, at den europæiske efterforskningskendelse er udstedt med det formål at retsforfølge eller straffe en person på grund af den pågældendes køn, race eller etniske baggrund, religion, seksuelle orientering, nationalitet, sprog eller politiske overbevisning, eller at den pågældendes situation kan blive skadet af en af disse grunde. |
| --- | --- |

(17)

Direktivet overholder de grundlæggende rettigheder og de principper, der er fastsat i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig afsnit VI. Intet i dette direktiv må fortolkes som et forbud mod at nægte at fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse, hvis der er objektive grunde til at formode, at den europæiske efterforskningskendelse er udstedt med det formål at retsforfølge eller straffe en person på grund af den pågældendes køn, race eller etniske baggrund, religion, seksuelle orientering, nationalitet, sprog eller politiske overbevisning, eller at den pågældendes situation kan blive skadet af en af disse grunde.

| (18) | [I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, som er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, har Det Forenede Kongerige og Irland givet meddelelse om, at de ønsker at deltage i vedtagelsen af dette direktiv.] |
| --- | --- |

(18)

[I medfør af artikel 3 i protokol nr. 21 om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, som er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, har Det Forenede Kongerige og Irland givet meddelelse om, at de ønsker at deltage i vedtagelsen af dette direktiv.]

| (19) | I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark — |
| --- | --- |

(19)

I medfør af artikel 1 og 2 i protokol nr. 22 om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark —

VEDTAGET DETTE DIREKTIV:

KAPITEL I

DEN EUROPÆISKE EFTERFORSKNINGSKENDELSE

Artikel 1

Definition af og pligten til at fuldbyrdeen europæisk efterforskningskendelse

1.   Den europæiske efterforskningskendelse er en retsafgørelse udstedt af en kompetent myndighed i en medlemsstat (»udstedelsesstaten«) for at få en eller flere specifikke efterforskningsforanstaltninger udført i en anden medlemsstat (»fuldbyrdelsesstaten«) med henblik på indsamling af bevismateriale inden for rammerne af de procedurer, der er nævnt i artikel 4.

2.   Medlemsstaterne fuldbyrder enhver europæisk efterforskningskendelse på grundlag af princippet om gensidig anerkendelse og i overensstemmelse med bestemmelserne i dette direktiv.

3.   Dette direktiv indebærer ikke nogen ændring af pligten til at respektere de grundlæggende rettigheder og retsprincipper som nedfældet i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, og eventuelle forpligtelser, der påhviler de judicielle myndigheder i denne henseende, berøres ikke. Dette direktiv indebærer på samme måde ikke, at medlemsstaterne skal træffe foranstaltninger, der strider imod deres forfatningsmæssige regler om foreningsfrihed, pressefrihed og ytringsfrihed i andre medier.

Artikel 2

Definitioner

I dette direktiv forstås ved:

a)   »udstedelsesmyndighed«:

| i) | en dommer, domstol, undersøgelsesdommer eller offentlig anklager, der er kompetent i den pågældende sag, eller |
| --- | --- |

i)

en dommer, domstol, undersøgelsesdommer eller offentlig anklager, der er kompetent i den pågældende sag, eller

| ii) | enhver anden judiciel myndighed som defineret af udstedelsesstaten, som i den pågældende sag handler i sin egenskab af efterforskningsmyndighed i straffesager med kompetence til at anordne bevisoptagelse i henhold til national lovgivning |
| --- | --- |

ii)

enhver anden judiciel myndighed som defineret af udstedelsesstaten, som i den pågældende sag handler i sin egenskab af efterforskningsmyndighed i straffesager med kompetence til at anordne bevisoptagelse i henhold til national lovgivning

b)   »fuldbyrdelsesmyndighed«: den myndighed, der har kompetence til at anerkende eller fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse i overensstemmelse med dette direktiv. Fuldbyrdelsesmyndigheden er en myndighed, der er kompetent til at gennemføre den efterforskningsforanstaltning, der er nævnt i den europæiske efterforskningskendelse i en lignende national sag.

Artikel 3

Den europæiske efterforskningskendelses anvendelsesområde

1.   Den europæiske efterforskningskendelse omfatter alle efterforskningsforanstaltninger med undtagelse af de i stk. 2 omhandlede foranstaltninger.

2.   Følgende foranstaltninger er ikke omfattet af den europæiske efterforskningskendelse:

| a) | oprettelsen af et fælles efterforskningshold og indsamling af bevismateriale inden for sådant efterforskningshold som omhandlet i artikel 13 i Rådets retsakt af 29. maj 2000 om udarbejdelse i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union af konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater (4) (i det følgende benævnt »konventionen«) og i Rådets rammeafgørelse 2002/465/RIA af 13. juni 2002 om fælles efterforskningshold (5) |
| --- | --- |

a)

oprettelsen af et fælles efterforskningshold og indsamling af bevismateriale inden for sådant efterforskningshold som omhandlet i artikel 13 i Rådets retsakt af 29. maj 2000 om udarbejdelse i henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union af konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater (4) (i det følgende benævnt »konventionen«) og i Rådets rammeafgørelse 2002/465/RIA af 13. juni 2002 om fælles efterforskningshold (5)

| b) | aflytning og øjeblikkelig overførsel af telekommunikation som omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), i konventionen og |
| --- | --- |

b)

aflytning og øjeblikkelig overførsel af telekommunikation som omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), i konventionen og

| c) | aflytning af telekommunikation som omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra b), i konventionen, for så vidt de vedrører situationer omhandlet i artikel 18, stk. 2, litra a) og c), og artikel 20 i nævnte konvention. |
| --- | --- |

c)

aflytning af telekommunikation som omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra b), i konventionen, for så vidt de vedrører situationer omhandlet i artikel 18, stk. 2, litra a) og c), og artikel 20 i nævnte konvention.

Artikel 4

Procedurer, som kan give anledning til udstedelse af en europæisk efterforskningskendelse

Den europæiske efterforskningskendelse kan udstedes:

| a) | i straffesager, der er anlagt af, eller som kan anlægges for, en judiciel myndighed med hensyn til en handling, som er strafbar i henhold til udstedelsesstatens nationale lovgivning |
| --- | --- |

a)

i straffesager, der er anlagt af, eller som kan anlægges for, en judiciel myndighed med hensyn til en handling, som er strafbar i henhold til udstedelsesstatens nationale lovgivning

| b) | i sager anlagt af administrative myndigheder med hensyn til handlinger, der er strafbare ifølge udstedelsesstatens nationale lovgivning, fordi de udgør overtrædelser af retsreglerne, forudsat at afgørelsen kan indbringes for en domstol med kompetence navnlig i straffesager |
| --- | --- |

b)

i sager anlagt af administrative myndigheder med hensyn til handlinger, der er strafbare ifølge udstedelsesstatens nationale lovgivning, fordi de udgør overtrædelser af retsreglerne, forudsat at afgørelsen kan indbringes for en domstol med kompetence navnlig i straffesager

| c) | i sager anlagt af judicielle myndigheder med hensyn til handlinger, der er strafbare ifølge udstedelsesstatens nationale lovgivning, fordi de udgør overtrædelser af retsreglerne, forudsat at afgørelsen kan indbringes for en domstol med kompetence navnlig i straffesager og |
| --- | --- |

c)

i sager anlagt af judicielle myndigheder med hensyn til handlinger, der er strafbare ifølge udstedelsesstatens nationale lovgivning, fordi de udgør overtrædelser af retsreglerne, forudsat at afgørelsen kan indbringes for en domstol med kompetence navnlig i straffesager og

| d) | i forbindelse med sager som omhandlet i litra a), b) og c), der vedrører strafbare handlinger eller overtrædelser, som en juridisk person kan drages til ansvar for eller straffes for i udstedelsesstaten. |
| --- | --- |

d)

i forbindelse med sager som omhandlet i litra a), b) og c), der vedrører strafbare handlinger eller overtrædelser, som en juridisk person kan drages til ansvar for eller straffes for i udstedelsesstaten.

Artikel 5

Den europæiske efterforskningskendelses indhold og form

1.   Den europæiske efterforskningskendelse i formularen i bilag A skal udfyldes og underskrives og indholdets rigtighed bekræftes af udstedelsesmyndigheden.

2.   Hver medlemsstat angiver det eller de sprog blandt EU-institutionernes officielle sprog, der ud over det eller de officielle sprog i den pågældende medlemsstat kan bruges til udfyldelse af eller til oversættelse af den europæiske efterforskningskendelse, når den pågældende stat er fuldbyrdelsesstaten.

KAPITEL II

PROCEDURER OG GARANTIER I UDSTEDELSESSTATEN

Artikel 6

Fremsendelse af den europæiske efterforskningskendelse

1.   Den europæiske efterforskningskendelse fremsendes fra udstedelsesmyndigheden til fuldbyrdelsesmyndigheden ved hjælp af ethvert middel, som kan efterlade et skriftligt spor, og som giver fuldbyrdelsesstaten mulighed for at fastslå ægtheden. Al yderligere officiel kommunikation foregår direkte mellem udstedelses- og fuldbyrdelsesmyndigheden.

2.   Hver medlemsstat kan udpege en central myndighed eller, hvis dens retssystem tillader det, flere centrale myndigheder til at bistå de kompetente judicielle myndigheder, jf. dog artikel 2, litra b). En medlemsstat kan, hvis det er nødvendigt på grund af dens interne retssystem, overdrage den administrative fremsendelse og modtagelse af europæiske efterforskningskendelser samt anden officiel korrespondance i den forbindelse til sin eller sine centrale myndigheder.

3.   Hvis udstedelsesmyndigheden ønsker det, kan fremsendelsen foregå ved hjælp af det europæiske retlige netværks sikre telekommunikationssystem.

4.   Hvis fuldbyrdelsesmyndigheden er ukendt, skal udstedelsesmyndigheden på alle måder, herunder gennem kontaktpunkterne i det europæiske retlige netværk, forsøge at fremskaffe de nødvendige oplysninger fra fuldbyrdelsesstaten.

5.   Når den myndighed i fuldbyrdelsesstaten, der modtager den europæiske efterforskningskendelse, ikke har kompetence til at anerkende den og træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse, skal den ex officio fremsende den europæiske efterforskningskendelse til fuldbyrdelsesmyndigheden og underrette udstedelsesmyndigheden herom.

6.   Alle vanskeligheder i forbindelse med fremsendelsen eller ægtheden af dokumenter, der er nødvendige for fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse, løses ved direkte kontakter mellem de berørte udstedelses- og fuldbyrdelsesmyndigheder eller, hvor det er relevant, ved inddragelse af medlemsstaternes centrale myndigheder.

Artikel 7

En europæisk efterforskningskendelse knyttet til en tidligere europæisk efterforskningskendelse

1.   Når udstedelsesmyndigheden udsteder en europæisk efterforskningskendelse, der supplerer en tidligere europæisk efterforskningskendelse, skal den angive dette i den europæiske efterforskningskendelse i overensstemmelse med formularen i bilag A.

2.   Hvis udstedelsesmyndigheden i overensstemmelse med artikel 8, stk. 3, deltager i fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse i fuldbyrdelsesstaten, kan den med forbehold af meddelelser fremsat i henhold til artikel 28, stk. 1, litra c), indlevere en europæisk efterforskningskendelse, som supplerer den tidligere europæiske efterforskningskendelse, direkte til fuldbyrdelsesmyndigheden, mens den befinder sig i den pågældende stat.

KAPITEL III

PROCEDURER OG GARANTIER I FULDBYRDELSESSTATEN

Artikel 8

Anerkendelse og fuldbyrdelse

1.   Fuldbyrdelsesmyndigheden skal anerkende en europæisk efterforskningskendelse, der er fremsendt i overensstemmelse med artikel 6, uden yderligere formaliteter og straks træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på fuldbyrdelse på samme måde og på de samme betingelser, som hvis en myndighed i fuldbyrdelsesstaten havde anmodet om den pågældende efterforskningsforanstaltning, medmindre den pågældende myndighed beslutter at påberåbe sig en af de i artikel 10 omhandlede grunde til at afvise anerkendelse eller fuldbyrdelse eller en af de i artikel 14 omhandlede grunde til udsættelse.

2.   Fuldbyrdelsesmyndigheden skal opfylde de formkrav og procedurer, som udstedelsesmyndigheden udtrykkeligt har angivet, medmindre andet er fastsat i dette direktiv, og forudsat at sådanne formkrav og procedurer ikke er i modstrid med de grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten.

3.   Udstedelsesmyndigheden kan anmode om, at en eller flere myndigheder i udstedelsesstaten bistår med fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse som støtte til de kompetente myndigheder i fuldbyrdelsesstaten. Fuldbyrdelsesmyndigheden skal efterkomme denne anmodning, forudsat at en sådan deltagelse ikke er i modstrid med de grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten.

4.   Udstedelses- og fuldbyrdelsesmyndighederne kan høre hinanden på en hvilken som helst relevant måde med henblik på at lette den effektive anvendelse af denne artikel.

Artikel 9

Benyttelse af en anden type efterforskningsforanstaltning

1.   Fuldbyrdelsesmyndigheden kan beslutte at benytte en anden efterforskningsforanstaltning end den, der er omhandlet i den europæiske efterforskningskendelse, når:

| a) | efterforskningsforanstaltningen i den europæiske efterforskningskendelse ikke findes i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten |
| --- | --- |

a)

efterforskningsforanstaltningen i den europæiske efterforskningskendelse ikke findes i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten

| b) | efterforskningsforanstaltningen i den europæiske efterforskningskendelse findes i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten, men dens anvendelse er begrænset til en liste eller kategori af lovovertrædelser, der ikke omfatter den lovovertrædelse, der er omfattet af den europæiske efterforskningskendelse eller |
| --- | --- |

b)

efterforskningsforanstaltningen i den europæiske efterforskningskendelse findes i henhold til lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten, men dens anvendelse er begrænset til en liste eller kategori af lovovertrædelser, der ikke omfatter den lovovertrædelse, der er omfattet af den europæiske efterforskningskendelse eller

| c) | den efterforskningsforanstaltning, som fuldbyrdelsesmyndigheden har valgt, vil få samme resultat som den foranstaltning, der følger af den europæiske efterforskningskendelse, med mindre indgribende midler. |
| --- | --- |

c)

den efterforskningsforanstaltning, som fuldbyrdelsesmyndigheden har valgt, vil få samme resultat som den foranstaltning, der følger af den europæiske efterforskningskendelse, med mindre indgribende midler.

2.   Når fuldbyrdelsesmyndigheden beslutter at benytte sig af muligheden i stk. 1, skal den først underrette udstedelsesmyndigheden, der kan beslutte at trække den europæiske efterforskningskendelse tilbage.

Artikel 10

Grunde til at afslå anerkendelse eller fuldbyrdelse

1.   Fuldbyrdelsesstaten kan afvise at anerkende eller fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse, når:

| a) | der ifølge fuldbyrdelsesstatens lovgivning gælder immuniteter eller privilegier, der gør det umuligt at fuldbyrde den europæiske efterforskningskendelse |
| --- | --- |

a)

der ifølge fuldbyrdelsesstatens lovgivning gælder immuniteter eller privilegier, der gør det umuligt at fuldbyrde den europæiske efterforskningskendelse

| b) | fuldbyrdelsen i et specifikt tilfælde vil skade vigtige nationale sikkerhedsinteresser, bringe informationskilden i fare eller medføre anvendelse af klassificerede oplysninger vedrørende specifikke efterretningsaktiviteter |
| --- | --- |

b)

fuldbyrdelsen i et specifikt tilfælde vil skade vigtige nationale sikkerhedsinteresser, bringe informationskilden i fare eller medføre anvendelse af klassificerede oplysninger vedrørende specifikke efterretningsaktiviteter

| c) | der i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra a) og b), ikke er andre tilgængelige efterretningsforanstaltninger, der vil gøre det muligt at opnå et lignende resultat, eller |
| --- | --- |

c)

der i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 9, stk. 1, litra a) og b), ikke er andre tilgængelige efterretningsforanstaltninger, der vil gøre det muligt at opnå et lignende resultat, eller

| d) | den europæiske efterretningskendelse er blevet udstedt i de i artikel 4, litra b) og c), omhandlede sager, og foranstaltningen ikke ville være tilladt i en lignende national sag. |
| --- | --- |

d)

den europæiske efterretningskendelse er blevet udstedt i de i artikel 4, litra b) og c), omhandlede sager, og foranstaltningen ikke ville være tilladt i en lignende national sag.

2.   I de i stk. 1, litra b) og c), omhandlede tilfælde skal fuldbyrdelsesmyndigheden, inden den beslutter ikke at anerkende eller ikke at fuldbyrde en europæisk efterforskningskendelse enten helt eller delvis, med alle relevante midler høre udstedelsesmyndigheden og, hvis det er hensigtsmæssigt, anmode den om hurtigst muligt at give supplerende oplysninger.

Artikel 11

Frister for anerkendelse eller fuldbyrdelse

1.   Afgørelsen om anerkendelse eller fuldbyrdelse træffes, og efterforskningsforanstaltningen gennemføres, med samme hurtighed og prioritet som i en lignende national sag og under alle omstændigheder inden for de frister, der er fastsat i denne artikel.

2.   Hvis udstedelsesmyndigheden i den europæiske efterforskningskendelse har anført, at det på grund af proceduremæssige frister, lovovertrædelsens alvor eller andre særligt hastende omstændigheder er nødvendigt med kortere frister end de frister, der er fastsat i denne artikel, eller hvis udstedelsesmyndigheden i den europæiske efterforskningskendelse har anført, at efterforskningsforanstaltningen skal udføres på en særlig dato, tager fuldbyrdelsesmyndigheden så vidt muligt hensyn til dette krav.

3.   Afgørelsen om anerkendelse eller fuldbyrdelse træffes så hurtigt som muligt og senest 30 dage efter, at den kompetente fuldbyrdelsesmyndighed har modtaget den europæiske efterforskningskendelse, jf. dog stk. 5.

4.   Medmindre der foreligger grunde til udsættelse i henhold til artikel 14, eller bevismateriale, der er omhandlet i den efterforskningsforanstaltning, der er omfattet af efterforskningskendelsen, allerede er i fuldbyrdelsesstatens besiddelse, udfører fuldbyrdelsesmyndigheden efterforskningsforanstaltningen hurtigst muligt og senest 90 dage efter, at den i stk. 3 nævnte afgørelse er truffet, jf. dog stk. 5.

5.   Hvis det i en specifik sag ikke er muligt for den kompetente fuldbyrdelsesmyndighed at overholde fristen i stk. 3, underretter den hurtigst muligt med ethvert middel den kompetente myndighed i udstedelsesstaten om grundene til forsinkelsen og om, hvor lang tid der skønnes nødvendig, før afgørelsen kan træffes. I dette tilfælde kan fristen i stk. 3 forlænges med højst 30 dage.

6.   Hvis det i en specifik sag ikke er muligt for den kompetente fuldbyrdelsesmyndighed at overholde fristen i stk. 4, underretter den hurtigst muligt med ethvert middel den kompetente myndighed i udstedelsesstaten om grundene til forsinkelsen og hører udstedelsesmyndigheden om en hensigtsmæssig tidsplan for udførelsen af foranstaltningen.

Artikel 12

Overførelse af bevismateriale

1.   Fuldbyrdelsesmyndigheden overfører uden unødig forsinkelse det bevismateriale, der er modtaget som et resultat af fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse, til udstedelsesstaten. Når det kræves i den europæiske efterforskningskendelse, og hvis det er muligt i henhold til fuldbyrdelsesstatens nationale lovgivning, overføres bevismaterialet omgående til de kompetente myndigheder i udstedelsesstaten, der bistår ved fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse i henhold til artikel 8, stk. 3.

2.   Når fuldbyrdelsesmyndigheden overfører det fremskaffede bevismateriale, angiver den, om den ønsker det tilbageleveret til fuldbyrdelsesstaten, så snart udstedelsesstaten ikke længere har brug for det.

Artikel 13

Retsmidler

Retsmidler stilles til rådighed for de berørte parter i overensstemmelse med national lovgivning. De materielle grunde for afsigelse af den europæiske efterforskningskendelse kan kun anfægtes ved appel for en domstol i udstedelsesstaten.

Artikel 14

Grunde til at udsætte anerkendelsen eller fuldbyrdelsen

1.   Anerkendelsen eller fuldbyrdelsen af en europæisk efterforskningskendelse kan udsættes i fuldbyrdelsesstaten såfremt:

| a) | fuldbyrdelsen vil kunne påvirke en igangværende strafferetlig efterforskning eller retsforfølgning, så længe fuldbyrdelsesstaten finder det rimeligt, eller |
| --- | --- |

a)

fuldbyrdelsen vil kunne påvirke en igangværende strafferetlig efterforskning eller retsforfølgning, så længe fuldbyrdelsesstaten finder det rimeligt, eller

| b) | de omhandlede genstande, dokumenter eller data allerede anvendes i forbindelse med andre sager, indtil de ikke længere er nødvendige til dette formål. |
| --- | --- |

b)

de omhandlede genstande, dokumenter eller data allerede anvendes i forbindelse med andre sager, indtil de ikke længere er nødvendige til dette formål.

2.   Så snart grunden til udsættelse ikke længere er til stede, træffer fuldbyrdelsesmyndigheden straks de nødvendige foranstaltninger for at fuldbyrde den europæiske efterforskningskendelse og underretter udstedelsesmyndigheden herom ved hjælp af ethvert middel, som kan efterlade et skriftligt spor.

Artikel 15

Pligt til underretning

1.   Den kompetente myndighed i fuldbyrdelsesstaten, der modtager den europæiske efterforskningskendelse, skal hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest en uge efter modtagelsen af en europæisk efterforskningskendelse anerkende denne modtagelse ved at udfylde og sende den formular, der findes i bilag B. Når en central myndighed er blevet udpeget i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, gælder denne forpligtelse både for den centrale myndighed og den fuldbyrdelsesmyndighed, der modtager den europæiske efterforskningskendelse via den centrale myndighed. I de i artikel 6, stk. 5, omhandlede tilfælde gælder denne forpligtelse både for den kompetente myndighed, der oprindelig modtog den europæiske efterforskningskendelse, og for den fuldbyrdelsesmyndighed, som den europæiske efterforskningskendelse endelig fremsendes til.

2.   Fuldbyrdelsesmyndigheden underretter udstedelsesmyndigheden, jf. dog artikel 9, stk. 2:

| a) | straks ved hjælp af ethvert middel, når:






  i) | det er umuligt for fuldbyrdelsesmyndigheden at træffe afgørelse om anerkendelse og fuldbyrdelse, fordi formularen i bilaget er ufuldstændig eller åbenlyst ukorrekt |
| --- | --- | --- |

a)

straks ved hjælp af ethvert middel, når:

i)

det er umuligt for fuldbyrdelsesmyndigheden at træffe afgørelse om anerkendelse og fuldbyrdelse, fordi formularen i bilaget er ufuldstændig eller åbenlyst ukorrekt

| ii) | fuldbyrdelsesmyndigheden i forbindelse med fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse og uden yderligere efterforskning finder, at det kan være hensigtsmæssigt at iværksætte efterforskningsskridt, der ikke var forudset fra begyndelsen, eller som ikke kunne præciseres, da den europæiske efterforskningskendelse blev udstedt, således at udstedelsesmyndigheden kan træffe yderligere foranstaltninger i den pågældende sag |
| --- | --- |

ii)

fuldbyrdelsesmyndigheden i forbindelse med fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse og uden yderligere efterforskning finder, at det kan være hensigtsmæssigt at iværksætte efterforskningsskridt, der ikke var forudset fra begyndelsen, eller som ikke kunne præciseres, da den europæiske efterforskningskendelse blev udstedt, således at udstedelsesmyndigheden kan træffe yderligere foranstaltninger i den pågældende sag

| iii) | fuldbyrdelsesmyndigheden fastslår, at den i den pågældende sag ikke kan opfylde de formkrav og procedurer, som udstedelsesmyndigheden udtrykkeligt har angivet i overensstemmelse med artikel 8. |
| --- | --- |

iii)

fuldbyrdelsesmyndigheden fastslår, at den i den pågældende sag ikke kan opfylde de formkrav og procedurer, som udstedelsesmyndigheden udtrykkeligt har angivet i overensstemmelse med artikel 8.

Efter anmodning fra udstedelsesmyndigheden bekræftes oplysningerne i givet fald hurtigst muligt ved hjælpe af ethvert middel, som kan efterlade et skriftligt spor.

| b) | hurtigst muligt ved hjælp af ethvert middel, som kan efterlade et skriftligt spor:






  i) | om enhver afgørelse truffet i henhold artikel 10, stk. 1 |
| --- | --- | --- |

b)

hurtigst muligt ved hjælp af ethvert middel, som kan efterlade et skriftligt spor:

i)

om enhver afgørelse truffet i henhold artikel 10, stk. 1

| ii) | om udsættelse af fuldbyrdelsen eller anerkendelsen af den europæiske efterforskningskendelse, begrundelsen herfor og om muligt udsættelsens forventede varighed. |
| --- | --- |

ii)

om udsættelse af fuldbyrdelsen eller anerkendelsen af den europæiske efterforskningskendelse, begrundelsen herfor og om muligt udsættelsens forventede varighed.

Artikel 16

Strafferetligt ansvar for embedsmænd

Når embedsmænd fra udstedelsesstaten er til stede på fuldbyrdelsesstatens område inden for rammerne af anvendelsen af dette direktiv, sidestilles de med embedsmænd fra fuldbyrdelsesstaten for så vidt angår strafbare handlinger, der begås mod eller af dem.

Artikel 17

Civilretligt ansvar vedrørende embedsmænd

1.   Hvor embedsmænd fra udstedelsesstaten inden for rammerne af anvendelsen af dette direktiv er til stede på fuldbyrdelsesstatens område, er udstedelsesstaten ansvarlig for den skade, de måtte forvolde under udførelsen af deres opgaver, i overensstemmelse med lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten.

2.   Den medlemsstat, på hvis område den i stk. 1 nævnte skade forvoldes, erstatter disse skader på samme måde som skader forvoldt af dens egne embedsmænd.

3.   Den medlemsstat, hvis embedsmænd har forvoldt skader på en person på en anden medlemsstats område, skal fuldt ud godtgøre alle de beløb, som sidstnævnte har udbetalt i skadeserstatning til skadelidte eller personer, der er berettiget på dennes vegne.

4.   Bortset fra det i stk. 3 nævnte tilfælde giver den enkelte medlemsstat i det tilfælde, der er nævnt i stk. 1, afkald på at kræve skadeserstatninger godtgjort af en anden medlemsstat, dog med forbehold af eventuelle rettigheder over for tredjemand.

Artikel 18

Fortrolig behandling af oplysninger

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at udstedelsesmyndigheden og fuldbyrdelsesmyndigheden under fuldbyrdelsen af en europæisk efterforskningskendelse tager passende hensyn til efterforskningens fortrolige karakter.

2.   Fuldbyrdelsesmyndigheden sikrer i overensstemmelse med sin nationale lovgivning fortroligheden af den europæiske efterforskningskendelses resultater og indhold, undtagen i det omfang det er nødvendigt for at fuldbyrde efterforskningsforanstaltningen. Hvis fuldbyrdelsesmyndigheden ikke kan opfylde kravet om fortrolighed, underretter den omgående udstedelsesmyndigheden herom.

3.   Udstedelsesmyndigheden holder i overensstemmelse med sin nationale lovgivning, og medmindre andet oplyses af fuldbyrdelsesmyndigheden, alt bevismateriale eller oplysninger fra fuldbyrdelsesmyndigheden fortroligt, undtagen i det omfang offentliggørelsen heraf er nødvendig af hensyn til den efterforskning eller sag, der er beskrevet i den europæiske efterforskningskendelse.

4.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at banker ikke meddeler den berørte bankkunde eller tredjemand, at oplysninger er blevet videregivet til udstedelsesstaten i overensstemmelse med artikel 23, 24 og 25, eller at der foretages en efterforskning.

KAPITEL IV

SPECIFIKKE BESTEMMELSER OM VISSE EFTERFORSKNINGSFORANSTALTNINGER

Artikel 19

Midlertidig overførsel til udstedelsesstaten af varetægtsfængslede med henblik på efterforskning

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan udstedes til midlertidig overførsel af en varetægtsfængslet i fuldbyrdelsesstaten for at få foretaget en efterforskningsforanstaltning, hvortil hans tilstedeværelse på udstedelsesstatens område er påkrævet, forudsat at han sendes tilbage inden for den periode, fuldbyrdelsesstaten præciserer.

2.   Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis

| a) | den varetægtsfængslede ikke giver sit samtykke eller |
| --- | --- |

a)

den varetægtsfængslede ikke giver sit samtykke eller

| b) | overførslen kan tænkes at forlænge hans tilbageholdelse. |
| --- | --- |

b)

overførslen kan tænkes at forlænge hans tilbageholdelse.

3.   I et tilfælde som nævnt i stk. 1 tillades transit for en varetægtsfængslet gennem en tredje medlemsstats område efter ansøgning ledsaget af alle nødvendige dokumenter.

4.   De praktiske ordninger vedrørende midlertidig overførsel af personen og den dato, hvor han skal vende tilbage til fuldbyrdelsesstatens område, aftales mellem de berørte medlemsstater.

5.   Den overførte person forbliver varetægtsfængslet på udstedelsesstatens område og eventuelt på den medlemsstats område, gennem hvilket der ønskes transit, medmindre fuldbyrdelsesstaten anmoder om hans løsladelse.

6.   Varetægtsfængslingen i udstedelsesmedlemsstaten fratrækkes den periode, i hvilken den pågældende skal eller vil skulle frihedsberøves i fuldbyrdelsesmedlemsstaten.

7.   En overført person bliver ikke retsforfulgt eller tilbageholdt eller underlagt nogen andre begrænsninger i sin personlige frihed for handlinger eller domme forud for hans afgang fra fuldbyrdelsesstatens område og som ikke specificeret i den europæiske efterforskningskendelse.

8.   Den immunitet, der følger af stk. 7, ophører, når den overførte person i en periode på 15 dage i træk fra den dato, hvor hans tilstedeværelse ikke længere er ønsket af de judicielle myndigheder har haft mulighed for at rejse, men ikke desto mindre er forblevet på området eller efter at have forladt det er vendt tilbage.

9.   Omkostninger i forbindelse med overførslen afholdes af udstedelsesstaten.

Artikel 20

Midlertidig overførsel til fuldbyrdelsesstaten af varetægtsfængslede med henblik på efterforskning

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan udstedes til midlertidig overførsel af en varetægtsfængslet i udstedelsesstaten for at få foretaget en efterforskningsforanstaltning, hvortil hans tilstedeværelse på fuldbyrdelsesstatens område er påkrævet.

2.   Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis

| a) | samtykke til overførslen kræves fra den berørte person, og dette samtykke er ikke givet, eller |
| --- | --- |

a)

samtykke til overførslen kræves fra den berørte person, og dette samtykke er ikke givet, eller

| b) | den udstedende og den fuldbyrdende myndighed kan ikke nå til enighed om ordningen for den midlertidige overførsel. |
| --- | --- |

b)

den udstedende og den fuldbyrdende myndighed kan ikke nå til enighed om ordningen for den midlertidige overførsel.

3.   Hvis der kræves samtykke til overførelse fra den berørte person, fremlægges der omgående en samtykkeerklæring eller en kopi heraf for fuldbyrdelsesmedlemsstaten.

4.   Hver medlemsstat kan angive, at det i stk. 3 i nævnte samtykke vil blive krævet under visse betingelser, der er angivet i meddelelsen, inden den europæiske efterforskningskendelse fuldbyrdes.

5.   Artikel 19, stk. 3-8, finder tilsvarende anvendelse på den midlertidige overførsel i henhold til denne artikel.

6.   Omkostninger i forbindelse med overførslen afholdes af udstedelsesstaten. Dette omfatter ikke omkostninger i forbindelse med tilbageholdelsen af personen i fuldbyrdelsesstaten.

Artikel 21

Afhøring via videokonference

1.   Hvis en person befinder sig på fuldbyrdelsesstatens område og skal afhøres som vidne eller sagkyndig af de judicielle myndigheder i udstedelsesstaten, kan udstedelsesmyndigheden, såfremt det ikke er ønskeligt eller muligt at afhøre den pågældende i dens medlemsstat, udstede en europæisk efterforskningskendelse for at afhøre vidnet eller den sagkyndige ved hjælp af videokonference, som omhandlet i stk. 2-9.

2.   Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis

| a) | anvendelsen af videokonference er i modstrid med de grundlæggende principper i lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten eller |
| --- | --- |

a)

anvendelsen af videokonference er i modstrid med de grundlæggende principper i lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten eller

| b) | fuldbyrdelsesstaten ikke har de tekniske midler til videokonference. |
| --- | --- |

b)

fuldbyrdelsesstaten ikke har de tekniske midler til videokonference.

3.   Har fuldbyrdelsesstaten ikke adgang til tekniske hjælpemidler til videokonference, kan disse hjælpemidler stilles til rådighed af udstedelsesstaten efter fælles overenskomst.

4.   Artikel 10, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse på tilfældene i stk. 2, litra b).

5.   Den europæiske efterforskningskendelse, der udstedes med henblik på afhøring ved hjælp af videokonference, skal indeholde en begrundelse for, hvorfor det ikke er ønskeligt eller muligt for vidnet eller den sagkyndige at give personligt møde, navnet på den judicielle myndighed og navnene på de personer, der skal gennemføre afhøringen.

6.   Følgende regler gælder for afhøring via videokonference:

| a) | En judiciel myndighed fra fuldbyrdelsesstaten skal være til stede under afhøringen, om nødvendigt bistået af en tolk, og er desuden ansvarlig både for identifikationen af den person, der skal afhøres, og for overholdelsen af de grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten. Hvis fuldbyrdelsesmyndigheden mener, at grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten overtrædes under afhøringen, træffer den omgående de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at afhøringen videreføres i overensstemmelse med disse principper |
| --- | --- |

a)

En judiciel myndighed fra fuldbyrdelsesstaten skal være til stede under afhøringen, om nødvendigt bistået af en tolk, og er desuden ansvarlig både for identifikationen af den person, der skal afhøres, og for overholdelsen af de grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten. Hvis fuldbyrdelsesmyndigheden mener, at grundlæggende retsprincipper i fuldbyrdelsesstaten overtrædes under afhøringen, træffer den omgående de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at afhøringen videreføres i overensstemmelse med disse principper

| b) | udstedelsesstatens og fuldbyrdelsesstatens kompetente myndigheder aftaler om nødvendigt foranstaltninger med henblik på at beskytte den person, der skal afhøres |
| --- | --- |

b)

udstedelsesstatens og fuldbyrdelsesstatens kompetente myndigheder aftaler om nødvendigt foranstaltninger med henblik på at beskytte den person, der skal afhøres

| c) | afhøringen foretages direkte af eller under ledelse af udstedelsesmyndighedens kompetente myndighed i overensstemmelse med dens nationale lovgivning |
| --- | --- |

c)

afhøringen foretages direkte af eller under ledelse af udstedelsesmyndighedens kompetente myndighed i overensstemmelse med dens nationale lovgivning

| d) | efter anmodning fra udstedelsesstaten eller den person, der skal afhøres, sørger fuldbyrdelsesstaten for, at den person, der skal afhøres, om nødvendigt bistås af en tolk |
| --- | --- |

d)

efter anmodning fra udstedelsesstaten eller den person, der skal afhøres, sørger fuldbyrdelsesstaten for, at den person, der skal afhøres, om nødvendigt bistås af en tolk

| e) | den person, der skal afhøres, kan påberåbe sig ret til at nægte at afgive forklaring, som måtte være hjemlet i enten fuldbyrdelsesstatens eller udstedelsesstatens nationale ret. |
| --- | --- |

e)

den person, der skal afhøres, kan påberåbe sig ret til at nægte at afgive forklaring, som måtte være hjemlet i enten fuldbyrdelsesstatens eller udstedelsesstatens nationale ret.

7.   Med forbehold af eventuelle foranstaltninger, der er aftalt med henblik på beskyttelse af personer, udarbejder fuldbyrdelsesmyndigheden ved afslutningen af afhøringen et protokollat med angivelse af dato og sted for afhøringen, den afhørte persons identitet, identitet og funktion for alle andre personer i fuldbyrdelsesstaten, der har deltaget i afhøringen, eventuelle edsaflæggelser og de tekniske forhold under afhøringen. Dokumentet fremsendes af fuldbyrdelsesmyndigheden til udstedelsesmyndigheden.

8.   Udgifterne til oprettelse af videoforbindelsen, udgifterne i forbindelse med betjeningen af videoforbindelsen i fuldbyrdelsesstaten, aflønning af tolke, som den stiller til rådighed, og dagpenge til vidner og sagkyndige samt deres rejseomkostninger i fuldbyrdelsesstaten godtgøres af udstedelsesstaten, medmindre fuldbyrdelsesstaten giver afkald på at få godtgjort alle eller nogle af disse udgifter.

9.   Hver medlemsstat træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at dens nationale lovgivning finder anvendelse, på samme måde, som hvis afhøringen fandt sted under en national procedure, når vidner eller sagkyndige afgiver forklaring på dens område i overensstemmelse med denne artikel, eller nægter at vidne, selv om de er forpligtet dertil, eller afgiver falsk forklaring.

10.   En europæisk efterforskningskendelse kan også udstedes med henblik på afhøring af en tiltalt ved hjælp af videokonference. Stk. 1-9 finder tilsvarende anvendelse. Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis

| a) | den tiltalte ikke giver sit samtykke eller |
| --- | --- |

a)

den tiltalte ikke giver sit samtykke eller

| b) | fuldbyrdelsen af en sådan foranstaltning ville være i modstrid med lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten. |
| --- | --- |

b)

fuldbyrdelsen af en sådan foranstaltning ville være i modstrid med lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten.

Artikel 22

Afhøring ved hjælp af telefonkonference

1.   Hvis en person befinder sig på en medlemsstats område og skal afhøres som vidne eller sagkyndig af en judiciel myndighed i en anden medlemsstat, kan udstedelsesmyndigheden i sidstnævnte medlemsstat udstede en europæisk efterforskningskendelse for at afhøre et vidne eller en sagkyndig ved hjælp af telefonkonference som fastsat i stk. 2-4.

2.   Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis

| a) | anvendelsen af telefonkonference er i modstrid med de grundlæggende principper i lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten |
| --- | --- |

a)

anvendelsen af telefonkonference er i modstrid med de grundlæggende principper i lovgivningen i fuldbyrdelsesstaten

| b) | vidnet eller den sagkyndige ikke er enig i, at høringen finder sted ved hjælp af denne metode. |
| --- | --- |

b)

vidnet eller den sagkyndige ikke er enig i, at høringen finder sted ved hjælp af denne metode.

3.   En europæisk efterforskningskendelse udstedt med henblik på afhøring ved hjælp af telefonkonference skal indeholde navnet på den judicielle myndighed og navnene på de personer, der skal gennemføre afhøringen, og en angivelse af, at vidnet eller den sagkyndige er villig til at deltage i en afhøring ved hjælp af telefonkonference.

4.   De praktiske ordninger i forbindelse med afhøringen aftales mellem udstedelses- og fuldbyrdelsesmyndigheden. Når sådanne ordninger aftales, sørger fuldbyrdelsesmyndigheden for at

| a) | underrette vidnet eller den sagkyndige om, hvor og hvornår afhøringen finder sted |
| --- | --- |

a)

underrette vidnet eller den sagkyndige om, hvor og hvornår afhøringen finder sted

| b) | sikre identifikationen af vidnet eller den sagkyndige og |
| --- | --- |

b)

sikre identifikationen af vidnet eller den sagkyndige og

| c) | sikre sig, at vidnet eller den sagkyndige giver sit samtykke til at medvirke ved en afhøring ved hjælp af telefonkonference. |
| --- | --- |

c)

sikre sig, at vidnet eller den sagkyndige giver sit samtykke til at medvirke ved en afhøring ved hjælp af telefonkonference.

Fuldbyrdelsesstaten kan gøre sit samtykke helt eller delvis betinget af de relevante bestemmelser i artikel 21, stk. 6 og 9. Medmindre andet er aftalt, finder artikel 21, stk. 8, tilsvarende anvendelse.

Artikel 23

Oplysninger om bankkonti

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan udstedes for at fastslå, hvorvidt en fysisk eller juridisk person, der er genstand for en strafferetlig efterforskning, har eller kontrollerer en eller flere konti, uanset arten, i en bank på fuldbyrdelsesstatens område.

2.   Hver medlemsstat træffer på de i denne artikel fastsatte betingelser de nødvendige foranstaltninger for at kunne meddele de i stk. 1 nævnte oplysninger.

3.   De i stk. 1 nævnte oplysninger skal også, hvis der er anmodet herom i den europæiske efterforskningskendelse, og i det omfang de kan gives inden for en rimelig tid, omfatte konti, til hvilke personen, der er sagens genstand, har fuldmagt.

4.   De forpligtelser, der er fastsat i denne artikel, finder kun anvendelse, i det omfang den kontoførende bank ligger inde med oplysningerne.

5.   Ud over de årsager til afslag, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, kan fuldbyrdelsen af den i stk. 1 nævnte europæiske efterforskningskendelse også afslås, hvis den pågældende lovovertrædelse ikke er

| a) | en lovovertrædelse, der kan straffes med frihedsstraf eller anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst fire år i udstedelsesstaten og mindst to år i fuldbyrdelsesstaten |
| --- | --- |

a)

en lovovertrædelse, der kan straffes med frihedsstraf eller anden frihedsberøvende foranstaltning af en maksimal varighed på mindst fire år i udstedelsesstaten og mindst to år i fuldbyrdelsesstaten

| b) | en lovovertrædelse som nævnt i artikel 4 i Rådets afgørelse af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (i det følgende benævnt »Europolafgørelsen«) (6), eller |
| --- | --- |

b)

en lovovertrædelse som nævnt i artikel 4 i Rådets afgørelse af 6. april 2009 om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) (i det følgende benævnt »Europolafgørelsen«) (6), eller

| c) | i det omfang den ikke kan omfattes af Europolafgørelsen, en overtrædelse nævnt i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser fra 1995 (7), protokollen hertil fra 1996 (8) eller den anden protokol hertil fra 1997 (9). |
| --- | --- |

c)

i det omfang den ikke kan omfattes af Europolafgørelsen, en overtrædelse nævnt i konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser fra 1995 (7), protokollen hertil fra 1996 (8) eller den anden protokol hertil fra 1997 (9).

6.   Udstedelsesmyndigheden erklærer i den europæiske efterforskningskendelse, hvorfor den mener, at de ønskede oplysninger sandsynligvis vil være af væsentlig betydning for efterforskningen af lovovertrædelsen, hvad der ligger til grund for dens formodning om, at banker i fuldbyrdelsesstaten fører kontiene, og så vidt muligt, hvilke banker der kan være tale om, og den skal ligeledes medtage alle oplysninger i efterforskningskendelsen, der kan gøre det lettere at fuldbyrde den.

Artikel 24

Oplysninger om banktransaktioner

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan udstedes for at få udførlige oplysninger om nærmere angivne bankkonti og om banktransaktioner, der er blevet foretaget i et nærmere angivet tidsrum via en eller flere konti, der er angivet i kendelsen, herunder udførlige oplysninger om afsender- eller modtagerkonti.

2.   Hver medlemsstat træffer på de i denne artikel fastsatte betingelser de nødvendige foranstaltninger for at kunne give de i stk. 1 nævnte oplysninger.

3.   De forpligtelser, der er fastsat i denne artikel, finder kun anvendelse, i det omfang den kontoførende bank ligger inde med oplysningerne.

4.   Udstedelsesstaten skal i sin kendelse oplyse, hvorfor den mener, at de ønskede oplysninger er relevante for efterforskningen af lovovertrædelsen.

Artikel 25

Overvågning af banktransaktioner

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan udstedes for i et nærmere angivet tidsrum at overvåge banktransaktioner, der foretages via en eller flere konti, der er angivet i kendelsen.

2.   Hver medlemsstat træffer på de i artiklen fastsatte betingelser de nødvendige foranstaltninger for at kunne give de i stk. 1 nævnte oplysninger.

3.   Udstedelsesstaten skal i sin kendelse oplyse, hvorfor den mener, at de ønskede oplysninger er relevante for efterforskningen af lovovertrædelsen.

4.   De praktiske ordninger i forbindelse med overvågningen aftales mellem udstedelses- og fuldbyrdelsesstatens kompetente myndigheder.

Artikel 26

Kontrollerede leverancer

1.   En europæisk efterforskningskendelse kan blive udstedt for at foretage en kontrolleret leverance på fuldbyrdelsesstatens område.

2.   Retten til at handle og til at lede og kontrollere operationer vedrørende fuldbyrdelsen af en europæisk efterforskningskendelse som nævnt i stk. 1 tilkommer fuldbyrdelsesstatens kompetente myndigheder.

Artikel 27

Efterforskningsforanstaltninger, der gennemføres løbende og over en vis periode,og som medfører indsamling af bevismateriale i realtid

1.   Når den europæiske efterforskningskendelse er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en foranstaltning, herunder foranstaltninger, der er omtalt i artikel 25 og 26, der medfører indsamling af bevismateriale i realtid løbende og over en vis periode, kan dens fuldbyrdelse afvises ud over af de grunde til afvisning, der er omhandlet i artikel 10, stk. 1, hvis fuldbyrdelsen af den pågældende foranstaltning ikke ville være tilladt i en lignende national sag.

2.   Artikel 10, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse på de i stk. 1 nævnte tilfælde.

3.   Fuldbyrdelsesmyndigheden kan gøre fuldbyrdelsen af en europæisk efterforskningskendelse som nævnt i stk. 1 betinget af en aftale om fordelingen af udgifterne.

KAPITEL V

AFSLUTTENDE BESTEMMELSER

Artikel 28

Meddelelser

1.   Senest ... (10) giver hver medlemsstat Kommissionen oplysninger om følgende:

| a) | den eller de myndigheder, der i overensstemmelse med dens interne retsorden er kompetent(e) i henhold til artikel 2, litra a) og b), når denne medlemsstat er udstedelsesstaten eller fuldbyrdelsesstaten |
| --- | --- |

a)

den eller de myndigheder, der i overensstemmelse med dens interne retsorden er kompetent(e) i henhold til artikel 2, litra a) og b), når denne medlemsstat er udstedelsesstaten eller fuldbyrdelsesstaten

| b) | hvilke sprog der i henhold til artikel 5, stk. 2, accepteres i forbindelse med den europæiske efterforskningskendelse |
| --- | --- |

b)

hvilke sprog der i henhold til artikel 5, stk. 2, accepteres i forbindelse med den europæiske efterforskningskendelse

| c) | oplysninger vedrørende den eller de udpegede centrale myndigheder, hvis medlemsstaten ønsker at benytte sig af muligheden i artikel 6, stk. 2. Disse oplysninger er bindende for myndighederne i udstedelsesstaten |
| --- | --- |

c)

oplysninger vedrørende den eller de udpegede centrale myndigheder, hvis medlemsstaten ønsker at benytte sig af muligheden i artikel 6, stk. 2. Disse oplysninger er bindende for myndighederne i udstedelsesstaten

| d) | kravet om samtykke til overførslen fra den berørte person, hvis medlemsstaten ønsker at benytte sig af muligheden i artikel 20, stk. 4. |
| --- | --- |

d)

kravet om samtykke til overførslen fra den berørte person, hvis medlemsstaten ønsker at benytte sig af muligheden i artikel 20, stk. 4.

2.   Medlemsstaterne underretter Kommissionen om eventuelle efterfølgende ændringer vedrørende de i stk. 1 nævnte oplysninger.

3.   Kommissionen stiller de i henhold til denne artikel modtagne oplysninger til rådighed for alle medlemsstaterne og for det europæiske retlige netværk. Det europæiske retlige netværk stiller oplysningerne til rådighed på det websted, der er nævnt i artikel 9 i Rådets afgørelse 2008/976/RIA af 16. december 2008 om det europæiske retlige netværk (11).

Artikel 29

Forbindelse med andre aftaler og ordninger

1.   Dette direktiv træder fra den ... (10) i stedet for de tilsvarende bestemmelser i følgende konventioner, der finder anvendelse på forholdet mellem de medlemsstater, der er bundet af dette direktiv, uden at dette berører disse bestemmelsers anvendelse mellem medlemsstaterne og tredjelande og anvendelsen af overgangsbestemmelsen i overensstemmelse med artikel 30:

| — | konvention om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater af 20. april 1959 samt dens to tillægsprotokoller af 17. marts 1978 og 8. november 2001 og de bilaterale aftaler, der er indgået i henhold til artikel 26 i denne konvention |
| --- | --- |

—

konvention om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater af 20. april 1959 samt dens to tillægsprotokoller af 17. marts 1978 og 8. november 2001 og de bilaterale aftaler, der er indgået i henhold til artikel 26 i denne konvention

| — | konvention af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 |
| --- | --- |

—

konvention af 19. juni 1990 om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985

| — | konvention af 29. maj 2000 om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og protokollen hertil af 16. oktober 2001. |
| --- | --- |

—

konvention af 29. maj 2000 om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater og protokollen hertil af 16. oktober 2001.

2.   Rammeafgørelse 2008/978/RIA ophæves. Dette direktiv finder anvendelse mellem medlemsstaterne på indefrysning af bevismidler som erstatning for de tilsvarende bestemmelser i rammeafgørelse 2003/577/RIA.

3.   Medlemsstaterne kan fortsat anvende gældende bilaterale eller multilaterale aftaler eller ordninger efter ... (12), for så vidt disse gør det muligt at gå ud over målene for dette direktiv og bidrager til at forenkle eller yderligere lette procedurerne for indsamling af bevismidler.

4.   Medlemsstaterne kan indgå bilaterale eller multilaterale aftaler og ordninger efter ... (13), for så vidt disse gør det muligt at gå ud over målene for dette direktiv og bidrager til at forenkle eller yderligere lette procedurerne for indsamling af bevismidler.

5.   Medlemsstaterne meddeler senest den ... (14) Kommissionen, hvilke af de eksisterende aftaler og ordninger som nævnt i stk. 3 de fortsat ønsker at anvende. Medlemsstaterne underretter også Kommissionen om eventuelle nye aftaler eller ordninger som omhandlet i stk. 4 senest tre måneder efter undertegnelsen af disse.

6.   Hvis Kommissionen mener, at en bilateral eller multilateral aftale eller ordning, som den har fået meddelelse om, ikke opfylder betingelserne i stk. 3 og 4, opfordrer den de berørte medlemsstater til at afbryde, ændre eller afstå fra at indgå den pågældende aftale eller ordning.

Artikel 30

Overgangsordninger

1.   Anmodninger om gensidig retshjælp modtaget inden den ... (15) vil fortsat være reguleret af de eksisterende instrumenter om gensidig retshjælp i straffesager. Afgørelser om at indefryse bevismateriale i henhold til rammeafgørelse 2003/577/RIA modtaget inden ... (15) reguleres også af sidstnævnte instrument.

2.   Artikel 7, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på den europæiske efterforskningskendelse efter en afgørelse om indefrysning truffet i henhold til rammeafgørelse 2003/577/RIA.

Artikel 31

Gennemførelse

1.   Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dette direktiv senest den ... (15).

2.   Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. Medlemsstaterne fastsætter de nærmere regler for en sådan henvisning.

3.   Medlemsstaterne meddeler senest den ... (15) Generalsekretariatet for Rådet og Kommissionen teksten til de retsforskrifter, som de udsteder for at gennemføre de forpligtelser, der følger af dette direktiv, i national ret.

4.   Kommissionen forelægger senest den ... (16) en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet med en vurdering af, i hvilket omfang medlemsstaterne har truffet de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme dette direktiv, om nødvendigt ledsaget af lovgivningsmæssige forslag.

Artikel 32

Afgørelse om ansøgningen

Kommissionen forelægger senest fem år efter datoen for dette direktivs ikrafttræden en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af dette direktiv på grundlag af både kvalitative og kvantitative oplysninger. Rapporten ledsages om nødvendigt af forslag med henblik på tilpasning af dette direktiv.

Artikel 33

Ikrafttræden

Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.

Artikel 34

Adressater

Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.

Udfærdiget i ...

På Europa-Parlamentets vegne

...

Formand

På Rådets vegne

...

Formand

---

(1)  EUT L 196 af 2.8.2003, s. 45.

1

(2)  EUT L 350 af 30.12.2008, s. 72.

2

(3)  EFT L 239 af 22.9.2000, s. 19.

3

(4)  EFT C 197 af 12.7.2000, s. 3.

4

(5)  EFT L 162 af 20.6.2002, s. 1.

5

(6)  EUT L 121 af 15.5.2009, s. 37.

6

(7)  EFT C 316 af 27.11.1995, s. 49.

7

(8)  EFT C 313 af 23.10.1996, s. 2.

8

(9)  EFT C 221 af 19.7.1997, s. 12.

9

(10)  To år efter dette direktivs ikrafttræden.

10

(11)  EUT L 348 af 24.12.2008, s. 130.

11

(12)  Datoen for vedtagelsen af dette direktiv.

12

(13)  Datoen for dette direktivs ikrafttræden.

13

(14)  Tre måneder efter dette direktivs ikrafttræden.

14

(15)  To år efter dette direktivs ikrafttræden.

15

(16)  Tre år efter dette direktivs ikrafttræden.

16

---

BILAG A

DEN EUROPÆISKE EFTERFORSKNINGSKENDELSE

Denne kendelse er udstedt af en kompetent judiciel myndighed. Jeg anmoder om, at nedenfor anførte efterforskningsforanstaltning eller efterforskningsforanstaltninger udføres, og at de bevismidler, der opnås som et resultat af fuldbyrdelsen af den europæiske efterforskningskendelse, bliver overført.

Image

Image

Image

Image

---

BILAG B

BEKRÆFTELSE AF MODTAGELSEN AF EN EUROPÆISK EFTERFORSKNINGSKENDELSE

Denne formular udfyldes af myndigheden i den fuldbyrdelsesstat, der modtog nedennævnte europæiske efterforskningskendelse.

Image

Image

---