# Europeiska unionens C 175/2010

| | ISSN 1725-2504
  doi:10.3000/17252504.C_2010.175.swe |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 175 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 53 årgången1 juli 2010 |

ISSN 1725-2504

doi:10.3000/17252504.C_2010.175.swe

Europeiska unionens

officiella tidning

C 175

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

53 årgången1 juli 2010

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | YTTRANDEN |
| | Regionkommittén |
| | 83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010 |
| 2010/C 175/01 | Yttrande från Regionkommittén om Att bekämpa funktionell analfabetism – En ambitiös EU-strategi för att bekämpa utanförskap och främja personlig utveckling | 1 |
| 2010/C 175/02 | Yttrande från Regionkommittén om Sjätte rapporten om ekonomisk och social sammanhållning | 4 |
| 2010/C 175/03 | Yttrande från Regionkommittén om Samordnade och långsiktigt hållbara insatser som svar på utmaningarna i den europeiska bilsektorn och för att stärka den regionala anknytningen | 10 |
| 2010/C 175/04 | Yttrande från Regionkommittén om Att bidra till en hållbar utveckling: rättvis handel och icke-statliga handelsrelaterade system för hållbar utveckling | 15 |
| 2010/C 175/05 | Yttrande från Regionkommittén om Grönbok – att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte | 19 |
| 2010/C 175/06 | Yttrande från Regionkommittén om Sakernas Internet och Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn | 22 |
| 2010/C 175/07 | Yttrande från Regionkommittén om Stöd till jordbrukare i områden med naturbetingade svårigheter | 26 |
| 2010/C 175/08 | Yttrande från Regionkommittén om Kvalitetspolitik för jordbruksprodukter | 31 |
| 2010/C 175/09 | Yttrande från Regionkommittén om En förnyad europeisk strategi – satsa på ungdomars egna möjligheter | 35 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Regionkommittén

83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010

2010/C 175/01

Yttrande från Regionkommittén om Att bekämpa funktionell analfabetism – En ambitiös EU-strategi för att bekämpa utanförskap och främja personlig utveckling

1

2010/C 175/02

Yttrande från Regionkommittén om Sjätte rapporten om ekonomisk och social sammanhållning

4

2010/C 175/03

Yttrande från Regionkommittén om Samordnade och långsiktigt hållbara insatser som svar på utmaningarna i den europeiska bilsektorn och för att stärka den regionala anknytningen

10

2010/C 175/04

Yttrande från Regionkommittén om Att bidra till en hållbar utveckling: rättvis handel och icke-statliga handelsrelaterade system för hållbar utveckling

15

2010/C 175/05

Yttrande från Regionkommittén om Grönbok – att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte

19

2010/C 175/06

Yttrande från Regionkommittén om Sakernas Internet och Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn

22

2010/C 175/07

Yttrande från Regionkommittén om Stöd till jordbrukare i områden med naturbetingade svårigheter

26

2010/C 175/08

Yttrande från Regionkommittén om Kvalitetspolitik för jordbruksprodukter

31

2010/C 175/09

Yttrande från Regionkommittén om En förnyad europeisk strategi – satsa på ungdomars egna möjligheter

35

| | III   Förberedande akter |
| --- | --- |
| | Regionkommittén |
| | 83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010 |
| 2010/C 175/10 | Yttrande från Regionkommittén om Europeiska året för volontärarbete (2011) | 40 |

III   Förberedande akter

Regionkommittén

83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010

2010/C 175/10

Yttrande från Regionkommittén om Europeiska året för volontärarbete (2011)

40

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Regionkommittén

83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/1 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/1

---

83:e PLENARSESSIONEN DEN 9 OCH 10 FEBRUARI 2010

Yttrande från Regionkommittén om ”Att bekämpa funktionell analfabetism” – En ambitiös EU-strategi för att bekämpa utanförskap och främja personlig utveckling

(2010/C 175/01)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1.   Bilindustrin är en strategiskt viktig sektor för Europeiska unionen, eftersom den svarar för 12 miljoner direkta och indirekta arbetstillfällen. Sektorn består av biltillverkare och ett stort antal underleverantörer runtom i hela EU.

2.   Bilindustrin genomgår en allvarlig kris som riskerar att trappas upp under de kommande månaderna och som kommer att få konsekvenser för hela den europeiska ekonomin.

3.   Mot bakgrund av de aktuella politiska och ekonomiska händelserna anser Regionkommittén att EU bör se över sitt stöd till de centrala ekonomiska sektorerna med hänsyn till arbetstillfällena och möjligheterna till en hållbar tillväxt.

4.   Vi efterlyser en ”New Deal” för den europeiska bilindustrin i dess helhet.

5.   För närvarande är det mycket angeläget att beslutsfattarna inom industrin och de berörda offentliga myndigheterna anstränger sig för att nå samförstånd.

De största utmaningarna

6.   Enligt Regionkommitténs uppfattning kommer avskaffandet av det extra stödet inom ramen för den europeiska återhämtningsplanen och de nationella återhämtningsplanerna att visa att det finns en stor överkapacitet inom den europeiska bilindustrin. Denna bör därför reducera sin produktionskapacitet. Många monteringsanläggningar och ett stort antal små och medelstora företag hotas därför runt om i EU.

7.   Företagen och de anställda inom bilindustrin står inför växande behov i form av utbildning, intern och extern omställning och social innovation.

8.   Konsumenternas efterfrågan har genomgått en utveckling; konsumenterna vill ha mindre förorenande och tillförlitligare fordon till rimliga priser.

9.   Bilsektorn står dessutom inför nya tekniska utmaningar. Det är viktigt att utveckla nya lösningar för hållbar rörlighet.

Befintliga EU-instrument bör göras flexiblare

10.   Regionkommittén beklagar att EU:s befintliga instrument inte alltid är lämpade att snabbt bemöta de situationer som de ekonomiska aktörerna ställs inför.

11.   Framför allt är det olyckligt att förfarandena för att få tillgång till medel från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter är långa och indirekta.

12.   Vidare beklagar vi de problem som vissa regionala myndigheter ställs inför när de vill göra ändringar i operativa ERUF-program för att anpassa dem till krisen, särskilt som sådana ändringar ursprungligen uppmuntrades av Europeiska kommissionen.

13.   Vi uppmanar Europaparlamentet att ta sig an dessa frågor.

Inrättandet av en strategisk plattform för samråd

14.   Framtiden för många europeiska regioner beror till stor del på vilka beslut biltillverkarna fattar.

15.   Regionkommittén efterlyser en intensifiering av den dialog som förs mellan Europeiska kommissionen, medlemsstaterna, de berörda lokala och regionala myndigheterna, biltillverkarna och fackföreningarna innan beslut fattas (1). En sådan dialog skulle göra det möjligt att föregripa större omstruktureringar som inte går att undvika och vidta nödvändiga åtgärder för att hantera omvandlingarna.

16.   Regionkommittén vill gärna se att högnivågruppen Cars 21 bevaras och att den med start redan i januari 2010 kan arbeta med samordnade och långsiktiga svar på de utmaningar som bilindustrin står inför. Inom detta forum är det nödvändigt att de berörda lokala och regionala myndigheterna finns företrädda och att alla röster kan komma till tals.

17.   Vi rekommenderar att ett europeiskt observationsorgan för bilindustrin inrättas till stöd för det arbete som utförs av Cars 21, bilindustrins aktörer och berörda offentliga myndigheter.

En ”New Deal” för den europeiska bilindustrin

18.   Regionkommittén vill uppmana Europeiska kommissionen att utarbeta en långsiktig politik för bilindustrin, som innefattar befintliga initiativ och den regionala dimensionen och som bidrar till EU:s mål om konkurrenskraft, territoriell sammanhållning, hållbar utveckling och bekämpning av klimatförändringarna.

19.   Kommittén uppmanar Europeiska kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt att bevara den kapacitet som skapats inom industrin med hjälp av EU:s strukturfonder.

20.   Vi förordar att Europeiska kommissionen i sitt arbete med denna politik tar stöd av de aktörer som finns företrädda i högnivågruppen Cars 21.

21.   Vi rekommenderar en integrerad industripolitik som bland annat innefattar följande:

Tillgång till finansiering för underleverantörer

22.   Vi rekommenderar att Europeiska kommissionen utvidgar de lokala och regionala myndigheternas möjligheter att inom ramen för den inre marknaden stödja företag som befinner sig i svårigheter.

23.   Vi understryker de stora problem att få tillgång till krediter som små och medelstora underleverantörer, trots långsiktig ekonomisk bärkraft, ställs inför.

24.   Vi rekommenderar att Europeiska kommissionen och medlemsstaterna underlättar införandet av ett finansieringssystem för dessa företag (2).

En ambitiös forsknings- och innovationspolitik

25.   Regionkommittén vill uppmuntra Europeiska kommissionen att i samarbete med de berörda aktörerna och med utgångspunkt i rigorösa vetenskapliga analyser välja ett mindre antal
  tekniska alternativ som i första hand ska stödjas i syfte att främja utvecklingen av en ”koldioxidfri” bil.

26.   Vi rekommenderar att ytterligare medel anslås till initiativet för europeiska miljövänliga bilar och temaområdet ”Transporter” inom ramen för det sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling.

27.   Kommittén betonar vikten av att vidta omfattande åtgärder för att sprida information och kunskap bland konsumenterna om teknik för ren rörlighet.

28.   Vidare rekommenderar vi att den infrastruktur och de standarder som krävs för utvecklingen och införandet på marknaden av ny teknik (exempelvis elektriska fordon) införs inom kort (3).

29.   Vi vill uppmana Europeiska kommissionen att lansera en strategi för att undersöka möjligheterna att stödja innovation inom bilindustrin genom förkommersiell upphandling.

Ett adekvat utbildningsutbud

30.   Konstruktion, produktion och underhåll av fordon kräver alltmer avancerad teknik, vilket leder till nya behov av utbildning.

31.   Vi rekommenderar Europeiska kommissionen och medlemsstaterna att omgående underlätta utvecklingen av och tillgången till grundläggande utbildning och fortbildning i ny teknik.

32.   Vi rekommenderar även Europeiska kommissionen och medlemsstaterna att underlätta omvandlingsåtgärder med inriktning på nya sektorer.

En stimulerande lagstiftning

33.   Regionkommittén vill understryka att EU:s lagstiftning har kapacitet att påskynda den tekniska övergången till renare fordon.

34.   Vi vill uppmana Europeiska kommissionen att fullfölja sina ansträngningar i syfte att minska fordonens miljöavtryck, samtidigt som hänsyn tas till företagens anpassningsförmåga.

35.   All ny lagstiftning bör åtföljas av finansiering till forskning och utveckling som gör det möjligt för företagen, särskilt de små och medelstora företagen, att anta nya tekniska utmaningar.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  Det informella mötet den 13 mars 2009, där Europeiska kommissionen sammanförde ministrarna i de berörda länderna och företrädarna för General Motors, bör stå modell för regelbundna möten med andra tillverkare inom EU.

1

(2)  Exempelvis enligt modellen ”omvänd fakturafinansiering” (reverse factoring) som införts i USA och som efterlyses av europeiska sammanslutningen av komponentleverantörer (CLEPA).

2

reverse factoring

(3)  Den tysk-franska arbetsgruppen om industripolitik är ett utmärkt exempel på insatser för att påskynda utvecklingen av nödvändiga normer och standarder. Dess uppdrag är i själva verket att undersöka möjligheterna till samarbete och nya tysk-franska initiativ på området ”elektromobilitet”.

3

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/4 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/4

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Sjätte rapporten om ekonomisk och social sammanhållning”

(2010/C 175/02)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Inledning

1.   Regionkommittén välkomnar den sjätte lägesrapporten om ekonomisk och social sammanhållning, som fokuserar på kreativitet och innovation med vars hjälp EU snabbare kan gå stärkt ur den ekonomiska krisen. Rapporten visar vilka faktorer som kan öka kreativiteten och innovationen i alla regioner i EU. ReK välkomnar också sammanfattningen av debatten om territoriell sammanhållning efter lanseringen av grönboken förra året.

2.   Världen befinner sig i en mycket omfattande finansiell och ekonomisk kris. Myndigheter och finansinstitut brottas med stora problem. Både stora och små företag har ekonomiska svårigheter. Människor i hela Europa ser sina hem och arbeten hotade, andra ser sina möjligheter till anställning försvinna. På kort och medellång sikt ser de ekonomiska och sociala framtidsutsikterna dystra ut: arbetslöshet, företagsnedläggningar, budgetnedskärningar på nationell och lokal nivå samt minskat spelrum för de offentliga finanserna.

3.   Vi anser att klimatförändringarna utgör ett verkligt hot mot många människors liv och mot många arter runt om i välden. Åtgärder måste redan nu vidtas på alla nivåer för att minimera den globala uppvärmningen. Klimatförändringarna innebär dessutom också en möjlighet att göra saker och ting annorlunda, med positiva resultat för miljön, samhället och ekonomin.

4.   Den situation som vi nu befinner oss i skiljer sig stort från den situation som rådde när ramarna för programmet 2007–2013 fastställdes. Mer än hälften av den pågående programperioden återstår dock innan det nya programmet inleds 2014. ReK håller med om att sammanhållningspolitikens uppgift är att fastställa och uppnå långsiktiga strategiska mål. Kommittén anser emellertid att man skulle kunna dra viss nytta av att i dagsläget införa små justeringar i syfte att dämpa effekterna av den pågående ekonomiska och finansiella krisen i medlemsstaterna och för de lokala och regionala myndigheterna och bidra till återhämtningen. ReK menar att detta kan ske inom ramen för politikens nuvarande strategiska mål.

5.   Eftersom det inte kommer att genomföras någon fullständig halvtidsöversyn under den pågående programperioden är det viktigt att arbeta vidare utifrån den möjlighet som presenteras i den sjätte lägesrapporten om sammanhållning för att dra nytta av de exempel på god praxis som hittills har fastställts. Det är en möjlighet att se över hur de europeiska strukturfonderna fungerar på den lokala och regionala nivån och hur de skulle kunna utnyttjas bättre. Mot bakgrund av den växande oron om framtiden för EU:s sammanhållningspolitik bör detta resultatet användas till att förmedla ett tydligt budskap i den femte sammanhållningsrapporten, som kommer att publiceras hösten 2010 inför diskussionerna om den kommande programperioden efter 2013 och som enligt artikel 175 i det nya fördraget om Europeiska unionens funktionssätt hädanefter ska behandla den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen.

6.   Den territoriella sammanhållningspolitiken, som enligt det nya fördraget är ett nytt mål för EU, måste även anknyta till Lissabonagendan. Översynen av strategin under 2010 utgör ännu en möjlighet för EU att utvärdera vad som har fungerat bra och inom vilka områden större flexibilitet krävs för att medlemsstaterna, och särskilt de lokala och regionala myndigheterna, ska kunna uppnå goda resultat vid genomförandet av program som har en reell direkt påverkan på medborgarnas välfärd och möjligheter. Den kommer också att innebära en möjlighet att på ett bättre sätt införliva klimatförändringsfrågorna i EU:s framtida arbete, särskilt genom en översyn av mekanismen för öronmärkning av strukturfonderna på grundval av de nya målen i den nya Lissabonstrategin.

7.   Kommittén är besviken över att den sjätte lägesrapporten om sammanhållning inte innehåller någon analys av de nuvarande ekonomiska och miljömässiga förhållandena. Rapporten sätter inte den nuvarande situationen i relation till den värsta ekonomiska krisen sedan den stora depressionen på 1930-talet och presenterar inga viktiga beslut om hur effekterna av klimatförändringarna ska mildras. Framför allt tar den inte upp hur våra regioner och städer, och de människor som bor där, påverkas.

8.   Det behövs en bättre analys av vilka territoriella resultat EU:s innovationspolitik kan leda till när det gäller att ta fram och stödja de bästa metoderna på EU-nivå för att stödja investeringar i innovation på lokal och regional nivå. Regional konkurrenskraft som en motor för hållbar tillväxt kan bara uppnås genom kloka offentliga investeringar i innovation såväl inom tillverkningssektorn som inom tjänstesektorn.

9.   Regionkommittén har utarbetat detta yttrande i ett försök att ta itu med problemen utifrån regionernas, städernas och deras invånares perspektiv snarare än genom att lägga fram förslag till internationella lösningar.

Den nuvarande situationen för lokala och regionala ekonomier

10.   Inhemska företag som naturligt växer fram i en stad eller region bidrar till styrkan och den ekonomiska stabiliteten i ett område. Sådana företag, vare sig det rör sig om små och medelstora företag, sociala företag eller lokalt förankrade initiativ, kan påskynda förnyelsen av ett område. Innan dessa företag kan växa måste man dock säkerställa att de miljömässiga, ekonomiska och sociala förutsättningarna är de rätta för att företag ska utvecklas framgångsrikt. Det här kan exempelvis ske genom att man höjer utbildningsnivån, genomför en rad stödprogram, begränsar orsakerna till fattigdom och investeringar i offentlig infrastruktur.

11.   Kommittén konstaterar även vikten av inkommande investeringar i ett lokalsamhälle. Regioner och lokalsamhällen strävar efter att locka till sig investeringar från företag och få kvalificerad personal att flytta till området. De har även en viktig roll när det gäller att få de som redan bor eller har studerat i regionen att stanna kvar. Detta innebär att lyfta fram de lokala ekonomiska och sociala problemen och finna lösningar på dem, för att därefter kunna dra nytta av det som är unikt för regionen och utnyttja alla de relativa fördelar som den kan erbjuda när det gäller sysselsättning, bostäder, utbildning och livskvalitet.

12.   ReK är medveten om att kommissionens analys av situationen i olika kategorier av områden (konvergensregioner, övergångsregioner, konkurrenskraft och sysselsättning) i den sjätte rapporten avspeglar den olikartade socioekonomiska situationen i de tre olika typerna av regioner, särskilt när det gäller deras kreativa förmåga, innovationskapacitet och företagaranda. Såväl den pågående ekonomiska krisen som de olika variabler som påverkar möjligheterna till regional utveckling (demografi, tillgänglighet, innovationskapacitet, etc.) visar att det finns viktiga uppgifter som man måste ta hänsyn till vid en bedömning av situationen för de lokala och regionala ekonomierna, samt vid utarbetandet av en effektiv sammanhållningspolitik. Det behövs följaktligen nya indikatorer vid sidan av BNP per invånare i syfte att klassificera dessa regioner inför programperioden efter 2013.

Territoriell sammanhållning

13.   Regionkommittén välkomnar redogörelsen i den sjätte lägesrapporten om reaktionerna på grönboken om territoriell sammanhållning, som lokala och regionala myndigheter i stor utsträckning har bidragit till. Enligt den sjätte lägesrapporten är syftet med den territoriella sammanhållningen att främja en harmonisk och hållbar utveckling i alla regioner genom att utgå från deras territoriella särdrag och resurser. För att uppnå detta måste alla de transport- och kommunikations förbindelser som är nödvändiga för ett effektivt flöde av varor, tjänster och kapital finnas i regionen. Regionkommittén understryker även budskapet att alla regioner är olika och att var och en kan nå sin fulla potential på ett unikt sätt.

14.   Mot bakgrund av det breda stödet för detta nya territoriella mål och dagens ekonomiska situation beklagar ReK frånvaron av konkreta förslag om genomförande och tillämpning av den territoriella sammanhållningen under den innevarande och den kommande programperioden.

15.   Den territoriella sammanhållningen har en viktigare ställning i och med att Lissabonfördraget börjar tillämpas, eftersom territoriell sammanhållning då har blivit ett av EU:s politiska mål och en tredje dimension i sammanhållningspolitiken. Såsom i yttrandet om grönboken om territoriell sammanhållning framhåller ReK därför att ratificeringen av Lissabonfördraget bör följas av en vitbok om territoriell sammanhållning för att mer utförligt beskriva hur detta mål kan införlivas och uppnås i praktiken inom EU:s samtliga politikområden.

16.   När det gäller territoriell sammanhållning vidhåller kommittén att utgångspunkten för programmen måste vara att lösa gemensamma problem och skapa ett mervärde för EU på basis av de erfarenheter och resultat som hittills har uppnåtts genom programmet. Mervärdet kommer att skapas genom att man arbetar tillsammans med de lokala och regionala myndigheterna, med större funktionellt definierade områden där t.ex. två eller flera medlemsstater samarbetar om ett land- eller havsområde eller en tematisk utmaning. Under denna programperiod skulle man kunna utforma och stödja ett antal pilotprojekt med funktionella ekonomiska områden som sträcker sig över två eller flera medlemsstater, i syfte att bidra till utvecklingen av en mer strategisk metod. ReK ser fram emot att bidra till översynen 2010 av förordningen om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) med utgångspunkt i de lokala och regionala myndigheternas erfarenheter.

Att införliva innovation och kreativitet i sammanhållningspolitiken

17.   Syftet med varje översyn av sammanhållningspolitiken måste vara att dra lärdom av det som har fungerat, inte att bevara mindre lyckade initiativ. Därför måste hela sammanhållningspolitiken vara kreativ och innovativ och dra nytta av den kunskap och erfarenhet som lokala myndigheter, städer och regioner har samlat på sig och bygga vidare på dessa, både nu och i framtiden.

18.   Innovation och kreativitet är inte något som enbart är begränsat till ledande företag eller universitet och högskolor. Lokala och regionala myndigheter behöver också vara kreativa och nyskapande och främja kreativitet och innovation. Strukturfonderna är ett hjälpmedel för dem i detta sammanhang. Det krävs dock mer flexibilitet för att medel ur dessa fonder ska kunna fördelas snabbt och för att de inte bara ska vara inriktade på att skapa hög tillväxt eller öka kompetensnivån, utan även på att uppmuntra företagande inom en rad områden. På så sätt kan människor som är bosatta i området och som ser en möjlighet att starta ett nytt företag få tillgång till den rådgivning och handledning som de behöver för att ta nästa steg.

19.   Kommittén är medveten om de framsteg som gjorts vid Europeiska institutet för teknik och innovation, men ser detta främst som ett verktyg för stora företag och forskningsinstitut. Eftersom innovation och kreativitet behöver uppmuntras i hela EU av alla styresnivåer och av EU-medborgarna rekommenderar ReK att kommissionen granskar möjligheten att upprätta ett virtuellt kreativitetsnätverk och är villig att göra detta. Kommittén är beredd att delta i den innehållsliga utformningen. Detta skulle, i likhet med många andra öppna utbildningsnätverk i EU, vara öppet för alla och vara en källa till rådgivning, stöd och tillgång till både riskkapital och tekniktjänster. Alla relevanta lokala och regionala myndigheter och centrala offentliga organ samt den privata sektorn och vanliga människor med idéer, erfarenhet och fantasi kommer att ha möjlighet och förmåga att förmedla sina idéer till ett större nätverk.

20.   Innovatörer och uppfinnare behöver kontakter med likasinnade människor och grupper för att få stöd från dem. Ett virtuellt kreativitetsnätverk skulle bidra till en sådan utveckling och till att få fram ”innovationsmästare” samt vara en plattform för handledning och sakkunskap. Fördelen med det virtuella formatet är att det skulle ge människor som bor på öar, i de yttersta randområdena eller i landsbygds-, bergs- eller glesbygdsområden, som kan ligga långt från universiteten, möjlighet att dra nytta av tillgång till expertrådgivning, utbildning och kunskap samt till företagsstöd och finansiell rådgivning, för att utveckla en virtuell, för att inte säga verklig, gemenskap.

21.   Det behövs också kreativitet och innovation i det pågående programmet för att man på bästa sätt ska kunna ta itu med de utmaningar som rör hållbarhet och klimatförändringar. Initiativ som rör energieffektivitet på lokal och regional nivå kan förutom minskade utsläpp även leda till att ”gröna” arbetstillfällen och företag skapas, som ger säkra och varaktiga arbetstillfällen och höjer kompetensen, vilket EU:s sammanhållningspolitik bör stödja. Vissa regioner har redan infört mål för att minska koldioxidutsläppen i sina program, och positiva exempel från detta kan spridas inför den återstående delen av programperioden.

22.   ReK anser att det är nödvändigt att etablera ett jämbördigt partnerskap som representerar den offentliga eller den privata sektorn, baserat på en strategi som främjar innovation på regional och lokal nivå och som är öppet snarare än utestängande. Partnerskapens betydelse, vare sig de är offentlig–privata eller offentlig–offentliga, och vare sig de ingås på samma styresnivå eller på olika styresnivåer, kan inte nog betonas i detta sammanhang. Det är lokala och regionala myndigheter och deras partner som kan överbrygga innovationsklyftan om de bara får adekvat stöd.

23.   Det är nu hög tid för innovation och kreativitet och för att ge lokala och regionala myndigheter möjlighet att lyfta fram sin sakkunskap och kapacitet. Kultur och turism är exempelvis till sin natur lokalt och regionalt baserade verksamhetsområden som kan skapa sysselsättning och generera investeringar. Många europeiska städer och regioner har, i egenskap av europeiska kulturhuvudstäder eller som kulturella centrum i sig själva, visat hur effektiva dessa politikområden är när det gäller att utveckla en attraktiv och unik framtoning och skapa nya sysselsättningsmöjligheter, vilket också kan locka nya investeringar.

Förenkla förvaltningen för att förbättra effektiviteten och kontrollen

24.   Kommittén välkomnar de förenklingsåtgärder som hittills har vidtagits och uppmanar till fortsatta diskussioner med berörda aktörer för att undersöka var ytterligare justeringar kan göras under denna programperiod. ReK anser att en överdriven ekonomisk förvaltning och kontroll lägger hinder i vägen för sammanhållningspolitiken och kan göra den kontraproduktiv, eftersom projektsponsorer överger politiken på grund av de omfattande bördor som efterlevnaden av de finansiella kraven och den ekonomiska kontrollen innebär. Även om ReK inser vikten av en strikt finansiell kontroll av offentliga medel anser kommittén att den inte bör tvinga regionala och lokala myndigheter att bli så säkerhetsfokuserade att de undviker innovativa och kreativa program av rädsla för misslyckanden eller svårigheter att få tillbaka de medel som investerats. Förvaltningen bör också förenklas genom att man undviker omtolkningar och genom entydiga och koncisa bestämmelser som säkerställer en stabil rättslig ram för varje programperiod.

25.   Regionkommittén anser att medel som inte spenderats på grund av bestämmelserna om N+2 inte bör returneras till kommissionen som sedan skickar tillbaka dem till medlemsstaterna, utan att dessa medel i stället skulle kunna användas för regionalt baserade riskkapitalfonder och såddinvesteringar, eller Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Ett annat förslag är en europeisk fond för anpassning till klimatförändringarna med syfte att bidra till finansieringen av lokala projekt som gör det möjligt för olika sektorer att anpassa sig till nuvarande och framtida miljökrav. Det kan röra sig om omskolningsprojekt och projekt för att låta berörda arbetstagare övergå till mer miljöinriktade yrken eller projekt för omstrukturering av företag som inte är miljömässigt bärkraftiga. Genom de medel som beviljas till riskkapitalfonden via EIB skulle små och medelstora företag, sociala företag och lokalt förankrade initiativ kunna erbjudas tillgång till finansiering, såväl på kort sikt som för att expandera, vilket i den nuvarande ekonomiska situationen har blivit svårt att få. I vilket fall som helst är det tillrådligt att göra bestämmelserna om N+2 flexiblare mot bakgrund av sammanhållningspolitikens mål samt konjunktursvängningarna inom de offentliga finanserna och de privata investeringarna.

26.   ReK vidhåller även att ytterligare förenklingar kan uppnås genom att kommissionen analyserar medlemsstaternas revisionsförfaranden och undersöker om ”förtroendekontrakt” kan tecknas för att undvika dubbelarbete i samband med revision. Det är viktigt att satsa på att undvika fel, på förebyggande åtgärder och på utvärdering av resultaten i stället för att öka kontrollen. När det gäller bestämmelserna för små projekt bör proportionalitetsprincipen tillämpas för att minska bördorna.

Mer och bättre kunskap: en framåtblick

27.   ReK noterar de pilotprogram för införande av ytterligare indikationer utöver BNP som kommissionen kommer att börja genomföra under 2011. Kommittén har i olika yttranden förespråkat att man ska utarbeta nya indikatorer som gör det möjligt att beakta territoriella skillnader i större utsträckning inom den offentliga politiken i allmänhet, och inom sammanhållningspolitiken i synnerhet.

28.   Man bör uppmuntra utbyte av erfarenheter mellan EU:s regioner samt utvecklingen av kluster för innovation och miljöinnovation som på ett avgörande sätt kan förhindra att denna verksamhet koncentreras till ett fåtal regioner och som kan minska skillnaderna mellan olika regioner.

29.   ReK anser att informationsutbytet är för litet och att man inte i tillräckligt hög grad bygger vidare på de projekt som har fungerat bra. Av denna anledning har vi framgångsrikt lanserat projektet ”Europeiska entreprenörsregioner”, som syftar till att få till stånd ett utbyte av bästa praxis och till att belöna den bästa strategin när det gäller den ekonomiska utvecklingen av entreprenörsregionerna inom EU. ReK välkomnar även initiativ som InfoRegio och RegioStars-priserna. En mer användarvänlig projektdatabas, som helst omfattar mer än regionalpolitiska fonder, skulle emellertid kunna leda till erfarenhetsutbyten. En interaktiv databas, inspirerad av kommersiella webbplatser eller sociala nätverksverktyg, skulle gynna samtliga berörda aktörer.

30.   Kommittén noterar att bristen på information i dagsläget, när uppgifterna om den ekonomiska situationen och dess konsekvenser för de lokala och regionala myndigheterna är minst två år gamla, kommer att påverka genomförandet av programmet, fördröja flexibla reaktioner och begränsa nödvändiga förändringar i internationella bestämmelser.

31.   Kommittén anser att en tilldelning av strukturfondsmedel enbart utifrån BNP inte återspeglar den verkliga ekonomiska situationen i regionerna och inte tar hänsyn till det växande antal öar av fattigdom som finns i medlemsstater med hög BNP.

32.   Man bör undersöka om ytterligare förenklingar kan uppnås genom att Eruf, ESF och programmen för landsbygdsutveckling slås samman. En ”one stop shop”-modell skulle kunna tas som utgångspunkt för dessa överväganden. På så sätt skulle regionerna eventuellt kunna dra större nytta av finansieringsmöjligheterna och planera behovsbaserade tjänster, dvs. Eruf och ESF skulle kombineras för att öka kompetensen och skapa sysselsättning för potentiella arbetstagare.

33.   I den framtida sammanhållningspolitiken måste man tillämpa en mer flexibel strategi som ger städer och regioner möjlighet att ta fram program utifrån den egna regionens eller lokalsamhällets behov, i stället för att försöka anpassa behoven till ett uppifrån-och-ned-system. Detta innebär att programmen bör baseras på regionala strategier som har tagits fram genom omfattande samråd med samtliga berörda aktörer.

34.   Utvecklingen av strategier på makronivå, t.ex. EU:s strategi för Östersjöområdet, måste bidra till att öka den lokala och regionala nivåns roll i genomförandet av EU-politik i ett vidare perspektiv. Vidare bör utvecklingen av nya strategier inom andra geografiska områden fortsätta med tillräckligt stöd från de berörda länderna och gemenskapsinstitutionerna.

35.   Kommittén föreslår att strävan efter energieffektivitet i byggnader och inom transportsektorn bör ingå som en viktig del i sammanhållningsstödet, som ett nödvändigt inslag i utvecklingsprojekt som kan få EU-stöd.

Rekommendationer

36.   ReK anser att det kan vara ett bra tillvägagångssätt att utarbeta en vitbok om territoriell sammanhållning, och undrar hur kommissionen planerar att gå vidare med de 400 reaktioner som inkommit på grönboken om territoriell sammanhållning när det gäller att stödja grundtanken om och införlivandet av territoriell sammanhållning i EU:s framtida politik.

37.   Regionkommittén upprepar att sammanhållningspolitiken behövs även efter 2013 som ett alltmer betydelsefullt instrument för Europeiska unionens utveckling, inte minst efter den ekonomiska kris som har drabbat Europa. Kommittén kräver därför att den femte sammanhållningsrapporten bekräftar stödet till en ambitiös sammanhållningspolitik med effektiva ortsbaserade strategier som i enlighet med artikel 174 i Lissabonfördraget bör inriktas på att garantera social, ekonomisk och regional sammanhållning, och som är tillgängliga för eftersatta områden och för alla regioner för att ta itu med befintliga ekonomiska och sociala nackdelar och för att utnyttja regionens tillgångar.

38.   Kommittén uppmanar Europeiska kommissionen att upprätta en användarvänlig databas med exempel på bästa praxis inom olika områden av den offentliga politiken (t.ex. stöd till innovation, integration och klimatåtgärder). Detta är ett mycket viktigt tekniskt stöd till alla EU-finansierade program för att möjliggöra ett verkligt utbyte och att man bygger vidare på bästa praxis.

39.   ReK vill understryka att vissa regioner främjar innovativa och miljövänliga initiativ, som i sin tur aktivt främjar entreprenörskap, samtidigt som man inser att programmen måste vara både socialt och miljömässigt hållbara. Dessutom måste de lokala och regionala myndigheterna ges möjlighet att dra lärdomar av erfarenheter från andra medlemsländer (1).

40.   ReK accepterar att indikatorer som kompletterar BNP bör övervägas. Man har emellertid ännu inte kommit överens om dessa inom hela EU, och de finns inte heller på NUTS II-nivå. Därför stöder ReK kommissionens förslag i meddelandet ”Bortom BNP” att senast år 2012 lägga fram en rapport om en vidareutveckling av europeiska indikatormodeller.

41.   ReK uppmanar Europeiska kommissionen att fortsätta undersöka hur genomförandet kan förenklas och underlättas ytterligare. Detta kan handla om den interna arbetsgången och måste kanske inte alltid medföra förändringar i bestämmelserna. Enkla åtgärder som syftar till att ge alla förvaltningsmyndigheter tillgång till entydiga tolkningar och riktlinjer kan bidra till att undvika onödiga förseningar och svårigheter vid genomförandet av programmen. I detta sammanhang skulle det också vara värdefullt att offentliggöra de riktlinjer för genomförandet som samordningskommittéerna för kommissionen och medlemsstaterna enats om. Det skulle i vilket fall som helst vara mycket praktiskt om termerna och innehållet i bestämmelserna inte förändrades under de olika perioderna med avseende på förvaltningen, eftersom det är både naturligt och logiskt att dessa inte förändras.

42.   Kommittén rekommenderar att outnyttjade N+2- och N+3-medel från en region ska reserveras för riskkapitalfonder och såddinvesteringar på regional basis, med det uttryckliga syftet att starta projekt som stöder innovationer och utveckling avsedda för små och medelstora företag, samt för Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter eller en framtida europeisk fond för anpassning till klimatförändringarna.

43.   Man bör inom alla program få tillgång till befintlig god praxis när det gäller att minska klimatpåverkan vid genomförandet av Eruf, ESF och programmen för landsbygdsutveckling. På så sätt kan andra dra nytta av erfarenheterna i sina program för att möta vår gemensamma utmaning vad gäller klimatförändringarna. I den framtida planeringen bör man granska hur strukturfonderna fungerar, inte bara i samband med de nuvarande Lissabonmålen utan även när det gäller att skapa en EU-övergripande ekonomi med låga koldioxidutsläpp. Man bör även titta på hur bästa praxis ser ut för program utan koldioxidutsläpp.

44.   ReK föreslår att kommissionen granskar möjligheten att upprätta ett virtuellt kreativitetsnätverk. Kommittén är beredd att delta i utformningen av nätverkets innehåll.

45.   Kommittén rekommenderar en omstrukturering av sammanhållningspolitiken så att subsidiaritetsprincipen kan tillämpas på lokal och regional nivå, och inte enbart på medlemsstatsnivå.

46.   Kommittén uppmanar kommissionen att tillämpa proportionalitetsprincipen på administrativa förfaranden också under nästa programperiod, så att den dokumentation man begär in står i rimlig proportion till de belopp som tillhandahålls, i syfte att minska byråkratin.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  ReK noterar med stort intresse följande projekt: www.train2000.org.uk/wiced – Ett utomordentligt exempel på entreprenörskap och innovation. Projektet, som genomförs av The Women's International Centre for Economic Development (W.I.C.E.D), stöder och främjar kvinnliga företagare i Liverpool. http://www.deaca.dk/ – Ett danskt exempel är ”Företagsutveckling och miljön”. Regionala företagsutvecklingscentrum investerade 2007 cirka 42 miljoner euro i stöd till 28 projekt. De omfattar allt från stöd till utveckling av hållbar energi, biobränslen och biomassa till stöd till konkreta projekt för energibesparing. Exempel på sådana projekt är intelligent energistyrning i centrum för företagsutveckling (”drivhus”) i regionen Södra Danmark, varigenom energiförbrukningen sjönk med 50 % i ett av dessa drivhus under försöksperioden. http://dev.nwdacarboncalculator.com – Miljömässig hållbarhet – Kalkylatorn för klimatpåverkan gör det möjligt för programsamordnare i regionen Nordöstra England att fastställa effekterna av deras initiativ för miljön, särskilt nivån på koldioxidutsläppen. http://www.goeast.gov.uk/goeast/european_funding/project_case_studies/ – Miljömässig hållbarhet – Regionen Östra England främjar kartläggning och spridning av innovativ projektutformning och genomförande. http://www.em-lyon.com/english/emlyon/who/index.aspx – Entreprenörskap – EMLYON (Frankrike) är en europeisk handelshögskola som har specialiserat sig på livslångt lärande när det gäller företagsledning och internationell förvaltning.

1

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/10 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/10

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Samordnade och långsiktigt hållbara insatser som svar på utmaningarna i den europeiska bilsektorn och för att stärka den regionala anknytningen”

(2010/C 175/03)

I.   ALLMÄNNA KOMMENTARER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNK

1.   Regionkommittén välkomnar varmt kommissionens meddelande av den 5 maj 2009 om ”"Att bidra till en hållbar utveckling: rättvis handel och icke-statliga handelsrelaterade system för hållbar utveckling”. I detta meddelande undersöker kommissionen hur situationen ser ut i fråga om rättvis handel och andra icke-statliga (dvs. privata) handelsrelaterade system för hållbar utveckling.

2.   ReK konstaterar att marknaden för rättvisemärkta produkter har vuxit kraftigt under de senaste åren. Konsumenterna i EU handlar i dag rättvisemärkta produkter för ungefär 1,5 miljarder euro per år, vilket är 70 gånger så mycket som 1999, då kommissionen antog sitt första meddelande i ämnet.

3.   Kommittén anser att en entydig definition av rättvis handel är absolut nödvändig om man vill undvika att positivt inställda konsumenter ställs inför en mängd olika märkningar som alla gör anspråk på att stå för rättvisa, etiskt invändningsfria och alternativa förhållanden. I kommissionens meddelande av den 5 maj 2009 hänvisas till kriterierna för rättvis handel enligt den definition som används av fair trade-rörelsen samt av Europaparlamentet i resolutionen om rättvis handel och utveckling av den 6 juni 2006. Begreppet ”rättvis handel” används i överensstämmelse med de standarder som utformats av de internationella standardiseringsorgan och organisationer för bedömning av överensstämmelse som är medlemmar i Iseal Alliance och tillämpas av organisationer för rättvis handel.

4.   ReK noterar med intresse att över 70 % av de brittiska konsumenterna kände till rättvisemärkningen år 2008 (vilket kan jämföras med 12 % år 2000), och att denna siffra i Frankrike år 2005 låg på 74 % (jämfört med 9 % år 2000). I Tyskland hamnade rättvisemärkningen Fair Trade vid en undersökning år 2009 på första plats bland 407 märkningar och ideella organisationer i fråga om hållbar utveckling.

5.   ReK gläder sig åt att omsättningen av rättvisemärkta varor i hela världen i slutet av 2007 överskred 2,3 miljarder euro (men den ligger fortfarande långt efter omsättningen av ekologiska livsmedel och utgör fortfarande mindre än 1 % av den totala handeln). Europa är den viktigaste marknaden för rättvis handel – mellan 60 % och 70 % av den globala försäljningen sker här. Skillnaderna är dock stora mellan den snabbast växande marknaden (Sverige) och nyare medlemsstater, där konceptet fortfarande är relativt okänt.

II.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Kännetecken för rättvis handel

6.   Ett av särdragen i rättvisemärkningen och andra system för hållbar utveckling är att det huvudsakligen är en frivillig, dynamisk mekanism som utvecklas parallellt med samhällets och konsumenternas medvetenhet och krav.

7.   Kommittén ställer sig bakom kommissionens uppfattning att rangordnings- eller lagstiftningskriterier inom privata handelsrelaterade system för hållbar utveckling inte skulle bidra till målen för hållbar utveckling. De skulle i stället hindra dynamiken i de privata initiativen på området och skulle kunna förhindra att rättvisemärkningen utvecklas ytterligare.

8.   Kommittén anser att rättvisemärkningen genom fullständig offentlig öppenhet bör säkerställa att alla länkar i produktionskedjan uppfyller relevanta kriterier.

9.   ReK anser att system där miljömässiga, sociala eller ekonomiska inslag kombineras kan vara till nytta för den hållbara utvecklingen. För att marknaden ska fungera väl är det viktigt att konsumenter och producenter har tillgång till tillförlitlig information om systemen. Oberoende märkningar och certifieringar som konsumenterna kan hysa förtroende för och som övervakas av oberoende organ är till god nytta.

Offentlig upphandling

10.   Regionkommittén välkomnar direktiven om EU-upphandling från 2004. De utgör utgångspunkt för många upphandlingsregler i medlemsstaterna och tillåter sociala och miljömässiga kriterier i upphandlingen.

11.   Kommittén konstaterar att de offentliga myndigheterna spenderar motsvarande 16 % av EU:s BNP och att de därmed är en viktig strategisk marknad. Genom att beakta hållbar utveckling och rättvis handel i sin offentliga upphandling kan de lokala och regionala myndigheterna lämna ett avgörande bidrag inte bara till den medellångsiktiga och långsiktiga lönsamheten och effektiviteten i tjänsterna, utan också till social rättvisa och hållbar utveckling.

12.   ReK understryker att rättvisemärkta produkter erbjuder konsumenterna och de organ som genomför offentlig upphandling lämpliga möjligheter att med sin köpkraft bidra till enhetlighet mellan de handelspolitiska och de utvecklingspolitiska målen.

13.   Kommittén betonar att de lokala och regionala myndigheterna ansvarar för en betydande del av den offentliga upphandlingen. På grund av denna viktiga roll bör de engageras i arbetet med att främja åtgärder för hållbar utveckling och rättvis handel. Myndigheterna bör beakta inte bara vetenskapliga, tekniska eller rättsliga aspekter, utan också den rättvisa handelns politiska aspekter.

14.   Regionkommittén har tidigare konstaterat att redan de gällande upphandlingsreglerna är ganska komplicerade, och många myndigheter har särskilda svårigheter att följa dem på ett korrekt sätt. Kommittén efterlyser därför klara och detaljerade riktlinjer i framtiden om upphandling med en social inriktning som de lokala och regionala myndigheterna kan hänvisa till i samband med offentlig upphandling av rättvisemärkta produkter.

15.   ReK noterar med intresse att kommissionen för att bättre tillgodose de upphandlande myndigheternas behov av vägledning för att tillämpa hållbar offentlig upphandling nyligen har antagit ett meddelande om offentlig upphandling för en bättre miljö (som kompletterar kommissionens riktlinjer för miljövänlig upphandling), och även arbetar med att offentliggöra en liknande vägledning om upphandling med en social inriktning. Tillsammans utgör dessa bägge vägledningar en heltäckande guide till hållbar (”ekosocial”) offentlig upphandling.

16.   Kommittén välkomnar kommissionens intentioner att lägga fram en andra vägledning, och uppmanar med tanke på den snabba utvecklingen på området kommissionen att så snart som möjligt offentliggöra denna.

17.   Kommittén föreslår att den själv kan bidra till spridandet av sådana riktlinjer genom att utnyttja sitt kontaktnät och samtidigt samarbeta med Europeiska kommissionen för att genomföra informationsutbyte mellan lokala och regionala myndigheter. Myndigheterna (särskilt sådana med likartade krav) kan inrätta egna nätverk för bästa praxis i fråga om rättvisemärkta produkter.

18.   ReK föreslår att man överväger huruvida ett nytt projekt för informationsutbyte skulle kunna vara till nytta. Kommissionen och ReK håller nu på att inrätta en ”samarbetsbörs för decentraliserat samarbete” i syfte att underlätta och samordna utvecklingen av åtgärder för decentraliserat samarbete mellan lokala och regionala myndigheter inom EU och deras partner i utvecklingsländerna. Samarbetsbörsen ska bli en online-tjänst för att föra samman behov och önskemål i fråga om stöd med motsvarande intresseförklaringar eller erbjudanden. ReK:s ledamöter kommer att uppmanas att använda detta elektroniska instrument (som enligt planerna ska tas i drift 2010) för att föra in relevanta uppgifter. Detta kommer i hög grad att underlätta utbytet av information mellan europeiska lokala och regionala myndigheter som deltar aktivt i utvecklingssamarbetet och möjliggöra sammanlänkning av projekt som drivs av lokala och regionala myndigheter i Europa och i utvecklingsländerna.

19.   I detta sammanhang kan decentraliserade samarbetsprojekt bidra till att främja utvecklingen av rättvisemärkta produkter, hämta in konsekvensanalyser och stödja små tillverkare på det södra halvklotet.

20.   Vid sidan av att främja rättvis offentlig upphandling vill kommittén även peka på fördelarna med att skapa incitament för privat upphandling som ligger i linje med den standard som innebär rättvis handel. Kommittén vill därför uppmuntra de lokala och regionala myndigheterna att utveckla incitament som bidrar till ökad rättvis handel vid upphandling inom näringslivet, t.ex. tävlingar där man kan låta sig inspireras av befintliga tävlingar såsom ”Huvudstäder för rättvis handel” och ”Städer för rättvis handel”.

Stöd från kommissionen

21.   Med tanke på hur den rättvisa handeln och andra handelsrelaterade system för hållbar utveckling verkligen kan bidra till att skapa en hållbar utveckling välkomnar Regionkommittén kommissionens avsikt att fortsätta att engagera sig och ytterligare stödja sådana system.

22.   Kommittén anser att det krävs en god balans mellan å ena sidan önskemål i fråga om handel, investeringar och ekonomisk tillväxt som en del av en dagordning som grundar sig på liberalisering och globalisering, och å andra sidan respekten för principerna om hållbar utveckling och behovet av transparenta, rättvisa handelsvillkor och ett tydligt erkännande från de rikare industriländernas sida i samband med handelsförhandlingar av de svåra problem som de mindre utvecklade länderna har. Olika organisationer för rättvis handel är övertygade om att handel kan vara ett effektivt instrument för att främja hållbar utveckling och för att minska fattigdomen om denna handel bedrivs på ett rättvist och ansvarigt sätt. Om man ska kunna uppnå dessa mål krävs emellertid en grundläggande ändring av handelspolitikens utformning. Den hittills förhärskande marknadsbaserade strategin kommer inte att kunna undanröja den obalans som finns mellan förhandlingsstarka multinationella koncerner och småproducenter. Endast om man systematiskt involverar marginaliserade småproducenter i fattiga länder i utformningen av handelspolitiken kan man bidra till att undanröja de orättvisor som orsakas av det nuvarande handelssystemet.

23.   ReK gläder sig åt att kommissionen har gett ekonomiskt stöd till rättvis handel och andra insatser för hållbar handel, huvudsakligen genom sina instrument för utvecklingsbistånd. Mellan 2007 och 2008 anslogs 19,466 miljoner euro till olika åtgärder. Det handlade huvudsakligen om medvetandehöjande åtgärder inom EU. För åren 2008 och 2009 har ytterligare anslag på 1 miljon euro per år beviljats för åtgärder för rättvis handel.

24.   Kommittén uppmanar emellertid kommissionen att, med tanke på den snabba utvecklingen på området för rättvis handel, granska om man inte kan avsätta extra resurser i de medlemsstater som ännu inte är så engagerade.

25.   Vi ser positivt på att kommissionen överväger att fästa större vikt vid stöd till konsekvensanalyser, insatser för marknadsinsyn och kartläggning av problem vid tillämpningen av systemen och erhållandet av certifiering. Detta skulle kunna kompletteras av liknande insatser från EU-medlemsstaternas sida där de finansierar utredningar om den rättvisa handelns genomslag.

De lokala och regionala myndigheternas engagemang i utvecklingspolitiken

26.   Regionkommittén välkomnar erkännandet av den betydande roll som de regionala och lokala myndigheterna har för handelspolitiken i fråga om rättvisemärkta produkter. De lokala och regionala myndigheternas engagemang i utvecklingspolitiken är ju inte något nytt fenomen. Många europeiska regioner samt lokala och regionala myndigheter har sedan många år bedrivit projekt för rättvis handel med partner i utvecklingsländerna. Partnerskap måste bygga på ömsesidigt förtroende mellan partnerna och på öppenhet i förbindelserna mellan dem. Avtal om rättvis handel måste respektera principerna för likabehandling, ömsesidigt erkännande och proportionalitet.

27.   Kommittén konstaterar dessutom att de regionala och lokala myndigheterna genom den ökade decentraliseringen har blivit allt professionellare i arbetet med rättvis handel. De regionala och lokala myndigheterna har värdefulla kunskaper på områden som är av avsevärd betydelse för utvecklingsländerna och för uppnåendet av millenniemålen. De bör därför betraktas som viktiga aktörer i politiken för rättvis handel.

28.   Kommittén välkomnar kommissionens önskan att behålla den icke-statliga karaktären på rättvisemärkningen och andra liknande system för hållbar utveckling. Offentlig reglering skulle kunna störa den dynamik som finns i de privata systemen.

29.   Kommittén anser emellertid att vissa rättsliga standarder för anbudsinfordran och offentlig upphandling är nödvändiga för att ge leverantörer av rättvisemärkta produkter en chans att lämna anbud.

Utbildning

30.   Regionkommittén gläder sig åt den rättvisa handelns utveckling och åt den växande beredskapen bland Europas kommuner och regioner att använda ekosociala kriterier i den offentliga upphandlingen. Denna beredskap får mot bakgrund av den aktuella finansiella och ekonomiska krisen ännu större betydelse. När handeln med rättvisemärkta produkter började på 1970-talet stod kritiken mot de orättvisa världshandelsstrukturerna i centrum. Rättvis handel var ursprungligen ett sätt att öka allmänhetens medvetenhet, men uppmärksammas i dag framför allt ur strikt handelspolitisk synvinkel på grund av ökad omsättning.

31.   Kommittén menar att decentraliserade europeiska organisationer som kan informera och utbilda, liksom konsumentorganisationerna, bör engageras systematiskt i de utvecklingspolitiska målsättningarna som viktiga partner i den rättvisa handeln. I det sammanhanget bör man främja de enskildas möjligheter att göra något åt de orättfärdiga världshandelsstrukturerna, i synnerhet den europeiska handels- och jordbrukspolitiken, genom att handla rättvisemärkta produkter. Utbildning är även fortsättningsvis ett instrument för att motverka fattigdom, underutveckling, exploatering, hunger och miljöförstörelse.

32.   ReK konstaterar med tillfredsställelse att regionala och lokala myndigheter i EU under de senaste åren har etablerat sig som den nivå som befinner sig närmast medborgarna vad avser rättvis handel och rättvis upphandling. Städer och universitet som främjar rättvis handel har gjort det lättare för tusentals människor att bidra, och har skapat konkreta möjligheter för dem att stödja rättvis handel. Städer som främjar rättvis handel finns i Storbritannien sedan 2001, och sedan 2008 också i Tyskland. Storbritannien innehar för övrigt andraplatsen i världen i fråga om konsumtion av rättvisemärkta produkter per capita. Det finns fler än 700 städer som främjar rättvis handel i 12 EU-länder och betydligt fler kandidater till titeln ”stad för rättvis handel”.

33.   Kommittén vill rikta uppmärksamheten på behovet av att stärka konsumenternas inflytande genom informations- och utbildningsarbete med deltagande av lokal och nationell press och i ökad utsträckning också elektroniska medier. Ett samarbete med konsumentorganisationerna ger ytterligare möjligheter.

34.   Regionkommittén välkomnar det initiativ som nyligen tagits av Fair Trade Advocacy Office att verka för att ledamöter i Europaparlamentet lovar att arbeta för ökad rättvis handel till stöd för marginaliserade producenter och fattiga arbetstagare i syd. Kommittén anser att liknande initiativ skulle kunna tas även på andra politiska nivåer.

35.   ReK vill framhålla att globaliseringens utmaningar sedan länge har nått Europas kommuner och regioner. För att lokalt kunna reagera på lämpligt sätt och med sikte på framtiden krävs vidareutbildning, professionalisering och nätverksbygge för kommunala, regionala och nationella aktörer. Detta arbete har bara inletts i Europa och behöver skyndsamt byggas ut systematiskt.

Stöd till kommuner och regioner

36.   Regionkommittén noterar med intresse att det till exempel i Tyskland sedan 2001 har skapats en kontaktpunkt för ”lokalsamhället i vår gemensamma värld” där vid det här laget 2 600 tyska kommuner, och ofta också deras internationella partner (eller partnerstäder) samarbetar. Med stöd av den federala regeringen, de flesta delstater, kommunförbunden och paraplyorganisationen för icke-statliga organisationer har denna kontaktpunkt bidragit väsentligt till att öka det utvecklingspolitiska engagemanget bland tyska kommuner när det gäller att främja rättvis handel och ekosocial upphandling.

37.   ReK föreslår rekommendationer till lokala och regionala myndigheter om att 1) systematiskt stärka den strukturella potentialen för de växande globala utmaningarna i samband med hållbar utveckling för att kunna bekämpa fattigdom och miljöförstörelse och att 2) i synnerhet underlätta utbytet mellan gamla och nya EU-länder. Informationsutbytet bör främjas genom ReK:s portal för samarbete mellan lokala och regionala myndigheter där erfarenheter kan utbytas och benchmarking främjas för att bistå syd- och östeuropeiska länder i utvecklingen av idéer för att stödja rättvis handel inom ramen för deras strategier för hållbar utveckling och klimatförändringsanpassning.

38.   Kommittén anser att de 19 miljoner euro i stödmedel och den planerade ökningen med en miljon euro som enligt meddelandet ska användas för att främja rättvis handel utgör en imponerande inledning, men vill påpeka att ytterligare medel kommer att behövas i framtiden med tanke på problemens storlek och möjligheterna att stärka den befintliga potentialen.

39.   ReK vill framhålla att de lokala och regionala myndigheterna också kan bidra direkt till att göra den rättvisa handeln framgångsrik genom att

| — | endast servera rättvisemärkt kaffe och te vid sammanträden, på kontor och i matsalar, |
| --- | --- |

—

endast servera rättvisemärkt kaffe och te vid sammanträden, på kontor och i matsalar,

| — | stödja städernas och kommunernas kampanjer i frågan, |
| --- | --- |

—

stödja städernas och kommunernas kampanjer i frågan,

| — | kommunerna ger erkännande åt arbetet i ”världsbutiker” med rättvisemärkta produkter, |
| --- | --- |

—

kommunerna ger erkännande åt arbetet i ”världsbutiker” med rättvisemärkta produkter,

| — | sträva efter så många städer som möjligt med titeln ”stad som främjar rättvis handel”. |
| --- | --- |

—

sträva efter så många städer som möjligt med titeln ”stad som främjar rättvis handel”.

Utarbetande av en europeisk strategi för rättvis handel

40.   Regionkommittén anser att man bör främja rättvis handel och ekosocial upphandling genom att utarbeta en europeisk strategi för rättvis handel för lokala och regionala myndigheter, åtföljd av ett handlingsprogram som bygger på ekologiska och sociala kriterier. En sådan strategi skulle kunna förberedas nationellt och interregionalt genom seminarier och konferenser med deltagande av berörda parter och intressenter från det politiska fältet, offentliga myndigheter och icke-statliga organisationer och den privata sektorn.

41.   ReK anser att strategin bör antas vid en konferens anordnad av ReK eller det aktuella ordförandeskapet och dessutom diskuteras och presenteras i Bryssel inom ramen för Open Days, ett evenemang som ReK utvecklat och som röner stor uppmärksamhet.

42.   Kommitténs avsikt med ett sådant förfarande är att mot bakgrund av den finansiella och ekonomiska krisen och de hotande klimatkatastroferna också rikta blicken mot och involvera de främsta aktörerna i länderna i syd och upprätthålla medvetenheten om följderna av globaliseringen. Stärkandet av strukturerna för rättvis handel och ekosocial upphandling på kommunal och regional nivå är i det sammanhanget minst lika viktiga som ökat nätverksarbete med partnerna i producentländerna.

43.   Kommittén påpekar att de totalt sett positiva konsekvenserna av rättvis handel och ekosocial upphandling i övervägande utsträckning koncentrerats till jordbruksprodukter från småbönder i s.k. utvecklingsländer. I framtiden kommer det att ske en utvidgning av utbudet av rättvisemärkta varor och tjänster genom att erfarenheter och kriterier överförs till andra produkter, och genom att dessa kriterier utvecklas för att stärka rättssäkerheten. En vidareutveckling av kopplingen mellan producenter och slutkonsumenter bör eftersträvas och stödjas. Med utvidgat produktutbud avses hantverks- och industriprodukter från alla ursprungsländer och ett exempel på rättvisa tjänster är rättvis turism. Vidareutvecklingen av strukturerna berör i första hand utvärdering av uppfyllandet av de ekosociala kriterierna och ILO:s minimistandarder, liksom frågor om transport och försäljning.

44.   ReK vill rikta uppmärksamheten på att kommissionens direktiv från 2008 om stärkta rättigheter för människor med funktionshinder inte har beaktats tillräckligt i behandlingen av ämnet hittills. Erfarenheter från internationella kommunala partnerskap visar på en uppmuntrande utveckling när funktionshindrade har involverats mer i rättvis handel och ekosocial upphandling. ReK anser att detta ämne bör behandlas och diskuteras mer ingående i den föreslagna strategin och i det nationella och interregionala förberedelsearbetet.

45.   Regionkommittén är medveten om att rättvis handel står för mindre än 1 % av den sammanlagda omsättningen inom handeln. Å andra sidan är ledande länder med andelar på mer än 10 %, som t.ex. Schweiz, England, de skandinaviska länderna, Nederländerna, Österrike och Luxemburg, uppmuntrande förebilder för ökade insatser framför allt i Syd- och Östeuropa. Det ofta utmärkta samarbetet mellan icke-statliga organisationer, kommuner och den lokala ekonomin har tillsammans med partner i syd utvecklat modeller för hela Europa med imponerande ansvarskänsla. De utgör incitament för alla Europas kommuner och regioner, som genom dessa kan lämna ett avgörande bidrag till uppnåendet av millenniemålen före 2015.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/15 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/15

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Att bidra till en hållbar utveckling: rättvis handel och icke-statliga handelsrelaterade system för hållbar utveckling”

(2010/C 175/04)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

1.   Regionkommittén välkomnar och ser mycket positivt på Europeiska kommissionens meddelande. Det vittnar om kommissionens intresse för livsmedel från jordbruket som håller en hög kvalitet, och framför allt om intresset för att utveckla ett lämpligt ramverk som stöder och främjar en kvalitetsproduktion inom EU:s jordbruk och som kan bidra till ett ökat stöd från konsumenternas sida.

2.   Framställningen av högkvalitativa livsmedelsprodukter är enligt vår mening av särskilt stor betydelse för den hållbara utvecklingen av landsbygden. Den bidrar till att skapa långsiktig hållbarhet på landsbygden i regionerna, vars identitet formas av jordbrukarna och boskapsuppfödarna genom deras produktionsmetoder, och bidrar därigenom även till den framtida regionala utvecklingen.

3.   Vi vill framhålla dessa produkters uppenbara fördelar, som motiverar ett stödjande ramverk i syfte att säkerställa en långsiktig stabilitet och lönsamma investeringar tack vare marknadsinriktade åtgärder som inbegriper lagstiftning om en eventuell märkning som anger produktionsland. Det skulle främja EU:s produktionsstandarder, framför allt när det gäller livsmedelssäkerhet, miljöskydd och traditionella produktionsmetoder.

4.   Kommittén välkomnar att det nära sambandet mellan kvalitet inom jordbruket och regionala traditioner, utveckling och hållbarhet erkänns i meddelandet. Dessa band måste dock förstärkas och skyddas, exempelvis genom system för geografiska beteckningar och internationell respekt för immaterialrätten på området.

5.   Kommissionen bör vara först på plan med konkreta åtgärder i syfte att informera konsumenterna, särskilt inom EU, om de geografiska beteckningarnas egenskaper och kännetecken och deras specifika koppling till en hållbar utveckling i landsbygdsområdena.

6.   Vi håller med kommissionen om att de viktigaste aspekterna när det gäller utvecklingen av en adekvat kvalitetspolitik är information och samstämmighet samt att man undviker komplexitet.

7.   Regionkommittén anser att det bör utarbetas riktlinjer som säkerställer en väl fungerande modell för certifieringssystemen och som garanterar en viss samstämmighet när det gäller viktiga aspekter som minimikontrollkrav i syfte att undvika eventuell obalans mellan likartade system.

8.   När det gäller märkningssystem håller vi med om att handelsnormer för EU bör utvecklas och att de bör förenklas.

9.   Kommittén är övertygad om att en ambitiös kvalitetspolitik för livsmedel från jordbruket är av central betydelse för utvecklingen av ett hållbart jordbruk inom EU som kan möta det europeiska samhällets krav och erövra marknadsandelar utanför EU.

10.   Vi anser även att det är viktigt att i det europeiska samhället i stort ge jordbrukarna och boskapsuppfödarna i EU ett rimligt erkännande för deras ansträngningar att anpassa sig till de strikta miljö-, livsmedelssäkerhets- och djurskyddskraven.

EU:s jordbruksproduktionskrav

11.   Man skulle kunna undersöka möjligheterna att fastställa en frivilligmärkning som anger produktionsplats (den plats där grödor skördats, djur fötts och fötts upp, mjölkningsplats för mjölkkor osv.). På samma sätt skulle man kunna undersöka möjligheterna att ställa obligatoriska krav på ursprungsangivelse (när det gäller bearbetade produkter bör den plats där den sista mer omfattande bearbetningen skedde anges), och man bör på förhand utvärdera för- och nackdelarna med denna åtgärd som redan är obligatorisk för vissa produkter. På så vis skulle det vara möjligt att urskilja de europeiska producenterna, och det skulle göra det lättare att tillhandahålla konsumenterna omfattande och konkret information.

12.   Kommittén stöder förslagen om att utforma såväl djurskydds- som CO2-märkning. Vi stöder också att det utarbetas detaljerad lagstiftning på EU-nivå om integrerad produktion.

Handelsnormer

13.   Handelsnormer är viktiga, och de bör även fortsättningsvis vara obligatoriska men ses över ingående i syfte att undanröja överflödiga aspekter och endast behålla sådana som verkligen är av betydelse för handeln med de olika produkterna. Översynen bör utföras i nära samarbete med aktörerna. En översynsmekanism bör inrättas som möjliggör snabba och flexibla ändringar. Under alla omständigheter måste handelsnormernas sektorsspecifika särdrag bevaras i syfte underlätta förståelsen och tillämpningen.

14.   Vi anser att det vore intressant att undersöka om man kan fastställa frivilliga reserverade begrepp för traditionella produkter och produkter från bergsområden, och vi anser att de regionala myndigheterna skulle kunna spela en mycket viktig roll när det gäller definitionen av dessa begrepp.

Geografiska beteckningar

15.   Vi anser inte att de tre befintliga systemen bör föras samman, eftersom det är viktigt att bevara systemets enhetlighet och varje produkts särdrag. Vi anser vidare att instrumenten SUB (skyddad ursprungsbeteckning) och SGB (skyddad geografisk beteckning) bör bevaras. Dessa båda instrument har visat sig vara mycket användbara och de har mottagits väl av producenterna. Det är emellertid av grundläggande betydelse att stärka insatserna för att informera om och sprida dessa system.

16.   Det är nödvändigt med en förenkling, inte bara av de administrativa förfarandena utan även av samtliga aspekter som rör registrering, upprätthållande och förvaltning och som de aktörer som deltar i de olika systemen måste respektera.

17.   Vi stöder en eventuell användning av dessa begrepp när det gäller bearbetade produkter, under förutsättning att man är tillräckligt säker på de använda ingrediensernas ursprung och att producenterna för ifrågavarande ursprungsbeteckning har godkänt användningen.

18.   När det gäller färskvaror vore det intressant att studera en utvidgning av certifieringskraven till olika aktörer i leveranskedjan, så som redan är fallet för ekologiska produkter, och främja möjliga positiva effekter av en sådan åtgärd.

19.   Många aktörer som har arbetat med skyddad ursprungsbeteckning och skyddad geografisk beteckning har påpekat att det finns behov av instrument som reglerar produktionen, och vi vill påpeka att om sådana instrument inte ingår i SUB- och SGB-instrumenten finns det risk för att dessa kan komma att försvinna eller mista sin autentiska karaktär och inneboende kvalitet och därmed äventyra hela den sociala och produktiva strukturen på landsbygden i många EU-länder.

20.   Regionkommittén vill uppmana Europeiska kommissionen att ta fram nödvändiga instrument för förvaltning av produktionen inom ramen för SUB och SBG och göra dem tillgängliga för dessa. Inneboende regionala utvecklingsmöjligheter är ofta kopplade till en hållbar utveckling på landsbygden, och detta är inte möjligt om SUB och SGB inte förfogar över instrument för att reglera produktionsmöjligheterna och uppnå en rimlig balans mellan utbud och efterfrågan som gör det möjligt att få produktionen att växa och stå i proportion till den ökande handeln.

21.   SUB och SGB är immateriella äganderättigheter och en frivillig både kvalitativ och kvantitativ reglering bör därför vara möjlig, precis som när det gäller andra marknadsförda varumärken. Regleringen får inte ses som ett syfte i sig utan som ett sätt att säkerställa hållbarheten.

22.   Regionkommittén rekommenderar att man mer ingående diskuterar den skyddade ursprungsbeteckningen och den skyddade geografiska beteckningen. Aktörerna och regionerna menar att det endast bör finnas en enda internationell skyddsnivå, och därför vill vi uppmana kommissionen att göra de ansträngningar som krävs för att säkerställa ett maximalt skydd, oavsett vilka effekter den skyddade ursprungsbeteckningen och den skyddade geografiska beteckningen ursprungligen har utanför regionernas och medlemsstaternas gränser.

23.   Vi skulle gärna se att Europeiska kommissionen gör ytterligare insatser för att stärka WTO:s bestämmelser, att man gör framsteg i de bilaterala avtalen med strategiska länder och att man framhåller vikten av att värna om den skyddade ursprungsbeteckningen och den skyddade geografiska beteckningen inom ramen för handelsavtalet om åtgärder mot varumärkesförfalskning.

Ekologiskt jordbruk

24.   Regionkommittén välkomnar de senaste lagstiftningsändringarna på detta område liksom beslutet att tillämpa EU:s nya ekologiska logotyp från och med 2010. Vi är övertygade om att denna åtgärd, tillsammans med det arbete som utförs av aktörerna inom det ekologiska jordbruket i EU, kommer att innebära en omfattande utveckling av detta produktionssystem som är mycket miljövänligt.

Traditionella specialiteter

25.   Regionkommittén håller med kommissionen om att detta system har misslyckats med att nå sin fulla potential, och anser också att det vore intressant att undersöka möjligheterna att införa begrepp som ”traditionell produkt”, under förutsättning att det råder överensstämmelse med kriterier som är väldefinierade och kan valideras.

26.   Vi vill uppmana kommissionen att studera och om nödvändigt genomföra specifika stödsystem för såväl traditionella produkter som produkter från bergsområden ifall dessa två typer av produkter eventuellt skulle kunna ersätta nuvarande beteckning för garanterad traditionell specialitet.

Samstämmighet mellan EU:s nya system

27.   Vi vill rekommendera kommissionen att säkerställa samstämmigheten mellan de framtida systemen och kvalitetsinitiativen genom en proaktiv och pragmatisk utvärdering av huruvida de ger mervärde och är tillrådliga. I detta sammanhang är det även viktigt att beakta konsumenternas krav och vilka fördelar nya system i själva verket innebär för dem.

Riktlinjer för enskilda och nationella system för certifiering av livsmedel

28.   Regionkommittén stöder kommissionens initiativ att utarbeta riktlinjer för bästa praxis i fråga om användningen av system för jordbruks- och livsmedelsprodukters kvalitetssäkring. Inte heller Regionkommittén anser att man bör utarbeta någon lagstiftning med avseende på de statliga och privata certifieringssystemen.

Slutrekommendationer

29.   Regionkommittén vill uppmana kommissionen att göra omfattande insatser när det gäller att informera om och främja det europeiska kvalitetssystemet för livsmedel. Man bör inrikta sig på de europeiska konsumenterna i syfte att stärka systemet, förklara dess olika begrepp och främja konsumtionen av dessa produkter, så att hela det europeiska samhället kan bidra till att bevara produktionsstrukturen i EU:s landsbygdsområden.

30.   Kommissionen bör ge ett större erkännande av den strategiska roll som de europeiska regionerna spelar för en kvalitativ jordbruks- och livsmedelsproduktion, och kommissionen bör i högsta grad uppmärksamma regionernas krav när det gäller denna aspekt som är mycket viktig för att förbättra den regionala socioekonomiska utvecklingen.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/19 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/19

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Grönbok – att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte”

(2010/C 175/05)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Synpunkter rörande jordbruk och landsbygdsutveckling

1.   Regionkommittén konstaterar att Europeiska kommissionens meddelande tydligt fokuserar på mindre gynnade områden som inte är bergsområden (så kallade andra mindre gynnade områden). Kommittén stöder starkt kommissionens förslag att precisera avgränsningen av andra mindre gynnade områden och betonar att bergsområden inte direkt berörs av meddelandet. Syftet är inte att fokusera på kopplingarna mellan olika kategorier av områden med naturbetingade svårigheter.

2.   Regionkommittén välkomnar den arbetsmetod som kommissionen föreslår och som ligger i linje med kommitténs rekommendationer i utkastet till vitbok om flernivåstyre (1).

3.   Kommittén påpekar att jordbruket utgör en mycket viktig ekonomisk sektor i EU och ger sysselsättning åt nästan 30 miljoner människor. Jordbrukarnas närvaro på landsbygden är avgörande för att bevara den sociala strukturen, miljön och landskapet. Det är också viktigt att bevara anläggningar för jordbruksproduktion i EU i syfte att upprätthålla Europas kapacitet att framställa livsmedel av hög kvalitet, en roll som blir allt viktigare med tanke på att kapaciteten i andra delar av världen minskar till följd av klimatförändringarna. Stödsystemet för mindre gynnade områden är ett ytterst viktigt instrument som syftar till att kompensera för de nackdelar som naturbetingade handikapp ger upphov till i vissa områden och därmed bidra till att upprätthålla jordbruket i dessa områden.

4.   Regionkommittén betonar att meddelandet får direkta konsekvenser för lokala och regionala myndigheter, med tanke på att områden med naturliga handikapp representerade 31,2 % av Europas utnyttjade jordbruksareal 2005, där jordbruk utgör en viktig del av ekonomin.

5.   ReK konstaterar att behovet av åtgärder för mindre gynnade områden har förändrats avsevärt sedan början av 1975. Effektiv markförvaltning för att komma till rätta med de nackdelar som naturbetingade handikapp ger upphov till ges hög prioritet. Jordbruk i mindre gynnade områden bidrar också till att upprätthålla regionens attraktionskraft, biologiska mångfald och kulturlandskap.

6.   Regionkommittén betonar att kompensationsstöd bör förbli ett instrument för att kompensera för nackdelar på grund av naturbetingade handikapp eller ogynnsamma produktionsvillkor och att det inte är avsett som en miljöåtgärd inom jordbruket.

7.   Kommittén understryker att de efterfrågade simuleringarna måste vara avsedda som en övning och inte som juridiskt bindande underlag. ReK kommer under alla omständigheter att på nytt gå igenom kommissionens kommande förslag på grundval av en uttömmande och grundlig analys av deras förväntade effekt.

8.   Kommittén noterar kommentarerna i revisionsrättens rapport om att kommissionens motiveringar för fortsatt användning av den nuvarande klassificeringen av mindre gynnade områden är bristfälliga, vilket hindrar ett effektivt och ändamålsenligt utnyttjande av stödsystemet (punkt 76).

Konkreta aspekter av avgränsning av mindre gynnade områden (kriterier, finjustering, osv.)

9.   Beslutet att fastställa biologisk-fysiska kriterier för att förbättra identifieringen av områden som präglas av naturbetingade handikapp betraktar ReK som ett lämpligt sätt att skapa ett mer objektivt, samordnat och jämförbart system för att säkerställa att stödet i dessa områden fördelas mer rättvist och effektivt.

10.   ReK efterlyser enkla och hanterbara gemensamma kriterier samt tydliga kriterier för stödberättigande för att säkerställa insyn och jämförbara villkor för betalningarna. På så sätt bör ett effektivt kompensationssystem säkerställas för jordbruksverksamhet och produktionskapacitet i områden med naturbetingade handikapp. Det är helt nödvändigt att det system som tillämpas är begripligt för jordbrukarna, kan prövas inför domstol och är hanterbart för förvaltningen.

11.   ReK föreslår att avgränsning av områden som påverkas av ett enda naturbetingat handikapp även bör baseras på geografiska kriterier och markplaneringskriterier snarare än enbart biologisk-fysiska kriterier, så att hänsyn tas till faktorer såsom isolerat läge, tillgång till infrastruktur och olika ekosystems känslighet.

12.   ReK konstaterar att ett område enligt meddelandet är präglat av betydande naturbetingade svårigheter om 66 % av dess brukade jordbruksmark uppfyller minst ett av de åtta kriterierna. Trots att syftet med zonindelning är att stödja områden där det är oerhört viktigt att bevara jordbruket, bör den föreslagna gränsen inte sättas alltför högt så att områden som präglas av betydande naturbetingade handikapp utestängs. När det gäller att fastställa den slutliga procentsatsen för att ett område ska komma ifråga som mindre gynnat område måste man noga överväga alla faktorer och uppta diskussionerna först efter det att simuleringarna och kartorna är färdigställda.

13.   Kommittén föreslår att man överväger kumulativa kriterier eller indexsystem i heterogena områden som präglas av ett flertal olika handikapp samtidigt. Genom att använda en sammansatt indikator kan man kombinera olika kriterier och på så sätt identifiera ett område som mindre gynnat även om enskilda kriterier inte skulle ha lett till en sådan indelning.

14.   Kommittén föreslår dessutom att man överväger användningen av kompletterande kriterier såsom ”dagar med odlingskapacitet”, ett mått som avser markens brukbarhet och som mäter samspelet mellan markfuktighet och klimat. Dessutom bör också andelen permanent betesmark inbegripas i kriterierna, eftersom användningsmöjligheterna är betydligt färre i områden som till övervägande del består av betesmark än i områden med åkerbruk.

15.   Kommittén anser att man bör undersöka om även den nya avgränsningen av s.k. andra mindre gynnade områden kan grundas på territoriella enheter som ligger under LAU 2-nivån (t.ex. mer omfattande eller enskilda markområden), förutsatt att de uppgifter som krävs finns tillgängliga. På så sätt skulle kompensationsstöden kunna bli ändamålsenligare, lättfattligare för jordbrukaren och lättare att pröva inför domstol.

16.   Kommittén noterar kommissionens förslag att medlemsstaterna bör finjustera områden som avgränsas enligt de biologisk-fysiska kriterierna genom att tillämpa lämpliga produktionsbaserade indikatorer, dvs. systematiskt avlägsna områden där problem har lösts genom artificiella insatser och där relevanta produktionsbaserade indikatorer är jämförbara med det nationella genomsnittet.

17.   Kommittén rekommenderar emellertid att regionalt anpassade kriterier med lämpliga gränsvärden ersätter den finjustering som kommissionen föreslår. Medlemsstaterna och regionerna är bättre lämpade att identifiera passande kriterier och nivåer för fastställande av mindre gynnade områden i varje region. Oavsett om man väljer finjustering eller en regionalt anpassad lösning är det i alla händelser viktigt att instrumentet förblir frivilligt och inte stämplas som obligatoriskt.

Möjligheter till utfasning

18.   Kommittén välkomnar kommissionens mål att införa en mer transparent, ändamålsenlig och jämförbar metod för att identifiera jordbruksområden som präglas av naturbetingade handikapp och som därmed kan komma ifråga för kompensationsstöd. Kommittén uppskattar kommissionens ambition att beakta de kommentarer som framförs i revisionsrättens särskilda rapport i ärendet.

19.   Kommittén ser dock med viss oro på att många regioner kan falla utanför ramarna när man avskaffar de socioekonomiska kriterier eller inte längre kan använda de beprövade indexsystem som för närvarande används för att avgränsa områden. Icke desto mindre vore det nyttigt att undersöka hur man kan komplettera systemet med kriterier avseende geografiska aspekter och aspekter som rör den fysiska planeringen för att omklassificera områden med naturbetingade handikapp.

20.   Regionkommittén anser också att man bör skapa möjligheter till en utfasning för regioner och kommuner som inte längre kommer i fråga. Det bör finnas en lämplig övergångsperiod för att jordbrukarna ska kunna anpassa sig till det nya stödsystemet för mindre gynnade områden. Denna process bör också övervägas då beslut fattas om politisk inriktning för den framtida jordbrukspolitiken.

Subsidiaritetsprincipen

21.   ReK instämmer i att man genom att tillämpa en rad gemensamma biologisk-fysiska kriterier kan utveckla en enklare och i högre grad transparent och jämförbar klassificeringsmetod som i sin tur kan leda till effektivare förvaltning av anslag. Med tanke på den befintliga risken för bristande enhetlighet förefaller gemenskapsnivån i linje med subsidiaritetsprincipen vara den lämpligaste nivån för åtgärder.

Bättre lagstiftning

22.   ReK välkomnar oförbehållsamt det förfarande som tillämpats i samband med utarbetandet av meddelandet. Kommissionen tar hänsyn till olika alternativ i konsekvensanalysen och undersöker dem i detalj. Det är viktigt att ta hänsyn till de extrakostnader som den nya modellen ger upphov till, i synnerhet i ett inledande skede.

23.   Kommittén vill ändå betona att en reform av det nuvarande systemet och en övergång till ett system baserat på biologisk-fysiska kriterier kommer att få socioekonomiska konsekvenser som måste beaktas vid tillämpningen av den nya metoden.

24.   Slutligen är kommittén övertygad om att man genom att fastställa en rad gemensamma kriterier för avgränsning av mindre gynnade områden även kan bidra till att förenkla genomförandet av stödsystemet för kompensation för naturbetingade handikapp på EU-nivå och därmed säkerställa större insyn och effektivitet.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  CdR 89/2009 fin.

1

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/22 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/22

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Sakernas Internet” och ”Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn”

(2010/C 175/06)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

1.   Regionkommittén anser att de unga i Europa är samhällets framtid. Alla ungdomar bör ges möjlighet att fullt ut utveckla sina talanger och sin potential. Talanger utvecklas inte bara i skolan (utbildning) utan även i familjen, i föreningar (idrott, musik och andra kulturinrättningar), i ungdomsorganisationer, i informella ungdomsgrupper och i lokalsamhället (där bibliotek, musikskolor, idrottsklubbar och andra inrättningar finns). De lokala och regionala myndigheterna befinner sig närmast ungdomarnas vardag och är därför mycket viktiga när det gäller att skapa förutsättningar för denna utveckling.

2.   Det lönar sig att investera i ungdomar och satsa på deras möjligheter att själva agera. De lokala och regionala myndigheter som har ett gott utbud av formell och icke-formell utbildning samt idrottsanläggningar och kultur- och fritidsinrättningar för ungdomar kommer i framtiden att vara mer ekonomiskt välmående och tryggare, med en stark social dimension som utmärks av tolerans och ömsesidig respekt.

3.   Vi är övertygade om att ungdomsstrategier bör ha en ungdomsinriktad angreppsmetod, där utgångspunkten är individerna, deras talanger och behov av att förverkliga sin fulla potential.

4.   Vi konstaterar att ungdomar alltför ofta är en av de mest utsatta grupperna i samhället, särskilt under den rådande ekonomiska och finansiella krisen. Vårt samhälle åldras och ungdomarna bör därför betraktas som en värdefull resurs av mycket stor betydelse för samhället, en resurs som kan och måste mobiliseras för att uppnå sociala och ekonomiska mål (1).

5.   Kommittén håller med om att det behövs en aktiv positiv och övergripande ungdomspolitik som beaktar alla ungdomars potential genom att skapa gynnsamma villkor för utvecklingen av deras talanger och färdigheter när det gäller att leva, arbeta och aktivt delta i samhället och som inte uteslutande koncentrerar sig på ungdomar som kräver särskild uppmärksamhet på grund av de problem de har.

6.   Vi vill särskilt rikta uppmärksamheten mot betydelsen av proaktiva och förebyggande insatser (2) och noterar vikten av att förbättra ungdomarnas levnadsförhållanden (1) och av att skapa ett samhälle som är barn- och ungdomsvänligt (3).

7.   Regionkommittén välkomnar meddelandet från Europeiska kommissionen om en förnyad öppen samordningsmetod för ungdomsfrågor och den metod som föreslås i meddelandet när det gäller att investera i ungdomar och satsa på deras möjligheter.

8.   Vi konstaterar att ungdomspolitiken till sin natur är mycket omfattande, och därför stöder vi EU:s genomgående strävan att integrera ungdomsfrågorna i en lång rad politiska områden (med en sektorsövergripande metod), och dessutom vidareutveckla en mer specifik politik vad avser ungdomsarbete.

9.   Vi rekommenderar att Europeiska kommissionen beaktar de erfarenheter och insikter som finns på lokal och regional nivå och att framtida insatser bygger vidare på befintliga initiativ, som initiativet Europeisk ungdomshuvudstad, och ramar, t.ex. Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter.

10.   Kommittén erinrar om att det i många medlemsstater är de lokala och regionala myndigheterna som har primär behörighet och främsta ansvaret för utveckling, verkställande och genomförande av ungdomspolitiken. Detta framkom i det samråd (4) som ReK:s nätverk för övervakning av subsidiaritetsprincipen anordnade som underlag för detta yttrande. Regionkommittén rekommenderar kommissionen att med tanke på de lokala och regionala myndigheternas viktiga roll i utvecklingen och genomförandet av ungdomspolitiken ta hänsyn till regionernas särskilda förutsättningar, bl.a. geografiska särdrag.

11.   Vi anser att det bör fästas stor uppmärksamhet vid de lokala och regionala myndigheternas synpunkter och bidrag när det gäller utvecklingen av ungdomspolitiken, eftersom det i de flesta medlemsstater är de som har kompetens på detta område.

12.   Vi riktar uppmärksamheten mot de lokala och regionala myndigheternas viktiga roll igenomförandet av den föreslagna EU-strategin. Vi skulle ha välkomnat ett tydligare omnämnande av de lokala och regionala myndigheternas funktioner och befogenheter genomgående i meddelandet. Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att bidra till den föreslagna EU-strategin i nära samarbete med alla berörda aktörer på samtliga nivåer och framför allt bör man involvera ungdomar och deras intresseorganisationer.

Integrering och samarbete

13.   Kommittén stöder EU:s strävan att integrera ungdomsfrågor i ett stort antal politikområden, så att de problem som ungdomarna står inför konsekvent beaktas inom olika politikområden.

14.   Vi stöder den flexibla metoden med en ungdomspolitik som är inriktad på tre övergripande, med varandra förbundna långsiktiga mål. Dessa mål är kopplade till handlingsområden som kommer att ses över med jämna mellanrum. Kommittén anser att målen och åtgärderna måste eftersträvas på ett effektivt och uthålligt sätt på alla ansvariga nivåer, och rekommenderar de lokala och regionala myndigheterna att långsiktigt inrikta sig på vissa utvalda teman för att öka genomslagskraften.

15.   Vi ställer oss bakom de handlingsområden som presenteras i meddelandet och de åtgärder som föreslås för medlemsstaterna och Europeiska kommissionen inom deras respektive behörighetsområden.

16.   Kommittén anser att det är av avgörande betydelse att beakta ungdomars behov och ambitioner i alla EU-reformer, och vi rekommenderar att ungdomarna integreras som målgrupp i mer omfattande EU-strategier, kampanjer och aktiviteter, t.ex. Lissabonstrategins efterföljare, EU:s sociala agenda och de tematiska strategier och aktiviteter som EU (institutionerna och de kommande ordförandeskapen) kommer att planera och genomföra i framtiden, förhoppningsvis i nära samarbete med de lokala och regionala myndigheterna och Regionkommittén.

17.   I sammanhanget påpekar ReK att ungdomarna utgör en viktig faktor när det gäller att uppnå målen i den nya Lissabonstrategin, och anser att man måste erbjuda dem bättre grundutbildning, yrkesutbildning, rörlighet, tillträde till arbetsmarknaden, social integration och tjänster för unga familjer.

18.   Regionkommittén efterlyser en europeisk ungdomsstrategi på medellång sikt, som är inriktad på kvalitet under en längre tid och som bör begränsas till några få viktiga frågor. Man bör förena de krafter och resurser som sätts in så att de får större effekt.

19.   ReK välkomnar att 2011 utsetts till Europaåret för frivilligarbete. Vi uppmanar Europeiska kommissionen att uttryckligen inbegripa barn och ungdomar som målgrupp i sin agenda och uppmanar med eftertryck de lokala och regionala myndigheterna att delta aktivt.

Genomförande och erfarenhetsutbyte

20.   Regionkommittén ställer sig bakom en effektiv ungdomspolitik med en sektorsövergripande metod på EU-nivå, samt på nationell, regional och lokal nivå i syfte att uppnå resultat på olika områden, t.ex. barn- och familjepolitik, utbildning, jämställdhet, sysselsättning, bostäder och hälsovård.

21.   Vi gläder oss över att man i meddelandet erkänner att de lokala och regionala myndigheterna är mycket viktiga vid genomförandet av sektorsövergripande ungdomsstrategier, men vill erinra om att de lokala och regionala myndigheterna i många medlemsstater har primär behörighet och huvudansvaret för utveckling, verkställande och genomförande av ungdomspolitiken.

22.   Vi anser att Europeiska kommissionen – i linje med subsidiaritetsprincipen – bör inrikta sig på att inspirera, stimulera och stödja nya och befintliga initiativ på det ungdomspolitiska området i nära samarbete med de lokala och regionala myndigheterna.

23.   Kommittén håller med om att det är viktigt med en strukturerad dialog med ungdomar på olika styrelsenivåer och under medverkan av samtliga berörda parter.

24.   Regionkommittén uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att aktivt delta i ömsesidigt lärande för bättre politiskt beslutsfattande, liksom i utvecklingen, genomförandet och spridningen av exempel på bästa lösningar i fråga om politik för ungdomar och tillsammans med ungdomar. CLIP-nätverket (European Network of Cities for Local Integration Policies for Migrants) och ERY-nätverket (European Regions for Youth) är bra exempel på denna angreppsmetod (5).

25.   ReK anser att valet av en ny öppen samordningsmetod kan vara det rätta redskapet för genomförandet av strategin. Man bör i sammanhanget se till att EU inte överskrider sina befogenheter eller att det inrättas ytterligare byråkratiska mekanismer som belastar förvaltningarna i medlemsstaterna.

26.   Vi betonar att de lokala och regionala myndigheterna är den myndighetsnivå som är närmast barn, ungdomar, vårdnadshavare, infrastruktur för ungdomsutbildning, hälsovård och omsorg samt det civila samhället, och vi vill därför framhålla att de lokala och regionala myndigheterna måste vara direkt involverade och medverka som viktiga aktörer i alla skeden av den öppna samordningsmetod som föreslås för att EU-strategin ska ge resultat.

27.   Att stärka olika former av ungdomsmedverkan inom ramen för dessa institutioner kan bidra till smidigare och dynamiskare kontakter och öka ungdomars möjligheter att påverka offentliga beslut samt säkerställa deras effektiva medverkan i regionernas ekonomiska, sociala och politiska liv.

28.   Kommittén vill påpeka att användningen av den öppna samordningsmetoden inte får leda till att lägre förvaltningsnivåer fråntas sina befogenheter till förmån för staten. Kommittén betonar att denna inte får leda till en harmonisering eller intrång i medlemsstaternas befogenheter genom att det skapas indikatorer och ytterligare rapporteringskrav. Vi vill rikta uppmärksamheten mot den vitbok om flernivåstyre som ReK har offentliggjort (6).

29.   Kommittén förnyar sin uppmaning till Europeiska kommissionen att man vid tillämpningen av den öppna samordningsmetoden i tillräcklig grad lyfter fram de lokala och regionala myndigheternas roll och därigenom respekterar deras kompetens och beaktar de initiativ som redan tagits (7).

30.   Vi uppmanar medlemsstaterna att stödja den öppna samordningsmetoden genom lokala eller regionala handlingsplaner och omvänt ser till att de lokala och regionala planerna beaktas i nationella planer samt blir föremål för skriftliga flernivåavtal.

31.   Vi instämmer i att det krävs ett faktabaserat beslutsfattande och stöder förslaget att befintliga verktyg för informationsinsamling ska användas bättre.

32.   Regionkommittén ställer sig bakom förslaget att inrätta en arbetsgrupp för att diskutera tänkbara deskriptorer (dvs. enkla indikatorer) i syfte att utvärdera konsekvenserna av politiska åtgärder inom olika prioriterade områden. Vi framhåller att de lokala och regionala myndigheterna är av avgörande betydelse för det lokala genomförandet och uppmuntrar helhjärtat deras aktiva medverkan i arbetsgruppen för ”deskriptorer”.

33.   Kommittén understryker att rapporteringen bör förenklas och koncentreras på nyckeldeskriptorer för prioriterade områden, och vi betonar att rapporteringen inte får leda till ytterligare administrativa bördor.

34.   Vi uppmanar Europeiska kommissionen att se till att berörda aktörer på lokal och regional nivå har tillträde till all relevant EU-finansiering. Kommissionen bör också se till att dessa program blir synligare och mer attraktiva genom att minska de administrativa bördorna i anslutning till EU-finansiering, t.ex. när det gäller programmet Aktiv ungdom.

35.   Vi uppmanar medlemsstaterna att anslå tillräckliga medel till de lokala och regionala myndigheterna och till berörda aktörer för genomförande av gemensamma mål för ungdomars frivilligverksamhet. Vi uppmuntrar också medlemsstaterna att använda EU:s fonder och program för stöd och vägledning till nationella, lokala och regionala frivilligorganisationer (t.ex. Europeiska socialfonden och programmet Aktiv ungdom) i syfte att öka de internationella volontärprojektens kvalitet (8). Förfarandena för offentlig upphandling och kontraktstilldelning bör präglas av större insyn, och byråkratin i samband med ansökan, rapportering och dokumentation bör minskas.

36.   Regionkommittén instämmer i att det krävs samarbete med andra EU-institutioner och internationella organisationer, så att man kan låta aktiviteterna bygga vidare på andras starka sidor och dra ömsesidig fördel av varandra.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  CdR 334/2006.

1

(2)  CdR 337/2008.

2

(3)  CdR 255/2007.

3

(4)  Rapport om samrådet anordnat av nätverket för övervakning av subsidiaritetsprincipen och EDUC-utskottets ledamöter om meddelandet om en EU-strategi för ungdomar, CdR 325/2009.

4

(5)  http://www.eurofound.europa.eu/areas/populationandsociety/clipabout.htm

5

(6)  CdR 89/2009.

6

(7)  CdR 253/2005.

7

(8)  CdR 252/2008.

8

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/26 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/26

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Stöd till jordbrukare i områden med naturbetingade svårigheter”

(2010/C 175/07)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

A.   Principer och allmänna synpunkter

Att reda ut begreppet funktionell analfabetism

1.   Läs- och skrivsvårigheter och analfabetism förekommer i världens alla länder, och 960 miljoner människor lever med detta handikapp. Unesco definierade 1958 en analfabet som en person som aldrig har lärt sig att läsa och skriva. Med funktionell analfabetism avses situationen för människor som trots att de har en viss skolutbildning inte har tillägnat sig de läs-, skriv- och räknekunskaper som är grundläggande i utbildningssystemet och därför inte har den läs- och skrivkunnighetsnivå eller de matematikkunskaper som krävs i vardagen för att de ska ha lika möjligheter som andra.

2.   Enligt OECD:s PISA-undersökning ökar antalet unga med svag läsförmåga i Europeiska unionen, från 21,3 % år 2000 till 24,1 % år 2006. Detta oroande faktum kräver ökade insatser från EU-institutionerna.

3.   Målen i utbildningsplanen för 2010, som innebar att minska andelen elever med läs- och skrivsvårigheter med 20 %, är långt ifrån uppnådda. ReK påpekar att det även i den nya strategiska ramen för europeiskt samarbete om utbildning (”Utbildning 2020”) har fastställts ett genomsnittligt europeiskt referensvärde (”europeiskt riktmärke”): senast 2020 ska andelen 15-åringar med svaga grundläggande färdigheter i läsning, matematik och naturvetenskap understiga 15 %. Kommittén efterlyser även en europeisk definition av läs- och skrivsvårigheter.

4.   Det är på lokal nivå som myndigheterna har bäst förutsättningar att kartlägga och hitta lösningar på problemen med läs- och skrivsvårigheter, eftersom lokala myndigheter utgör den primära kontaktpunkten för dessa personer.

5.   Europeiska socialfonden, som i de flesta EU-medlemsländer stöder program för bekämpning av läs- och skrivsvårigheter, är ett lämpligt finansieringsinstrument, men det används felaktigt eller i för liten utsträckning på grund av att det saknas strategiska riktlinjer på detta område.

6.   Mot bakgrund av den ekonomiska krisen och sysselsättningskrisen är det mer nödvändigt än någonsin att människor har grundläggande färdigheter för att kunna ta sig in på arbetsmarknaden. Läs- och skrivkunnighet utgör grundläggande kunskaper inför framtiden, och Cedefops studie visar att 75 % av jobben 2015 kommer att kräva hög- eller medelkvalificerade arbetstagare.

7.   Tillämpningen av Lissabonstrategin, som är tänkt att göra Europeiska unionen till världens mest avancerade kunskapsekonomi, har i stor utsträckning varit inriktad på de mest kvalificerade. En kunskaps- och innovationsekonomi kan emellertid inte enbart grundas på en förtrupp högutbildade, det krävs att hela arbetsmarknaden besitter den nyckelkompetens som säkerställer utbildning och ett livslångt lärande. Dessutom kommer strategins ekonomiska mål inte att uppnås om det fortfarande finns fickor av vad som kan kallas underutveckling i EU. Kampen mot läs- och skrivsvårigheter är alltså även nödvändig för EU ur ett ekonomiskt perspektiv.

Att bekämpa förutfattade meningar

8.   Den profil som kännetecknar dem som riskerar att drabbas av funktionell analfabetism bör urskiljas samtidigt som man bör undvika att ge en stereotyp beskrivning av denna situation, och mot denna bakgrund kan Regionkommittén och aktörerna på lokal och regional nivå konstatera följande:

| — | Läs- och skrivsvårigheter är inte enbart ett problem bland unga utan finns i alla åldrar, särskilt bland människor över 45 år. |
| --- | --- |

—

Läs- och skrivsvårigheter är inte enbart ett problem bland unga utan finns i alla åldrar, särskilt bland människor över 45 år.

| — | Läs- och skrivsvårigheter har en olikartad spridning runt om i EU, och det är svårt att generalisera. Statistiken visar en hög förekomst i stadsområdena, där utestängning är ett utbrett fenomen, och på landsbygden, där tillgången till olika tjänster är bristfällig. |
| --- | --- |

—

Läs- och skrivsvårigheter har en olikartad spridning runt om i EU, och det är svårt att generalisera. Statistiken visar en hög förekomst i stadsområdena, där utestängning är ett utbrett fenomen, och på landsbygden, där tillgången till olika tjänster är bristfällig.

| — | Det är inte bara människor som står utanför arbetsmarknaden som har läs- och skrivsvårigheter. Undersökningar har visat att hälften av alla människor med läs- och skrivsvårigheter har ett arbete. |
| --- | --- |

—

Det är inte bara människor som står utanför arbetsmarknaden som har läs- och skrivsvårigheter. Undersökningar har visat att hälften av alla människor med läs- och skrivsvårigheter har ett arbete.

| — | Man kan inte koppla samman läs- och skrivsvårigheter med invandring, eftersom tre fjärdedelar av alla som lider av läs- och skrivsvårigheter talar landets språk först efter fem års vistelse i landet. Kampen mot läs- och skrivsvårigheter får därför inte blandas ihop med språkpolitiken som riktar sig till invandrare. Kampen mot läs- och skrivsvårigheter är en mycket viktig del av livslångt lärande. |
| --- | --- |

—

Man kan inte koppla samman läs- och skrivsvårigheter med invandring, eftersom tre fjärdedelar av alla som lider av läs- och skrivsvårigheter talar landets språk först efter fem års vistelse i landet. Kampen mot läs- och skrivsvårigheter får därför inte blandas ihop med språkpolitiken som riktar sig till invandrare. Kampen mot läs- och skrivsvårigheter är en mycket viktig del av livslångt lärande.

| — | Funktionell analfabetism påverkar män och kvinnor i olika åldersgrupper på olika sätt. I vissa fall är det nödvändigt att anlägga ett könsperspektiv för att hitta en effektiv lösning på problemet. |
| --- | --- |

—

Funktionell analfabetism påverkar män och kvinnor i olika åldersgrupper på olika sätt. I vissa fall är det nödvändigt att anlägga ett könsperspektiv för att hitta en effektiv lösning på problemet.

9.   EESK erinrar om att rätten till utbildning och till tillträde till yrkesutbildning och fortbildning garanteras i artikel 14 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, som blev rättsligt bindande i och med att Lissabonfördraget trädde i kraft. Eftersom läs- och skrivförmåga är en förutsättning för alla utbildningsförfaranden måste EU komplettera och samordna medlemsstaternas insatser för att bekämpa läs- och skrivsvårigheter i syfte att respektera denna rätt till utbildning.

10.   Inom ramen för programmen för livslångt lärande, särskilt vid myndigheter och företag, bör bedömningar av utbildningsbehoven främjas eftersom man därigenom kan upptäcka funktionell analfabetism bland de anställda och erbjuda dem en möjlighet att tillägna sig grundläggande färdigheter. Många människor med läs- och skrivsvårigheter utvecklar ofta strategier för att undvika att deras problem upptäcks.

11.   Läs- och skrivsvårigheter är en faktor bakom social utestängning och fattigdom, som hindrar medborgarnas deltagande på arbetsmarknaden, begränsar deras demokratiska och sociala medverkan och har en mycket negativ inverkan på den personliga utvecklingen och människors möjlighet att ta tillvara sina rättigheter.

B.   Tänkbara åtgärder

Förebyggande åtgärder, integrering av unga och yrkesmässig utveckling

Regionkommittén rekommenderar följande:

12.   Utbyte av bästa praxis bör främjas på EU-nivå, särskilt utbyten mellan lokala myndigheter som har kommit långt när det gäller att ta fram strategier för att bekämpa läs- och skrivsvårigheter. En förteckning över bästa praxis skulle kunna tillhandahållas genom att man inrättar ett permanent forum för bästa praxis. När det gäller strategier med inriktning på ungdomar är det viktigt att ta hänsyn till vilken form av lässvårigheter det rör sig om för att kunna bemöta behoven på ett lämpligt sätt.

13.   Kampen mot läs- och skrivsvårigheter bör ingå som ett övergripande mål i den reviderade Lissabonstrategin för perioden efter 2010.

14.   Man bör genom Europeiska socialfonden stödja de företag och myndigheter som genomför program för att utbilda anställda med läs- och skrivsvårigheter. Samtidigt är det viktigt att säkerställa att detta förfarande åtföljs av garantier om skydd av arbetstagarnas privatliv och identitet.

15.   Man bör stödja initiativ till vuxenutbildning som inbegriper de behov som finns hos medborgare som lider av funktionell analfabetism och inte utövar avlönad yrkesverksamhet.

16.   Kampen mot läs- och skrivsvårigheter bör ingå i gemenskapens strategiska riktlinjer för Europeiska socialfonden.

17.   En europeisk definition av läs- och skrivsvårigheter, som även omfattar funktionell analfabetism, bör utarbetas.

18.   Den lokala och regionala nivån bör anses vara bäst lämpad att samordna resurserna för strategiska mål och åtgärdsprogram. På denna nivå bör man inrätta interregionala och överregionala samordningsmekanismer för att säkerställa samordnade strategier då dessa resurser tas i bruk. Myndigheterna på denna nivå bör få stöd från den nationella nivån och EU-nivån för att ta fram planer för hur alla ska kunna tillägna sig läs- och skrikunskaper och grundläggande färdigheter. Det är mycket viktigt att de behöriga nationella myndigheterna har ett samordnat tillvägagångssätt när de fastställer sina strategiska mål och utformar sina program. Insatserna från den statliga nivån, lokala och regionala myndigheter, ekonomiska aktörer och det civila samhället ska i princip synliggöras.

19.   ReK föreslår att de lokala och regionala myndigheterna föregår med gott exempel och genomför utbildningsprogram för personal med läs- och skrivsvårigheter tillsammans med lämpliga testmetoder, samt erbjuda utbildning för personal som har svårigheter i sitt arbete. Dessa program skulle kunna få finansiellt stöd från Europeiska unionen.

20.   Kommittén anser att utarbetandet av strategier för att förebygga och bekämpa läs- och skrivsvårigheter i arbetslivet bör främjas:

| — | På företagsnivå:
  Företagsledare måste bli medvetna om avtalspolitiken, branschavtal och branschövergripande överenskommelser om utjämningsfonder som gör det möjligt att genomföra utbildningsprogram, öka anställningstryggheten och certifiera yrkeskvalifikationer. |
| --- | --- |

—

På företagsnivå:

Företagsledare måste bli medvetna om avtalspolitiken, branschavtal och branschövergripande överenskommelser om utjämningsfonder som gör det möjligt att genomföra utbildningsprogram, öka anställningstryggheten och certifiera yrkeskvalifikationer.

| — | På arbetstagarnivå:
  Arbetstagarna måste informeras om sina enskilda rättigheter till fortbildning, och de bör ges möjlighet att träffa utbildningsrådgivare. |
| --- | --- |

—

På arbetstagarnivå:

Arbetstagarna måste informeras om sina enskilda rättigheter till fortbildning, och de bör ges möjlighet att träffa utbildningsrådgivare.

21.   I programmet för Europeiska året för bekämpning av fattigdom och socialt utanförskap bör frågan om bekämpning av läs- och skrivsvårigheter ingå, eftersom detta är en faktor som ökar det sociala utanförskapet.

22.   Man bör främja tillgången till pressmaterial – både i tryckt och i elektronisk form – och medieutbildning riktad särskilt till unga människor i syfte att utveckla deras kritiska tänkande och göra dem förtrogna med det samhälle som baserar sig på skriven text, så att de bättre kan anpassa sig till den moderna världen.

23.   EU bör lansera en informationskampanj om detta gissel. Ett sådant initiativ skulle kunna undanröja de tabun som finns runt läs- och skrivsvårigheter och göra att berörda personer söker hjälp.

24.   Att förbättra utbildningsmöjligheterna för de medborgare med läs- och skrivsvårigheter som på grund av att de inte arbetar ofta inte upptäcks och därför inte får del av utbildningsprogrammen. Detta gäller bland annat långtidsarbetslösa, hemmafruar, -män, etc.

25.   Att förbättra fortbildningen för egenföretagare, exempelvis småjordbrukare och småföretagare, i syfte att förbättra deras nyckelkompetens och avhjälpa läs- och skrivsvårigheterna, eftersom detta bromsar den ekonomiska utvecklingen inom vissa produktionssektorer.

26.   Att särskilt fokusera på kvinnorna, i synnerhet äldre kvinnliga arbetstagare, där det kan finnas en högre andel personer med läs- och skrivsvårigheter på grund av att de av olika skäl utestängts från utbildning.

27.   Att främja ett europeiskt system för att uppskatta antalet personer med läs- och skrivsvårigheter som innefattar gemensamma indikatorer och metoder för EU:s medlemsstater.

28.   Att främja integrering och samordning av det livslånga lärandet, lärlingsutbildningen och vuxenutbildningen i syfte att utarbeta en gemensam strategi för att hjälpa människor med läs- och skrivsvårigheter.

C.   Slutsatser från dialogen med aktörerna på lokal och regional nivå

29.   Kampen mot läs- och skrivsvårigheter är en mycket viktig del av politiken för livslångt lärande (grundutbildning och fortbildning). Den bör inte blandas ihop med språkpolitiken som riktar sig till invandrare. Man måste arbeta för att alla ska kunna tillägna sig kunskaper i läsning och räkning samt grundläggande färdigheter.

30.   Förbättrade läs- och skrivkunskaper hos de anställda leder till bättre ekonomiska resultat för företaget och förbättrar de anställdas yrkesmässiga och personliga utveckling. Anställda som känner sig mer tillfreds på arbetsplatsen får också en bättre livskvalitet.

31.   Grundläggande utbildning gör det möjligt att förutse förändringar och förhindra att människor utestängs från arbetslivet. Den är ett stöd för de mest utsatta och förebygger risken för marginalisering.

32.   Politiken för förebyggande och bekämpning av läs- och skrivsvårigheter bör i allt högre grad införlivas i strategier som rör de allmänpolitiska frågorna för att alla offentliga politikområden långsiktigt ska kunna bidra, på ett direkt eller indirekt sätt.

33.   Nästan tio år efter lanseringen av Lissabonstrategin har de lokala och regionala myndigheterna en viktig roll att spela, eftersom de möjliggör livslångt lärande. De är också aktörer inom näringsliv och samhälle i medlemsländerna i egenskap av arbetsgivare och tjänsteproducenter. Problemen med läs- och skrivsvårigheter påverkar dem direkt i egenskap av offentliga tjänsteleverantörer. Myndigheternas uppmärksamhet bör fästas på de exempel på god praxis som nämns i bilagan. Det är även viktigt att uppmuntra utbyten och inleda en dialog med berörda aktörer för att göra den lokala och regionala nivån mer delaktig i utformningen och genomförandet av initiativ på EU-nivå.

II.   BILAGOR

Diagram 2: Personer med svag läsförmåga (15-åringar) på PISA-skalan över läsförmåga i EU och utvalda tredjeländer år 2000 och 2006 (uppgifter från OECD)

Image

Exempel på god praxis:

| — | En telefontjänst för rådgivning och tips på initiativ när det gäller läs- och skrivinlärning. |
| --- | --- |

—

En telefontjänst för rådgivning och tips på initiativ när det gäller läs- och skrivinlärning.

| — | Vuxenutbildningsprogram som riktar sig till speciellt utvalda målgrupper. |
| --- | --- |

—

Vuxenutbildningsprogram som riktar sig till speciellt utvalda målgrupper.

| — | Utfärdande av intyg om utbildning efter avslutad skolgång i samarbete med universiteten. |
| --- | --- |

—

Utfärdande av intyg om utbildning efter avslutad skolgång i samarbete med universiteten.

| — | Pedagogiska, kulturella och sociala verksamheter som riktar sig till familjer för att göra det lättare för dem att stödja sina barn och för att motverka att unga människor avbyter sin skolgång i förtid. |
| --- | --- |

—

Pedagogiska, kulturella och sociala verksamheter som riktar sig till familjer för att göra det lättare för dem att stödja sina barn och för att motverka att unga människor avbyter sin skolgång i förtid.

| — | Genomförande av kulturell verksamhet som framför allt vänder sig till familjer som tillhör resandefolket, som en del av familjeprogrammen. |
| --- | --- |

—

Genomförande av kulturell verksamhet som framför allt vänder sig till familjer som tillhör resandefolket, som en del av familjeprogrammen.

| — | Läsande som ett sätt att förebygga läs- och skrivsvårigheter på landsbygden. |
| --- | --- |

—

Läsande som ett sätt att förebygga läs- och skrivsvårigheter på landsbygden.

| — | Pedagogisk och förebyggande verksamhet på biblioteken för små och stora barn. |
| --- | --- |

—

Pedagogisk och förebyggande verksamhet på biblioteken för små och stora barn.

| — | Utbildning av föräldrar för att de ska kunna hjälpa sina barn med skolarbetet. |
| --- | --- |

—

Utbildning av föräldrar för att de ska kunna hjälpa sina barn med skolarbetet.

| — | Tillgång till grundläggande utbildning för interner. |
| --- | --- |

—

Tillgång till grundläggande utbildning för interner.

| — | Stöd vid inträdet på arbetsmarknaden för skolungdomar som har stora kunskapsluckor när det gäller grundläggande färdigheter. |
| --- | --- |

—

Stöd vid inträdet på arbetsmarknaden för skolungdomar som har stora kunskapsluckor när det gäller grundläggande färdigheter.

| — | Undervisning i grundläggande färdigheter och anpassning genom seminarier där digitala media används. |
| --- | --- |

—

Undervisning i grundläggande färdigheter och anpassning genom seminarier där digitala media används.

| — | Utformning av skräddarsydda grundutbildningar för anställda. |
| --- | --- |

—

Utformning av skräddarsydda grundutbildningar för anställda.

| — | Grundläggande utbildning för tjänstemän vid lokala och regionala myndigheter. |
| --- | --- |

—

Grundläggande utbildning för tjänstemän vid lokala och regionala myndigheter.

| — | Förvärvande av grundläggande färdigheter för lågkvalificerade jordbruksarbetare. |
| --- | --- |

—

Förvärvande av grundläggande färdigheter för lågkvalificerade jordbruksarbetare.

| — | Fastställande av grundläggande utbildningsbehov för arbetstagare på arbetsplatsen. |
| --- | --- |

—

Fastställande av grundläggande utbildningsbehov för arbetstagare på arbetsplatsen.

| — | Grundläggande företagsutbildning. |
| --- | --- |

—

Grundläggande företagsutbildning.

| — | Ökad medvetenhet hos beslutsfattarna. |
| --- | --- |

—

Ökad medvetenhet hos beslutsfattarna.

| — | Utformning av regionala strategier och handlingsplaner i samarbete med lokala aktörer. |
| --- | --- |

—

Utformning av regionala strategier och handlingsplaner i samarbete med lokala aktörer.

| — | Utökade rättigheter till företagsutbildning. |
| --- | --- |

—

Utökade rättigheter till företagsutbildning.

| — | Befästande av grundläggande färdigheter för lärlingar som en del av deras yrkesutbildning och certifiering av förvärvade kunskaper. |
| --- | --- |

—

Befästande av grundläggande färdigheter för lärlingar som en del av deras yrkesutbildning och certifiering av förvärvade kunskaper.

| — | Grundläggande företagsutbildning för att trygga anställningarna. |
| --- | --- |

—

Grundläggande företagsutbildning för att trygga anställningarna.

| — | Utbildning varvad med praktik som ett sätt att underlätta övergången från skola till arbetsliv. |
| --- | --- |

—

Utbildning varvad med praktik som ett sätt att underlätta övergången från skola till arbetsliv.

| — | Utbildning i ny informations- och kommunikationsteknik och om internet. |
| --- | --- |

—

Utbildning i ny informations- och kommunikationsteknik och om internet.

| — | Inrättande av informationsdiskar för allmänheten för att underlätta användandet av kollektivtrafiken. |
| --- | --- |

—

Inrättande av informationsdiskar för allmänheten för att underlätta användandet av kollektivtrafiken.

| — | Program för att upptäcka läs- och skrivsvårigheter vid lokala och regionala myndigheter. |
| --- | --- |

—

Program för att upptäcka läs- och skrivsvårigheter vid lokala och regionala myndigheter.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/31 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/31

---

Yttrande från Regionkommittén om ”Kvalitetspolitik för jordbruksprodukter”

(2010/C 175/08)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1.   Regionkommittén välkomnar kommissionens initiativ. Kommissionen vill med grönboken ”Att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte” få i gång en EU-omfattande debatt för att diskutera möjligheterna att förbättra rörligheten, identifiera hinder för ungdomars rörlighet över gränserna och lyfta fram nyttan av erfarenheter av rörlighet.

2.   Regionkommittén bekräftar att man stöder rörlighet inom Europa och till och från Europa och håller med rådet och kommissionen om att erfarenheter av studier i utlandet med tiden borde bli en regel för alla ungdomar i Europa och inte ett undantag.

3.   Regionkommittén påpekar att stödet till studenters och lärares rörlighet är ett centralt inslag i det utbildningspolitiska samarbetet i Europa och att det uttryckligen nämns i fördraget som ett mål för EU:s verksamhet på utbildningsområdet.

4.   Regionkommittén anser att en diskussion av detta tema på europeisk nivå kan skapa ett stort europeiskt mervärde och ge viktiga impulser i samband med utformningen av europeiska, nationella, regionala och lokala program, instrument och initiativ som syftar till att främja ungdomars gränsöverskridande rörlighet i utbildningssyfte.

5.   Kommittén ser stora fördelar i att man fördjupar informations- och erfarenhetsutbytet mellan medlemsstaterna och anser i detta sammanhang att kommissionen framför allt kan bidra till att sprida god praxis i medlemsstaterna.

6.   Kommittén ställer sig bakom grönbokens breda strategi, där alla ungdomar i olika utbildningssammanhang sätts i fokus och alla former av formellt, icke-formellt och informellt lärande omfattas.

7.   Regionkommittén pekar på de lokala och regionala myndigheternas stora bidrag till arbetet för att främja rörlighet i utbildningssyfte. De bidrar framför allt med information, rådgivning och insatser för att öka medvetenheten samt i de flesta fall med stödåtgärder i form av kvalitetssäkring och finansiering.

Rörlighet i utbildningssyfte blir allt viktigare

8.   Kommittén instämmer i kommissionens bedömning att rörlighet i utbildningssyfte, dvs. att man beger sig till ett annat land för att skaffa sig nya färdigheter, är ett av de viktigaste sätten för ungdomar att utvecklas som människor, få nya kunskaper, utveckla nya språkliga och interkulturella färdigheter och bli mer anställbara.

9.   Kommittén är övertygad om att interkulturella färdigheter, språkkunskaper och internationella kunskaper kommer att bli allt viktigare i dessa tider där globaliseringen ökar och alla livs- och arbetsområden kopplas samman över gränserna.

10.   Kommittén håller med kommissionen om att ungdomars rörlighet kan främja en djupare känsla av europeisk identitet och europeiskt medborgarskap och motverka främlingsfientlighet. Det ökar också utbredningen av kunskaper, vilket är nyckeln till Europas kunskapsbaserade framtid.

11.   Kommittén håller med kommissionen om att rörlighet i utbildningssyfte bör bli ett naturligt inslag i den europeiska identiteten och en möjlighet för alla ungdomar i Europa. Denna rörlighet kan på så sätt bidra till att säkerställa EU:s konkurrenskraft, till att bygga upp ett kunskapsintensivt samhälle och därmed också till att uppnå målen i Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning.

12.   Kommittén håller visserligen med kommissionen om att det fortfarande är alltför få ungdomar som åker utomlands i utbildningssyfte, men påpekar att grönboken inte tar upp det stora antal finansiella och organisatoriska åtgärder som vidtas i medlemsstaterna, utanför EU-programmens ramar, för att främja rörlighet.

13.   Kommittén betonar att medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna liksom även skolor, högskolor och andra utbildnings- och ungdomsinstitutioner, företag, föreningar och förbund stöder en mängd åtgärder för att främja rörlighet för formellt, icke-formellt och informellt lärande.

14.   Kommittén påpekar att det ofta är just de små rörlighetsprojekten på lokal, regional eller nationell nivå som har störst effekt och bidrar till ett europeiskt synsätt, ett aktivt EU-medborgarskap och demokrati.

Förutsättningarna för ökad rörlighet bland ungdomar

15.   För att en utlandsvistelse ska kunna genomföras och bli lyckad måste det enligt kommittén finnas omfattande och målinriktad information och lokal fackkunnig personlig rådgivning inriktad på den enskildes behov.

16.   Kommittén ser ytterligare informationsbehov, framför allt när det gäller studiealternativ utanför EU-programmens ramar, och anser därför att det vore användbart med sammanställningar över redan befintliga program i medlemsstaterna, t.ex. i form av ”handböcker”, även i elektronisk form.

17.   Kommittén anser att det utöver kvaliteten på, överskådligheten i, kompatibiliteten hos och acceptansen av de utländska utbildningarna och examensbevisen framför allt är de institutionella och sociala ramvillkoren och de finansiella faktorerna som påverkar viljan att delta.

18.   Kommittén anser att man måste göra ungdomar uppmärksamma på de många fördelarna med en utlandsvistelse, peka på de stödmöjligheter som finns och övertyga dem om nyttan av en utlandsvistelse.

19.   Möjligheterna att utifrån påverka vissa hinder för rörlighet är begränsade. Kommittén är övertygad om att ökad rörlighet kräver ett stort mått av vilja, tid, ansträngningar och öppenhet från alla parter.

20.   Kommissionen borde i grönboken därför också ha talat om ungdomarnas eget ansvar att trots rörlighetshindren visa prov på eget engagemang och eget initiativ för att t.ex. genom deltagande i organiserade utbyten försöka överbrygga de hinder som kvarstår. Vi vill i detta sammanhang peka på vikten av åtgärder som väcker ungdomarnas egen initiativkraft och främjar den.

21.   Kommissionen borde i grönboken också ha framhävt föräldrahemmets viktiga roll, eftersom viljan att åka utomlands i utbildningssyfte måste grundläggas i familjen redan på ett tidigt stadium. Detta förutsätter att föräldrarna inser den stora nyttan av en utlandsvistelse, att de motiverar sina barn att åka utomlands och om möjligt ger dem stöd före och under utlandsvistelsen. Att nå ut till studieovana och ekonomiskt eftersatta befolkningsgrupper är mot denna bakgrund en stor utmaning.

22.   Kommittén arbetar beslutsamt för att i högre grad involvera ekonomiskt eller socialt eftersatta grupper, människor med särskilda behov och ungdomar med invandrarbakgrund i rörlighetsprogrammen och eventuellt möjliggöra ytterligare stöd till dem i form av högre stödnivåer, eftersom just dessa grupper ofta ställs inför särskilda hinder.

23.   Trots det berättigade kravet på att den gränsöverskridande rörligheten i utbildningssyfte byggs ut får man inte försumma skolornas, högskolornas, utbildningsföretagens och andra utbildningsinstitutioners övriga uppgifter och behov – t.ex. när det gäller planeringen av skolåret eller den mer långsiktiga planeringen av inlärningsprocesserna – på bekostnad av utbildningens kvalitet.

24.   Kommittén anser att EU bör fortsätta med de rörlighetsfrämjande utbildningsprogrammen efter 2013 och uppmanar kommissionen, rådet och Europaparlamentet att tidigt nog avsätta tillräckliga medel vid förberedelserna av den fleråriga budgetramen för 2014–2020.

25.   Kommittén gläder sig åt att kommissionen i grönboken upprepade gånger tar upp den lokala och regionala nivåns stora bidrag till det rörlighetsfrämjande arbetet. Kommittén uppmanar därför kommissionen att i större utsträckning ta hänsyn till de lokala och regionala myndigheternas grundläggande roll när rörlighetsprogram utarbetas och genomförs genom att på ett effektivt sätt involvera dem i utformningen av programmen.

26.   Kommittén anser att man vid utformningen av gemenskapsprogrammet för livslångt lärande bör ta hänsyn till att ungdomars rörlighet måste främjas också över yrkesgränserna. Man skulle till exempel kunna skapa möjligheter för elever från alla slags skolor genom att också främja utlandspraktik i företag eller andra institutioner än skolor.

27.   Kommittén anser att man markant bör minska den administrativa bördan i samband med EU:s rörlighetsåtgärder och förenkla de omfattande ansökningsformulären.

28.   Regionkommittén gör de behöriga myndigheterna på nationell, regional och lokal nivå uppmärksamma på att de skulle kunna låta de medel som frigörs genom de lägre födelsetalen i EU:s medlemsstater på utbildningsområdet gå till att kvantitativt och kvalitativt stimulera rörlighet i utbildningssyfte.

29.   Kommittén uppmanar medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna att inom ramen för sitt ansvar och sina befogenheter besluta om rörlighetsfrämjande bestämmelser som bidrar till att minska hindren för rörligheten.

30.   Kommittén anser att makroregionerna, som spelar en allt viktigare roll i ett EU med numera 27 medlemsstater, på ett värdefullt sätt kan bidra när det gäller stöd till rörlighet i utbildningssyfte.

31.   Kommittén anser att de lokala och regionala myndigheterna bör bidra till icke-formellt lärande genom rörlighetsfrämjande åtgärder i samband med partnerskap mellan regioner eller städer.

32.   Kommittén anser att man i ett allt mer globalt kunskapssamhälle måste göra det ännu tydligare för lärare, utbildare, arbetsgivare och allmänheten hur viktigt det är med internationell kompetens.

Ett nytt partnerskap för rörlighet

33.   Kommittén instämmer i kommissionens bedömning att det för en avsevärd utvidgning av möjligheterna till ungdomsrörlighet krävs ett gemensamt angreppssätt som omfattar alla sektorer och att det för detta behövs ett nytt partnerskap, där myndigheter arbetar tillsammans med partner från det civila samhället och näringslivet och en mängd andra aktörer på utbildnings- och ungdomsområdet.

34.   Kommittén arbetar för att man på alla områden och på alla nivåer ska anstränga sig för att uttömma den rörlighetspotential som finns och finna nya sätt att främja rörlighet.

35.   Kommittén håller med kommissionen om att informationsförmedlare, t.ex. lärare, utbildare, ungdomsledare och f.d. deltagare i rörlighetsåtgärder, spelar en avgörande roll när det handlar om att främja ungdomars rörlighet och föreslår därför att denna viktiga funktion framhävs mer i framtida anbudsinfordringar och programgenerationer.

36.   Kommittén välkomnar det nya initiativet Comenius Regio, som gör det möjligt att involvera andra institutioner än utbildningsinstitutioner och har som mål att främja det europeiska samarbetet på utbildningsområdet på lokal och regional nivå. Deltagande partner kan samarbeta i frågor av gemensamt intresse, utbyta erfarenheter och utveckla strukturer för samarbete.

37.   Med tanke på befogenhetsfördelningen och mångfalden hos aktörerna på utbildningsområdet har kommittén vissa invändningar mot kommissionens krav på att europeiska, nationella och regionala myndigheter måste samarbeta med utbildningsinstitutioner, institutioner i det civila samhället och lokala myndigheter för att förena de enskilda finansieringsmöjligheterna.

38.   Kommittén påminner om att de finansiella resurserna inte ökar genom att man slår ihop dem. ReK förespråkar därför i första hand en kvalitativ utbyggnad av de program som finns och bättre information om de utbildningsmöjligheter som finns.

39.   Kommittén uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att främja rörlighet i utbildningssyfte genom att inte bara genomföra projekt inom ramen för programmet för livslångt lärande utan också ingående undersöka i vilken mån rörlighetsfrämjande åtgärder, t.ex. inom ramen för bi- och multilaterala partnerskap mellan regioner på yrkesutbildningens område, också kan finansieras med medel från EU:s strukturfonder.

40.   Kommittén uppmuntrar högskolorna att utforska nya former av samarbete mellan offentliga institutioner och den privata sektorn för att främja rörligheten.

41.   Kommittén uppmanar företagen, framför allt dem som är verksamma inom yrkesutbildning, vidareutbildning och forskning, att bidra till att främja rörligheten och att trots de delvis stora strukturella skillnaderna mellan systemen för yrkesutbildning, stödja rörlighetsåtgärder för ungdomar under utbildning och också i dessa ekonomiskt svåra tider investera i kunskap, färdigheter och kompetens.

42.   Kommittén påminner om sitt stöd till pilotinitiativet till ett Erasmusprogram för folkvalda på lokal och regional nivå (1). Tanken är att dessa härigenom ska få en möjlighet att utvidga sina kunskaper, skaffa sig nya erfarenheter och utbyta god praxis.

43.   Kommittén anser att virtuell rörlighet bara kan fungera som ett komplement till och inte ersätta den fysiska rörligheten. Virtuell rörlighet kan dock vara ett värdefullt bidrag till den fysiska rörligheten genom att den gör det mycket lättare för ungdomar att förbereda sig för en fas av fysisk rörlighet och att den varaktigt kan höja kvaliteten på denna fas.

Fastställandet av rörlighetsmål på europeisk, regional och lokal nivå

44.   Regionkommittén hänvisar till rådets slutsatser av den 12 maj 2009 om en strategisk ram för europeiskt utbildningssamarbete. Här uppmanas kommissionen att senast i slutet av 2010 lägga fram ett förslag om referensnivåer för genomsnittliga europeiska resultat (”europeiska riktmärken”), där hänsyn tas till både kvantitativa och kvalitativa aspekter. ReK ser med stort intresse fram emot resultatet av detta arbete.

45.   Kommittén påminner om att de europeiska riktmärkena inte innebär ett fastställande av enskilda staters mål och inte föreskriver vilka beslut som måste fattas av de enskilda regeringarna, även om nationella åtgärder på grundval av nationella prioriteringar bidrar till att riktmärkena uppnås.

46.   Med tanke på kommissionens förslag om att man utöver de europeiska riktmärkena bör fastställa separata riktmärken för regioner, högskolor, skolor, företag och föreningar vill kommittén för säkerhets skull påpeka att uppgiften att fastställa nationella eller regionala riktmärken faller inom medlemsstaternas behörighetsområde.

47.   ReK vill vidare bestämt påpeka att nya indikatorer och riktmärken kan orsaka avsevärda administrativa och finansiella extrakostnader på nationell, regional och lokal nivå och med tanke på kommissionens strävanden att minska byråkratin därför endast bör drivas på om det finns en positiv och utförlig kostnads- och nyttoanalys.

48.   Kommittén uppmanar kommissionen att göra en utvärdering av resultaten av samrådet, utarbeta en förteckning över god praxis med konkreta och praktiskt genomförbara lösningar för problemen i samband med rörlighetsfrämjande åtgärder och därefter ställa denna förteckning till behöriga nationella, regionala och lokala ansvarigas förfogande.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  Regionkommitténs vitbok om flernivåstyre, CdR 89/2009.

1

---

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/35 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/35

---

Yttrande från Regionkommittén om ”En förnyad europeisk strategi – satsa på ungdomars egna möjligheter”

(2010/C 175/09)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1.   Regionkommittén välkomnar kommissionens initiativ att se över tillämpningen av direktivet om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn (PSI-direktivet) och att stödja handlingsplanen för sakernas internet, eftersom dessa har potential att bli mycket värdefulla för medborgarna, näringslivet och de offentliga myndigheterna och kan bidra till att skapa arbetstillfällen och förbättra kvaliteten på de offentliga tjänsterna.

2.   Kommittén framhåller vikten av att vidareutnyttja information från den offentliga sektorn i såväl kommersiellt som icke-kommersiellt syfte samt av att investera i forskning som stöder specifika verksamheter och utvecklingen av framtida tillämpningar i syfte att öka värdet av sakernas internet.

3.   Kommittén betonar de lokala och regionala myndigheternas viktiga roll i linje med i2010-strategin för det europeiska informationssamhället, eftersom de utgör drivkraften för ekonomisk tillväxt på lokal nivå samt skapar, använder och förfogar över många digitala informationsprodukter och -tjänster. De lokala och regionala myndigheterna bör därför fullt ut och effektivt delta i förvaltningen och utvecklingen av sakernas internet.

4.   ReK framhåller att sakernas internet på lokal och regional nivå kan höja medborgarnas livskvalitet och deras sociala och ekonomiska verksamhet, stimulera den regionala utvecklingen och det lokala näringslivet samt erbjuda medborgarna effektivare och skräddarsydda offentliga tjänster. Regionerna och städerna kan på många sätt bidra till att denna potential utnyttjas fullt ut. De lokala och regionala myndigheterna hör till dem som har störst nytta av principerna för förvaltningen av sakernas internet, och de är centrala drivkrafter för utvecklingen och genomförandet av dessa.

5.   Kommittén anser att man bör fastställa lämpliga lösningar för hur man ska samla in och förvalta information från den offentliga sektorn, med beaktande av den kulturella och administrativa mångfalden bland medlemsstaterna och de lokala och regionala organen.

6.   Regionkommittén betonar vikten av den logistik som behövs för att hantera den stora mängd data som kommer att användas av de tillämpningar som utvecklas och utnyttjas av de offentliga förvaltningarna.

7.   ReK välkomnar det faktum att man i PSI-direktivet strävar efter att minimera den extra administrativa börda som tillgången till sådan information innebär för de offentliga organen.

8.   Kommittén betonar betydelsen och behovet av gemensamma bestämmelser och praxis som styr återanvändningen och vidareutnyttjandet av information från den offentliga sektorn, för att säkerställa att samma grundläggande villkor gäller för alla aktörer inom den europeiska informationsmarknaden, att villkoren för återanvändning av sådan information är mer överskådliga och att riskerna för en snedvridning av inre marknaden undanröjs.

9.   Kommittén framhåller att det är nödvändigt att främja e-integration, dvs. ett informationssamhälle där alla är delaktiga, som är regionalt och socialt rättvist och som utnyttjar IKT inom ramen för det mer omfattande sakernas internet i syfte att öka konkurrenskraften och förbättra de offentliga tjänsterna.

10.   ReK anser att man bör uppmuntra utvecklingen av laboratorier i Europa med kombinerad finansiering från universitet och privata företag för att öka IT-forskningens genomslagskraft inom EU.

11.   ReK betonar att tillgången till och vidareutnyttjandet av information från den offentliga sektorn kan bidra till att förbättra tillämpningarna på området sakernas internet. Städerna och regionerna är huvudaktörer i fråga om lagring och innehav av information från den offentliga sektorn och spelar därför en viktig roll när det gäller att underlätta skapandet av sakernas internet.

Direktivet om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn

12.   För att kunna utveckla en marknad för vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn är det nödvändigt att frångå de exklusiva avtal som ingåtts av organ i den offentliga sektorn och privata företag samt att genomföra strategier med licens- och avgiftsmodeller för att främja och maximera vidareutnyttjandet av information från den offentliga sektorn (särskilt genom att ta ut merkostnaderna). Det är också viktigt att överväga och klarlägga vilken typ av mekanismer som används för att producera och förvalta offentliga uppgifter.

13.   Vad gäller principen om en konkurrenskraftig marknad för information från den offentliga sektorn framhåller kommittén att man måste se till att privata tjänsteleverantörer omfattas av samma villkor som offentliga institutioner och att privata användare ges tillgång till offentliga uppgifter samt att tydligt framhålla under vilka villkor dessa uppgifter får användas i kommersiellt syfte.

14.   ReK framhåller att det är nödvändigt att besluta hur man på ett objektivt sätt ska mäta det ekonomiska värdet av informationen, med hänsyn till dess offentliga karaktär och dess koppling till statliga institutioner.

15.   Kommittén föreslår att man skiljer mellan tillgång till och vidareutnyttjande av offentlig information, i full överensstämmelse med bestämmelserna om dataskydd. På så sätt förbättrar man förtjänsten för informationsproducenten, eftersom alla kostnader för att generera informationen kanske inte till fullo täckts, och minimerar antalet fall där endast begränsad tillgång till offentlig information beviljas.

De lokala och regionala myndigheterna – centrala aktörer när det gäller att möjliggöra och dra nytta av användningen av information från den offentliga sektorn

16.   Regionkommittén anser att man bör satsa på ökad kännedom på regional och lokal nivå, med tanke på kunskapsbristen och bristen på mekanismer för att avgöra vilken information som finns tillgänglig för vidareutnyttjande samt för att hjälpa de offentliga organen att bli mer öppna och främja ett vidareutnyttjande av informationen från den offentliga sektorn.

17.   Kommittén betonar att informationen från den offentliga sektorn skulle kunna vidareutnyttjas till fullo om de lokala och regionala myndigheterna deltog mer aktivt. Dessa skulle i hög grad kunna främja återanvändningen av sådan information i syfte att förbättra konkurrenskraften och skapa arbetstillfällen.

18.   ReK framhåller att det är synnerligen viktigt att offentliga institutioner på lokal och regional nivå förfogar över den interna kompetens och de hållbara ekonomiska resurser som behövs för digitalisering. Offentlig-privata partnerskap och utvecklingen av marknader för e-lärande erbjuder alternativ för finansieringen av digitalisering av innehåll. Information från den offentliga sektorn kan utvecklas till självbärande inkomstkällor som stöder informationsproduktion och digitaliseringsinsatser. Dessutom är också nätverk och interaktiva gemenskaper viktiga eftersom de möjliggör kostnadsminskningar, till exempel vid utvecklingen av öppna programvaror.

Sakernas internet

19.   Regionkommittén framhåller att utvecklingen på IT-området är av avgörande betydelse för våra samhällen och för EU:s inre marknad, förutsatt att EU avsätter tillräckliga ekonomiska resurser för innovation, grundforskning och FoU samt politiska resurser för styrningen av framtidens internet.

20.   Kommittén noterar att de interaktiva plattformar som utvecklas, t.ex. Web 2.0, i dag har blivit mer användbara tack vare de komplexa funktionerna för informationsdelning och den långt utvecklade interoperabiliteten mellan ett stort antal nätverk, vilket erbjuder möjligheter att generera eller tillhandahålla innehåll både från enskilda individers sida och genom ett brett samarbete. I detta sammanhang är en snabb utveckling av teknik för masslagring nödvändig för de offentliga förvaltningarnas databaser, som innehåller en beskrivning av de objekt som identifieras via en internetadress.

21.   Kommittén föreslår att man fäster särskild uppmärksamhet vid framtidens internet, som kan komma att utvecklas till en kombination av sakernas internet samt innehåll och tjänster av hög kvalitet som använder Web 2.0-teknik som plattform. Den nya modellen kommer att omdefiniera de allestädes närvarande nätverkens plats och roll i medborgarnas liv och i den ekonomiska tillväxten, vilket kan leda till stora samhällsförändringar.

Styresformer för sakernas internet,
  integritets- och dataskydd

22.   Regionkommittén betonar att utvecklingen av sakernas internet inte helt kan överlåtas åt den privata sektorn på grund av de omfattande samhällsförändringar som den kommer att medföra. Endast om EU:s beslutsfattare och offentliga myndigheter, inklusive lokala och regionala myndigheter, deltar kan man garantera att användningen av informations- och kommunikationsteknik bl.a. kommer att sporra den ekonomiska tillväxten, möta de utmaningar som det åldrande samhället medför samt stimulera en effektiv energiförbrukning.

23.   ReK betonar att förvaltningen av sakernas internet måste utformas och utövas på ett sätt som ligger i linje med alla offentliga politiska aktiviteter, såsom ReK även konstaterade i sin vitbok om flernivåstyre (1). Syftet med flernivåstyret är att göra gemenskapsåtgärderna effektivare genom att Europeiska unionen, medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna vidtar samordnade åtgärder som bygger på partnerskap och syftar till att utforma och genomföra EU:s politik.

24.   Kommittén framhåller att framgångsrika lösningar på stora strategiska utmaningar, såsom sakernas internet, kräver att man tillämpar principerna och mekanismerna för flernivåstyre – såväl vertikalt mellan de lokala och regionala myndigheterna, de nationella regeringarna och Europeiska unionen som horisontalt mellan de lokala och regionala myndigheterna och det civila samhället. En annan möjlighet är att testa vissa innovationer på lokal och regional nivå.

25.   Kommittén betonar att man vid utvecklingen av infrastrukturen för sakernas internet och de därtill hörande tjänsterna måste se till att alla säkerhetskrav uppfylls på alla nivåer så att man uppnår en maximal nivå av integritet och skydd av personuppgifter samt förhindrar obehörig spårning av alla former av persondata och profilanalys, inklusive shoppingpreferenser, hälsotillstånd, patientjournaler osv.

26.   ReK konstaterar att skyddet av den personliga integriteten är beroende av vissa faktorer, bland annat organisationen av de offentliga myndigheterna (varav merparten är lokala), harmoniseringen av lagstiftningen på europeisk nivå, främjandet av en innovativ kultur bland de offentliga förvaltningarnas personal (bl.a. med hjälp av en gemensam etisk kod) och hanteringen av de funktioner som är kopplade till IKT.

27.   ReK anser därför att man särskilt bör satsa på att utforma riktlinjer och rekommendationer som syftar till att fastställa strategier, bestämmelser, normer och gemensamma format på IKT-området för att öka dataskyddet och stödja skyddet av den personliga integriteten.

28.   Kommittén efterlyser omfattande utbildning för all personal, särskilt tekniska specialister (till exempel inom nätverk, system, säkerhet och personlig integritet), personal som är direkt involverad i säkerhetsverksamhet som omfattar olika metoder och personal som är allmänt eller indirekt engagerad i innovation och modernisering (t.ex. genom att undervisa konsumenter i datakunskap).

Socioekonomiska konsekvenser av sakernas internet

29.   ReK anser, såsom framgår av tidigare yttranden (2), att de lokala och regionala myndigheterna bör delta i ett brett samarbete för att förbättra interoperabiliteten i offentlig förvaltning och effektiviteten i tillhandahållandet av offentliga tjänster.

30.   Regionkommittén betonar att de lokala och regionala myndigheterna kan ha, och också har, en ledande roll när det gäller att stimulera EU:s konkurrenskraft, förbättra affärsmöjligheterna och de offentliga hälso- och sjukvårdstjänsterna samt förbättra energieffektiviteten med hjälp av IKT genom att dela med sig av bästa lösningar på teknikområdet, finna projektpartner och fördela finansiering.

31.   Kommittén framhåller att strategier för att stärka IKT inte i sig kommer att leda till förbättrade ekonomiska prestationer, utan att det behövs ett aktivt stöd och deltagande från de lokala och regionala myndigheternas sida. Det civila samhället, de lokala och regionala myndigheterna samt regeringarna bör tillsammans se till att det skapas en ”god cirkel” av förbättrade mänskliga resurser, organisatoriska förändringar, IKT och produktivitet.

32.   Kommittén understryker att insatser för att främja grundläggande IKT-kunskaper, IKT-kunskaper på hög nivå och livslångt lärande på IKT-området samt den lednings- och nätverkskompetens som behövs för en effektiv användning av IKT, är mycket viktiga och hör till de lokala och regionala myndigheternas centrala befogenhetsområden.

Forskning, utveckling och innovation

33.   Regionkommittén välkomnar kommissionens åtagande att genom sjunde ramprogrammet ytterligare stödja forskning och teknisk utveckling på området sakernas internet, utöver de utmärkta resultat som hittills nåtts. Kommittén stöder användningen av ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation som en utmärkt plattform för att främja spridningen av framtida tillämpningar på området sakernas internet. I detta sammanhang kunde det vara till stor nytta att genomföra lokala och regionala pilotprojekt, både eftersom genomförandet skulle vara enkelt på denna nivå och kostnadseffektiviteten skulle vara god.

34.   ReK anser att nationella och regionala aktörer bör ges en större roll i utvecklingen av nya omfattande EU-initiativ, såsom ERA-NET och de gemensamma teknikinitiativen (3). Processen att bygga upp forsknings- och innovationsresurser för att säkerställa hållbara konkurrensfördelar för EU, och därmed snabbare uppnå målen för sakernas internet, kan endast bli framgångsrik om de städer och regionala myndigheter som ger forskning och innovation högsta prioritet i den offentliga finansieringen engageras i processen.

35.   Kommittén efterlyser större komplementaritet mellan existerande strategier och samarbetsinstrument samt en samordnad användning av sjunde ramprogrammet, strukturfonderna och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, som erbjuder investeringsmöjligheter i linje med de olika forskningsprojektens specifika särdrag.

36.   Kommittén framhåller att EU behöver locka till sig högkvalificerade forskare från länder utanför unionen, och betonar regionernas betydelse som de huvudsakliga tillhandahållarna av utbildningstjänster liksom det allt större behovet av att öka de regionala investeringarna i mänskliga resurser. Man bör särskilt fokusera på lokal innovationspolitik, teknikcentrum, företagskuvöser, vetenskapsparker och riskkapitalfonder.

Den internationella dialogen

37.   Kommittén framhåller att regionerna är särskilt viktiga för det internationella samarbetet tack vare de stödjande ramvillkoren för programplanering, struktur och lagstiftning inom deras forskningspolitik.

38.   Kommittén betonar att till och med små institutioner på lokal och regional nivå kan bidra med kunskaper av globalt intresse inom smala fackområden, särskilt om de deltar i globala nätverk och samarbetar med kunskapsbaserade företag.

39.   Regionkommittén vill i detta sammanhang framhålla att förbindelser och samarbete mellan regioner, såväl inom ett land som mellan olika länder, blir allt viktigare framför allt för strategier som stöder kluster, nätverk och ekosystem för innovation, eftersom stödet till dessa också syftar till att skapa ”knutpunkter” i världsklass med koppling till globala innovationskedjor snarare än till geografiskt bundna kluster.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---

(1)  CdR 89/2009 fin.

1

(2)  CdR 10/2009 fin.

2

(3)  CdR 83/2007 fin.

3

---

III Förberedande akter

Regionkommittén

83:e plenarsessionen den 9 och 10 februari 2010

| 1.7.2010 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 175/40 |
| --- | --- | --- | --- |

1.7.2010

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 175/40

---

83:E PLENARSESSIONEN DEN 9 OCH 10 FEBRUARI 2010

Yttrande från Regionkommittén om ”Europeiska året för volontärarbete (2011)”

(2010/C 175/10)

I.   POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1.   Regionkommittén välkomnar Europeiska kommissionens förslag om att utropa 2011 till Europeiska året för volontärarbete och instämmer i kommissionens analys av volontärarbetets mångfacetterade bidrag till det europeiska samhället och de utmaningar och politiska krav som sektorn står inför.

2.   Regionkommittén välkomnar kommissionens erkännande av att volontärarbete är en viktig del i det aktiva medborgarskapet på lokal, regional, nationell och europeisk nivå. För många människor är volontärarbete ett personligt sätt att ge uttryck för social sammanhållning och socialt kapital och, i sin renaste form, ”aktivt” medborgarskap.

3.   Regionkommittén framhäver den stora roll som de lokala och regionala myndigheterna spelar för att främja, utveckla och stödja volontärarbete. Detta framgår av allt det volontärarbete som får direkt stöd på dessa nivåer. Regionkommittén ställer sig positiv till att de lokala och regionala myndigheternas roll erkänns i utkastet.

4.   Regionkommittén ställer sig positiv till att kommissionen förstår volontärarbetets betydelse för anställbarhet och livslångt lärande. Detta har blivit viktigare nu på grund av den ekonomiska krisen, men det är också viktigt i tider av ekonomiskt välstånd som ett sätt att främja social sammanhållning.

5.   Regionkommittén framhäver volontärarbetets ekonomiska bidrag till den lokala, regionala, nationella och europeiska ekonomin. Det är en viktig faktor vid investeringar och sysselsättningsskapande åtgärder. ReK anser att det europeiska året 2011 gör det möjligt att närmare diskutera detta bidrag med tanke på förnyelsen av den europeiska strategin för sysselsättning och tillväxt (Lissabonstrategin) och processen med de nationella reformprogrammen.

6.   Regionkommittén betonar dock att volontärarbete inte får användas som ett substitut för eller alternativ till anställd personal, oavsett vilken miljö det handlar om. De offentliga myndigheterna bör inom sina behörighetsområden se till att varken de eller deras avtalspartner tillämpar sådan praxis.

Rättslig grund och det europeiska årets titel

7.   Regionkommittén godtar att titeln ändras till ”Europeiska året för volontärarbete för främjande av aktivt medborgarskap” med tanke på den rättsliga grunden för utkastet. Den ursprungliga titeln borde dock kunna fortsätta användas utåt för att skapa stöd, erkännande och förståelse för det europeiska året och för att undvika att det centrala temat, volontärarbete, urvattnas.

8.   Regionkommittén anser vidare att utdragna diskussioner om den rättsliga grunden måste undvikas och att ett beslut måste fattas så snabbt som möjligt så att det finns tid över för förberedelser under 2010.

9.   Regionkommittén anser att volontärarbete är en viktig del i aktivt medborgarskap och demokrati men betonar att detta bara är en aspekt och att det europeiska året också måste framhäva volontärarbetets omfattande insatser för det europeiska samhället.

Bättre synergieffekter mellan de europeiska åren

10.   Regionkommittén anser att beslutet att utropa 2011 till Europeiska året för volontärarbete bör bygga vidare på några av aktiviteterna under Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning (2010), med tanke på volontärarbetets roll i detta sammanhang. Kommittén föreslår också att det europeiska året används för att stödja kompletterande åtgärder till tioårsjubileet för FN:s internationella år för volontärarbete.

11.   Regionkommittén förespråkar vidare att resultaten av Europeiska året för volontärarbete 2011 används när man planerar och genomför åtgärder med anknytning till relaterade europeiska år i framtiden, t.ex. för aktivt åldrande (2012) och medborgarskap (förslag till tema för 2013).

12.   Regionkommittén rekommenderar att kommissionen generellt sett utvecklar bättre synergieffekter mellan de europeiska åren i stället för att betrakta dem som engångsföreteelser. Detta skulle medföra ett större mervärde och ge ökad behållning av de europeiska årens verksamhet och resultat.

13.   Regionkommittén anser i detta sammanhang att det krävs ett bredare engagemang och en mer övergripande samordning mellan kommissionens olika avdelningar samt en ökad satsning från medlemsstaternas sida. Vidare krävs ökade ansträngningar för att engagera lokala och regionala styresnivåer för att uppföljningen av år 2011 ska bli effektiv och bygga vidare på de resultat som uppnåtts.

Målsättningarna för det europeiska året 2011

14.   Regionkommittén välkomnar kommissionens fyra målsättningar för Europeiska året för volontärarbete, eftersom de ger uttryck för en praktisk och tydlig analys av de processer som ligger bakom volontärarbetet, både för enskilda personer och organisationer.

15.   Regionkommittén påpekar att olika medlemsstater har olika former av, områden för och tradition av volontärarbete och betonar att det under 2010–2011 kommer att behövas en strategi som präglas av förståelse och flexibilitet. Kommittén anser att Europeiska året för volontärarbete är ett unikt tillfälle att kartlägga och skapa lämpliga forum för utbyte av erfarenheter och bästa praxis mellan nationell, regional och lokal nivå över hela EU.

16.   Regionkommittén anser att medlemsstaterna bör överväga en gemensam strategi för att kvantifiera volontärarbete som ett centralt tema under Mål 3 – Belöna och erkänna volontärverksamhet.

17.   Regionkommittén understryker att Europeiska året för volontärarbete måste utnyttjas för att förbättra villkoren för volontärarbete i EU. Man bör framför allt tillhandahålla en resursstark, effektiv och synlig infrastruktur så att allmänheten lättare får möjligheter till volontärarbete.

18.   Regionkommittén anser att en viss dag i slutet av 2011 bör utropas till volontärarbetets dag i hela EU. Här måste man tänka på att olika medlemsstater har olika tradition av volontärarbete. Denna dag skulle kunna anordnas varje år för att skapa en känsla av solidaritet mellan EU:s volontärer och för att marknadsföra volontärarbete på ett sammanhängande och innovativt sätt gentemot allmänheten.

19.   Med tanke på den roll som den offentliga hållningen kan spela på lokal/regional nivå när det gäller att främja och underlätta volontärarbete föreslår Regionkommittén att man under 2011 på EU-nivå och nationell nivå inför ett pris som delas ut vartannat år till den mest volontärvänliga staden, lokala eller regionala myndigheten. Kommittén stöder också priser av typen ”årets volontär” för att erkänna enskilda människors engagemang och bedrifter inom volontärarbetet.

20.   Regionkommittén vill uppmärksamma att enskilda personer (framför allt medlemmar av socialt uteslutna grupper) som redan deltar i volontärarbete bör involveras i arbetet med att utforma budskap för att främja volontärarbete bland alla EU-medborgare.

21.   Regionkommittén understryker att kommunikationsåtgärderna bör riktas in på sådana teman som lokalt volontärarbete, volontärarbete över gränserna inom EU och volontärarbete i utvecklingsländerna.

Resultaten av det europeiska året 2011

22.   För att målen för det europeiska året ska uppnås krävs det enligt Regionkommittén en kritisk massa av initiativ med en varaktig effekt på volontärarbetet i hela EU. Under Europeiska året för volontärarbete måste man framför allt verka för politiska lösningar i följande frågor:

| a) | Man måste ta itu med problemet att volontärer inte har samma rättsliga status i hela EU. |
| --- | --- |

a)

Man måste ta itu med problemet att volontärer inte har samma rättsliga status i hela EU.

| b) | Det krävs en mer systematisk insamling av uppgifter om volontärerna och deras tjänster för att man ska kunna göra en korrekt bedömning av sektorns ekonomiska värde. |
| --- | --- |

b)

Det krävs en mer systematisk insamling av uppgifter om volontärerna och deras tjänster för att man ska kunna göra en korrekt bedömning av sektorns ekonomiska värde.

| c) | Man måste ta itu med de olika hindren för människor som vill bedriva volontärarbete (t.ex. att det inte finns något systematiskt förfarande för utfärdande av intyg om god vandel (police clearance) för dem som vill arbeta med barn och sårbara vuxna över hela EU eller risken för att arbetslösa personer som vill delta i volontärarbete förlorar sina förmåner). |
| --- | --- |

c)

Man måste ta itu med de olika hindren för människor som vill bedriva volontärarbete (t.ex. att det inte finns något systematiskt förfarande för utfärdande av intyg om god vandel (police clearance) för dem som vill arbeta med barn och sårbara vuxna över hela EU eller risken för att arbetslösa personer som vill delta i volontärarbete förlorar sina förmåner).

23.   Regionkommittén anser att Europeiska året för volontärarbete bör ligga till grund för arbetet med att utforma en handlingsplan för volontärarbete, som ska leda till att volontärarbetet vinner större erkännande och stöd inom EU:s politik på olika områden och inom EU:s olika program. Kommittén anser även att de planerade temakonferenserna under 2011 bör användas för att identifiera centrala inslag och prioriteringar i denna handlingsplan.

24.   Det europeiska året skulle enligt Regionkommittén också kunna underlätta en diskussion om vilken politik som bör föras på nationell nivå för att stimulera och främja volontärarbete och bygga vidare på initiativ och resultat från 2011.

25.   Kommittén anser också att man bör överväga ett bredare erkännande av volontärarbetets ekonomiska värde som medfinansiering i EU-finansierade program efter 2013. ReK anser att det krävs en tydligare hänvisning i budgetförordningarna och ett omfattande samråd mellan berörda generaldirektorat.

Ekonomiska resurser

26.   Regionkommittén beklagar den relativt låga nivån på anslagen till Europeiska året för volontärarbete (framför allt jämfört med de 17 miljoner euro som anslogs 2010). Det finns en risk för att målen för året inte kan förverkligas med dessa medel och att de aktiviteter som planeras inte lyckas nå ut till allmänheten från de olika strukturerna.

27.   Regionkommittén anser därför att de 6 miljoner euro som ska avsättas enligt utkastet bör betraktas som ett minimum och att det europeiska året 2011 bör tilldelas ytterligare resurser i mån av tillgång. Kommittén skulle önska att kommissionen preciserade vilka andra finansieringsmöjligheter genom relaterade gemenskapsprogram som kan användas för att uppnå målsättningarna för året.

Regionkommitténs roll

28.   Regionkommittén anser att man aktivt bör främja målsättningarna för Europeiska året för volontärarbete. Kommittén vill i lämpliga fall bli involverad i årets aktiviteter och erbjuder sig att tillsammans med kommissionen och medlemsstaterna verka för att genomföra Europeiska året för volontärarbete.

II.   ÄNDRINGSREKOMMENDATIONER

Ändringsförslag 1

Ändringsförslag till Förslag till rådets beslut om Europeiska året för volontärarbete

Artikel 4

| Kommissionens textförslag | ReK:s ändringsförslag |
| --- | --- |
| Varje medlemsstat ska utse ett organ som ansvarar för organisationen av dess deltagande i Europeiska året (nedan kallat det nationella samordnande organet). Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om denna utnämning inom en månad efter det att detta beslut antagits.
  Varje medlemsstat ska se till att detta organ på ett vederbörligt sätt engagerar en bred skala intressenter på nationell, regional och lokal nivå.
  Det nationella samordnande organet ska ansvara för utarbetandet av det nationella programmet, de nationella insatserna och prioriteringarna för Europeiska året i enlighet med de mål som anges i artikel 2 och enligt specifikationerna i bilagan. | Varje medlemsstat ska utse ett organ som ansvarar för organisationen av dess deltagande i Europeiska året (nedan kallat det nationella samordnande organet). Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om denna utnämning inom en månad efter det att detta beslut antagits.
  Varje medlemsstat ska se till att detta organ på ett vederbörligt sätt engagerar en bred skala intressenter på nationell, regional och lokal nivå.
  Det nationella samordnande organet ska ansvara för utarbetandet av det nationella programmet, de nationella insatserna och prioriteringarna för Europeiska året i enlighet med de mål som anges i artikel 2 och enligt specifikationerna i bilagan. |

Kommissionens textförslag

ReK:s ändringsförslag

Varje medlemsstat ska utse ett organ som ansvarar för organisationen av dess deltagande i Europeiska året (nedan kallat det nationella samordnande organet). Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om denna utnämning inom en månad efter det att detta beslut antagits.

Varje medlemsstat ska se till att detta organ på ett vederbörligt sätt engagerar en bred skala intressenter på nationell, regional och lokal nivå.

Det nationella samordnande organet ska ansvara för utarbetandet av det nationella programmet, de nationella insatserna och prioriteringarna för Europeiska året i enlighet med de mål som anges i artikel 2 och enligt specifikationerna i bilagan.

Varje medlemsstat ska utse ett organ som ansvarar för organisationen av dess deltagande i Europeiska året (nedan kallat det nationella samordnande organet). Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om denna utnämning inom en månad efter det att detta beslut antagits.

Varje medlemsstat ska se till att detta organ på ett vederbörligt sätt engagerar en bred skala intressenter på nationell, regional och lokal nivå.

Det nationella samordnande organet ska ansvara för utarbetandet av det nationella programmet, de nationella insatserna och prioriteringarna för Europeiska året i enlighet med de mål som anges i artikel 2 och enligt specifikationerna i bilagan.

Motivering

Det behövs ett samråd med berörda parter när de nationella programmen ska utarbetas och prioriteringarna fastställas.

Ändringsförslag 2

Ändringsförslag till Förslag till rådets beslut om Europeiska året för volontärarbete

Artikel 7.1

| Kommissionens textförslag | ReK:s ändringsförslag |
| --- | --- |
| Budgeten för genomförandet av detta beslut under tiden 1 januari 2011–31 december 2011 är 6 000 000 euro. | Budgeten för genomförandet av detta beslut under tiden 1 januari 2011–31 december 20116 000 000 euro, . |

Kommissionens textförslag

ReK:s ändringsförslag

Budgeten för genomförandet av detta beslut under tiden 1 januari 2011–31 december 2011 är 6 000 000 euro.

Budgeten för genomförandet av detta beslut under tiden 1 januari 2011–31 december 20116 000 000 euro, .

Motivering

För att uppnå konkreta resultat måste budgeten för det europeiska året utökas och det nuvarande förslaget måste ses som ett minimum.

Ändringsförslag 3

Ändringsförslag till Förslag till rådets beslut om Europeiska året för volontärarbete

Artikel 9

| Kommissionens textförslag | ReK:s ändringsförslag |
| --- | --- |
| Tillsammans med medlemsstaterna ska kommissionen se till att de åtgärder som föreskrivs i detta beslut stämmer överens med andra system och initiativ på gemenskapsnivå och på nationell och regional nivå som bidrar till att uppnå målen för Europeiska året. | Tillsammans med medlemsstaterna ska kommissionen se till att de åtgärder som föreskrivs i detta beslut stämmer överens med andra system och initiativ på gemenskapsnivå och på nationell, regional nivå som bidrar till att uppnå målen för Europeiska året. |

Kommissionens textförslag

ReK:s ändringsförslag

Tillsammans med medlemsstaterna ska kommissionen se till att de åtgärder som föreskrivs i detta beslut stämmer överens med andra system och initiativ på gemenskapsnivå och på nationell och regional nivå som bidrar till att uppnå målen för Europeiska året.

Tillsammans med medlemsstaterna ska kommissionen se till att de åtgärder som föreskrivs i detta beslut stämmer överens med andra system och initiativ på gemenskapsnivå och på nationell, regional nivå som bidrar till att uppnå målen för Europeiska året.

Motivering

Överensstämmelsen med lokala initiativ måste också tas med.

Bryssel den 10 februari 2010

Regionkommitténs ordförande

Mercedes BRESSO

---