----

----

I Aktid, mille avaldamine on kohustuslik

----

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1891/2006,

18. detsember 2006,

Euroopa Meresõiduohutuse Ameti laevareostuse vastase tegevuse mitmeaastase rahastamise ja määruse (EÜ) nr 1406/2002 muutmise kohta

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

ning arvestades järgmist:

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Eesmärk

Käesoleva määrusega kehtestatakse üksikasjalik kord ühenduse rahalise panuse andmiseks Euroopa Meresõiduohutuse Ameti eelarvesse, et amet saaks täita talle määratud ülesandeid laevade põhjustatud merereostuse vastase tegevuse ja sellega seotud muu tegevuse valdkonnas vastavalt määruse (EÜ) nr 1406/2002 artiklile 2.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

Artikkel 3

Kohaldamisala

Artiklis 1 osutatud ühenduse rahaline panus eraldatakse ametile selleks, et rahastada tegevuskavas mainitud meetmeid ja eelkõige selliseid meetmeid, mis on seotud järgmisega:

Artikkel 4

Ühendusepoolne rahastamine

Artiklis 3 nimetatud ülesannete täitmiseks ajavahemikuks 1. jaanuar 2007 – 31. detsember 2013 ettenähtud rahastamispakett on 154 000 000 EUR.

Eelarvepädevad institutsioonid määravad iga-aastased assigneeringud kindlaks finantsraamistiku piires. Sellega seoses tuleb tagada liikmesriikidele antava operatiivabi vajalik rahastamine vastavalt artikli 3 punktile c.

Artikkel 5

Olemasoleva suutlikkuse seire

Ameti poolt liikmesriikidele antava operatiivabi vajaduste kindlaksmääramiseks, näiteks seoses täiendavate reostustõrjelaevadega, koostab amet korrapäraselt nimekirja erasektori ja riiklikest reostusvastase tegevuse mehhanismidest ja reageerimissuutlikkusest Euroopa Liidu eri piirkondades.

Artikkel 6

Ühenduse finantshuvide kaitse

1.   Komisjon ja amet tagavad ühenduse finantshuvide kaitse käesoleva määruse põhjal rahastatavate meetmete rakendamisel, kohaldades ennetavaid meetmeid pettuse, korruptsiooni ja muude ebaseaduslike tegevuste vastu, tõhusa kontrolli ja alusetult väljamakstud summade tagasinõudmise kaudu ning eeskirjade eiramise tuvastamise korral tulemuslike, proportsionaalsete ja hoiatavate karistuste määramisega vastavalt nõukogu määrustele (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (5) ja (Euratom, EÜ) nr 2185/96 (6) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1073/1999 (7).

2.   Käesoleva määruse põhjal rahastatavate ühenduse meetmete puhul tähendab määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõikes 2 nimetatud eeskirjade eiramine ühenduse õiguse mis tahes sätte rikkumist või lepingulise kohustuse mis tahes täitmatajätmist ettevõtja tegevuse või tegevusetuse kaudu, mis kahjustab või kahjustaks Euroopa Liidu üldeelarvet või selle hallatavaid eelarveid mõne õigustamatu kuluartikli tõttu.

3.   Komisjon ja amet tagavad oma vastavate volituste raames, et ühenduse meetmete rahastamisel käesoleva määruse alusel saavutatakse parim kulude ja tulude suhe.

Artikkel 7

Määruse (EÜ) nr 1406/2002 muudatused

Määrust (EÜ) nr 1406/2002 muudetakse järgmiselt.

Artikkel 8

Vahehindamine

Ametilt saadud andmete põhjal esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva määruse täitmise aruande mitte hiljem kui 31. detsember 2010. Aruandes, mis koostatakse ameti haldusnõukogu pädevust piiramata, tuuakse välja artiklis 4 osutatud ühenduse rahalise panuse kasutamise tulemused ajavahemikku 1. jaanuar 2007 – 31. detsember 2009 hõlmavate kulukohustuste ja kulude osas.

Kui see on asjakohane, esitab komisjon nimetatud aruande põhjal ettepaneku käesoleva määruse muutmiseks, et võtta arvesse teaduslikke edusamme laevareostusega, sealhulgas naftast või ohtlikest ja mürgistest ainetest tingitud reostusega võitlemisel.

Artikkel 9

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.

Brüssel, 18. detsember 2006.

Euroopa Parlamendi nimel

president

J. BORRELL FONTELLES

Nõukogu nimel

eesistuja

J. E ENESTAM

----

(1)ELT C 28, 3.2.2006, lk 16.

(2)  Euroopa Parlamendi 5. septembri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus.

(3)EÜT L 208, 5.8.2002, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 724/2004 (ELT L 129, 29.4.2004, lk 1).

(4)EÜT L 297, 15.11.2001, lk 7.

(5)  Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT L 312, 23.12.1995, lk 1).

(6)  Nõukogu 11. novembri 1996. aasta määrus (Euratom, EÜ) nr 2185/96, mis käsitleb komisjoni tehtavat kohapealset kontrolli ja inspekteerimist, et kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve pettuste ja igasuguse muu eeskirjade eiramiste eest (EÜT L 292, 15.11.1996, lk 2).

(7)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta (EÜT L 136, 31.5.1999, lk 1).

(8)ELT L 394 30.12.2006, 1;”

----

II Aktid, mille avaldamine ei ole kohustuslik

Euroopa Parlament ja nõukogu

----

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,

18. detsember 2006,

hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: Liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta

(2006/961/EÜ)

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, (1)

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, (2)

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

ning arvestades järgmist:

SOOVITAB KÄESOLEVAGA, ET LIIKMESRIIGID:

KUTSUB KÄESOLEVAGA KOMISJONI ÜLES:

Brüssel, 18. detsember 2006.

Euroopa Parlamendi nimel

president

J. BORRELL FONTELLES

Nõukogu nimel

eesistuja

J.-E. ENESTAM

----

(1)ELT C 88, 11.4.2006, lk 20.

(2)ELT C 206, 29.8.2006, lk 40.

(3)  Euroopa Parlamendi 26. septembri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus.

(4)EÜT L 215, 9.8.2001, lk 30.

(5)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta ostus nr 2241/2004/EÜ kvalifikatsioonide ja pädevuste läbipaistvuse ühtse ühenduse raamistiku kohta (Europass) (ELT L 390, 31.12.2004, lk 6).

----

LISA

LIIKUVUST KÄSITLEV EUROOPA KVALITEEDIHARTA

SISSEJUHATUS

Liikuvus on sidusrühmadele alati huvi pakkunud ning seda huvi on veelgi suurendanud 2000. aastal vastu võetud liikuvuse tegevuskava (1) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuli 2001. aasta soovitus 2001/613/EÜ õpilaste, koolitust saavate isikute, vabatahtlike, õpetajate ja koolitajate liikuvuse kohta ühenduse piires (2). Soovituse rakendusala oli väga lai, käsitledes suurt hulka tähtsaid liikuvusega seotud küsimusi, ning see oli suunatud kõigile, kes võiksid välismaal õppimisest (ametlikust ja mitteametlikust) kasu saada, kaasa arvatud õpilased, õpetajad, vabatahtlikud ja koolitust saavad inimesed. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsember 2006. aasta soovitusel 2006/961/EÜ hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: Liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta, (3) millest käesolev harta moodustab lahutamatu osa, on sama rakendusala, kuid see keskendub liikuvuse kvaliteediaspektidele, nagu on soovitanud esimese soovituse järel moodustatud ekspertrühm. See peaks aitama tagada, et osaleja saaks positiivseid kogemusi nii vastuvõtvas riigis kui ka pärast naasmist kodumaal.

Hartas pakutakse juhiseid noorte või täiskasvanute individuaalseks liikuvuseks, mis on seotud ametliku või mitteametliku õppimisega ning mis soodustab isiklikku ja tööalast arengut. Harta eesmärk on olla põhiline viitedokument, mis arvestab riikide olukorda ja austab liikmesriikide pädevust. Selle ulatust ja sisu saab kohandada vastavalt liikuvuse kestusele ja erinevate haridus, koolitus- ja noorsootegevuste ning osalejate vajaduste tarbeks. Kuigi peamiselt käsitletakse õppimisega seotud liikuvust, võivad need juhised olla kasulikud ka muude liikuvustüüpide, näiteks tööalase liikuvuse puhul.

1.   Teave ja juhised

Potentsiaalsetel liikuvuse kandidaatidel peab olema kõigil tasanditel võrdne juurdepääs usaldusväärsetele teabeallikatele ja juhistele liikuvuse ja osalemise tingimuste kohta. Muu hulgas tuleks anda selget teavet liikuvust käsitleva harta iga punkti kohta, mis on seotud saatvate ja vastuvõtvate organisatsioonide rolli ja ülesannete ning eri haridus- ja koolitussüsteemidega.

2.   Õppeplaan

Enne hariduse ja koolitusega seotud liikuvuses osalemist peaks koostama õppeplaani, kus arvestatakse keelelist ettevalmistust ning mis peaks saama heakskiidu kõikidelt osapooltelt, kaasa arvatud saatev ja vastuvõttev organisatsioon ning osalejad. Õppeplaan on eriti oluline pika kestvusega liikuvusperioodi puhul ning võib olla kasulik ka lühikese kestvusega liikuvusperioodi korral. Plaanis peaks olema välja toodud eesmärgid ja loodetud õppetulemused, samuti viisid, kuidas neid saavutada ja rakendada. Iga oluline õppeplaani tehtav muutus tuleks kõigi osapoolte vahel kokku leppida. Õppeplaani koostamisel tuleks meeles pidada taasintegreerumist kodumaale ja hindamist.

3.   Individualiseerimine

Hariduse ja koolitusega seotud liikuvus peaks võimalikult hästi sobima isiklike õppesuundade, osaleja oskuste ja motivatsiooniga ning liikuvus peaks neid arendama või täiendama.

4.   Üldine ettevalmistus

Osalejate eelnev ettevalmistus on soovitatav ning see peaks vastama konkreetsetele vajadustele. Ettevalmistus peaks vastavalt vajadusele sisaldama keelelisi, pedagoogilisi, halduslikke, õiguslikke, isiklikke ja kultuurilisi aspekte ning teavet rahaliste aspektide kohta.

5.   Keelelised aspektid

Keelteoskus on oluline tõhusaks õppimiseks, kultuuridevaheliseks suhtlemiseks ja vastuvõtjariigi kultuuri paremaks mõistmiseks. Osalejad ning saatvad ja vastuvõtvad organisatsioonid peaksid pöörama asjakohasele keelelisele ettevalmistusele erilist tähelepanu. Liikuvuse korraldamine peaks võimalusel sisaldama järgmist:

6.   Logistiline tugi

Osalejatele tuleks vajadusel pakkuda adekvaatset logistilist tuge. See võib sisaldada teavet ja abi reisi korraldamise, kindlustuse, elamis- ja töölubade, sotsiaalkindlustuse, valitsuse stipendiumi ja laenu päritoluriigist vastuvõtjariiki üleviimise, majutuse ning muude praktiliste aspektide kohta, kaasa arvatud teises riigis viibimisega seotud turvalisuse küsimused.

7.   Juhendamine

Vastuvõttev organisatsioon (haridusasutus, noorteorganisatsioon, äriühing jne) peaks koostama plaani näiteks juhendamise kohta, et nõustada osalejat ja aidata tagada tema lõimumine vastuvõtvasse keskkonda, samuti tegutseda kontaktpunktina, kui osaleja vajab jätkuvat abi.

8.   Tunnustamine

Kui õppeperiood välismaal on ametliku õppe- või koolitusprogrammi lahutamatu osa, siis peaks see olema kirjas ka õppeplaanis ning osalejatele tuleks pakkuda abi, et vastavalt vajadusele hõlbustada õppeperioodi tunnustamist ja sertifitseerimist. Õppeplaanis peaks lähetav organisatsioon kohustuma edukaid liikuvusperioode tunnustama. Muud tüüpi liikuvuse, eriti mitteametliku hariduse ja koolituse puhul tuleks väljastada asjakohane dokument, et osaleja saaks oma aktiivset osalemist ja õppetulemusi usaldusväärsel moel tõendada. Sellega seoses tuleks ergutada Europassi (4) kasutamist.

9.   Taaslõimumine ja hindamine

Kui osaleja naaseb kodumaale eelkõige pärast pika kestvusega liikuvusperioodi, tuleks talle anda nõu, kuidas välisriigis viibimise ajal omandatud teadmisi ja oskusi paremini ära kasutada. Pika kestvusega liikuvusperioodilt naasvatele inimestele tuleks vajadusel tagada abi taaslõimumiseks elu-, haridus- või töökeskkonda. Osaleja peaks koos vastutava organisatsiooniga hindama saadud kogemusi, et teha kindlaks, kas õppeplaani eesmärgid täideti.

10.   Kohustused ja vastutusalad

Kvaliteedikriteeriumidest lähtuvate vastutusaladega peavad nõustuma lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid ja osalejad. Selleks, et vastutusalad oleks kõigile osapooltele selged, tuleks need eelistatavalt kirjalikult kinnitada.

----

(1)  Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 14. detsembri 2000. aasta resolutsioon liikuvuse tegevuskava kohta (EÜT C 371, 23.12.2000, lk 4).

(2)EÜT L 215, 9.8.2001, lk 30.

(3)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 5

(4)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta otsus nr 2241/2004/EÜ kvalifikatsioonide ja pädevuste läbipaistvuse ühtse ühenduse raamistiku kohta (Europass) (ELT L 390, 31.12.2004, lk 6).

----

----

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU SOOVITUS,

18. detsember 2006,

võtmepädevuste kohta elukestvas õppes

(2006/962/EÜ)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4 ja artikli 150 lõiget 4,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

ning arvestades järgmist:

SOOVITAB KÄESOLEVAGA LIIKMESRIIKIDEL:

kaasata võtmepädevuste kõigile tagamine elukestva õppe strateegiatesse, sealhulgas üldise kirjaoskuse saavutamise strateegiatesse, ning toetuda lisas toodud dokumendile “Võtmepädevused elukestvas õppes – üleeuroopaline lähteraamistik” (edaspidi “lähteraamistik”), et:

VÕTAB KÄESOLEVAGA TEADMISEKS KOMISJONI KAVATSUSE:

Brüssel, 18. detsember 2006.

Euroopa Parlamendi nimel

president

J. BORRELL FONTELLES

Nõukogu nimel

eesistuja

J.-E. ENESTAM

----

(1)ELT C 195, 18.8.2006, lk 109.

(2)ELT C 229, 22.9.2006, lk 21.

(3)  Euroopa Parlamendi 26. septembri 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsus.

(4)EÜT C 163, 9.7.2002, lk 1.

----

LISA

VÕTMEPÄDEVUSED ELUKESTVAS ÕPPES – EUROOPA LÄHTERAAMISTIK

Taust ja eesmärgid

Globaliseerumine seab Euroopa Liidule jätkuvalt uusi väljakutseid, seepärast vajab iga kodanik laialdasi võtmepädevusi, et paindlikult kohaneda kiirete muutuste ja maailmaga, kus kõik on omavahel üha enam seotud.

Haridusel oma kaksikrollis – nii sotsiaalses kui ka majanduslikus plaanis – on võtmetähtsus selle tagamisel, et Euroopa kodanikud omandaksid võtmepädevused, mis on vajalikud seesuguste muutustega paindlikuks kohanemiseks.

Kasutades mitmekesiseid ja erinevaid pädevusi, tuleks eelkõige võtta arvesse õppijate erinevaid vajadusi, tagades võrdsuse ja juurdepääsu neile elanikkonnarühmadele, kes isiklike, sotsiaalsete, kultuuriliste või majanduslike olude tõttu on hariduse osas ebasoodsas olukorras ja vajavad seega oma hariduspotentsiaali realiseerimiseks erilist toetust. Sellised elanikkonnarühmad on näiteks väheste põhioskustega, eelkõige vähese kirjaoskusega inimesed, kooli pooleli jätnud, pikaajalised töötud ja inimesed, kes naasevad tööle pärast pikaajalist puhkust, vanemaealised, sisserändajad ja puudega inimesed.

Selles kontekstis on käesolevate suuniste põhieesmärgid järgmised:

Võtmepädevused

Mõistet “pädevus” määratletakse siin kui asjakohast teadmiste, oskuste ja suhtumiste kogumit. Võtmepädevused on pädevused, mida vajavad kõik inimesed, et tagada eneseteostus ja areng, kodanikuaktiivsus, sotsiaalne kaasatus ning tööhõive.

Käesolevas lähteraamistikus määratletakse kaheksa võtmepädevust:

Võtmepädevusi peetakse võrdselt olulisteks, kuna nad kõik saavad aidata kaasa eduka elu kujunemisele teadmisteühiskonnas. Nimetatud pädevused on paljuski kattuvad ja omavahel tihedalt seotud: ühe valdkonna jaoks kesksed oskused toetavad ka teiste valdkondade pädevusi. Õppimine põhineb keele-, kirja-, arvutus- ja informatsiooni- ka kommunikatsioonitehnoloogia (IKT)-alastel oskustel ning õppimisoskus toetab kogu õpitegevust. Paljusid märksõnu kasutatakse neis suunistes läbivalt: kriitiline mõtlemine, loomingulisus, algatusvõime, probleemide lahendamine, riskihindamine, otsustusvõime ja emotsioonide konstruktiivne kontrollimine on olulised kõigi kaheksa pädevuse omandamisel.

1.   Emakeeleoskus (1)

Määratlus:

Emakeeleoskus on suutlikkus väljendada ja tõlgendada kontseptsioone, mõtteid, tundeid, fakte ja arvamusi nii suuliselt kui kirjalikult (kuulamis-, rääkimis-, lugemis- ja kirjutamisoskus) ning suhelda keeleliselt kohasel viisil ja loovalt erinevates ühiskondlikes ning kultuurilistes situatsioonides nii koolis, tööl, kodus kui vabal ajal.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised

Suhtlusoskus tuleneb emakeele omandamisest, mis on seotud inimese kognitiivse oskusega tõlgendada maailma ja seostada end teistega. Emakeeleoskus eeldab teadmisi sõnavarast, funktsionaalsest grammatikast ja keele funktsioonidest. See kätkeb ka verbaalse suhtluse põhiliikide, mitmesuguste ilukirjanduslike ja tarbetekstide ning eri stiilide ja registrite põhiomaduste tundmist ja mõistmist, et keelekasutus ja suhtlusviis varieerub sõltuvalt olukorrast.

Pädevus eeldab järgmisi oskusi: suulise ja kirjaliku suhtlemise oskust mitmesugustes suhtlussituatsioonides ja oskust oma suhtlusviisi jälgida ning kohandada seda vastavalt olukorra nõuetele. Samuti eeldab emakeeleoskus suutlikkust eristada ja kasutada eri liiki tekste, otsida, koguda ja töödelda teavet, kasutada abivahendeid ning oma suulisi ja kirjalikke argumente veenvalt ja kontekstikohaselt sõnastada ja väljendada.

Positiivne suhtumine emakeeleoskusesse kätkeb soovi arendada kriitilist ja konstruktiivset dialoogi, esteetilistest väärtustest lugupidamist ning soovi nende poole püüelda ja huvi teistega suhtlemise vastu. See eeldab, et ollakse teadlikud keele mõjust teistele ja vajadusest mõista ja kasutada keelt positiivselt ja sotsiaalselt vastutustundlikul viisil.

2.   Võõrkeelteoskus (2)

Määratlus:

Võõrkeelteoskus eeldab suuresti samasuguseid oskusi kui emakeeleoskus: see põhineb suutlikkusel mõista, väljendada ja tõlgendada kontseptsioone, mõtteid, tundeid, fakte ja arvamusi nii suuliselt kui kirjalikult (kuulamis-, rääkimis-, lugemis- ja kirjutamisoskus) mitmesugustes sotsiaalsetes ja kultuurilistes situatsioonides koolis, tööl, kodus ja vabal ajal, lähtudes inimese vajadustest ja soovidest. Samuti hõlmab võõrkeelteoskus selliseid oskusi nagu suhtluse vahendamine ja kultuuridevaheliste erinevuste mõistmine. Inimese keeleoskuse tase varieerub nelja osaoskuse (kuulamine, rääkimine, lugemine ja kirjutamine) ja räägitavate keelte vahel ning sõltub inimese sotsiaalsest ja kultuurilisest taustast, keskkonnast ning vajadustest ja/või huvidest.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised

Võõrkeelteoskus eeldab teadmisi sõnavarast ja funktsionaalsest grammatikast ning verbaalse suhtluse peamiste liikide ja registrite tundmist. Olulised on ka teadmised ühiskonnas kehtivate konventsioonide, kultuuri ja keelte variatiivsuse kohta.

Vajalikud põhioskused hõlmavad suutlikkust mõista kõnet, algatada, jätkata ja lõpetada vestlusi ning lugeda, mõista ja luua tekste, lähtuvalt isiklikest vajadustest. Samuti on tähtis kasutada otstarbekalt abivahendeid ning õppida keeli ka mitteformaalses kontekstis, mis on osa elukestvast õppest.

Positiivne suhtumine eeldab kultuurilisest mitmekesisusest lugupidamist ning huvi keelte ja kultuuridevahelise suhtluse vastu.

3.   Matemaatikapädevus ja teadmised teaduse ja tehnoloogia alustest

Määratlus:

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised

4.   Infotehnoloogiline pädevus

Määratlus:

Infotehnoloogiline pädevus seisneb suutlikkuses kasutada oskuslikult ja kriitiliselt infoühiskonna tehnoloogiat nii töö, meelelahutuse kui suhtlemise eesmärgil. See põhineb peamistel IKT-alastel oskustel: arvutite kasutamine info saamiseks, hindamiseks, salvestamiseks, loomiseks, esitamiseks ja vahetamiseks ning koostöövõrkudes osalemine Interneti teel.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

Infotehnoloogiline pädevus eeldab head arusaamist ja teadmisi infotehnoloogia olemusest, rollist ja infotehnoloogilistest võimalustest igapäevastes situatsioonides nii isiklikel ja meelelahutuslikel kui tööalastel eesmärkidel. See hõlmab peamisi arvutirakendusi, nagu teksti- ja tabeltöötlus, andmebaasid, info salvestamine ja haldamine, Interneti võimaluste ja potentsiaalsete ohtude tundmist, elektroonilist suhtlemist (e-post, võrgusuhtlus) tööalastel ja meelelahutuslikel eesmärkidel, teabe jagamiseks, koostöövõrkude loomiseks, õppimiseks ja teadustegevuseks. Oluline on ka mõista, kuidas infotehnoloogia toetab loomingulisust ja uuendustegevust, suhtuda kriitiliselt saadaoleva teabe paikapidavusse ja usaldusväärsusesse ning olla teadlik infotehnoloogia interaktiivse kasutuse õiguslikest ja eetilistest põhimõtetest.

Olulised oskused on: oskus leida, koguda ja töödelda infot ning kasutada seda kriitiliselt ja süstemaatiliselt, eraldades linke kasutades olulist ebaolulisest ja reaalset virtuaalsest. Tuleb osata rakendada sobivaid abivahendeid keeruka teabe loomiseks, esitamiseks ning mõistmiseks ning leida ja kasutada internetipõhiseid otsingusüsteeme ja muid teenuseid. Tähtis on ka oskus kasutada infotehnoloogiat kriitilise mõtlemise, loomingulise ja uuendustegevuse toetuseks.

Infotehnoloogia kasutamine nõuab kriitilist ja läbimõeldud suhtumist saadaolevasse teabesse ning vastutustundlikkust interaktiivse meedia kasutamisel. Pädevust aitab arendada ka huvi osaleda võrkudes ja ühendustes kultuurilistel, sotsiaalsetel ja/või ametialastel eesmärkidel.

5.   Õppimisoskus

Määratlus:

Õppimisoskus on järjepidev teadmiste omandamise oskus. Pädevus eeldab teadlikkust oma õpiprotsessist, vajadustest ja võimalustest ning oskust kõrvaldada takistused eduka õppimise teelt. See pädevus hõlmab uute teadmiste ja oskuste omandamist, töötlemist ja seostamist eelnevaga, samuti sobivate juhendajate leidmist ja nende abi kasutamist. Õppimisoskus võimaldab õppijatel eelnevatele teadmistele ja elukogemusele tuginedes omandada ja rakendada teadmisi ja oskusi mitmesugustes olukordades nii kodus, tööl kui koolis. Pädevuse omandamisel mängivad esmatähtsat rolli motiveeritus ja enesekindlus.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

Kui õpitakse kindlal tööga või karjääriga seotud eesmärgil, vajatakse teadmisi nõutavatest pädevustest, teadmistest, oskustest ja kvalifikatsioonidest. Igal juhul on õppimisoskuse omandamiseks vaja, et õppija teaks, milliseid õpistrateegiaid ta eelistab ja saaks nendest strateegiatest aru, mõistaks oma oskuste ja kvalifikatsioonide tugevaid ja nõrku külgi ning oleks suuteline leidma haridus- ja koolitusvõimalusi ning sobivaid juhendajaid ja/või toetajaid.

Vajalikud oskused hõlmavad esmalt edasiõppeks vajalike põhioskuste (kirja-, arvutus- ja IKT-alased oskused) omandamist. Inimene peab suutma põhioskustele toetudes omandada, töödelda ja assimileerida uusi teadmisi ja oskusi. See nõuab oma õpitegevuse, karjääri ja töö otstarbekat korraldamist ning eelkõige võimet järjekindlalt õppida, keskenduda pikkade perioodide vältel ning hinnata kriitiliselt õppimise eesmärke. Õppijad peavad suutma töötada iseseisvalt, näidates üles enesedistsipliini, aga samuti teha õppeprotsessis ka kollektiivset tööd, kasutada ära heterogeense rühma eeliseid ning jagada omandatud teadmisi. Inimesed peavad oskama oma õpitegevust korraldada, oma tööd hinnata ja vajadusel otsida nõu, teavet ja tuge.

Positiivne suhtumine kätkeb motivatsiooni ja enesekindlust, mis võimaldaks edukalt õppida kogu elu. Probleemide lahendamisele suunatud mõtlemine aitab kaasa nii õppimisele kui inimese võimele ületada takistusi ning kohaneda muutustega. Positiivset suhtumist aitab kujundada ka soov kasutada varasemaid teadmisi ja elukogemusi ning uudishimu, mis ajendab otsima uusi õppevõimalusi ning õpitut mitmesugustes elus ette tulevates olukordades rakendama.

6.   Sotsiaalne ja kodanikupädevus

Määratlus:

Need personaalsed, isikutevahelised ja kultuuridevahelised pädevused hõlmavad kõiki käitumisviise, mis võimaldavad inimestel osaleda tõhusalt ja konstruktiivselt sotsiaalses ja tööelus ning eelkõige aina mitmekesisemaks muutuvas ühiskonnas ja vajadusel lahendada konflikte. Kodanikupädevus võimaldab inimestel kasutada täielikult ära oma kodanikuõigusi, toetudes teadmistele sotsiaalsetest ja poliitilistest mõistetest ja struktuuridest ning aktiivse ja demokraatliku osalemise soovile.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

7.   Algatusvõime ja ettevõtlikkus

Määratlus:

Algatusvõime ja ettevõtlikkus viitab inimese võimele mõtteid tegudeks muuta. See eeldab loomingulisust, uuendusmeelsust ja riskivalmidust, samuti oskust kavandada ja läbi viia oma eesmärkide saavutamist võimaldavaid projekte. See pädevus ei tule üksikisikutele kasuks mitte üksnes koduses ja ühiskondlikus igapäevaelus, vaid ka töökohal, aitab neil mõista oma töö konteksti ja kasutada ära võimalusi ning on aluseks konkreetsematele oskustele ja teadmistele, mida vajavad sotsiaalse või äritegevusega alustajad või sellele kaasa aitajad. See peaks sisaldama eetiliste väärtuste teadvustamist ja edendama head juhtimistava.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

Vajalikud teadmised hõlmavad võimet teha kindlaks olemasolevad võimalused isiklikus elus, kutsealal ja äritegevuses, sealhulgas üldisemat arusaamist elu- ja töökeskkonnast: teadmised majanduse toimimisest ja tööandja või organisatsiooni võimalustest ja probleemidest. Samuti tuleb mõista ettevõtete eetilist rolli ja seda, kuidas ettevõtted saavad näiteks õiglase kaubanduse või sotsiaalse aktiivsuse kaudu aidata kaasa ühiskonna positiivsele arengule.

Vajalikud oskused on aktiivne projektijuhtimine (muuseas kaasa arvatud võime kavandada, organiseerida, juhtida, delegeerida, analüüsida, suhelda, kontrollida, hinnata ja tulemusi registreerida), tõhus esindamine ja läbirääkimiste pidamine ning oskus töötada nii üksikult kui töörühma liikmena. Väga oluline on võime mõista oma tugevaid ja nõrku külgi ning hinnata ja võtta õigustatud riske.

Ettevõtlikku suhtumist iseloomustab algatusvõime, aktiivsus, iseseisvus ja uuendusmeelsus isiklikus, töö- ja ühiskondlikus elus. Samuti eeldab see motiveeritust ja tahtekindlust nii isiklike kui ühiste, kaasa arvatud tööalaste eesmärkide saavutamiseks.

8.   Kultuuriteadlikkus ja -pädevus

Määratlus:

Oskus pidada tähtsaks ideede, kogemuste ja emotsioonide loomingulist väljendust mitmesuguste vahenditega – muusika, lava- ja kujutav kunst, kirjandus.

Pädevusega seotud olulised teadmised, oskused ja suhtumised:

Kultuurilised teadmised seisnevad teadlikkuses kohalikust, oma riigi ja Euroopa kultuuripärandist ning nende rollist maailmas. See hõlmab põhiteadmisi peamistest kultuurisaavutustest (sealhulgas popkultuurist). Tähtis on mõista Euroopa ja maailma teiste regioonide kultuurilist ja keelelist mitmekesisust, vajadust seda säilitada, ning esteetiliste tegurite olulisust igapäevaelus.

Oskused on seotud nii mõistmise kui väljendusega: nii oskus hinnata ja nautida kunstiteoseid ja -sündmusi kui ka eneseväljendus mitmete vahendite kaudu, lähtudes inimese kaasasündinud võimetest. Samuti on tähtis osata seostada oma isiklikke loomingulisi ja eneseväljenduslikke seisukohti teiste arvamusega ning leida ja realiseerida kultuuritegevuse sotsiaalseid ja majanduslikke võimalusi. Kultuuriline väljendus on oluline loominguliste oskuste arendamiseks, mida saab üle kanda mitmetele tööalastele tasanditele.

Oluline on avatud suhtumine ja lugupidamine kultuurilise väljenduse mitmekesisuse vastu, mis võib põhineda oma kultuuri sügaval mõistmisel ja identiteeditundel. Positiivne suhtumine hõlmab ka loomingulisust ning soovi arendada esteetilisi võimeid kunstilise eneseväljenduse ja kultuurielus osalemise kaudu.

----

(1)  Euroopa multikultuurseid ja mitmekeelseid ühiskondi silmas pidades tunnistatakse, et emakeel ei ole kõigil juhtudel liikmesriigi ametlik keel, ning et inimese täielik osalemine ühiskonnas eeldab võimet suhelda ametlikus keeles. Mõnes liikmesriigis võib emakeel olla üks mitmest ametlikust keelest. Sellistel juhtudel ning määratluse rakendamisel on meetmete võtmine liikmesriikide pädevuses, sõltuvalt nende konkreetsetest vajadustest ja olukorrast .

(2)  Oluline on tunnistada, et paljud eurooplased elavad kaks- või mitmekeelsetes perekondades ja kogukondades ning nende elukohaks oleva riigi riigikeel ei pruugi olla kõnealuste isikute emakeel. Asjakohaste rühmade puhul viitab kõnealune keeleoskus pigem riigikeelele kui võõrkeelele. Nende vajadus, motiveeritus ja sotsiaalsed ja/või majanduslikud põhjused kõnealuse oskuse arendamiseks lõimumise eesmärgil erinevad nendest inimestest, kes õpivad võõrkeelt reisimise või töötamise eesmärgil. Meetmed kõnealuste juhtumite korral ning mõiste rakendamisel sõltub iga liikmesriigi vajadustest ja tingimustest.

----