# Europeiska unionens L 291/2006

| | ISSN 1725-2628 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 291 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 49 årgången21 oktober 2006 |

ISSN 1725-2628

Europeiska unionens

officiella tidning

L 291

Svensk utgåva

Lagstiftning

49 årgången21 oktober 2006

---

| Innehållsförteckning | | I   Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | Kommissionens förordning (EG) nr 1577/2006 av den 20 oktober 2006 om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker | 1 |
| | * | Kommissionens förordning (EG) nr 1578/2006 av den 19 oktober 2006 om klassificering av vissa varor i kombinerade nomenklaturen | 3 |
| | | Kommissionens förordning (EG) nr 1579/2006 av den 20 oktober 2006 om inledande av en anbudsinfordran för tilldelning av exportlicenser enligt system A3 inom sektorn för frukt och grönsaker (tomater, apelsiner, citroner, bordsdruvor och äpplen) | 5 |
| | * | Kommissionens förordning (EG) nr 1580/2006 av den 20 oktober 2006 om ändring av förordning (EG) nr 1043/2005 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 3448/93 med avseende på ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen | 8 |

Innehållsförteckning

I   Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk

Sida

Kommissionens förordning (EG) nr 1577/2006 av den 20 oktober 2006 om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

1

*

Kommissionens förordning (EG) nr 1578/2006 av den 19 oktober 2006 om klassificering av vissa varor i kombinerade nomenklaturen

3

Kommissionens förordning (EG) nr 1579/2006 av den 20 oktober 2006 om inledande av en anbudsinfordran för tilldelning av exportlicenser enligt system A3 inom sektorn för frukt och grönsaker (tomater, apelsiner, citroner, bordsdruvor och äpplen)

5

*

Kommissionens förordning (EG) nr 1580/2006 av den 20 oktober 2006 om ändring av förordning (EG) nr 1043/2005 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 3448/93 med avseende på ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen

8

| | | II   Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk |
| --- | --- | --- |
| | | Rådet |
| | * | Rådets beslut av den 6 oktober 2006 om gemenskapens strategiska riktlinjer för sammanhållningen | 11 |
| | * | Rådets beslut av den 16 oktober 2006 om utnämning av danska ledamöter i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén | 33 |
| | | Kommissionen |
| | * | Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om offentliggörande, med förbehåll, av hänvisning till standard EN 848-3:1999 Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG
  [delgivet med nr K(2006) 4901]

   (
  1
  ) | 35 |
| | * | Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om godkännande av det program för förebyggande vaccination mot aviär influensa av subtyp H5 i vissa anläggningar i Nordrhein-Westfalen som Tyskland lagt fram i enlighet med rådets direktiv 2005/94/EG
  [delgivet med nr K(2006) 4906] | 38 |
| | * | Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om ändring av beslut 92/452/EEG när det gäller vissa embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper i Förenta staterna
  [delgivet med nr K(2006) 4907]

   (
  1
  ) | 40 |
| | * | Beslut nr 06/EG/2006 av gemensamma kommittén, inrättad genom avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Japan av den 12 juni 2006 om ömsesidigt erkännande, om registrering av ett organ för bedömning av överensstämmelse i sektorsbilagan om teleterminalutrustning och radioutrustning | 42 |

II   Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk

Rådet

*

Rådets beslut av den 6 oktober 2006 om gemenskapens strategiska riktlinjer för sammanhållningen

11

*

Rådets beslut av den 16 oktober 2006 om utnämning av danska ledamöter i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

33

Kommissionen

*

Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om offentliggörande, med förbehåll, av hänvisning till standard EN 848-3:1999 Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG
  [delgivet med nr K(2006) 4901]

   (
  1
  )

[delgivet med nr K(2006) 4901]

1

35

*

Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om godkännande av det program för förebyggande vaccination mot aviär influensa av subtyp H5 i vissa anläggningar i Nordrhein-Westfalen som Tyskland lagt fram i enlighet med rådets direktiv 2005/94/EG
  [delgivet med nr K(2006) 4906]

[delgivet med nr K(2006) 4906]

38

*

Kommissionens beslut av den 20 oktober 2006 om ändring av beslut 92/452/EEG när det gäller vissa embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper i Förenta staterna
  [delgivet med nr K(2006) 4907]

   (
  1
  )

[delgivet med nr K(2006) 4907]

1

40

*

Beslut nr 06/EG/2006 av gemensamma kommittén, inrättad genom avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Japan av den 12 juni 2006 om ömsesidigt erkännande, om registrering av ett organ för bedömning av överensstämmelse i sektorsbilagan om teleterminalutrustning och radioutrustning

42

| | | Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen |
| --- | --- | --- |
| | * | Rådets gemensamma åtgärd 2006/708/GUSP av den 17 oktober 2006 om ändring och förlängning av gemensam åtgärd 2005/190/GUSP om Europeiska unionens samordnade rättsstatsuppdrag i Irak, EUJUST LEX | 43 |

Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen

*

Rådets gemensamma åtgärd 2006/708/GUSP av den 17 oktober 2006 om ändring och förlängning av gemensam åtgärd 2005/190/GUSP om Europeiska unionens samordnade rättsstatsuppdrag i Irak, EUJUST LEX

43

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

I Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/1 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/1

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1577/2006

av den 20 oktober 2006

om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av kommissionens förordning (EG) nr 3223/94 av den 21 december 1994 om tillämpningsföreskrifter för importordningen för frukt och grönsaker (1), särskilt artikel 4.1, och

av följande skäl:

| (1) | I förordning (EG) nr 3223/94 anges som tillämpning av resultaten av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärdena vid import från tredje land för de produkter och de perioder som anges i bilagan till den förordningen. |
| --- | --- |

(1)

I förordning (EG) nr 3223/94 anges som tillämpning av resultaten av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan kriterierna för kommissionens fastställande av schablonvärdena vid import från tredje land för de produkter och de perioder som anges i bilagan till den förordningen.

| (2) | Vid tillämpningen av dessa kriterier bör schablonvärdena vid import fastställas till de nivåer som anges i bilagan till denna förordning. |
| --- | --- |

(2)

Vid tillämpningen av dessa kriterier bör schablonvärdena vid import fastställas till de nivåer som anges i bilagan till denna förordning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De schablonvärden vid import som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr 3223/94 skall fastställas enligt tabellen i bilagan.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 21 oktober 2006.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Jean-Luc DEMARTY

Generaldirektör för jordbruk och landsbygdsutveckling

---

(1)  EGT L 337, 24.12.1994, s. 66. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 386/2005 (EUT L 62, 9.3.2005, s. 3).

1

---

BILAGA

till kommissionens förordning av den 20 oktober 2006 om fastställande av schablonvärden vid import för bestämning av ingångspriset för vissa frukter och grönsaker

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| KN-nr | Kod för tredjeland (1) | Schablonvärde vid import |
| 0702 00 00 | 052 | 63,6 |
| 096 | 29,2 |
| 204 | 41,1 |
| 999 | 44,6 |
| 0707 00 05 | 052 | 110,8 |
| 096 | 30,8 |
| 999 | 70,8 |
| 0709 90 70 | 052 | 100,0 |
| 204 | 51,8 |
| 999 | 75,9 |
| 0805 50 10 | 052 | 62,9 |
| 388 | 64,7 |
| 524 | 66,9 |
| 528 | 58,3 |
| 999 | 63,2 |
| 0806 10 10 | 052 | 88,6 |
| 066 | 54,3 |
| 400 | 172,2 |
| 999 | 105,0 |
| 0808 10 80 | 388 | 79,6 |
| 400 | 115,6 |
| 404 | 100,0 |
| 800 | 129,5 |
| 804 | 140,2 |
| 999 | 113,0 |
| 0808 20 50 | 052 | 96,6 |
| 388 | 102,9 |
| 720 | 57,0 |
| 999 | 85,5 |

(EUR/100 kg)

KN-nr

Kod för tredjeland (1)

Schablonvärde vid import

0702 00 00

052

63,6

096

29,2

204

41,1

999

44,6

0707 00 05

052

110,8

096

30,8

999

70,8

0709 90 70

052

100,0

204

51,8

999

75,9

0805 50 10

052

62,9

388

64,7

524

66,9

528

58,3

999

63,2

0806 10 10

052

88,6

066

54,3

400

172,2

999

105,0

0808 10 80

388

79,6

400

115,6

404

100,0

800

129,5

804

140,2

999

113,0

0808 20 50

052

96,6

388

102,9

720

57,0

999

85,5

---

(1)  Landsbeteckningar som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 750/2005 (EUT L 126, 19.5.2005, s. 12). Koden ”999” betecknar ”övrigt ursprung”.

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/3 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/3

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1578/2006

av den 19 oktober 2006

om klassificering av vissa varor i kombinerade nomenklaturen

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (1), särskilt artikel 9.1 a, och

av följande skäl:

| (1) | För att säkerställa en enhetlig tillämpning av kombinerade nomenklaturen, som är en bilaga till förordning (EEG) nr 2658/87, är det nödvändigt att anta bestämmelser för klassificering av de varor som avses i bilagan till denna förordning. |
| --- | --- |

(1)

För att säkerställa en enhetlig tillämpning av kombinerade nomenklaturen, som är en bilaga till förordning (EEG) nr 2658/87, är det nödvändigt att anta bestämmelser för klassificering av de varor som avses i bilagan till denna förordning.

| (2) | I förordning (EEG) nr 2658/87 har allmänna regler fastställts för tolkningen av kombinerade nomenklaturen, och dessa regler gäller också för varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på denna eller som tillfogar underuppdelningar till denna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbestämmelser för tillämpningen av tulltaxebestämmelser eller andra åtgärder för varuhandeln. |
| --- | --- |

(2)

I förordning (EEG) nr 2658/87 har allmänna regler fastställts för tolkningen av kombinerade nomenklaturen, och dessa regler gäller också för varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på denna eller som tillfogar underuppdelningar till denna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbestämmelser för tillämpningen av tulltaxebestämmelser eller andra åtgärder för varuhandeln.

| (3) | Enligt dessa allmänna regler måste de varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen som är bifogad den här förordningen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 med de motiveringar som ges i kolumn 3 i samma tabell. |
| --- | --- |

(3)

Enligt dessa allmänna regler måste de varor som beskrivs i kolumn 1 i tabellen som är bifogad den här förordningen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 med de motiveringar som ges i kolumn 3 i samma tabell.

| (4) | Det är lämpligt att bindande klassificeringsbesked som utfärdas av medlemsstaternas tullmyndigheter avseende varuklassificeringen i kombinerade nomenklaturen och som inte överensstämmer med de rättigheter som fastställs i denna förordning fortfarande kan åberopas av innehavaren enligt bestämmelserna i artikel 12.6 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (2), under en period av tre månader. |
| --- | --- |

(4)

Det är lämpligt att bindande klassificeringsbesked som utfärdas av medlemsstaternas tullmyndigheter avseende varuklassificeringen i kombinerade nomenklaturen och som inte överensstämmer med de rättigheter som fastställs i denna förordning fortfarande kan åberopas av innehavaren enligt bestämmelserna i artikel 12.6 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (2), under en period av tre månader.

| (5) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén. |
| --- | --- |

(5)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De varor som beskrivs i kolumn 1 i den bifogade tabellen skall i kombinerade nomenklaturen klassificeras enligt motsvarande KN-nummer i kolumn 2 i samma tabell.

Artikel 2

Bindande klassificeringsbesked som utfärdas av medlemsstaternas tullmyndigheter och som inte stämmer överens med de rättigheter som fastställs i denna förordning kan fortfarande åberopas enligt bestämmelserna i artikel 12.6 i förordning (EEG) nr 2913/92 under en period av tre månader.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 19 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

László KOVÁCS

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EGT L 256, 7.9.1987, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 996/2006 (EGT L 179, 1.7.2006, s. 26).

1

(2)  EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 648/2005 (EGT L 117, 4.5.2005, s. 13).

2

---

BILAGA

| Varubeskrivning | Klassificering
  (KN-nummer) | Motivering |
| --- | --- | --- |
| (1) | (2) | (3) |
| 1. | Knappsats (dimensioner: ungefär 65 × 40 × 1 mm) gjord av polykarbonat, utan några elektriskt ledande delar. Produkten har gjutna tangenter på ena sidan och icke-ledande kontaktstift på andra.
  Produkten har tryckta tangenter i form av ett alfanumeriskt tangentbord, anropsknappar och andra detaljer som är typiska för en mobiltelefon. |

Varubeskrivning

Klassificering

(KN-nummer)

Motivering

(1)

(2)

(3)

1.

Knappsats (dimensioner: ungefär 65 × 40 × 1 mm) gjord av polykarbonat, utan några elektriskt ledande delar. Produkten har gjutna tangenter på ena sidan och icke-ledande kontaktstift på andra.

Produkten har tryckta tangenter i form av ett alfanumeriskt tangentbord, anropsknappar och andra detaljer som är typiska för en mobiltelefon.

8529 90 40

Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av kombinerade nomenklaturen, anmärkning 2 b till avdelning XVI samt texten till KN-nummer 8529, 8529 90 och 8529 90 40.

Knappsatsens utformning, i synnerhet dess form, samt dess positionering, layout och de tryckta detaljerna på tangenterna gör att den klassificeras som KN-nummer 8529 90 40 som en komponent avsedd för användning endast eller i första hand tillsammans med apparater enligt tulltaxenummer 8525.

| 2. | Två upplåsbara plastringar med vardera två luftkamrar.
  Ringarna är avsedda att bäras runt armarna av barn för att göra det möjligt för dem att flyta i grunt vatten.
  Produktens utformning håller inte en sådan säkerhetsnivå att de kan fungera som räddnings- eller skyddsutrustning. |
| --- | --- |

2.

Två upplåsbara plastringar med vardera två luftkamrar.

Ringarna är avsedda att bäras runt armarna av barn för att göra det möjligt för dem att flyta i grunt vatten.

Produktens utformning håller inte en sådan säkerhetsnivå att de kan fungera som räddnings- eller skyddsutrustning.

9506 29 00

Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av kombinerade nomenklaturen samt texten till KN-nummer 9506 och 9506 29 00.

Produkten är utformad på ett sådant sätt att den inte håller den säkerhetsnivå som krävs för en sim- eller räddningsring eller för en flytväst för livräddningsändamål (materialets beskaffenhet).

Produkten är mer än en leksak och omfattas därför inte av KN-nummer 9503.

Eftersom produkten är tillräckligt säker för att hålla ett barn över vattenytan skall den omfattas av KN-nummer 9506 29 00.

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/5 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/5

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1579/2006

av den 20 oktober 2006

om inledande av en anbudsinfordran för tilldelning av exportlicenser enligt system A3 inom sektorn för frukt och grönsaker (tomater, apelsiner, citroner, bordsdruvor och äpplen)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (1), särskilt artikel 35.3 tredje stycket, och

av följande skäl:

| (1) | I kommissionens förordning (EG) nr 1961/2001 (2) fastställs tillämpningsföreskrifter för exportbidrag för frukt och grönsaker. |
| --- | --- |

(1)

I kommissionens förordning (EG) nr 1961/2001 (2) fastställs tillämpningsföreskrifter för exportbidrag för frukt och grönsaker.

| (2) | Enligt artikel 35.1 i förordning (EG) nr 2200/96 får gemenskapens exportprodukter, i den utsträckning det är nödvändigt för att möjliggöra ekonomiskt betydande export, omfattas av ett exportbidrag som skall fastställas med hänsyn till de begränsningar som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 35.1 i förordning (EG) nr 2200/96 får gemenskapens exportprodukter, i den utsträckning det är nödvändigt för att möjliggöra ekonomiskt betydande export, omfattas av ett exportbidrag som skall fastställas med hänsyn till de begränsningar som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget.

| (3) | Enligt artikel 35.2 i förordning (EG) nr 2200/96 är det lämpligt att se till att de handelsflöden som härrör från det redan existerande bidragssystemet inte störs. Därför, och eftersom exporten av frukt och grönsaker är säsongsbunden, finns det anledning att fastställa de föreskrivna kvantiteterna per produkt på grundval av den exportbidragsnomenklatur som fastställs genom kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87 (3). Dessa kvantiteter bör fördelas med hänsyn till de aktuella produkternas begränsade hållbarhet. |
| --- | --- |

(3)

Enligt artikel 35.2 i förordning (EG) nr 2200/96 är det lämpligt att se till att de handelsflöden som härrör från det redan existerande bidragssystemet inte störs. Därför, och eftersom exporten av frukt och grönsaker är säsongsbunden, finns det anledning att fastställa de föreskrivna kvantiteterna per produkt på grundval av den exportbidragsnomenklatur som fastställs genom kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87 (3). Dessa kvantiteter bör fördelas med hänsyn till de aktuella produkternas begränsade hållbarhet.

| (4) | Enligt artikel 35.4 i förordning (EG) nr 2200/96 skall bidragen fastställas med hänsyn till den aktuella situationen eller den förväntade utvecklingen dels för priserna och tillgången på frukt och grönsaker på gemenskapsmarknaden, dels för de priser som tillämpas inom internationell handel. Hänsyn bör också tas till kostnaderna för marknadsföring och transport, liksom till den ekonomiska aspekten av den planerade exporten. |
| --- | --- |

(4)

Enligt artikel 35.4 i förordning (EG) nr 2200/96 skall bidragen fastställas med hänsyn till den aktuella situationen eller den förväntade utvecklingen dels för priserna och tillgången på frukt och grönsaker på gemenskapsmarknaden, dels för de priser som tillämpas inom internationell handel. Hänsyn bör också tas till kostnaderna för marknadsföring och transport, liksom till den ekonomiska aspekten av den planerade exporten.

| (5) | Enligt artikel 35.5 i förordning (EG) nr 2200/96 skall priserna på gemenskapsmarknaden fastställas med hänsyn till de priser som är mest förmånliga ur exporthänseende. |
| --- | --- |

(5)

Enligt artikel 35.5 i förordning (EG) nr 2200/96 skall priserna på gemenskapsmarknaden fastställas med hänsyn till de priser som är mest förmånliga ur exporthänseende.

| (6) | Situationen inom den internationella handeln eller särskilda krav från vissa marknader kan göra det nödvändigt att differentiera bidraget för en viss produkt beroende på dess destination. |
| --- | --- |

(6)

Situationen inom den internationella handeln eller särskilda krav från vissa marknader kan göra det nödvändigt att differentiera bidraget för en viss produkt beroende på dess destination.

| (7) | Tomater, apelsiner, citroner, bordsdruvor och äpplen av klasserna Extra, I och II i gemenskapens handelsnormer får för närvarande exporteras i en ekonomiskt sett betydande omfattning. |
| --- | --- |

(7)

Tomater, apelsiner, citroner, bordsdruvor och äpplen av klasserna Extra, I och II i gemenskapens handelsnormer får för närvarande exporteras i en ekonomiskt sett betydande omfattning.

| (8) | För att möjliggöra ett maximalt utnyttjande av de tillgängliga resurserna, och med beaktande av gemenskapens exportstruktur, är det lämpligt att använda anbudsinfordringar och att fastställa vägledande bidragsbelopp och kvantiteter för den berörda perioden. |
| --- | --- |

(8)

För att möjliggöra ett maximalt utnyttjande av de tillgängliga resurserna, och med beaktande av gemenskapens exportstruktur, är det lämpligt att använda anbudsinfordringar och att fastställa vägledande bidragsbelopp och kvantiteter för den berörda perioden.

| (9) | Förvaltningskommittén för färsk frukt och färska grönsaker har inte avgett något yttrande inom den tid som dess ordförande bestämt. |
| --- | --- |

(9)

Förvaltningskommittén för färsk frukt och färska grönsaker har inte avgett något yttrande inom den tid som dess ordförande bestämt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1.   En anbudsinfordran inleds för tilldelningen av exportlicenser inom system A3. De berörda produkterna, perioden för anbudsinlämning, vägledande bidragssatser och vilka kvantiteter som omfattas fastställs i bilagan.

2.   De licenser som utfärdats för livsmedelsbistånd och som avses i artikel 16 i kommissionens förordning (EG) nr 1291/2000 (4), får inte hänföras till de bidragsberättigande kvantiteter som avses i bilagan till den här förordningen.

3.   Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.6 i förordning (EG) nr 1961/2001 skall giltighetstiden för A3-licenser vara 4 månader.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 2 november 2006.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Mariann FISCHER BOEL

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EGT L 297, 21.11.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 47/2003 (EGT L 7, 11.1.2003, s. 64).

1

(2)  EGT L 268, 9.10.2001, s. 8. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 386/2005 (EUT L 62, 9.3.2005, s. 3).

2

(3)  EGT L 366, 24.12.1987, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2091/2005 (EUT L 343, 24.12.2005, s. 1).

3

(4)  EGT L 152, 24.6.2000, s. 1.

4

---

BILAGA

ANBUDSINFORDRAN FÖR TILLDELNING AV EXPORTLICENSER ENLIGT SYSTEM A3 INOM SEKTORN FÖR FRUKT OCH GRÖNSAKER (TOMATER, APELSINER, CITRONER, BORDSDRUVOR OCH ÄPPLEN)

| Period för anbudsinlämning: 2–3 november 2006 |
| --- |
| Produktkod (1) | Destination (2) | Vägledande bidragsbelopp
  (euro/ton netto) | Kvantiteter
  (ton) |
| 0702 00 00 9100 | F08 | 30 | 12 000 |
| 0805 10 20 9100 | F08 | 39 | 113 333 |
| 0805 50 10 9100 | F08 | 60 | 30 000 |
| 0806 10 10 9100 | F08 | 23 | 5 333 |
| 0808 10 80 9100 | F04, F09 | 33 | 83 333 |

Period för anbudsinlämning: 2–3 november 2006

Produktkod (1)

Destination (2)

Vägledande bidragsbelopp

(euro/ton netto)

Kvantiteter

(ton)

0702 00 00 9100

F08

30

12 000

0805 10 20 9100

F08

39

113 333

0805 50 10 9100

F08

60

30 000

0806 10 10 9100

F08

23

5 333

0808 10 80 9100

F04, F09

33

83 333

---

(1)  Produktkoderna fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87 (EGT L 366, 24.12.1987, s. 1).

(2)  Destinationskoderna i ”A” fastställs i bilaga II till förordning (EEG) nr 3846/87. De numeriska destinationskoderna fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 2081/2003 (EUT L 313, 28.11.2003, s. 11). De övriga destinationerna innebär följande:

| F04 | : | Hongkong, Singapore, Malaysia, Sri Lanka, Indonesien, Thailand, Taiwan, Papua Nya Guinea, Laos, Kambodja, Vietnam, Japan, Uruguay, Paraguay, Argentina, Mexiko och Costa Rica. |
| --- | --- | --- |
| F08 | : | Alla destinationer utom Rumänien och Bulgarien. |
| F09 | : | Följande destinationer: Norge, Island, Grönland, Färöarna, Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, Moldavien, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan, Uzbekistan, Ukraina, Saudiarabien, Bahrain, Qatar, Oman, Förenade Arabemiraten (Abu Dhabi, Dubai, Sharja, Ajman, Umm al-Qaywayn, Ras al-Khayma, Fujayra), Kuwait, Jemen, Syrien, Iran, Jordanien, Bolivia, Brasilien, Venezuela, Peru, Panama, Ecuador och Colombia, länder och territorier i Afrika med undantag för Sydafrika, de destinationer som fastställs i artikel 36 i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 (EGT L 102, 17.4.1999, s. 11). |

F04

:

Hongkong, Singapore, Malaysia, Sri Lanka, Indonesien, Thailand, Taiwan, Papua Nya Guinea, Laos, Kambodja, Vietnam, Japan, Uruguay, Paraguay, Argentina, Mexiko och Costa Rica.

F08

:

Alla destinationer utom Rumänien och Bulgarien.

F09

:

Följande destinationer: Norge, Island, Grönland, Färöarna, Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, Moldavien, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan, Uzbekistan, Ukraina, Saudiarabien, Bahrain, Qatar, Oman, Förenade Arabemiraten (Abu Dhabi, Dubai, Sharja, Ajman, Umm al-Qaywayn, Ras al-Khayma, Fujayra), Kuwait, Jemen, Syrien, Iran, Jordanien, Bolivia, Brasilien, Venezuela, Peru, Panama, Ecuador och Colombia, länder och territorier i Afrika med undantag för Sydafrika, de destinationer som fastställs i artikel 36 i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 (EGT L 102, 17.4.1999, s. 11).

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/8 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/8

---

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1580/2006

av den 20 oktober 2006

om ändring av förordning (EG) nr 1043/2005 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 3448/93 med avseende på ordningen för beviljande av exportbidrag för vissa jordbruksprodukter som exporteras i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget samt kriterierna för fastställande av bidragsbeloppen

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3448/93 av den 6 december 1993 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning av jordbruksprodukter (1), särskilt artikel 8.3 första stycket, och

av följande skäl:

| (1) | Enligt artikel 4 i kommissionens förordning (EG) nr 1043/2005 (2), jämförd med artikel 1.1 andra stycket i denna, gäller kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (3) export i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget. |
| --- | --- |

(1)

Enligt artikel 4 i kommissionens förordning (EG) nr 1043/2005 (2), jämförd med artikel 1.1 andra stycket i denna, gäller kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (3) export i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget.

| (2) | Enligt artikel 3 andra strecksatsen i förordning (EG) nr 800/1999 uppstår rätten till exportbidrag vid import till ett visst tredjeland om en differentierad bidragssats gäller för detta tredjeland. |
| --- | --- |

(2)

Enligt artikel 3 andra strecksatsen i förordning (EG) nr 800/1999 uppstår rätten till exportbidrag vid import till ett visst tredjeland om en differentierad bidragssats gäller för detta tredjeland.

| (3) | I artiklarna 14, 15 och 16 i förordning (EG) nr 800/1999 fastläggs villkoren för betalning av en differentierad bidragssats, särskilt vilka dokument som skall läggas fram som bevis för att en vara nått sin destinationsort. |
| --- | --- |

(3)

I artiklarna 14, 15 och 16 i förordning (EG) nr 800/1999 fastläggs villkoren för betalning av en differentierad bidragssats, särskilt vilka dokument som skall läggas fram som bevis för att en vara nått sin destinationsort.

| (4) | I artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 föreskrivs att medlemsstaterna på vissa villkor får befria exportörerna från att förete några andra bevis enligt artikel 16 i den förordningen än transportdokumentet. |
| --- | --- |

(4)

I artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 föreskrivs att medlemsstaterna på vissa villkor får befria exportörerna från att förete några andra bevis enligt artikel 16 i den förordningen än transportdokumentet.

| (5) | Volymen ansökningar som leder till bidragsutbetalningar på grundval av förordning (EG) nr 1043/2005 är hög. Merparten av de varor dessa ansökningar gäller tillverkas enligt noggrant specificerade krav, har stabila egenskaper och konstant kvalitet, exporteras enligt etablerade mönster och framställs genom metoder som de behöriga myndigheterna har registrerat och godkänt. |
| --- | --- |

(5)

Volymen ansökningar som leder till bidragsutbetalningar på grundval av förordning (EG) nr 1043/2005 är hög. Merparten av de varor dessa ansökningar gäller tillverkas enligt noggrant specificerade krav, har stabila egenskaper och konstant kvalitet, exporteras enligt etablerade mönster och framställs genom metoder som de behöriga myndigheterna har registrerat och godkänt.

| (6) | Med hänsyn till dessa särskilda omständigheter och för att förenkla handläggningen av exportbidrag enligt förordning (EG) nr 1043/2005 bör särskilda bestämmelser antas som ger medlemsstaterna större spelrum än vad som medges enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 när det gäller de belopp under vilka medlemsstaterna får befria aktörerna från att lägga fram de bevis som krävs enligt artikel 16 i den förordningen. |
| --- | --- |

(6)

Med hänsyn till dessa särskilda omständigheter och för att förenkla handläggningen av exportbidrag enligt förordning (EG) nr 1043/2005 bör särskilda bestämmelser antas som ger medlemsstaterna större spelrum än vad som medges enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 när det gäller de belopp under vilka medlemsstaterna får befria aktörerna från att lägga fram de bevis som krävs enligt artikel 16 i den förordningen.

| (7) | Om varorna föreligger i detaljhandelsförpackning eller exporteras enligt väl etablerade mönster, t.ex. när samma marknadsaktör exporterar varor med samma KN-kod till samma mottagare, bör medlemsstaterna få avgöra själva om exportören kan befrias från att lägga fram de bevis som krävs enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999, dock på villkor att de ålägger exportörerna att förete sådan bevisning vid stickprovskontroller. |
| --- | --- |

(7)

Om varorna föreligger i detaljhandelsförpackning eller exporteras enligt väl etablerade mönster, t.ex. när samma marknadsaktör exporterar varor med samma KN-kod till samma mottagare, bör medlemsstaterna få avgöra själva om exportören kan befrias från att lägga fram de bevis som krävs enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999, dock på villkor att de ålägger exportörerna att förete sådan bevisning vid stickprovskontroller.

| (8) | Det måste säkerställas dels att medlemsstaterna kan garantera att sådan befrielse från bevisning endast beviljas handel som den är avsedd för, dels att enskilda exportörer vet i förväg vilka varor och vilken handel medlemsstaterna avser ge förmånen av sådan flexiblare behandling. Därför bör ett ansökningsförfarande föreskrivas som sköts av medlemsstaterna och som ger dem möjlighet att kontrollera vilka varor och vilken handel den flexiblare behandlingen skall omfatta. |
| --- | --- |

(8)

Det måste säkerställas dels att medlemsstaterna kan garantera att sådan befrielse från bevisning endast beviljas handel som den är avsedd för, dels att enskilda exportörer vet i förväg vilka varor och vilken handel medlemsstaterna avser ge förmånen av sådan flexiblare behandling. Därför bör ett ansökningsförfarande föreskrivas som sköts av medlemsstaterna och som ger dem möjlighet att kontrollera vilka varor och vilken handel den flexiblare behandlingen skall omfatta.

| (9) | Befrielse på dessa villkor bör uppfattas som en riskfaktor i den betydelse som avses i artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 4045/89 (4) som gäller medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. När riskfaktorer är orsaken till att medlemsstaterna begär in viss dokumentation bör de vidare tillämpa de principer som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 3122/94 av den 20 december 1994 om kriterier för riskanalys vad avser jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag (5). |
| --- | --- |

(9)

Befrielse på dessa villkor bör uppfattas som en riskfaktor i den betydelse som avses i artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 4045/89 (4) som gäller medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. När riskfaktorer är orsaken till att medlemsstaterna begär in viss dokumentation bör de vidare tillämpa de principer som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 3122/94 av den 20 december 1994 om kriterier för riskanalys vad avser jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag (5).

| (10) | Utan hinder av bestämmelserna om befrielse från bevisning i denna förordning bör de bevis som krävs enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999 vara obligatoriska i vissa fall. Utbetalning av exportbidragen enligt nya krav innebär genomgripande förändringar i handläggningen både för de nationella myndigheterna och för exportörerna, vilket påverkar arbetsrutinerna och utgör en ekonomisk belastning. Att skaffa de bevis som avses i artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999 innebär i vissa länder en administrativ svårighet. För att lätta på exportörernas administrativa och ekonomiska börda och tillåta myndigheter och exportörer att etablera dels nya regler för varorna, dels de nya arbetsformer som behövs för att allt skall löpa smidigt bör en övergångsperiod anges, under vilken det bör vara enklare att bevisa att tullbehandlingen vid import är klar. |
| --- | --- |

(10)

Utan hinder av bestämmelserna om befrielse från bevisning i denna förordning bör de bevis som krävs enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999 vara obligatoriska i vissa fall. Utbetalning av exportbidragen enligt nya krav innebär genomgripande förändringar i handläggningen både för de nationella myndigheterna och för exportörerna, vilket påverkar arbetsrutinerna och utgör en ekonomisk belastning. Att skaffa de bevis som avses i artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999 innebär i vissa länder en administrativ svårighet. För att lätta på exportörernas administrativa och ekonomiska börda och tillåta myndigheter och exportörer att etablera dels nya regler för varorna, dels de nya arbetsformer som behövs för att allt skall löpa smidigt bör en övergångsperiod anges, under vilken det bör vara enklare att bevisa att tullbehandlingen vid import är klar.

| (11) | Förordning (EG) 1043/2005 bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(11)

Förordning (EG) 1043/2005 bör därför ändras i enlighet med detta.

| (12) | De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för övergripande frågor rörande handeln med bearbetade jordbruksprodukter som inte omfattas av bilaga I. |
| --- | --- |

(12)

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för övergripande frågor rörande handeln med bearbetade jordbruksprodukter som inte omfattas av bilaga I.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I artikel 54 i förordning (EG) nr 1043/2005 skall de följande punkterna 3–6 läggas till:

”3.   När det gäller varor förtecknade i bilaga II till denna förordning skall, genom undantag från artikel 17 i förordning (EG) nr 800/1999 och oberoende av till vilket destinationsland eller -territorium varorna exporteras, det belopp som anges i första stycket b i den artikeln gälla i följande fall:

| a) | Varorna föreligger i detaljhandelsförpackningar med nettoinnehåll på högst 2,5 kg eller 2 l och är märkta enligt artikel 1.3 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG (6), antingen anges importören i destinationslandet eller också är texten på ett av destinationslandets officiella språk eller på ett språk som är lätt att förstå för landets invånare. |
| --- | --- |

a)

Varorna föreligger i detaljhandelsförpackningar med nettoinnehåll på högst 2,5 kg eller 2 l och är märkta enligt artikel 1.3 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG (6), antingen anges importören i destinationslandet eller också är texten på ett av destinationslandets officiella språk eller på ett språk som är lätt att förstå för landets invånare.

| b) | En enskild aktör exporterar varor – minst 12 gånger under de två år som föregick ansökan om befrielse enligt punkt 4 – som inte innehåller mer än 90 viktprocent av någon enskild bidragsberättigande basprodukt, klassas i en identisk 8-ställig KN-kod och går till samma mottagare. |
| --- | --- |

b)

En enskild aktör exporterar varor – minst 12 gånger under de två år som föregick ansökan om befrielse enligt punkt 4 – som inte innehåller mer än 90 viktprocent av någon enskild bidragsberättigande basprodukt, klassas i en identisk 8-ställig KN-kod och går till samma mottagare.

4.   I de fall som anges i punkt 3 får medlemsstaterna på ansökan befria exportören från att förete några andra bevis enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 800/1999 än transportdokumentet.

Den befrielse som avses i första stycket skall, om den inte återkallas, gälla i högst två år och gå att förlänga. Medlemsstaterna får efter eget gottfinnande bestämma om återkallelse och särskilt skall de omedelbart återkalla befrielsen om de har skälig anledning att misstänka att exportören inte iakttar villkoren för den.

Befrielser i det första styckets mening skall betraktas som riskfaktorer i den betydelse som avses i artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 4045/89.

Exportörer som åberopar en befrielse skall ange dess nummer på det administrativa enhetsdokumentet och på den särskilda ansökan om betalning som åsyftas i artikel 32 i den här förordningen.

5.   Med avvikelse från vad som sägs i punkt 4 får medlemsstaterna i fall enligt punkt 3 b befria exportören från att förete transportdokumenten för all export som omfattas av befrielsen, förutsatt att exportören åläggs att förete transportdokumenten för minst 10 % av exportdeklarationerna eller minst en per år, varvid medlemsstaterna skall välja ett av dessa två alternativ med tillämpning av de kriterier som fastställs i förordning (EG) nr 3122/94.

6.   Varor som förtecknas i bilaga II till denna förordning och omfattas av en senast den 30 september 2007 godkänd exportdeklaration samt för vilka exportören inte kan lämna bevis enligt artikel 16.1 i förordning (EG) nr 800/1999 skall anses ha importerats till tredjeland, på villkor att exportören uppvisar kopior av transportdokumentet och av antingen något av de dokument som förtecknas i artikel 16.2 i förordning (EG) nr 800/1999 eller ett bankdokument utfärdat av ett godkänt kreditinstitut som är etablerat inom gemenskapen, vilket skall styrka att exportörens konto hos kreditinstitutet har krediterats betalningen för den aktuella exporten, eller betalningsbeviset.

Vid tillämpning av artikel 20 i förordning (EG) nr 800/1999 skall medlemsstaterna beakta de bestämmelser som fastläggs i det första stycket.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Europeiska unionens officiella tidning

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Günter VERHEUGEN

Vice ordförande

---

(1)  EGT L 318, 20.12.1993, s. 18. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2580/2000 (EGT L 298, 25.11.2000, s. 5).

1

(2)  EUT L 172, 5.7.2005, s. 24. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 544/2006 (EUT L 94, 1.4.2006, s. 24).

2

(3)  EGT L 102, 17.4.1999, s. 11. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 671/2004 (EUT L 105, 14.4.2004, s. 5).

3

(4)  EGT L 388, 30.12.1989, s. 18. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2154/2002 (EGT L 328, 5.12.2002, s. 4).

4

(5)  EGT L 330, 21.12.1994, s. 31. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 2655/1999 (EGT L 325, 17.12.1999, s. 12).

5

(6)  EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.”

6

---

II Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk

Rådet

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/11 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/11

---

RÅDETS BESLUT

av den 6 oktober 2006

om gemenskapens strategiska riktlinjer för sammanhållningen

(2006/702/EG)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), Europeiska socialfonden (ESF) och Sammanhållningsfonden om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 (1), särskilt artikel 25 första stycket,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets samtycke,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande, och

av följande skäl:

| (1) | I enlighet med artikel 158 i fördraget skall gemenskapen för att stärka sin ekonomiska och sociala sammanhållning sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena. |
| --- | --- |

(1)

I enlighet med artikel 158 i fördraget skall gemenskapen för att stärka sin ekonomiska och sociala sammanhållning sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena.

| (2) | I enlighet med artikel 25 i förordning (EG) nr 1083/2006 bör strategiska riktlinjer för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen fastställas för att ange vägledande ramar för insatser från Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden (nedan kallade ”fonderna”), med hänsyn tagen till annan relevant gemenskapspolitik, i syfte att främja gemenskapens enhetliga, balanserade och hållbara utveckling. |
| --- | --- |

(2)

I enlighet med artikel 25 i förordning (EG) nr 1083/2006 bör strategiska riktlinjer för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen fastställas för att ange vägledande ramar för insatser från Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden (nedan kallade ”fonderna”), med hänsyn tagen till annan relevant gemenskapspolitik, i syfte att främja gemenskapens enhetliga, balanserade och hållbara utveckling.

| (3) | Utvidgningen har lett till en avsevärd ökning av regionala skillnader inom gemenskapen, även om tillväxttakten i några av de fattigaste delarna av de nya medlemsstaterna är en av de högsta. Utvidgningen utgör därför ett unikt tillfälle till ökad tillväxt och förbättrad konkurrenskraft i gemenskapen som helhet, vilket bör återspeglas i dessa strategiska riktlinjer. |
| --- | --- |

(3)

Utvidgningen har lett till en avsevärd ökning av regionala skillnader inom gemenskapen, även om tillväxttakten i några av de fattigaste delarna av de nya medlemsstaterna är en av de högsta. Utvidgningen utgör därför ett unikt tillfälle till ökad tillväxt och förbättrad konkurrenskraft i gemenskapen som helhet, vilket bör återspeglas i dessa strategiska riktlinjer.

| (4) | Europeiska rådet bekräftade vid sitt vårmöte 2005 att gemenskapen bör mobilisera alla lämpliga nationella resurser och gemenskapsresurser, inbegripet sammanhållningspolitiken, för att uppnå målen i den förnyade Lissabonagendan, bestående av integrerade riktlinjer där rådets allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken och riktlinjer för sysselsättningen ingår. |
| --- | --- |

(4)

Europeiska rådet bekräftade vid sitt vårmöte 2005 att gemenskapen bör mobilisera alla lämpliga nationella resurser och gemenskapsresurser, inbegripet sammanhållningspolitiken, för att uppnå målen i den förnyade Lissabonagendan, bestående av integrerade riktlinjer där rådets allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken och riktlinjer för sysselsättningen ingår.

| (5) | För att uppnå målen i fördraget, särskilt målet att främja verklig ekonomisk konvergens, bör de åtgärder som stöds med de begränsade resurser som står till sammanhållningspolitikens förfogande koncentreras till att främja hållbar tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning i överensstämmelse med den förnyade Lissabonagendan. |
| --- | --- |

(5)

För att uppnå målen i fördraget, särskilt målet att främja verklig ekonomisk konvergens, bör de åtgärder som stöds med de begränsade resurser som står till sammanhållningspolitikens förfogande koncentreras till att främja hållbar tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning i överensstämmelse med den förnyade Lissabonagendan.

| (6) | Syftet med dessa strategiska riktlinjer bör därför vara att uppmuntra en ökning av sammanhållningspolitikens strategiska innehåll i syfte att bidra till förverkligandet av målen i den förnyade Lissabonagendan och stärka synergieffekterna i samband därmed. |
| --- | --- |

(6)

Syftet med dessa strategiska riktlinjer bör därför vara att uppmuntra en ökning av sammanhållningspolitikens strategiska innehåll i syfte att bidra till förverkligandet av målen i den förnyade Lissabonagendan och stärka synergieffekterna i samband därmed.

| (7) | Europeiska rådet konstaterade vid sitt vårmöte 2005 att ett större ansvarstagande i den nya Lissabonagendans mål krävdes i praktiken, under medverkan av regionala och lokala aktörer och arbetsmarknadens parter, särskilt på områden där större närhet är av central betydelse, som när det gäller innovation, den kunskapsbaserade ekonomin och ny informations- och kommunikationsteknik, sysselsättning, humankapital, företagsamhet, stöd till små och medelstora företag samt tillgång till riskkapitalfinansiering. I dessa strategiska riktlinjer tas hänsyn till betydelsen av detta engagemang. |
| --- | --- |

(7)

Europeiska rådet konstaterade vid sitt vårmöte 2005 att ett större ansvarstagande i den nya Lissabonagendans mål krävdes i praktiken, under medverkan av regionala och lokala aktörer och arbetsmarknadens parter, särskilt på områden där större närhet är av central betydelse, som när det gäller innovation, den kunskapsbaserade ekonomin och ny informations- och kommunikationsteknik, sysselsättning, humankapital, företagsamhet, stöd till små och medelstora företag samt tillgång till riskkapitalfinansiering. I dessa strategiska riktlinjer tas hänsyn till betydelsen av detta engagemang.

| (8) | I dessa strategiska riktlinjer bör det också uppmärksammas att ett framgångsrikt genomförande av sammanhållningspolitiken är beroende av makroekonomisk stabilitet och strukturreformer på nationell nivå jämte en rad andra förhållanden som gynnar investeringar, inbegripet ett verkningsfullt genomförande av den inre marknaden, reform av förvaltningen, goda styrelseformer, ett företagsvänligt klimat och tillgång till högt utbildad arbetskraft. |
| --- | --- |

(8)

I dessa strategiska riktlinjer bör det också uppmärksammas att ett framgångsrikt genomförande av sammanhållningspolitiken är beroende av makroekonomisk stabilitet och strukturreformer på nationell nivå jämte en rad andra förhållanden som gynnar investeringar, inbegripet ett verkningsfullt genomförande av den inre marknaden, reform av förvaltningen, goda styrelseformer, ett företagsvänligt klimat och tillgång till högt utbildad arbetskraft.

| (9) | Medlemsstaterna har tagit fram nationella reformprogram för att förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning under hänsynstagande till de integrerade riktlinjerna. I dessa strategiska riktlinjer bör prioritet för alla medlemsstater och regioner ges åt de investeringsområden som bidrar till att genomföra de nationella reformprogrammen med beaktande av nationella och regionala behov och situationer: investeringar i innovation, den kunskapsbaserade ekonomin, ny informations- och kommunikationsteknik, sysselsättning, humankapital, företagsamhet, stöd till små och medelstora företag samt tillgång till riskkapitalfinansiering. |
| --- | --- |

(9)

Medlemsstaterna har tagit fram nationella reformprogram för att förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning under hänsynstagande till de integrerade riktlinjerna. I dessa strategiska riktlinjer bör prioritet för alla medlemsstater och regioner ges åt de investeringsområden som bidrar till att genomföra de nationella reformprogrammen med beaktande av nationella och regionala behov och situationer: investeringar i innovation, den kunskapsbaserade ekonomin, ny informations- och kommunikationsteknik, sysselsättning, humankapital, företagsamhet, stöd till små och medelstora företag samt tillgång till riskkapitalfinansiering.

| (10) | I de strategiska riktlinjerna bör beaktas sammanhållningspolitikens betydelse för genomförandet av annan gemenskapspolitik i överensstämmelse med den förnyade Lissabonagendan. |
| --- | --- |

(10)

I de strategiska riktlinjerna bör beaktas sammanhållningspolitikens betydelse för genomförandet av annan gemenskapspolitik i överensstämmelse med den förnyade Lissabonagendan.

| (11) | För regioner och medlemsstater som är berättigade till stöd enligt konvergensmålet bör målet vara att stimulera tillväxtpotentialen i syfte att uppnå och bibehålla en hög tillväxt, bland annat genom att undanröja brister i grundläggande infrastrukturnät och genom att stärka den institutionella och förvaltningsmässiga kapaciteten. |
| --- | --- |

(11)

För regioner och medlemsstater som är berättigade till stöd enligt konvergensmålet bör målet vara att stimulera tillväxtpotentialen i syfte att uppnå och bibehålla en hög tillväxt, bland annat genom att undanröja brister i grundläggande infrastrukturnät och genom att stärka den institutionella och förvaltningsmässiga kapaciteten.

| (12) | Sammanhållningspolitikens territoriella dimension är viktig, och alla delar av gemenskapen bör ha möjlighet att bidra till tillväxt och sysselsättning. Därför bör hänsyn tas i de strategiska riktlinjerna till investeringsbehov i både stadsområden och landsbygdsområden med hänsyn till deras respektive roller för den regionala utvecklingen för att främja en balanserad utveckling, hållbara samhällen och social integration. |
| --- | --- |

(12)

Sammanhållningspolitikens territoriella dimension är viktig, och alla delar av gemenskapen bör ha möjlighet att bidra till tillväxt och sysselsättning. Därför bör hänsyn tas i de strategiska riktlinjerna till investeringsbehov i både stadsområden och landsbygdsområden med hänsyn till deras respektive roller för den regionala utvecklingen för att främja en balanserad utveckling, hållbara samhällen och social integration.

| (13) | Målet med europeiskt territoriellt samarbete är väsentligt för att säkerställa en balanserad och hållbar utveckling i gemenskapen. De strategiska riktlinjerna bör bidra till att det målet med europeiskt territoriellt samarbete förverkligas i praktiken, vilket kräver gemensamma utvecklingsstrategier för de berörda territorierna på nationell, regional och lokal nivå samt nätverkssamarbete, särskilt för att ombesörja överföring av idéer till de traditionella nationella och regionala sammanhållningsprogrammen. |
| --- | --- |

(13)

Målet med europeiskt territoriellt samarbete är väsentligt för att säkerställa en balanserad och hållbar utveckling i gemenskapen. De strategiska riktlinjerna bör bidra till att det målet med europeiskt territoriellt samarbete förverkligas i praktiken, vilket kräver gemensamma utvecklingsstrategier för de berörda territorierna på nationell, regional och lokal nivå samt nätverkssamarbete, särskilt för att ombesörja överföring av idéer till de traditionella nationella och regionala sammanhållningsprogrammen.

| (14) | För att främja en hållbar utveckling bör de strategiska riktlinjerna återspegla behovet av att beakta skydd och förbättring av miljön vid utformningen av nationella strategier. |
| --- | --- |

(14)

För att främja en hållbar utveckling bör de strategiska riktlinjerna återspegla behovet av att beakta skydd och förbättring av miljön vid utformningen av nationella strategier.

| (15) | Jämställdhet mellan kvinnor och män och förebyggande av diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning är grundläggande sammanhållningspolitiska principer och bör införlivas på alla nivåer i det strategiska förhållningssättet till sammanhållningen. |
| --- | --- |

(15)

Jämställdhet mellan kvinnor och män och förebyggande av diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning är grundläggande sammanhållningspolitiska principer och bör införlivas på alla nivåer i det strategiska förhållningssättet till sammanhållningen.

| (16) | Goda styrelseformer är nödvändiga på alla nivåer för att sammanhållningspolitiken skall kunna genomföras väl. I dessa strategiska riktlinjer bör hänsyn tas till betydelsen av ett omfattande partnerskap vid utformningen och genomförandet av utvecklingsstrategierna, vilket är nödvändigt för att se till att komplexa sammanhållningsstrategier kan förvaltas väl, och till behovet av kvalitet och effektivitet i den offentliga sektorn. |
| --- | --- |

(16)

Goda styrelseformer är nödvändiga på alla nivåer för att sammanhållningspolitiken skall kunna genomföras väl. I dessa strategiska riktlinjer bör hänsyn tas till betydelsen av ett omfattande partnerskap vid utformningen och genomförandet av utvecklingsstrategierna, vilket är nödvändigt för att se till att komplexa sammanhållningsstrategier kan förvaltas väl, och till behovet av kvalitet och effektivitet i den offentliga sektorn.

| (17) | Dessa strategiska riktlinjer utgör en enhetlig, vägledande ram som medlemsstaterna och regionerna uppmanas att använda när de utformar sina nationella och regionala program, särskilt för att bedöma deras bidrag till gemenskapens mål när det gäller sammanhållning, tillväxt och sysselsättning. Med ledning av dessa strategiska riktlinjer bör varje enskild medlemsstat utarbeta sin nationella strategiska referensram och därav följande operativa program. |
| --- | --- |

(17)

Dessa strategiska riktlinjer utgör en enhetlig, vägledande ram som medlemsstaterna och regionerna uppmanas att använda när de utformar sina nationella och regionala program, särskilt för att bedöma deras bidrag till gemenskapens mål när det gäller sammanhållning, tillväxt och sysselsättning. Med ledning av dessa strategiska riktlinjer bör varje enskild medlemsstat utarbeta sin nationella strategiska referensram och därav följande operativa program.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Härmed antas gemenskapens strategiska riktlinjer för ekonomisk, social och territoriell sammanhållning (nedan kallade ”strategiska riktlinjer”) i enlighet med bilagan, som en vägledande ram för medlemsstaterna för utarbetande av de nationella strategiska referensramarna och operativa programmen för perioden 2007–2013.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 6 oktober 2006.

På rådets vägnar

K. RAJAMÄKI

Ordförande

---

(1)  EUT L 210, 31.7.2006, s. 25.

1

---

BILAGA

Gemenskapens strategiska riktlinjer för ekonomisk, social och territoriell sammanhållning 2007–2013

1.   INLEDNING: RIKTLINJER FÖR SAMMANHÅLLNINGSPOLITIKEN 2007–2013

I enlighet med de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning i den förnyade Lissabonagendan bör man i de program som stöds av sammanhållningspolitiken sträva efter att målinrikta resurserna på följande tre prioriteringar (1):

| — | Att öka medlemsstaternas, regionernas och städerna attraktionskraft genom att förbättra tillgängligheten, se till att tjänsterna håller en lämplig kvalitet och nivå samt bevara miljön. |
| --- | --- |

—

Att öka medlemsstaternas, regionernas och städerna attraktionskraft genom att förbättra tillgängligheten, se till att tjänsterna håller en lämplig kvalitet och nivå samt bevara miljön.

| — | Att uppmuntra innovation, entreprenörskap och stimulera tillväxt i kunskapsekonomin genom att se till att det finns forsknings- och innovationskapacitet, inbegripet ny informations- och kommunikationsteknik. |
| --- | --- |

—

Att uppmuntra innovation, entreprenörskap och stimulera tillväxt i kunskapsekonomin genom att se till att det finns forsknings- och innovationskapacitet, inbegripet ny informations- och kommunikationsteknik.

| — | Att skapa fler och bättre arbetstillfällen genom att locka flera människor ut på arbetsmarknaden eller till företagande, förbättra arbetstagares och företags anpassningsförmåga och öka investeringarna i humankapital. |
| --- | --- |

—

Att skapa fler och bättre arbetstillfällen genom att locka flera människor ut på arbetsmarknaden eller till företagande, förbättra arbetstagares och företags anpassningsförmåga och öka investeringarna i humankapital.

I och med att Lissabonagendan inarbetas i de nya programmen bör följande principer beaktas:

| | För det första bör sammanhållningspolitiken i enlighet med den nystartade Lissabonagendan i högre grad inriktas på kunskap, forskning och innovation samt humankapital. Därför bör den samlade ekonomiska satsningen för att stödja dessa områden öka betydligt, i enlighet med de nya bestämmelserna om öronmärkning (2). Dessutom bör medlemsstater och regioner låta sig inspireras av bästa praxis på de områden där detta har gett synbart positiva resultat i form av tillväxt och sysselsättning. |
| --- | --- |

För det första bör sammanhållningspolitiken i enlighet med den nystartade Lissabonagendan i högre grad inriktas på kunskap, forskning och innovation samt humankapital. Därför bör den samlade ekonomiska satsningen för att stödja dessa områden öka betydligt, i enlighet med de nya bestämmelserna om öronmärkning (2). Dessutom bör medlemsstater och regioner låta sig inspireras av bästa praxis på de områden där detta har gett synbart positiva resultat i form av tillväxt och sysselsättning.

| | För det andra bör medlemsstaterna och regionerna eftersträva en hållbar utveckling och satsa på synergieffekter mellan de ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensionerna. I den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och de nationella reformprogrammen betonas miljöns roll för tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. Miljöskyddet måste beaktas när program och projekt för hållbar utveckling utarbetas. |
| --- | --- |

För det andra bör medlemsstaterna och regionerna eftersträva en hållbar utveckling och satsa på synergieffekter mellan de ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensionerna. I den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och de nationella reformprogrammen betonas miljöns roll för tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. Miljöskyddet måste beaktas när program och projekt för hållbar utveckling utarbetas.

| | För det tredje bör medlemsstaterna och regionerna sträva efter att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män på alla nivåer när det gäller utarbetandet och genomförandet av program och projekt. Detta kan ske genom specifika åtgärder för att främja jämställdhet, liksom genom att noga beakta hur andra projekt och förvaltningen av medel kan påverka jämställdheten. |
| --- | --- |

För det tredje bör medlemsstaterna och regionerna sträva efter att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män på alla nivåer när det gäller utarbetandet och genomförandet av program och projekt. Detta kan ske genom specifika åtgärder för att främja jämställdhet, liksom genom att noga beakta hur andra projekt och förvaltningen av medel kan påverka jämställdheten.

| | För det fjärde bör medlemsstaterna vidta erforderliga åtgärder för att förebygga alla former av diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning när medel från fonderna används. Särskilt är tillgänglighet för funktionshindrade ett av kriterierna som måste följas när verksamhet som samfinansieras från fonderna utformas och genomförs. |
| --- | --- |

För det fjärde bör medlemsstaterna vidta erforderliga åtgärder för att förebygga alla former av diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning när medel från fonderna används. Särskilt är tillgänglighet för funktionshindrade ett av kriterierna som måste följas när verksamhet som samfinansieras från fonderna utformas och genomförs.

I de följande avsnitten granskas de viktigaste aspekterna när det gäller dessa vittomfattande områden, varvid specifika riktlinjer anges under respektive rubrik. Naturligtvis kommer inte alla dessa detaljerade riktlinjer att vara relevanta för samtliga regioner. Vilken sammansättning av investeringar som är den lämpligaste är i slutändan beroende av vad som framkommer vid analysen av respektive medlemsstats eller regions starka och svaga sidor. Riktlinjerna är snarast en gemensam ram som medlemsstaterna och regionerna uppmanas att använda när de utvecklar sina nationella, regionala och lokala program, i synnerhet när det skall göras en bedömning av deras bidrag till unionens mål i fråga om sammanhållning, tillväxt och sysselsättning.

1.1   Riktlinje: att göra Europa och dess regioner mera attraktiva att investera och arbeta i

En av förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning är att se till att den infrastruktur som är nödvändig (t.ex. transport, miljö och energi) för företagen är på plats. En modern infrastruktur är en viktig faktor för många företags resultat som påverkar regionernas ekonomiska och sociala attraktionskraft. Investeringar i infrastruktur i regioner som släpar efter, särskilt i de nya medlemsstaterna, främjar tillväxt och bidrar därmed till att förstärka konvergensen i unionen i övrigt och öka livskvaliteten. Resurserna bör komma inte bara från bidrag utan också, där det är möjligt, från den privata sektorn och från lån, t.ex. från Europeiska investeringsbanken, EIB. Medlemsstaterna kommer under nästa period att få möjlighet att i högre grad använda sig av EIB:s experter för att utarbeta projekt som lämpar sig för EU-finansiering från Jaspersinitiativet.

1.1.1   Att utvidga och förbättra transportinfrastrukturen

En effektiv, smidig och säker transportinfrastruktur kan anses vara en nödvändig förutsättning för ekonomisk utveckling, eftersom den främjar produktiviteten och därmed utvecklingsmöjligheterna för de berörda regionerna genom att rörligheten för personer och varor underlättas. Transportnät förbättrar möjligheterna för handel och ökar samtidigt effektiviteten. Utvecklingen av Europatäckande transportinfrastrukturer (framför allt de relevanta delarna av de trettio prioriterade projekten för transeuropeiska transportnät, ”TEN-T-projekt”) med särskild tonvikt på gränsöverskridande projekt är avgörande för att åstadkomma ökad integration av de nationella marknaderna, särskilt inom ramen för en utvidgad union.

Investeringarna i infrastruktur måste anpassas till de särskilda behoven i de berörda regionerna och länderna och till deras ekonomiska utvecklingsnivå. Dessa behov är i allmänhet störst i konvergensregionerna och i de länder som omfattas av Sammanhållningsfonden. Avkastningen på investeringar i infrastruktur tenderar (i likhet med andra investeringar) att minska över en viss finansieringsnivå. De ekonomiska avkastningarna på sådana investeringar är höga så länge infrastrukturen är otillräcklig och de grundläggande näten inte är färdigutbyggda, men de brukar minska när en viss nivå har uppnåtts.

Hänsyn bör också tas till den ekonomiska utvecklingsnivån i regionen och till de satsningar som har gjorts i infrastruktur. I de minst utvecklade regionerna och länderna kan internationella och interregionala förbindelser ge bättre avkastning på längre sikt i form av ökad konkurrens mellan företag och även underlätta arbetskraftens rörlighet. För regioner med en spridd, småskalig ekonomisk bas och ett bosättningsmönster baserat på småstäder kan det å andra sidan vara lämpligare att upprätta en regional transportinfrastruktur. I regioner där vägnätet är otillräckligt bör medel också kunna ställas till förfogande för att anlägga ekonomiskt lönsamma vägförbindelser. Dessutom bör man möta utmaningarna i fråga om rörlighet och tillgänglighet i städer, med stöd till integrerade trafikledningssystem och rena transportlösningar.

För att fördelarna av transportinvesteringarna skall bli så stora som möjligt bör stödet från fonderna baseras på ett antal principer.

För det första bör objektiva kriterier användas för att fastställa hur stora och vilka investeringar som behöver göras i infrastruktur. Den potentiella avkastningen bör t.ex. beräknas efter den ekonomiska utvecklingsnivån och typen av ekonomisk verksamhet i de berörda regionerna, den förhärskande infrastrukturtätheten och infrastrukturkvaliteten eller graden av belastning. Vid beräkningen av den sociala avkastningen bör hänsyn också tas till de ekologiska och sociala följderna av eventuella infrastrukturprojekt.

För det andra bör principen om ekologisk hållbarhet beaktas i största möjliga utsträckning i enlighet med vitboken (3). Övergång till mer miljövänliga transportslag bör eftersträvas. Varje transportslags miljömässiga och andra prestanda bör optimeras, särskilt när det gäller användning av infrastruktur inom och mellan olika transportsätt (4).

För det tredje bör det i konvergensregionerna och i länderna som omfattas av Sammanhållningsfonden läggas särskild vikt vid att modernisera järnvägssystemet genom att noggrant välja ut prioriterade sträckor och sörja för deras driftskompatibilitet med det europeiska ledningssystemet för järnvägstrafik (ERTMS).

För det fjärde bör investeringar i transportinfrastruktur åtföljas av en passande trafikförvaltning med särskild uppmärksamhet på säkerhetshänsyn i enlighet med nationella standarder och gemenskapsstandarder. I nationella och regionala strategier bör hänsyn tas till behovet av att åstadkomma en balanserad (och ren) fördelning av transportmedlen som uppfyller både ekonomiska och ekologiska behov. Strategierna bör t.ex. omfatta intelligenta transportsystem, multimodala plattformar och i synnerhet teknik som används både i ERTMS och för Single European Sky ATM Research-programmet (Sesar – för ett enhetligare lufttrafikförvaltningssystem i Europa).

Mot bakgrund av ovanstående principer fastställs följande riktlinjer för åtgärder:

| — | Medlemsstaterna och de regioner som är berättigade till stöd enligt konvergensmålet (5) eller Sammanhållningsfonden bör på lämpligt sätt prioritera de av de 30 projekt av europeiskt intresse som är belägna på deras territorium. Inom denna grupp av projekt förtjänar de gränsöverskridande förbindelserna särskild uppmärksamhet. Andra TEN-T-projekt och strategiska transportförbindelser bör stödjas där det kan visas att de bidrar starkt till tillväxt och konkurrenskraft. |
| --- | --- |

—

Medlemsstaterna och de regioner som är berättigade till stöd enligt konvergensmålet (5) eller Sammanhållningsfonden bör på lämpligt sätt prioritera de av de 30 projekt av europeiskt intresse som är belägna på deras territorium. Inom denna grupp av projekt förtjänar de gränsöverskridande förbindelserna särskild uppmärksamhet. Andra TEN-T-projekt och strategiska transportförbindelser bör stödjas där det kan visas att de bidrar starkt till tillväxt och konkurrenskraft.

| — | Kompletterande investeringar i sekundära förbindelser kommer också att vara en viktig del av en integrerad regional strategi för transporter och kommunikation för stads- och landsbygdsområden, i syfte att sörja för att regionerna får fördel av de möjligheter som huvudnäten skapar. |
| --- | --- |

—

Kompletterande investeringar i sekundära förbindelser kommer också att vara en viktig del av en integrerad regional strategi för transporter och kommunikation för stads- och landsbygdsområden, i syfte att sörja för att regionerna får fördel av de möjligheter som huvudnäten skapar.

| — | I stödet till järnvägsinfrastrukturen bör man eftersträva att sörja för ett ökat tillträde. Spåravgifterna bör underlätta tillträdet för oberoende operatörer och främja inrättandet av ett driftskompatibelt nätverk i hela EU. Iakttagande och tillämpning av bestämmelserna om driftskompatibilitet liksom installation av ERTMS-utrustning ombord på tåg och på spårsträckningar bör ingå i alla finansierade projekt, där så är lämpligt. |
| --- | --- |

—

I stödet till järnvägsinfrastrukturen bör man eftersträva att sörja för ett ökat tillträde. Spåravgifterna bör underlätta tillträdet för oberoende operatörer och främja inrättandet av ett driftskompatibelt nätverk i hela EU. Iakttagande och tillämpning av bestämmelserna om driftskompatibilitet liksom installation av ERTMS-utrustning ombord på tåg och på spårsträckningar bör ingå i alla finansierade projekt, där så är lämpligt.

| — | Att främja ekologiskt hållbara transportnät, särskilt i stadsområden. Dit hör allmänna transportanläggningar (inbegripet infartsparkeringar), mobilitetsplaner, ringleder, ökad säkerhet vid vägkorsningar och ”lätt” trafik (cykelbanor, gångvägar). I detta ingår också att göra vissa gemensamma offentliga transporttjänster tillgängliga för vissa målgrupper (gamla, funktionshindrade) och att tillhandahålla distributionsnät för alternativa motorbränslen. Sjöfart på inre vattenvägar kan också bidra till att göra transportnäten hållbara. |
| --- | --- |

—

Att främja ekologiskt hållbara transportnät, särskilt i stadsområden. Dit hör allmänna transportanläggningar (inbegripet infartsparkeringar), mobilitetsplaner, ringleder, ökad säkerhet vid vägkorsningar och ”lätt” trafik (cykelbanor, gångvägar). I detta ingår också att göra vissa gemensamma offentliga transporttjänster tillgängliga för vissa målgrupper (gamla, funktionshindrade) och att tillhandahålla distributionsnät för alternativa motorbränslen. Sjöfart på inre vattenvägar kan också bidra till att göra transportnäten hållbara.

| — | I syfte att sörja för att transportinfrastrukturen i effektivast möjliga mån skall kunna främja den regionala utvecklingen bör särskild vikt läggas vid att förbättra inlandsområdenas, öarnas och de yttersta randområdenas förbindelser med TEN-T-projekten. Utvecklingen av sekundära förbindelser, särskilt kombinerade transporter och hållbara transporter, bör därför främjas. Framför allt bör hamnar och flygplatser förbindas med inlandet. |
| --- | --- |

—

I syfte att sörja för att transportinfrastrukturen i effektivast möjliga mån skall kunna främja den regionala utvecklingen bör särskild vikt läggas vid att förbättra inlandsområdenas, öarnas och de yttersta randområdenas förbindelser med TEN-T-projekten. Utvecklingen av sekundära förbindelser, särskilt kombinerade transporter och hållbara transporter, bör därför främjas. Framför allt bör hamnar och flygplatser förbindas med inlandet.

| — | Det bör läggas större vikt vid att utveckla ”sjömotorvägar” och cabotagetrafik till sjöss som ett bärkraftigt alternativ till långdistanstransporter på väg eller järnväg. |
| --- | --- |

—

Det bör läggas större vikt vid att utveckla ”sjömotorvägar” och cabotagetrafik till sjöss som ett bärkraftigt alternativ till långdistanstransporter på väg eller järnväg.

Om medlemsstaterna får stöd från både Sammanhållningsfonden och strukturfonderna, bör det göras en programmässig åtskillnad mellan de olika typer av åtgärder som finansieras genom den ena eller den andra fonden. Sammanhållningsfonden bör i så fall vara den fond som i första hand utnyttjas för stöd till transeuropeiska transportnät.

Strukturfonderna däremot bör generellt inriktas på infrastrukturutveckling som tar sikte på åtgärder för att stimulera den ekonomiska tillväxten (såsom utveckling av turism och förbättringar i syfte att öka industrianläggningars attraktionskraft). Vid investeringar i väginfrastruktur bör hänsyn också tas till det övergripande målet vägtrafiksäkerhet.

Samfinansiering från Sammanhållningsfonden och strukturfonderna bör fungera som ett komplement till bidrag från budgeten för transeuropeiska nät, samtidigt som EU-stöd inte bör ges två gånger. Medlemsstaterna kan utnyttja samordnarna för att förkorta tiden mellan planeringen av näten och den fysiska uppbyggnaden. De enskilda medlemsstaterna kommer att behöva bestämma i förväg vilket instrument som passar bäst för de planerade projekten. Sammanhållningspolitiska medel kan kombineras med den del av TEN-T-instrumenten som ges i form av en lånegaranti.

1.1.2   Att förstärka synergieffekterna mellan miljöskydd och tillväxt

Investeringar i miljö kan bidra till ekonomin på tre sätt: de kan sörja för att den ekonomiska tillväxten blir bärkraftig på lång sikt, de minskar de externa miljökostnaderna för ekonomin (t.ex. hälso- och sjukvårdskostnader, reningskostnader eller reparation av skador) och de stimulerar innovation och skapande av arbetstillfällen. I framtida sammanhållningsprogram bör man eftersträva att förstärka potentiella synergieffekter mellan miljöskydd och tillväxt. Tillhandahållandet av miljötjänster, såsom rent vatten, infrastruktur för avfallshantering och avloppsvattenrening, förvaltning av naturresurser och biologisk mångfald, dekontaminering av mark för att förbereda den för ny ekonomisk verksamhet samt skydd mot vissa miljörisker (t.ex. ökenspridning, torka, bränder och översvämningar), bör alla ha hög prioritet i detta sammanhang.

För att de ekonomiska fördelarna skall bli så stora som möjligt och kostnaderna så små som möjligt bör man särskilt prioritera att åtgärda miljöföroreningarna vid källan. När det gäller avfallshanteringen innebär detta att man måste inrikta sig på förebyggande av att avfall uppkommer, återvinning och biologisk nedbrytning av avfall, eftersom dessa åtgärder är kostnadseffektiva och skapar arbetstillfällen.

Utvecklingsstrategierna bör baseras på en förhandsbedömning av regionernas behov och specifika problem, om möjligt genom användning av lämpliga indikatorer. Man bör eftersträva att främja en internalisering av externa miljökostnader och stödja inrättandet och utvecklingen av marknadsbaserade instrument (t.ex. de instrument som föreslås i handlingsplanen för miljöteknik). Här bör uppmärksammas initiativet om global övervakning för miljö och säkerhet som från och med 2008 kommer att ge Europaomfattande aktuell information om marktäckning, markanvändning och havsegenskaper samt incidentkartor vid naturkatastrofer och olyckor.

De rekommenderade riktlinjerna för åtgärder är därför följande:

| — | Att åtgärda de betydande behoven av investeringar i infrastruktur, särskilt i konvergensregionerna, de nya medlemsstaterna, i syfte att uppfylla kraven i miljölagstiftningen på områdena vatten, avfall, luft samt natur- och artskydd och biologisk mångfald. |
| --- | --- |

—

Att åtgärda de betydande behoven av investeringar i infrastruktur, särskilt i konvergensregionerna, de nya medlemsstaterna, i syfte att uppfylla kraven i miljölagstiftningen på områdena vatten, avfall, luft samt natur- och artskydd och biologisk mångfald.

| — | Att sörja för attraktiva villkor för företagen och för att de därmed kan dra till sig högt kvalificerad arbetskraft. Detta kan säkerställas genom att man främjar markanvändningsplanering som minskar urbaniseringen och genom att man återupprustar den fysiska miljön, inbegripet utveckling av natur- och kulturtillgångar. Investeringar på detta område bör vara klart knutna till utvecklingen av innovativa och sysselsättningsskapande företag på de berörda platserna. |
| --- | --- |

—

Att sörja för attraktiva villkor för företagen och för att de därmed kan dra till sig högt kvalificerad arbetskraft. Detta kan säkerställas genom att man främjar markanvändningsplanering som minskar urbaniseringen och genom att man återupprustar den fysiska miljön, inbegripet utveckling av natur- och kulturtillgångar. Investeringar på detta område bör vara klart knutna till utvecklingen av innovativa och sysselsättningsskapande företag på de berörda platserna.

| — | Att utöver de investeringar i hållbar energi och hållbara transporter som behandlas på annat håll främja investeringar som bidrar till att EU:s åtaganden från Kyoto uppfylls. |
| --- | --- |

—

Att utöver de investeringar i hållbar energi och hållbara transporter som behandlas på annat håll främja investeringar som bidrar till att EU:s åtaganden från Kyoto uppfylls.

| — | Att vidta riskförebyggande åtgärder genom bättre förvaltning av naturresurser, mer målinriktad forskning och bättre utnyttjande av informations- och kommunikationsteknik samt en mer innovativ politik för offentlig förvaltning, exempelvis med preventiv övervakning. |
| --- | --- |

—

Att vidta riskförebyggande åtgärder genom bättre förvaltning av naturresurser, mer målinriktad forskning och bättre utnyttjande av informations- och kommunikationsteknik samt en mer innovativ politik för offentlig förvaltning, exempelvis med preventiv övervakning.

Om medlemsstaterna får stöd från både Sammanhållningsfonden och strukturfonderna bör det göras en tydlig åtskillnad i programmen mellan de olika typer av åtgärder som finansieras genom den ena respektive den andra fonden.

1.1.3   Att ta itu med Europas intensiva användning av traditionella energikällor

En annan närbesläktad prioritet är behovet av att genom en förbättring av energieffektiviteten och utnyttjande av förnybara energikällor minska beroendet av den traditionella energin. Investeringar på dessa områden bidrar till en tryggad energiförsörjning, vilket gynnar tillväxten på lång sikt, samtidigt som de fungerar som en innovationskälla och ger exportmöjligheter och är kostnadseffektiva, särskilt om energipriserna förblir höga.

Investeringar i traditionella energikällor behövs också i syfte att sörja för en tryggad försörjning. När det finns bevis för att marknadskrafterna har misslyckats och det inte strider mot liberaliseringen av marknaden bör fonderna framför allt inriktas på att färdigställa sammankopplingen av nät, framför allt det transeuropeiska nätet, på att förbättra elnäten samt färdigställa och förbättra näten för gasöverföring och gasdistribution, i förekommande fall även på öar och i de yttersta randområdena.

Riktlinjerna för åtgärder under denna rubrik är följande:

| — | Att stödja projekt för att förbättra energieffektiviteten och förmedla utvecklingsmodeller som bygger på låg energiintensitet. |
| --- | --- |

—

Att stödja projekt för att förbättra energieffektiviteten och förmedla utvecklingsmodeller som bygger på låg energiintensitet.

| — | Att stödja utvecklingen och användningen av förnybar och alternativ teknik (t.ex. vind, sol, biomassa), även för uppvärmning och kylning, som kan ge EU ett försprång och därmed stärka dess konkurrensmässiga ställning. Sådana investeringar bidrar också till Lissabonmålet, nämligen att sörja för att 21 % av elen år 2010 genereras från förnybara energikällor. |
| --- | --- |

—

Att stödja utvecklingen och användningen av förnybar och alternativ teknik (t.ex. vind, sol, biomassa), även för uppvärmning och kylning, som kan ge EU ett försprång och därmed stärka dess konkurrensmässiga ställning. Sådana investeringar bidrar också till Lissabonmålet, nämligen att sörja för att 21 % av elen år 2010 genereras från förnybara energikällor.

| — | Att koncentrera investeringarna i traditionella energikällor i syfte att utveckla nätverk i de fall där det finns tecken på marknadsmisslyckanden. Sådana investeringar är mest aktuella i konvergensregioner. |
| --- | --- |

—

Att koncentrera investeringarna i traditionella energikällor i syfte att utveckla nätverk i de fall där det finns tecken på marknadsmisslyckanden. Sådana investeringar är mest aktuella i konvergensregioner.

1.2   Riktlinje: att skapa tillväxt genom förbättrad kunskap och innovation

Gemenskapens mål att skapa tillväxt och sysselsättning kommer att kräva en strukturell omläggning av ekonomin mot en kunskapsbaserad verksamhet. För detta krävs åtgärder på flera områden: för att komma till rätta med den låga nivån när det gäller insatserna för forskning och teknisk utveckling, särskilt inom den privata sektorn; främja innovation med hjälp av nya eller förbättrade produkter, processer och tjänster som kan stå emot internationell konkurrens; öka den regionala förmågan att generera och absorbera ny teknik (särskilt informations- och kommunikationsteknik) samt för att ge ytterligare stöd till risktagning.

Utgifterna för forskning och teknisk utveckling som andel av BNP har ökat, men endast marginellt, och ligger med 1,9 % av BNP fortfarande långt under Lissabonmålet på 3 % (6). Även om företagens investeringar i forskning och teknisk utveckling fortfarande släpar efter betydligt, finns det tecken på att även de offentliga investeringarna i dessa områden har börjat att utsättas för press. Skillnaderna i utgifter för forskning, teknisk utveckling och innovation är mycket större inom och mellan länder, i synnerhet företagens utgifter för forskning och teknisk utveckling, än inkomstskillnaderna. Även om olika initiativ har tagits både nationellt och på gemenskapsnivå, är ytterligare åtgärder nödvändiga för att den forskning och tekniska utveckling som tillhandahålls av offentliga och privata forskningsinstitut skall kunna svara mot företagens behov. Europas innovationsklyfta gentemot andra ledande ekonomier blir allt större. Även inom Europa kvarstår innovationsklyftan, då EU alltför ofta misslyckas med att omvandla kunskap och teknisk utveckling till handelsprodukter och handelsprocesser. Sammanhållningspolitiken kan bidra till att lösa de största problemen bakom Europas otillräckliga resultat på innovationssidan, inbegripet ineffektiva innovationssystem, otillräcklig entreprenörsdynamik eller en alltför långsam ibruktagning av informations- och kommunikationsteknik från företagens sida.

Det är därför nödvändigt att förbättra den nationella och regionala kapaciteten för forskning och teknisk utveckling, stödja investeringar i infrastruktur för informations- och kommunikationsteknik och förmedla teknik och kunskap med hjälp av en passande tekniköverföring och mekanismer för kunskapsutbyte. Bättre användning av den befintliga potentialen för forskning och teknisk utveckling skulle kunna uppmuntras genom regionala, framsynta och andra strategiska planeringsmetoder, där viktiga aktörer får delta i en regelbunden och systematisk dialog. Det är också viktigt att öka företagens förmåga att tillgodogöra sig forskning och teknisk utveckling, särskilt de små och medelstora företagen, främja inrättandet och utnyttjandet av en större volym av forskare av hög kvalitet i Europa, öka de privata och offentliga investeringarna i forskning, teknisk utveckling och innovation samt uppmuntra till partnerskap för forskning och teknisk utveckling i alla unionens regioner. Exempelvis kan europeiska teknikplattformar göra det möjligt att bättre anpassa forskningsprogram till företagens behov. Sammanhållningspolitiken kan bidra till genomförandet av deras strategiska forskningsagendor i hela EU, även i mindre utvecklade regioner.

Även om direktstöd fortfarande är viktigt, framför allt i konvergensregioner, är det nödvändigt att gå in för att tillhandahålla kollektiva affärstjänster och tekniska tjänster till företagsgrupper i syfte att hjälpa dem att förbättra sin innovativa verksamhet. Direkta bistånd till enskilda företag bör hellre sikta på att förbättra företagens kapacitet i fråga om forskning, teknisk utveckling och innovation än på att tillfälligt sänka deras produktionskostnader med betydande risker för nollresultat som följd. Detta är särskilt viktigt inom traditionella sektorer, särskilt de som är utsatta för global konkurrens och där det krävs ytterligare ansträngningar för att bevara konkurrenskraften, och i små och medelstora företag, som ofta utgör den viktigaste sysselsättningskällan på regional nivå. Allra viktigast är att denna politik måste anpassas till varje regions specifika förhållanden, i synnerhet till små och medelstora företags behov. Nationella och regionala strategier bör baseras på en helhetsanalys av de möjligheter som finns till investering i forskning och teknisk utveckling.

Kunskap och innovation står i centrum för unionens ansträngningar när det gäller att främja snabbare tillväxt och fler arbetstillfällen. Två närbesläktade ramprogram är föreslagna på EU-nivå: det sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. Det är av avgörande betydelse att det föreligger synergi mellan sammanhållningspolitiken och dessa instrument, så att forsknings- och sammanhållningspolitiken förstärker varandra på regional nivå, varvid nationella och regionala utvecklingsstrategier visar hur detta skall uppnås. Sammanhållningspolitiken kan hjälpa alla regioner att bygga upp sin forsknings- och innovationskapacitet och därmed bidra till att dessa regioner faktiskt deltar i det europeiska forskningsområdet och i unionens forsknings- och innovationsverksamhet mer allmänt. Sammanhållningspolitiken fyller särskilt två viktiga funktioner. För det första när det gäller att hjälpa regionerna att genomföra regionala innovationsstrategier och handlingsplaner som potentiellt sett kan ha en betydande inverkan på konkurrenskraften, både på regional nivå och i unionen som helhet. För det andra när det gäller att bidra till att höja forsknings- och innovationskapaciteten i regionen upp till en nivå där den kan delta i nationsövergripande forskningsprojekt.

Regionala strategier bör således inriktas på investeringar i forskning, teknisk utveckling, innovation, humankapital och entreprenörskap; sörja för att sådana investeringar motsvarar regionens ekonomiska utvecklingsbehov och förmåga att omsättas i nyskapande produkter, processer och tjänster; öka tekniköverföringen och kunskapsutbytet; främja utveckling, förmedling och användning av informations- och kommunikationsteknik i företag samt sörja för att företag som är villiga att investera i varor och tjänster med ett högt mervärde har tillträde till finansiering. I strategierna bör särskilt möjlighet ges till experiment med syftet att öka de politiska åtgärdernas genomslag och de förmedlande organisationernas förmåga att uppmuntra regionala och lokala aktörer, framför allt små och medelstora företag, att vara innovativa.

1.2.1   Att öka och förbättra investeringarna i forskning och teknisk utveckling

De europeiska företagens konkurrenskraft beror ytterst på deras förmåga att föra ut ny kunskap på marknaden så snabbt som möjligt. Offentligt stöd till forskning och teknisk utveckling är motiverat på grund av marknadsmisslyckanden och på grund av vissa FoTU-investeringars allmännyttiga karaktär. Frågor om vem som har rätten till forskningsresultat och behovet av att uppnå en kritisk massa på vissa forskningsområden gör det dessutom berättigat att ge statligt stöd till forskning och teknisk utveckling.

Vid genomförandet av regionalpolitiken måste hänsyn tas till forskningens och den tekniska utvecklingens särskilda natur. I syfte att uppmuntra inrättandet av de spjutspetscentrum som behövs för att uppnå en kritisk massa krävs framför allt ett nära samspel mellan aktörerna inom forskningen och den tekniska utvecklingen. I detta sammanhang är exempelvis geografisk närhet i form av kluster av små och medelstora företag och innovativa poler runt offentliga forskningsinstitut avgörande. Forskningen och den tekniska utvecklingen måste därför vara geografiskt koncentrerade, samtidigt som absorptionsförmågan inom områden med låg FoTU-intensitet måste främjas.

Forskning och teknisk utveckling i de minst utvecklade medlemsstaterna och regionerna bör utvecklas runt de befintliga spjutspetscentrumen och utan för stor geografisk spridning av resurser. Även här kan europeiska teknikplattformar bidra till att fokusera investeringarna till prioriterade forskningsområden. Investeringarna bör också komplettera de EU-prioriteringar som fastställs i det sjunde ramprogrammet och stödja målen i den förnyade Lissabonagendan. Utveckling av nya och säljbara produkter, tjänster och färdigheter bör prioriteras.

Åtgärder inom forskning och teknisk utveckling bör anpassas till EU:s politik på de berörda områdena och till behoven i regionerna i fråga. Metoderna bör vara baserade på en sund analys, t.ex. ett framsynt tillvägagångssätt, och på användningen av indikatorer, t.ex. patent, antalet människor verksamma inom forskning och teknisk utveckling, privata och offentliga forskningsinstituts belägenhet samt förekomsten av kluster av innovativa företag.

Följande riktlinjer för åtgärder kan fastställas på området forskning och teknisk utveckling:

| — | Samarbetet mellan företag och mellan företag och offentliga forskningsinstitut eller högre utbildningsanstalter bör förstärkas genom stöd till inrättandet av regionala och regionsövergripande kluster av spetsforskningsenheter. |
| --- | --- |

—

Samarbetet mellan företag och mellan företag och offentliga forskningsinstitut eller högre utbildningsanstalter bör förstärkas genom stöd till inrättandet av regionala och regionsövergripande kluster av spetsforskningsenheter.

| — | Forskning och teknisk utveckling inom små och medelstora företag och tekniköverföring bör stödjas (så att dessa företag får tillgång till FoTU-tjänster i forskningsinstitut som finansieras med offentliga medel). |
| --- | --- |

—

Forskning och teknisk utveckling inom små och medelstora företag och tekniköverföring bör stödjas (så att dessa företag får tillgång till FoTU-tjänster i forskningsinstitut som finansieras med offentliga medel).

| — | Regionala gränsöverskridande och nationsövergripande initiativ som syftar till att förstärka forskningssamarbetet och kapacitetsuppbyggnaden inom de områden som prioriteras för EU:s forskningspolitik bör stödjas. |
| --- | --- |

—

Regionala gränsöverskridande och nationsövergripande initiativ som syftar till att förstärka forskningssamarbetet och kapacitetsuppbyggnaden inom de områden som prioriteras för EU:s forskningspolitik bör stödjas.

| — | Kapacitetsuppbyggnaden inom forskning och teknisk utveckling bör förstärkas, inbegripet i fråga om informations- och kommunikationsteknik, forskningsinfrastruktur och humankapital på de områden som har en betydande tillväxtpotential. |
| --- | --- |

—

Kapacitetsuppbyggnaden inom forskning och teknisk utveckling bör förstärkas, inbegripet i fråga om informations- och kommunikationsteknik, forskningsinfrastruktur och humankapital på de områden som har en betydande tillväxtpotential.

I synnerhet i de regioner som är berättigade till stöd inom ramen för konvergensmålet kan programmen bidra till att infrastruktur utvecklas för forskning, teknisk utveckling och utbildning (inbegripet regionala höghastighetssystem för dataöverföring mellan och inom forskningsinrättningar), utbildningsinfrastruktur, utrustning och instrument i såväl forskningsinstitut som företag vilka finansieras med offentliga medel, förutsatt att dessa investeringar är direkt kopplade till regionala ekonomiska utvecklingsmål. Hit hör t.ex. forskningsinfrastruktur för vilken genomförbarhetsstudier har finansierats med medel från tidigare ramprogram. Vid stöd till prioriteringar inom ramen för det sjunde ramprogrammet bör man sträva efter att utveckla hela potentialen vid kommande och befintliga spjutspetscentrum och påskynda investeringarna i humankapital, särskilt genom att utbilda forskare på nationell nivå och genom att skapa förutsättningar för att locka till sig forskare som utbildats i utlandet.

1.2.2   Att underlätta innovation och främja entreprenörskap

Innovation är ett resultat av invecklade och inbördes samverkande processer, t.ex. ett företags förmåga att knyta an till kompletterande kunskaper som förmedlats av andra marknadsaktörer, organisationer och institutioner.

Investeringar i innovation är en överordnad sammanhållningspolitisk prioritet för både målen konvergens och regional konkurrenskraft och sysselsättning. Medfinansiering av sådana investeringar bör vara den viktigaste prioriteringen i de regioner som omfattas av konkurrens- och sysselsättningsmålet, där begränsade ekonomiska resurser måste koncentreras så att en kritisk massa uppnås och hävstångseffekter genereras.

Det viktigaste målet bör vara att främja ett företagsklimat som gynnar företagens produktion, förmedling och användning av ny kunskap. För att skapa effektiva, regionala innovationssystem måste ekonomiska, sociala och politiska aktörer komma i kontakt med världens mest avancerade kunnande inom teknik och företag, inte bara med det egna landets eller regionens. För detta ändamål bör samarbete även eftersträvas med innovationsförmedlingscentren och euroinfocentren som finansieras via ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, särskilt nationsövergripande teknik- och informationsförmedling.

Unga företag, särskilt de som har anknytning till forskning och teknisk utveckling, måste stödjas i syfte att utveckla partnerskap med forskningsinstitut på grundval av långsiktiga visioner och en klar marknadsorientering. Sammanhållningspolitiken bör sikta på att kompensera för marknadsmisslyckanden som hindrar innovation och entreprenörskap. När åtgärder vidtas bör man sträva efter att bygga på befintlig verksamhet, så att regionens potential för forskning och teknisk utveckling utnyttjas och nätverksbyggande och tekniskt samarbete inom och mellan regioner främjas.

Offentliga myndigheter bör sörja för att forskningsinstitut och den privata och offentliga sektorn till fullo utnyttjar de potentiella synergieffekterna dem emellan.

De ekonomiska utvecklingsstrategierna kan vad metoderna beträffar bygga på insamling av uppgifter om befintlig innovativ verksamhet i de berörda regionerna, t.ex. om privata patent eller om typen av och räckvidden och utvecklingspotentialen för den innovativa verksamhet som finns, inbegripet verksamhet i vilken både privata och offentliga forskningsinstitut deltar. Gemenskapens innovationsundersökningar och den europeiska resultattavlan för innovation är också till hjälp i detta avseende.

Riktlinjerna för åtgärder under denna rubrik är följande:

| — | Att se till att det regionala utbudet i fråga om innovation och utbildning på området forskning och teknisk utveckling blir effektivare och mer lättillgängligt för företag, särskilt små och medelstora företag, t.ex. genom att inrätta spetscentrum, sammanföra små och medelstora högteknikföretag runt forskningsinstitut och tekniska institut, eller utveckla och skapa regionala kluster runt stora företag. |
| --- | --- |

—

Att se till att det regionala utbudet i fråga om innovation och utbildning på området forskning och teknisk utveckling blir effektivare och mer lättillgängligt för företag, särskilt små och medelstora företag, t.ex. genom att inrätta spetscentrum, sammanföra små och medelstora högteknikföretag runt forskningsinstitut och tekniska institut, eller utveckla och skapa regionala kluster runt stora företag.

| — | Att tillhandahålla företagsstödtjänster i syfte att göra det möjligt för företag, särskilt små och medelstora företag, att öka sin konkurrenskraft och komma ut på den internationella marknaden, särskilt genom att ta till vara de möjligheter som den inre marknaden skapar. I företagstjänsterna bör man prioritera utnyttjandet av synergieffekter (t.ex. tekniköverföring, forskningscentrum, kommunikationscentrum för informations- och kommunikationsteknik, företagskuvöser och närstående tjänster samt samarbete med företagskluster) och tillhandahålla ett mer traditionellt stöd på områdena förvaltning, marknadsföring, tekniskt stöd, rekrytering samt andra yrkesmässiga och kommersiella tjänster. |
| --- | --- |

—

Att tillhandahålla företagsstödtjänster i syfte att göra det möjligt för företag, särskilt små och medelstora företag, att öka sin konkurrenskraft och komma ut på den internationella marknaden, särskilt genom att ta till vara de möjligheter som den inre marknaden skapar. I företagstjänsterna bör man prioritera utnyttjandet av synergieffekter (t.ex. tekniköverföring, forskningscentrum, kommunikationscentrum för informations- och kommunikationsteknik, företagskuvöser och närstående tjänster samt samarbete med företagskluster) och tillhandahålla ett mer traditionellt stöd på områdena förvaltning, marknadsföring, tekniskt stöd, rekrytering samt andra yrkesmässiga och kommersiella tjänster.

| — | Att se till att EU:s starka ställning på området miljöinnovation utnyttjas till fullo. Miljöinnovation bör främjas, liksom förbättringar av de metoder som tillämpas av små och medelstora företag. Detta bör ske genom införande av miljöförvaltningssystem. Genom att göra investeringar på detta område nu kommer EU:s företag inom en nära framtid att befinna sig i en stark position när andra regioner inser behovet av denna teknik. Detta är ett område med en klar anknytning till ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. |
| --- | --- |

—

Att se till att EU:s starka ställning på området miljöinnovation utnyttjas till fullo. Miljöinnovation bör främjas, liksom förbättringar av de metoder som tillämpas av små och medelstora företag. Detta bör ske genom införande av miljöförvaltningssystem. Genom att göra investeringar på detta område nu kommer EU:s företag inom en nära framtid att befinna sig i en stark position när andra regioner inser behovet av denna teknik. Detta är ett område med en klar anknytning till ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation.

| — | Att främja entreprenörskap, underlätta inrättandet och utvecklingen av nya företag och med hjälp av olika medel (t.ex. informationskampanjer, prototyputveckling, handledning och tillhandahållande av företagsledarstöd och tekniskt stöd till potentiella entreprenörer) främja avknoppnings- och spin-off-företag från forskningsinstitut eller företag. |
| --- | --- |

—

Att främja entreprenörskap, underlätta inrättandet och utvecklingen av nya företag och med hjälp av olika medel (t.ex. informationskampanjer, prototyputveckling, handledning och tillhandahållande av företagsledarstöd och tekniskt stöd till potentiella entreprenörer) främja avknoppnings- och spin-off-företag från forskningsinstitut eller företag.

Det är viktigt att se till att företag, även små och medelstora företag, kan utnyttja forskningsresultaten i ett kommersiellt syfte.

Företagstjänster bör helst tillhandahållas av den privata sektorn eller av blandade offentlig-privata organisationer. Tjänsterna bör vara av högsta kvalitet, snabbt kunna ställas till förfogande, vara lättillgängliga och lyhörda mot de små och medelstora företagens behov. Kvaliteten på tjänsterna bör definieras och övervakas, och samstämmighet mellan tjänsteleverantörerna bör garanteras, vilket är möjligt genom upprättande av offentlig-privata partnerskap och genom inrättande av en enda kontaktpunkt.

De administrativa förfarandena är ofta alldeles för invecklade. Information och stöd i inledningsskedet bör kunna tillhandahållas genom ett nätverk av centrala kontaktpunkter som fungerar som förbindelselänk mellan den offentliga sektorn och den bidragssökande. De åtgärder som medfinansieras genom sammanhållningspolitiken bör ingå i detta. De som tillhandahåller dessa tjänster bör ha behörighet för hela skalan av statliga stöd, oberoende av nationellt eller regionalt ansvar, och vara målinriktade för att deras verksamhet, som övervakas regelbundet, skall vara effektiv.

Närhelst omständigheterna så tillåter bör skräddarsytt stöd ställas till förfogande för vissa kategorier av företag (t.ex. unga företag eller nyligen överlåtna företag) eller entreprenörer (t.ex. unga, kvinnor, äldre arbetstagare eller etniska minoritetsgrupper). Undervisning i entreprenörskap bör också uppmuntras i skolorna.

1.2.3   Att främja ett informationssamhälle för alla

Att sprida informations- och kommunikationsteknik inom alla unionens ekonomiska områden är viktigt för att förbättra både regionernas produktivitet och deras konkurrenskraft. Spridning av informations- och kommunikationsteknik uppmuntrar också till omläggning av produktionsmetoder och uppkomst av nya företagstjänster och privata tjänster. Om de offentliga tjänsterna tillhandahålls på ett effektivt sätt – särskilt e-förvaltning och e-hälsovård – ökar möjligheterna till ekonomisk tillväxt och nya tjänster betydligt. Spridning av teknik kan bidra till regional utveckling genom att inrättande och expansion av spjutspetscentrum för informations- och kommunikationsteknik främjas och genom att anslutningsmöjligheter och nätverk mellan företag skapas, framför allt mellan stora företag och små och medelstora företag. Åtgärderna bör främja utvecklingen av produkter och tjänster i syfte att underlätta och stimulera privata investeringar i informations- och kommunikationsteknik samtidigt som konkurrenskraften garanteras inom denna sektor.

De politiska åtgärderna bör därför ta sikte på sammankoppling. Detta inbegriper att förbättra innovationsstödet till små och medelstora företag med det särskilda målet att stimulera tekniköverföring mellan forskningsinstitut och företag. Det förutsätter också en uppbyggnad av de färdigheter som är nödvändiga inom kunskapsekonomin och för att utveckla dess innehåll genom tillhandahållande av tillämpningar och tjänster (såsom e-förvaltning, e-företag, e-lärande och e-hälsa) som erbjuder intressanta alternativ till andra, ofta kostsammare, modeller. Detta är särskilt viktigt för avlägsna och glest befolkade områden och öar, de yttersta randområdena och områden med naturliga nackdelar. Helt klart är att användningen och utvecklingen av produkter och innehållsbaserade tjänster endast fungerar om lämplig infrastruktur är för handen och i stånd att stödja bredbandstjänster. En passande infrastruktur för bredbandskommunikation över hela EU och till en rimlig kostnad är därför viktig.

Rent allmänt gäller att man vid investeringar i infrastruktur för informations- och kommunikationsteknik bör ta hänsyn till den snabba tekniska utvecklingen och respektera principerna om teknisk neutralitet och öppen åtkomst. Det är av avgörande betydelse att konkurrensreglerna efterlevs och att regelverket för elektronisk kommunikation genomförs.

Åtgärder måste baseras på indikatorer som rör den befintliga ekonomiska strukturen (inbegripet företagsspecialisering, ekonomisk utvecklingsnivå, kvaliteten på de anslutningsmöjligheter som finns till strukturerna för informations- och kommunikationsteknik och potentiella synergieffekter mellan regionala center för ekonomisk verksamhet). Vid fastställandet av regionala behov bör hänsyn tas till de initiativ som redan har tagits på EU-nivå när det gäller informations- och kommunikationsteknik, särskilt ”i2010 – Det europeiska informationssamhället för tillväxt och sysselsättning” (7).

Eftersom informations- och kommunikationstekniken griper in i alla delar av ekonomin och samhället, måste medlemsstaterna och regionerna utveckla strategier för informationssamhället som är möjliga att samordna med varandra och som säkerställer sammanhållning och integration mellan sektorerna. Detta kan ske genom väl avvägda åtgärder när det gäller tillgång och efterfrågan baserade på lokala behov, de berörda parternas deltagande och ett starkt offentligt politiskt stöd.

Riktlinjerna för åtgärder är följande:

| — | Att se till att informations- och kommunikationstekniken tas i bruk av företag och hushåll och främja utveckling genom ett väl avvägt stöd för tillgång och efterfrågan på produkter och såväl offentliga som privata tjänster samt genom ökade investeringar i humankapital. Dessa åtgärder bör leda till ökad produktivitet, främja en öppen och konkurrenskraftig digital ekonomi och ett samhälle som inbegriper alla (t.ex. genom att förbättra tillgängligheten för funktionshindrade och gamla) och därmed främja tillväxt och sysselsättning. |
| --- | --- |

—

Att se till att informations- och kommunikationstekniken tas i bruk av företag och hushåll och främja utveckling genom ett väl avvägt stöd för tillgång och efterfrågan på produkter och såväl offentliga som privata tjänster samt genom ökade investeringar i humankapital. Dessa åtgärder bör leda till ökad produktivitet, främja en öppen och konkurrenskraftig digital ekonomi och ett samhälle som inbegriper alla (t.ex. genom att förbättra tillgängligheten för funktionshindrade och gamla) och därmed främja tillväxt och sysselsättning.

| — | Att sörja för att en infrastruktur för informations- och kommunikationsteknik upprättas där marknaden misslyckas med att tillhandahålla den till en rimlig kostnad och på en tillfredsställande nivå för att stödja de tjänster som behövs, särskilt i avlägsna områden, landsbygdsområden och nya medlemsstater. |
| --- | --- |

—

Att sörja för att en infrastruktur för informations- och kommunikationsteknik upprättas där marknaden misslyckas med att tillhandahålla den till en rimlig kostnad och på en tillfredsställande nivå för att stödja de tjänster som behövs, särskilt i avlägsna områden, landsbygdsområden och nya medlemsstater.

1.2.4   Att förbättra tillgången till finansiering

Ett annat viktigt inslag i främjandet av kunskap och innovation är att underlätta tillgången till finansiering. För att tillväxt och sysselsättning skall kunna främjas måste det bli mer lönsamt för företagare och företag att investera i utveckling och produktion av varor och tjänster i stället för att rikta in sig på vinstmaximering.

I det sammanhanget är tillgången till finansiering ofta ett problem, vilket hämmar tillväxten och skapandet av sysselsättning. Det är viktigt att förbättra tillgången till kapital såväl för forskning och teknisk utveckling som nya företagsetableringar. Riskkapitalmarknader knutna till innovationsverksamhet behöver utvecklas och lagstiftningen behöver förbättras för att företagsamheten skall kunna underlättas.

Dessa program skulle kunna inledas i nära samarbete med Europeiska investeringsfonden (EIF) enligt Jeremie-initiativet så att de finansiella resurserna kan utvecklas på sådana områden där företagsamheten hämmas av marknadsmisslyckanden på grund av de höga risker som är knutna till forskning och teknisk utveckling. Vederbörlig hänsyn måste också tas till effekterna av statligt stöd på startandet av företag för att utestängning av privata investeringar och åtgärder som inverkar menligt på konkurrensen skall kunna förhindras. Samverkan mellan fonderna bör också förbättras.

Privat riskkapital och roterande fonder för innovativa företagsetableringar bör spela en viktig roll som motor för företagsamhet, innovation och skapande av arbetstillfällen. Det är inte alltid som institutionerna inom den offentliga sektorn är bäst lämpade för risktagande. En prioritering bör vara att skapa eller utveckla särskilda tillhandahållare av riskkapital och bankgarantier i fall av marknadsmisslyckanden. Sådana är effektivast om de kan erbjuda ett integrerat stödpaket med utbildning inför företagsstarten eller företagsutvidgningen.

Mot bakgrund av ovanstående principer fastställs följande riktlinjer för åtgärder:

| — | Stöd till andra instrument än bidrag, såsom lån, skuldfinansiering mot säkerhet i form av efterställda lån, konvertibla instrument (blandad skuld) och riskkapital (t.ex. såddkapital och riskkapital). Bidragen bör användas för att bygga upp och upprätthålla infrastruktur som underlättar tillgången till finansiering (t.ex. kontor för tekniköverföring, företagskuvöser, nätverk av s.k. företagsänglar, program för investeringsberedskap). Även garantisystem och system för ömsesidiga garantier, i synnerhet för att underlätta tillgången till mikrokrediter för små och medelstora företag, bör främjas. I detta sammanhang skulle EIB och EIF kunna komma med ett värdefullt bidrag. |
| --- | --- |

—

Stöd till andra instrument än bidrag, såsom lån, skuldfinansiering mot säkerhet i form av efterställda lån, konvertibla instrument (blandad skuld) och riskkapital (t.ex. såddkapital och riskkapital). Bidragen bör användas för att bygga upp och upprätthålla infrastruktur som underlättar tillgången till finansiering (t.ex. kontor för tekniköverföring, företagskuvöser, nätverk av s.k. företagsänglar, program för investeringsberedskap). Även garantisystem och system för ömsesidiga garantier, i synnerhet för att underlätta tillgången till mikrokrediter för små och medelstora företag, bör främjas. I detta sammanhang skulle EIB och EIF kunna komma med ett värdefullt bidrag.

| — | Utveckling av en integrerad metod där man samtidigt stödjer innovation, överföring av innovationer till ny kommersiell verksamhet och tillgång till riskkapital. |
| --- | --- |

—

Utveckling av en integrerad metod där man samtidigt stödjer innovation, överföring av innovationer till ny kommersiell verksamhet och tillgång till riskkapital.

| — | Insatser som riktas till särskilda grupper, såsom unga eller kvinnliga företagare eller missgynnade grupper. |
| --- | --- |

—

Insatser som riktas till särskilda grupper, såsom unga eller kvinnliga företagare eller missgynnade grupper.

Det är särskilt viktigt att samarbeta nära med EIF med tanke på den expertis som den under loppet av flera år har utvecklat, för att kunna ge de små och medelstora företagen det stöd som de behöver och samtidigt utveckla den europeiska riskkapitalmarknaden. Detta kan innebära medverkan i Jeremie-initiativet.

1.3   Riktlinje: fler och bättre jobb

I samband med att Lissabonstrategin fick en nystart antog Europeiska rådet en enda uppsättning riktlinjer i vilka de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken (8) och riktlinjerna för den europeiska sysselsättningsstrategin integrerats, vilket innebär en sammanknytning av den makroekonomiska och mikroekonomiska politiken samt sysselsättningspolitiken i syfte att främja tillväxt och sysselsättning. I enlighet med fondförordningarna (9) skall prioriteringarna i gemenskapens strategiska riktlinjer för sammanhållningen vara desamma som i den europeiska sysselsättningsstrategin (10). I rekommendationerna för sysselsättningen i EU anges dessutom landsspecifika utmaningar och prioriteringar.

Strävan efter full sysselsättning och högre produktivitet förutsätter ett flertal åtgärder av olika slag, bland annat de som tagits upp ovan. Investeringar i infrastruktur, företagsutveckling och forskning medför bättre möjligheter till sysselsättning, både på kort sikt, till följd av investeringarnas omedelbara effekter, och på längre sikt, genom deras positiva inverkan på produktiviteten och konkurrenskraften. För att dessa investeringar skall få största möjliga avkastning i form av sysselsättning måste humankapitalet vidareutvecklas och förbättras.

När det gäller utvecklingen av humankapitalet anges i riktlinjerna för sysselsättning följande tre prioriterade åtgärder i medlemsstaternas politik:

| — | Att få in och behålla fler människor i arbete och modernisera de sociala trygghetssystemen. |
| --- | --- |

—

Att få in och behålla fler människor i arbete och modernisera de sociala trygghetssystemen.

| — | Att förbättra arbetstagares och företags anpassningsförmåga och flexibiliteten på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

—

Att förbättra arbetstagares och företags anpassningsförmåga och flexibiliteten på arbetsmarknaden.

| — | Att öka investeringarna i humankapital genom bättre utbildning och kompetensutveckling. |
| --- | --- |

—

Att öka investeringarna i humankapital genom bättre utbildning och kompetensutveckling.

Förutom dessa prioriteringar bör också tillräcklig uppmärksamhet ägnas åt investeringar för förbättring av effektiviteten i den offentliga förvaltningen och åt infrastrukturen inom utbildning, sociala tjänster, hälso- och sjukvård samt kultur.

Sammanhållningspolitiken bör riktas in på att bemöta de särskilda utmaningar som den europeiska sysselsättningsstrategin innebär för varje enskild medlemsstat, genom att stödja åtgärder inom ramen för konvergensmålet och målet regional konkurrenskraft och sysselsättning, under hänsynstagande till verksamhetens omfattning enligt de aktuella rättsakterna. När det gäller det första målet kan ett större antal åtgärder komma i fråga och utbudet av finansiering är större. I fråga om det senare målet måste EU-medlen i högre grad målinriktas för att de skall få någon betydande inverkan.

I programmen för sysselsättning och utveckling av mänskliga resurser måste de landsspecifika utmaningarna och prioriteterna beaktas, vilket även framhålls i rekommendationerna för sysselsättningen och i nationella reformprogram. Oavsett om förvaltningen av programmen sker på nationell eller regional nivå bör de effektivt kunna motverka territoriella skillnader och anpassas till olika behov i olika regioner.

Slutligen var ett av de tydligaste exemplen på europeiskt mervärde under 2000–2006 för strukturfonderna stödet till medlemsstaternas och regionerna för erfarenhetsutbyte och nätverk i innovationsfrämjande syfte. Här bör erfarenheterna från gemenskapsinitiativet Equal tas till vara genom att de principer det byggde på inarbetas i all verksamhet – innovation, gränsöverskridande, partnerskap och integration av jämställdhet.

1.3.1   Att få in och behålla fler människor i arbete och modernisera de sociala trygghetssystemen

För att kunna upprätthålla den ekonomiska tillväxten, främja social delaktighet och bekämpa fattigdomen är det av största vikt att basen för den ekonomiska aktiviteten breddas, att sysselsättningsnivåerna höjs och arbetslösheten minskas. Ett ökat deltagande i arbetslivet är nödvändigt särskilt med tanke på att befolkningen i arbetsför ålder förväntas minska. I riktlinjerna för sysselsättningen uppmanas medlemsstaterna att göra följande:

| — | Genomföra en sysselsättningspolitik som siktar på att uppnå full sysselsättning, förbättra kvaliteten och produktiviteten i arbetet och stärka den sociala och territoriella sammanhållningen. |
| --- | --- |

—

Genomföra en sysselsättningspolitik som siktar på att uppnå full sysselsättning, förbättra kvaliteten och produktiviteten i arbetet och stärka den sociala och territoriella sammanhållningen.

| — | Främja en livscykelinriktad syn på arbete. |
| --- | --- |

—

Främja en livscykelinriktad syn på arbete.

| — | Sörja för en arbetsmarknad som är öppen för alla, göra arbetet till ett attraktivt alternativ och få arbetet att löna sig för arbetssökande, inbegripet missgynnade personer och personer utanför arbetslivet. |
| --- | --- |

—

Sörja för en arbetsmarknad som är öppen för alla, göra arbetet till ett attraktivt alternativ och få arbetet att löna sig för arbetssökande, inbegripet missgynnade personer och personer utanför arbetslivet.

| — | Förbättra förmågan att bemöta arbetsmarknadens behov. |
| --- | --- |

—

Förbättra förmågan att bemöta arbetsmarknadens behov.

Åtgärderna bör bygga på en föregående kartläggning av behoven, t.ex. genom att använda relevanta nationella eller regionala indikatorer, såsom arbetslöshetsgrad och arbetskraftstal, långtidsarbetslöshetsgrad, andel av befolkningen som befinner sig i riskzonen för fattigdom och inkomstnivå. Särskild vikt bör läggas vid den lokala nivån där allvarliga olikheter kanske inte märks i statistik på regional nivå.

Det är av avgörande betydelse att det finns effektiva arbetsmarknadsinstitutioner, i synnerhet arbetsförmedlingar, som kan bemöta de utmaningar som den snabba ekonomiska och sociala omstruktureringen och den åldrande befolkningen innebär, för att tjänster skall kunna tillhandahållas för arbetssökande, arbetslösa och missgynnade grupper, och dessa skall kunna stödjas genom strukturfonderna. Dessa institutioner spelar en nyckelroll när det gäller att genomföra en aktiv arbetsmarknadspolitik och tillhandahålla individualiserade tjänster i syfte att främja den yrkesrelaterade och geografiska rörligheten och få utbud och efterfrågan på arbetskraft att stämma överens, även på lokal nivå. Därigenom blir det lättare att förutse brist på arbetskraft och flaskhalsar på arbetsmarknaden samt vilka färdigheter som behövs i yrkeslivet. Samtidigt blir det lättare att hantera den ekonomiska migrationen på ett positivt sätt. Det är viktigt att de tjänster som står till buds är lättillgängliga och öppna för insyn. Nätverket Eures spelar en viktig roll när det gäller att öka den yrkesrelaterade och geografiska rörligheten, både i ett europeiskt och i ett nationellt perspektiv (11).

En viktig prioritering bör vara att stärka aktiva och preventiva arbetsmarknadsåtgärder för att undanröja hinder för att personer skall kunna få tillträde till eller stanna kvar på arbetsmarknaden och för att främja rörligheten för arbetssökande personer, arbetslösa och personer utanför arbetsmarknaden, äldre arbetstagare och personer i riskzonen för arbetslöshet. Åtgärderna bör inriktas på tillhandahållande av individualiserade tjänster, bland annat hjälp i form av arbetssökning, fortbildning och arbetsförmedling. Möjligheterna till egenföretagande, utvecklandet av färdigheter inom informations- och kommunikationsteknik och digital kompetens bör tas till vara till fullo. Härvid bör särskild hänsyn tas till följande:

| — | Genomförandet av den europeiska ungdomspakten, genom att förbättra möjligheterna till sysselsättning för unga människor, underlätta övergången från utbildning till arbete, bland annat genom yrkesvägledning, stöd i slutskedet av studierna, tillgång till lämplig utbildning och lärlingskap. |
| --- | --- |

—

Genomförandet av den europeiska ungdomspakten, genom att förbättra möjligheterna till sysselsättning för unga människor, underlätta övergången från utbildning till arbete, bland annat genom yrkesvägledning, stöd i slutskedet av studierna, tillgång till lämplig utbildning och lärlingskap.

| — | Särskilda insatser för att öka kvinnors deltagande i arbetslivet, minska yrkessegregationen, undanröja löneskillnaderna mellan könen och könsrollsstereotyper, främja familjevänligare arbetsmiljöer och jämka samman yrkes- och privatliv. Det är viktigt att förbättra tillgången till barntillsyn och vård av beroende närstående, parallellt med integrering av ett jämställdhetsperspektiv i politik och åtgärder, medvetandegörande verksamhet och dialog mellan berörda parter. |
| --- | --- |

—

Särskilda insatser för att öka kvinnors deltagande i arbetslivet, minska yrkessegregationen, undanröja löneskillnaderna mellan könen och könsrollsstereotyper, främja familjevänligare arbetsmiljöer och jämka samman yrkes- och privatliv. Det är viktigt att förbättra tillgången till barntillsyn och vård av beroende närstående, parallellt med integrering av ett jämställdhetsperspektiv i politik och åtgärder, medvetandegörande verksamhet och dialog mellan berörda parter.

| — | Särskilda insatser för att förbättra invandrarnas tillträde till arbetsmarknaden och för att underlätta deras integration i samhället, genom utbildning och tillgodoräknande av kompetens som förvärvats utomlands, individanpassad vägledning, språkutbildning, lämpligt stöd till egenföretagande, medvetandegörande av arbetsgivare och migrerande arbetare om deras rättigheter och skyldigheter, och genom att övervaka att bestämmelserna om förebyggande av diskriminering följs. |
| --- | --- |

—

Särskilda insatser för att förbättra invandrarnas tillträde till arbetsmarknaden och för att underlätta deras integration i samhället, genom utbildning och tillgodoräknande av kompetens som förvärvats utomlands, individanpassad vägledning, språkutbildning, lämpligt stöd till egenföretagande, medvetandegörande av arbetsgivare och migrerande arbetare om deras rättigheter och skyldigheter, och genom att övervaka att bestämmelserna om förebyggande av diskriminering följs.

En annan viktig prioritering är att sörja för en arbetsmarknad som är öppen även för personer som är missgynnade eller löper risk för social utslagning, såsom ungdomar som avbrutit sin skolgång på ett tidigt stadium, långtidsarbetslösa, minoriteter och människor med funktionshinder. Detta förutsätter ett ännu bredare spektrum av stödinsatser för att skapa vägar till integrering och bekämpa diskrimineringen. Målet bör vara att göra följande:

| — | Öka anställbarheten för dessa personer genom ökat deltagande i yrkesutbildning och fortbildning, rehabilitering och lämpliga incitament och arbetsarrangemang samt sociala stöd- och vårdtjänster enligt behov, bland annat genom att utveckla den sociala ekonomin. |
| --- | --- |

—

Öka anställbarheten för dessa personer genom ökat deltagande i yrkesutbildning och fortbildning, rehabilitering och lämpliga incitament och arbetsarrangemang samt sociala stöd- och vårdtjänster enligt behov, bland annat genom att utveckla den sociala ekonomin.

| — | Bekämpa diskriminering och främja acceptans av mångfald på arbetsplatsen genom utbildning för mångfald och upplysningsverksamhet som till fullo inbegriper lokalsamhällen och företag. |
| --- | --- |

—

Bekämpa diskriminering och främja acceptans av mångfald på arbetsplatsen genom utbildning för mångfald och upplysningsverksamhet som till fullo inbegriper lokalsamhällen och företag.

1.3.2   Att förbättra arbetstagares och företags anpassningsförmåga och flexibiliteten på arbetsmarknaden

Med tanke på det ökade tryck som globaliseringen för med sig, inbegripet plötsliga och oväntade handelschocker och ett ständigt införande av ny teknik, måste Europa förbättra sin förmåga att förutse, utlösa och ta till sig ekonomiska och sociala förändringar. I riktlinjerna för sysselsättningen uppmanas medlemsstaterna att göra följande:

| — | Främja både flexibilitet och anställningstrygghet och minska segmenteringen av arbetsmarknaden och därvid ta vederbörlig hänsyn till den roll som arbetsmarknadens parter spelar. |
| --- | --- |

—

Främja både flexibilitet och anställningstrygghet och minska segmenteringen av arbetsmarknaden och därvid ta vederbörlig hänsyn till den roll som arbetsmarknadens parter spelar.

| — | Sörja för att arbetskraftskostnader och lönesättningsmekanismer främjar sysselsättningen. |
| --- | --- |

—

Sörja för att arbetskraftskostnader och lönesättningsmekanismer främjar sysselsättningen.

Fokus bör främst ligga på insatser som främjar investeringar i mänskliga resurser från företagens – särskilt de små och medelstora företagens – och arbetstagarnas sida, genom att tillhandahålla strategier och system för livslångt lärande som ger arbetstagare, i synnerhet de lågutbildade och äldre, de färdigheter som de behöver för att anpassa sig till den kunskapsbaserade ekonomin och för att deras tid i arbetslivet skall kunna förlängas. Särskild hänsyn bör tas till följande:

| — | Att utveckla strategier och system för livslångt lärande, inbegripet sådana mekanismer som regionala och sektorsinriktade fonder, i syfte att få företagen att öka investeringarna och arbetstagarna att i högre grad delta i fortbildning. |
| --- | --- |

—

Att utveckla strategier och system för livslångt lärande, inbegripet sådana mekanismer som regionala och sektorsinriktade fonder, i syfte att få företagen att öka investeringarna och arbetstagarna att i högre grad delta i fortbildning.

| — | Att genomföra sådana strategier genom att bidra till finansieringen av system och utbildningsverksamhet. Entreprenörskap liksom små och medelstora företag bör prioriteras, bland annat genom att förbättra deras tillgång till extern kompetens, finansieringslösningar som Jeremie-instrumentet och utbildning, med tonvikt på IT- och ledarskapsfärdigheter. Särskild vikt bör läggas vid att öka lågutbildade och äldre arbetstagares deltagande i fortbildning och omskolning. |
| --- | --- |

—

Att genomföra sådana strategier genom att bidra till finansieringen av system och utbildningsverksamhet. Entreprenörskap liksom små och medelstora företag bör prioriteras, bland annat genom att förbättra deras tillgång till extern kompetens, finansieringslösningar som Jeremie-instrumentet och utbildning, med tonvikt på IT- och ledarskapsfärdigheter. Särskild vikt bör läggas vid att öka lågutbildade och äldre arbetstagares deltagande i fortbildning och omskolning.

Det är särskilt viktigt att bättre kunna förutse och på ett positivt sätt hantera den ekonomiska omstruktureringen, särskilt när det gäller följderna av handelsliberaliseringen. Det bör övervägas att skapa system för uppföljning med medverkan av arbetsmarknadens parter, företag och lokalsamhällen, att granska de socioekonomiska förändringarna på nationell, regional och lokal nivå och att bedöma den framtida utvecklingen av ekonomin och arbetsmarknaden. Stöd bör ges till program för modernisering av arbetsmarknaderna och föregripande av gradvisa förändringar i hela EU inom sådana sektorer som jordbruk, textilbranschen, bilindustrin och gruvnäringen, samtidigt som det görs aktiva insatser för att stärka välståndet i regionerna. För arbetstagarna behövs även särskilda sysselsättnings-, fortbildnings- och stödtjänster i samband med omstrukturering av företag eller sektorer, bland annat system för snabba insatser i fall av kollektiv uppsägning.

Uppmärksamhet bör även ägnas åt att utveckla och sprida kunskap om innovativa och anpassningsbara former för organisering av arbetet för att kunna utnyttja ny teknik, t.ex. genom att införa distansarbete, förbättra hälsan och säkerheten på arbetsplatsen (arbetsmiljö), öka produktiviteten och främja att arbete och familjeliv jämkas samman på ett bättre sätt. Detta kan inbegripa upplysning om företagens sociala ansvar, om arbetstagarnas rättigheter, om efterlevnad av arbetsrätten och om hur odeklarerat arbete kan omvandlas till reguljär sysselsättning.

Arbetsmarknadens parter har en viktig roll att spela när det gäller att inrätta mekanismer för flexibilitet på arbetsmarknaden. Därför bör medlemsstaterna uppmuntra arbetsmarknadens parter att delta i verksamheten på detta område. Inom konvergensmålet skall dessutom anslag från Europeiska socialfonden (ESF) anslås till kapacitetsuppbyggnad, inbegripet fortbildning, nätverk samt utvidgad dialog och gemensam verksamhet mellan arbetsmarknadens parter.

1.3.3   Att öka investeringarna i humankapital genom bättre utbildning och kompetensutveckling

Investeringarna i humankapital i Europa måste öka. Alltför många människor får inte tillträde till eller stannar inte kvar på arbetsmarknaden, eftersom de saknar färdigheter eller färdigheterna inte motsvarar arbetsmarknadens behov. För att förbättra tillgången till sysselsättning för personer i alla åldrar och för att höja produktivitetsnivåerna och kvaliteten i arbetet måste investeringarna i humankapital öka och effektiva nationella strategier för livslångt lärande utvecklas och genomföras med tanke på de enskilda personernas, företagens, ekonomins och samhällets bästa. I riktlinjerna för sysselsättningen uppmanas medlemsstaterna att göra följande:

| — | Bredda och förbättra investeringarna i humankapital. |
| --- | --- |

—

Bredda och förbättra investeringarna i humankapital.

| — | Anpassa systemen för utbildning så att de svarar mot de nya kompetenskraven. |
| --- | --- |

—

Anpassa systemen för utbildning så att de svarar mot de nya kompetenskraven.

Reformer av arbetsmarknadsutbildningen för att få in fler människor i arbete och öka arbetstagarnas och företagens anpassningsförmåga måste förenas med reformer av utbildningssystemen. Under tidigare programplaneringsperioder har betydande investeringar gjorts i utbildnings- och fortbildningssystemen inom ramen för strukturfonderna. Under nästa programplaneringsperiod måste investeringarna i humankapital stärkas genom en fokusering på Lissabonmålen i linje med de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning. Följande allmänna prioriteringar bör beaktas:

| — | Bredda och förbättra investeringarna i humankapital, bland annat genom att utveckla lämpliga incitament och mekanismer för fördelning av kostnaderna på företag, offentliga myndigheter och enskilda personer. |
| --- | --- |

—

Bredda och förbättra investeringarna i humankapital, bland annat genom att utveckla lämpliga incitament och mekanismer för fördelning av kostnaderna på företag, offentliga myndigheter och enskilda personer.

| — | Stödja konsekventa och övergripande strategier för livslångt lärande, med särskild hänsyn till de krav på färdigheter som ställs i en kunskapsbaserad ekonomi, bland annat stöd till upprättandet av partnerskap på utbildningsområdet mellan regioner och städer i syfte att underlätta utbyte av erfarenheter och bästa praxis. Särskild hänsyn bör tas till behoven hos missgynnade grupper. |
| --- | --- |

—

Stödja konsekventa och övergripande strategier för livslångt lärande, med särskild hänsyn till de krav på färdigheter som ställs i en kunskapsbaserad ekonomi, bland annat stöd till upprättandet av partnerskap på utbildningsområdet mellan regioner och städer i syfte att underlätta utbyte av erfarenheter och bästa praxis. Särskild hänsyn bör tas till behoven hos missgynnade grupper.

| — | Stödja utvecklingen av utbildningssystemen och reformer av dem, genom att vid behov använda lämpliga europeiska ramar och principer. |
| --- | --- |

—

Stödja utvecklingen av utbildningssystemen och reformer av dem, genom att vid behov använda lämpliga europeiska ramar och principer.

| — | Stärka förbindelserna mellan universitet, forsknings- och teknologicentrum och företag, särskilt genom nätverkssamarbete och gemensamma åtgärder. |
| --- | --- |

—

Stärka förbindelserna mellan universitet, forsknings- och teknologicentrum och företag, särskilt genom nätverkssamarbete och gemensamma åtgärder.

När det gäller konvergensmålet står många medlemsstater och regioner inför betydande utmaningar på utbildningsområdet. Medel bör också användas för att genomföra reformer, där följande områden bör prioriteras:

| — | Sörja för ett tillräckligt utbud av attraktiv och lättillgänglig utbildning av hög kvalitet på alla nivåer, inbegripet förbättring av personalens kompetens och kvalifikationer, flexibla inlärningsvägar och nya alternativ med början så tidigt som i grund- och förskola, så att färre ungdomar avbryter sin skolgång på ett tidigt stadium och så att fler ungdomar slutför en gymnasieutbildning och tillgången till förskole- och skolutbildning förbättras. |
| --- | --- |

—

Sörja för ett tillräckligt utbud av attraktiv och lättillgänglig utbildning av hög kvalitet på alla nivåer, inbegripet förbättring av personalens kompetens och kvalifikationer, flexibla inlärningsvägar och nya alternativ med början så tidigt som i grund- och förskola, så att färre ungdomar avbryter sin skolgång på ett tidigt stadium och så att fler ungdomar slutför en gymnasieutbildning och tillgången till förskole- och skolutbildning förbättras.

| — | Stödja modernisering av tertiär utbildning och utvecklingen av humankapitalet inom forskning och innovation, genom forskarutbildning och vidareutbildning av forskare och genom att uppmuntra fler ungdomar att välja vetenskapliga och tekniska studier. |
| --- | --- |

—

Stödja modernisering av tertiär utbildning och utvecklingen av humankapitalet inom forskning och innovation, genom forskarutbildning och vidareutbildning av forskare och genom att uppmuntra fler ungdomar att välja vetenskapliga och tekniska studier.

| — | Främja yrkesutbildningens kvalitet och dragningskraft, inbegripet lärlingskap och entreprenörskapsutbildning. |
| --- | --- |

—

Främja yrkesutbildningens kvalitet och dragningskraft, inbegripet lärlingskap och entreprenörskapsutbildning.

| — | Vid behov förbättra rörligheten på regional, nationell eller nationsövergripande nivå och främja ramar och system till stöd för tydlighet i och tillgodoräknande av kvalifikationer och validering av icke-formellt och informellt lärande. |
| --- | --- |

—

Vid behov förbättra rörligheten på regional, nationell eller nationsövergripande nivå och främja ramar och system till stöd för tydlighet i och tillgodoräknande av kvalifikationer och validering av icke-formellt och informellt lärande.

| — | Investera i infrastruktur för utbildning, inbegripet inom informations- och kommunikationsteknik, om sådana investeringar är nödvändiga för att reformer skall kunna genomföras, eller där de på ett betydande sätt kan bidra till ökad kvalitet och effektivitet i utbildningssystemet. |
| --- | --- |

—

Investera i infrastruktur för utbildning, inbegripet inom informations- och kommunikationsteknik, om sådana investeringar är nödvändiga för att reformer skall kunna genomföras, eller där de på ett betydande sätt kan bidra till ökad kvalitet och effektivitet i utbildningssystemet.

1.3.4   Förvaltningens förmåga

Under tidigare programplaneringsperioder har fonderna i form av tekniskt stöd stärkt medlemsstaternas och myndigheternas förmåga att genomföra förordningarna. Detta kommer också att vara fallet under perioden 2007–2013.

Förutom det som rör förvaltningen av fonderna är en effektiv administrativ kapacitet hos den offentliga förvaltningen och offentliga tjänster (”smart administration”) en förutsättning för ekonomisk tillväxt och sysselsättning. I överensstämmelse med den förnyade Lissabonstrategin, enligt vilken bättre lagstiftning samt utformning och genomförande av politiken behövs för att skapa förutsättningar för ekonomisk tillväxt och skapande av arbetstillfällen, kommer därför fonderna att stödja investeringar i humankapitalet och relaterad informations- och kommunikationsteknik inom förvaltning och offentlig service på alla territoriella nivåer.

När det gäller sammanhållningsländerna och regionerna som omfattas av konvergensmålet är det av avgörande betydelse att produktiviteten och kvaliteten i arbetet inom den offentliga sektorn ökar – särskilt på det ekonomiska, sociala och rättsliga området samt på sysselsättnings-, utbildnings-, hälso- och miljöområdet – för att genomföra och påskynda reformer, öka produktiviteten och tillväxten i ekonomin överlag samt främja den sociala och regionala sammanhållningen och en hållbar utveckling. Strukturfonderna kan spela en viktig roll när det gäller att stödja en effektiv utformning och ett effektivt genomförande av politiken där alla berörda parter från flera olika områden deltar.

Sammanhållningsländerna och regionerna som omfattas av konvergensmålet uppmanas därför att bygga upp den offentliga förvaltningen och de offentliga tjänsterna på nationell, regional och lokal nivå. I insatser på detta område bör hänsyn tas till den specifika situationen i varje medlemsstat. I överensstämmelse med principen om koncentration uppmanas medlemsstaterna därför att genomföra en övergripande analys för att fastställa på vilka politikområden som behovet av stöd för förvaltningens förmåga är störst. Investeringarna bör riktas in på de områden där hindren för socioekonomisk utveckling är störst och på de viktigaste inslagen i de administrativa reformerna.

Medlemsstaterna bör se till att det tas tillräcklig hänsyn till behovet av ökad effektivitet och insyn i den offentliga förvaltningen och modernisering av de offentliga tjänsterna. De bör i synnerhet överväga åtgärder med följande syften:

| — | Stödja en god utformning av verksamhet och program, uppföljning, utvärdering och konsekvensbedömning, med hjälp av undersökningar, statistik, expertis och framsynthet, stöd till tvärsektoriell samordning och dialog mellan relevanta offentliga och privata organ. |
| --- | --- |

—

Stödja en god utformning av verksamhet och program, uppföljning, utvärdering och konsekvensbedömning, med hjälp av undersökningar, statistik, expertis och framsynthet, stöd till tvärsektoriell samordning och dialog mellan relevanta offentliga och privata organ.

| — | Stärka kapacitetsuppbyggnad när det gäller att nå resultat inom verksamheter och program, bland annat i fråga om bevisupptagning i brottmål (”crime proofing”) och säkerställande av efterlevnaden av lagstiftning, särskilt genom att kartlägga utbildningsbehov, uppföljning av karriärutveckling, utvärdering, granskning med utgångspunkt i det sociala ansvaret, genomförande av principer för öppen förvaltning, utbildning av ledning och personal och riktat stöd till enheter i nyckelställning, kontrollorgan och socioekonomiska aktörer. |
| --- | --- |

—

Stärka kapacitetsuppbyggnad när det gäller att nå resultat inom verksamheter och program, bland annat i fråga om bevisupptagning i brottmål (”crime proofing”) och säkerställande av efterlevnaden av lagstiftning, särskilt genom att kartlägga utbildningsbehov, uppföljning av karriärutveckling, utvärdering, granskning med utgångspunkt i det sociala ansvaret, genomförande av principer för öppen förvaltning, utbildning av ledning och personal och riktat stöd till enheter i nyckelställning, kontrollorgan och socioekonomiska aktörer.

1.3.5   Att bidra till att arbetskraftens hälsa upprätthålls

Mot bakgrund av den demografiska strukturen i EU, en åldrande befolkning och en sannolikt krympande arbetskraft framöver är det av största vikt att unionen vidtar åtgärder för att öka antalet friska år i arbetslivet för arbetstagarna. Med hjälp av investeringar i hälsofrämjande verksamhet och förebyggande av sjukdomar kan så många arbetstagare som möjligt fortsätta att delta aktivt i samhället. De kan därmed fortsätta att bidra till ekonomin, och andelen bidragsberoende kan minskas. Detta får direkta effekter för produktiviteten och konkurrenskraften, liksom för livskvaliteten i allmänhet.

Det finns stora skillnader mellan Europas regioner när det gäller hälsotillstånd och tillgång till hälsovård. Sammanhållningspolitiken spelar därför en viktig roll när det gäller att förbättra servicen inom hälso- och sjukvårdssektorn och därmed öka antalet friska år i arbetslivet, särskilt i de mindre välmående medlemsstaterna och regionerna. Med hjälp av hälsofrämjande och förebyggande åtgärder på gemenskapsnivå kan ojämlikheterna på hälsoområdet minskas. En god hälso- och sjukvård leder till ett ökat deltagande i arbetslivet, fler arbetsår, högre produktivitet och lägre kostnader för hälso- och sjukvård samt lägre sociala kostnader.

Inom sammanhållningspolitiken är det viktigt, särskilt när det gäller eftersatta regioner, att långtidsvården förbättras och att det görs investeringar i bättre infrastruktur inom hälso- och sjukvårdssektorn, i synnerhet när avsaknad av eller brister i fråga om denna utgör betydande hinder för ekonomisk utveckling. Medlemsstaterna bör sörja för ökad effektivitet i systemen för hälso- och sjukvård genom investeringar i informations- och kommunikationsteknik samt kunskap och innovation. Medlemsstaterna uppmanas särskilt att uppmärksamma följande:

| — | Förebygga hälsorisker för att öka produktiviteten genom allmänna hälsoinformationskampanjer, genom att sörja för överföring av kunskaper och teknik och se till att det inom hälso- och sjukvårdstjänsterna finns de färdigheter, produkter och den utrustning som behövs för att motverka risker och minimera eventuella skador som härrör från dessa. |
| --- | --- |

—

Förebygga hälsorisker för att öka produktiviteten genom allmänna hälsoinformationskampanjer, genom att sörja för överföring av kunskaper och teknik och se till att det inom hälso- och sjukvårdstjänsterna finns de färdigheter, produkter och den utrustning som behövs för att motverka risker och minimera eventuella skador som härrör från dessa.

| — | Avhjälpa bristerna i infrastrukturen inom hälso- och sjukvårdssektorn och främja ett effektivt tillhandahållande av tjänster i de fall de har betydelse för den ekonomiska utvecklingen i de mindre välbeställda medlemsstaterna och regionerna. Åtgärderna måste bygga på en grundlig undersökning rörande den optimala nivån för tillhandahållandet av tjänsterna och lämplig teknik, såsom läkarvård på distans och möjliga kostnadsinbesparingar genom införande av elektroniska hälso- och sjukvårdstjänster. |
| --- | --- |

—

Avhjälpa bristerna i infrastrukturen inom hälso- och sjukvårdssektorn och främja ett effektivt tillhandahållande av tjänster i de fall de har betydelse för den ekonomiska utvecklingen i de mindre välbeställda medlemsstaterna och regionerna. Åtgärderna måste bygga på en grundlig undersökning rörande den optimala nivån för tillhandahållandet av tjänsterna och lämplig teknik, såsom läkarvård på distans och möjliga kostnadsinbesparingar genom införande av elektroniska hälso- och sjukvårdstjänster.

2.   SAMMANHÅLLNINGSPOLITIKENS TERRITORIELLA DIMENSION

Ett typiskt drag för sammanhållningspolitiken – i motsats till den sektoriella politiken – är dess förmåga till anpassning till de särskilda behov och situationer som hänger samman med geografiskt betingade utmaningar och möjligheter. När medlemsstaterna och regionerna utarbetar sina program och riktar in sina resurser på de ovan angivna prioriteringarna bör de ägna dessa särskilda behov särskild uppmärksamhet.

Att beakta den territoriella dimensionen bidrar till att utveckla hållbara samhällen och förebygga att ojämn regional utveckling hämmar tillväxtpotentialen i stort. För ett sådant tillvägagångssätt krävs att städers och landsbygdsområdens särdrag beaktas liksom läget i särskilda regioner som gränsöverskridande regioner och på nationsövergripande nivå överlag, samt i regioner som är eftersatta på grund av isolering, avlägset läge (såsom unionens yttersta randområden och arktiska regioner), gles befolkning eller bergig natur. Kustområdenas särskilda miljömässiga och demografiska problem kan också behöva uppmärksammas. För att insatser för territoriell sammanhållning skall kunna genomföras framgångsrikt måste det till mekanismer för genomförandet som tryggar rättvis behandling av alla territorier med utgångspunkt i deras individuella potential som en konkurrensfaktor. Därför krävs ett gott styre för att hantera den territoriella dimensionen.

För nästa omgång program bör främjandet av territoriell sammanhållning vara en del av ansträngningarna för att hela EU skall kunna bidra till agendan för tillväxt och sysselsättning. Detta innebär i praktiken att begreppet territoriell sammanhållning bör tolkas annorlunda och med beaktande av varje enskild medlemsstats historia, kultur och institutioner.

Vidare är det nödvändigt att utveckla partnerskap av hög kvalitet som samlar aktörer på alla nivåer, nationell, regional, urban, lantlig och lokal. För att nå framgång inom området territoriell sammanhållning behövs därför en övergripande strategi som anger ramar för de särskilda målen och åtgärderna.

Med den nya lagstiftningen kan medlemsstaterna till städerna delegera medel för stadsfrågor inom de nya programmen. För att partnerskapen skall kunna utnyttjas på bästa sätt bör städerna involveras under hela processen. Detta kan inbegripa ansvar för utformning och genomförande av den delegerade delen av programmet.

Den nya lagstiftningen innehåller också särskilt stöd till de yttersta randområdena för att kompensera för de höga kostnader som avstånden medför. Av särskild vikt kommer att vara att se till att detta stöd bidrar till förverkligandet av programmets övergripande strategi i form av bidrag till hållbar tillväxt och sysselsättning.

2.1   Städernas bidrag till tillväxt och sysselsättning

Som sägs i kommissionens meddelande om sammanhållningspolitiken och städerna bor över 60 % av EU:s befolkning i stadsområden med över 50 000 invånare (12). Städer och tätorter i största allmänhet hyser de flesta jobben, företagen och högskolorna och har central betydelse för att uppnå social sammanhållning. Europeiska städer och tätbebyggda områden tenderar att attrahera de högutbildade, vilket ofta leder till en god cirkel som stimulerar innovation och näringsliv, vilket i sin tur gör dem mer attraktiva för nya talanger.

I städer och tätorter koncentreras inte bara möjligheter utan också problem, varför hänsyn bör tas till de särskilda problem som drabbar stadsområden såsom arbetslöshet och social utslagning (såsom problemet med arbetande fattiga), hög och ökande brottslighet, ökad trängsel i trafiken och existensen av fickor av fattigdom i städerna.

Program med fokus på städer kan utformas i olika varianter. För det första finns det åtgärder för att främja städer som drivande i den regionala utvecklingen. I sådana åtgärder bör man eftersträva ökad konkurrensduglighet, t.ex. genom klusterbildning. Åtgärder som kan få stöd inbegriper främjande av företagsamhet, innovation och tjänsteutveckling, däribland företagstjänster. Att attrahera och hålla kvar högutbildad personal är också viktigt (åtgärder för tillgänglighet, stöd till kulturella tjänster osv.).

För det andra finns det åtgärder för att främja den interna sammanhållningen inom stadsområden genom att förbättra situationen i krisdrabbade områden. Detta gynnar inte bara krisområdena själva utan avleder också en del av trycket mot förortsutbredning som ett led i jakten på högre livskvalitet.

Här är det viktigt med åtgärder för att återupprusta den fysiska miljön och för ny användning av tidigare exploaterad men övergiven mark, särskilt i gamla industristäder, och bevarande av det historiska arvet och kulturarvet, vilket eventuellt kan få bieffekter som gynnar turismen, för att skapa mer attraktiva städer där människor vill bo. Återupprustning av allmänna platser och industrianläggningar kan på ett betydande sätt bidra till att motverka förortsutbyggnad och stadsutbredning och därigenom bidra till att skapa förutsättningarna för en hållbar ekonomisk utveckling. Genom att mer övergripande förbättra planeringen, utformningen och underhållet av offentliga utrymmen kan städerna planera bort brottslighet, bidra till attraktiva gator, parker och öppna utrymmen som både är och upplevs som säkra. I stadsområden är de miljömässiga, ekonomiska och sociala dimensionerna nära förbundna med varandra. En stadsmiljö av hög kvalitet bidrar till prioriteringen i den förnyade Lissabonstrategin att göra Europa till ett mer attraktivt ställe att arbeta, leva och investera i (13).

För det tredje finns åtgärder för att främja en mer balanserad utveckling med flera centrum genom att utveckla stadsnätverket på nationell nivå och EU-nivå, bland annat genom förbindelser mellan de ekonomiskt starkaste städerna och andra stadsområden, såsom små och medelstora städer. För detta krävs att man gör strategiska val genom att utpeka och förstärka strategiska tillväxtcentrum och minst lika viktigt bygger upp de nätverk som sammanbinder dem, både fysiska (infrastruktur, informationsteknik m.m.) och mänskliga (åtgärder för att främja samarbete m.m.). Eftersom dessa tillväxtcentrum drar med sig omgivande områden, inbegripet den omgivande landsbygden, bidrar de till en hållbar och balanserad utveckling av medlemsstaten i fråga och gemenskapen som helhet. På liknande sätt tillhandahåller landsbygden tjänster till samhället i stort, t.ex. i form av rekreationsmöjligheter och värdefulla naturmiljöer. Tonvikten bör därför också ligga på samspelet mellan stad och land.

Med ledning av erfarenheten kräver åtgärder i städer att man iakttar några principer. Till att börja med har centrala aktörer i städer och lokala myndigheter stor betydelse för att uppnå dessa mål. Som sagts kan medlemsstaterna delegera ansvaret för stadsutvecklingen till städerna. Detta är särskilt viktigt där det är viktigt med närhet, t.ex. för att möta utmaningar av mestadels lokal karaktär såsom social utslagning eller bristande tillgång till viktiga tjänster.

Vidare är utarbetandet av en plan för hållbar stadsutveckling på medellång eller lång sikt vanligen en förutsättning för framgångsrika insatser, eftersom det tryggar enhetligheten mellan investeringarna och deras miljökvalitet. På det här sättet kan också den privata sektorn involveras i stadsförnyelse. Normalt krävs en tvärvetenskaplig eller integrerad metod. För lokala insatser för att exempelvis främja social integration innebär detta att åtgärder för ökad livskvalitet (bland annat miljö och bostäder) eller graden av tjänster som erbjuds medborgarna kombineras med åtgärder för att främja utvecklingen av ny verksamhet och sysselsättning för att trygga områdets framtid på längre sikt. Det nya initiativet Jessica är avsett att främja och underlätta utvecklingen av finansieringslösningar för att stödja projekt som ingår i stadsutvecklingsplaner.

I allmänhet bör integrerade stödtjänster och stödprogram inriktas på de grupper som har de största behoven, såsom invandrare, ungdomar och kvinnor. Alla medborgare bör uppmuntras att delta både i planeringen och genomförandet av verksamheten.

2.2   Stöd till diversifiering av den ekonomiska verksamheten på landsbygden, fiskeområden och områden med naturliga hinder

Sammanhållningspolitiken kan också spela en nyckelroll när det gäller att stödja ekonomisk förnyelse på landsbygden, som ett komplement till de åtgärder som stöds genom den nya fonden för landsbygdsutveckling (Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, EFJLU) (14). Det komplementära tillvägagångssättet bör inriktas på att stödja omstrukturering och diversifiering av ekonomin på Europas landsbygd.

Synergieffekterna mellan struktur-, sysselsättnings- och jordbrukspolitiken bör främjas. Härvid bör medlemsstaterna sörja för samordning och konsekvens mellan de åtgärder som skall finansieras av ERUF, Sammanhållningsfonden, ESF, Europeiska fiskerifonden och EFJLU inom ett givet område och en given verksamhet. När det gäller avgränsning och samordning mellan de åtgärder som får stöd från de olika fonderna bör de viktigaste riktlinjerna fastställas inom referensramen för de nationella strategierna eller den nationella strategiplanen.

Inom ramen för sammanhållningspolitiken bör åtgärderna till förmån för landsbygdsområdena eller områdena med naturliga hinder bidra till att nya möjligheter skapas genom landsbygdsekonomins diversifiering. Här ingår satsningar på att tillhandahålla en miniminivå för tillgången till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse så att förhållandena i landsbygdsområden kan förbättras, vilket är en förutsättning för att de skall kunna dra till sig företag och kvalificerad personal och för att utflyttningen skall kunna begränsas. En sammankoppling med de viktigaste nationella och europeiska nätverken är också nödvändig. Med hjälp av sammanhållningspolitiken bör dessutom den egna kapaciteten i landsbygdsområdena stödjas genom att främja bland annat saluföring av produkter inom landet och internationellt och stödja process- och produktinnovation i befintlig ekonomisk verksamhet.

Att uppnå den kritiska massa som behövs för att tillhandahålla tjänster på ett effektivt sätt, inbegripet tjänster för att upprätthålla arbetskraftens hälsa såsom nämnts ovan, innebär en stor utmaning. Allmän tillgång till alla tjänster, i synnerhet i mycket glesbefolkade områden, kan uppnås genom investeringar i regionala utvecklingscentrum i landsbygdsområden (t.ex. i små och medelstora städer) och genom att utveckla ekonomiska kluster i vilka lokala resurser förenas med användning av ny informationsteknik.

Många landsbygdsområden är kraftigt beroende av turism. För dessa regioner behövs en integrerad strategi för att förbättra kvaliteten, med inriktning på kundtillfredsställelse och med utgångspunkt i den ekonomiska, sociala och ekologiska dimensionen av hållbar utveckling. Inom ramen för åtgärderna bör natur- och kulturtillgångar utnyttjas och så långt som möjligt bevaras, vilket kan ge betydande positiva återverkningar i form av skydd av livsmiljöer och stärkt biologisk mångfald. Med hjälp av den integrerade strategin bör man sträva efter att åstadkomma positiva effekter för turistnäringen, den lokala ekonomin, dem som är sysselsatta inom turismen, turisterna och den lokala befolkningen samt natur- och kulturarvet.

Vad fisket beträffar är den ekonomiska omstruktureringen av fiskeberoende kustområden och små öar ofta en särskild utmaning av geografiska skäl, och Sammanhållningspolitiken kan spela en viktig roll för att komplettera åtgärderna med stöd av den nya Europeiska fiskerifonden.

2.3   Samarbete

De tre prioriteringar som angivits ovan bör kompletteras av åtgärder för att främja gränsöverskridande, nationsövergripande och interregionalt samarbete. Genom ett närmare samarbete mellan olika regioner i EU bör den ekonomiska utvecklingen kunna påskyndas och en ökad tillväxt uppnås. Nationsgränserna utgör ofta ett hinder för utvecklingen av Europa som helhet och kan verka begränsande för utvecklingen av hela dess konkurrenspotential. I ett gränsöverskridande och nationsövergripande perspektiv framstår transporter, förvaltning av vattenresurser och miljöskydd som tydliga exempel på de utmaningar som kräver ett fokuserat och integrerat synsätt som sträcker sig över nationsgränserna. När det gäller genomförandet kan medlemsstaterna vilja undersöka möjligheten att skapa en europeisk gruppering för territoriellt samarbete som skulle ta på sig rollen som förvaltningsmyndighet för vissa samarbetsprogram.

2.4   Gränsöverskridande samarbete

Det yttersta målet för det gränsöverskridande samarbetet i Europa är att integrera områden som är åtskilda genom nationsgränser men har gemensamma problem som kräver gemensamma lösningar. Alla gränsregioner i EU står inför detta slag av utmaningar till följd av en uppdelning av marknaderna, arbetskraften, investeringsmönstren, infrastrukturen, skatteresurserna och institutionerna.

Även om samarbetsprogrammen bör utformas enligt varje gränsområdes speciella situation är det viktigt att eftersträva att stödet riktas in på de viktigaste prioriteringarna till stöd för tillväxt och skapande av sysselsättning.

Eftersom situationerna i hög grad skiljer sig från varandra är det inte alltid relevant att ge några allmänt tillämpliga rekommendationer för framtida gränsöverskridande samarbete. Mot bakgrund av de hinder som uppstår till följd av gränserna är det dock ofta fruktbart att som utgångspunkt förbättra den befintliga transport- och kommunikationsinfrastrukturen och vid behov skapa nya förbindelser. De utgör förutsättningar för upprättande eller utveckling av kontakter över gränserna.

Samarbetet över gränserna bör inriktas på en förstärkning av gränsregionernas konkurrenskraft. Det bör dessutom bidra till den ekonomiska och sociala integrationen, särskilt i de fall där de ekonomiska skillnaderna är stora. Insatserna inbegriper främjande av kunskap och kunskapsöverföring, utveckling av gränsöverskridande affärsverksamhet och möjligheter till utbildning samt hälso- och sjukvård, integrering av arbetsmarknaderna över gränsen samt samförvaltning av miljö och gemensamma hot. Om det redan finns grundläggande förutsättningar för gränsöverskridande samarbete bör man med hjälp av sammanhållningspolitiken styra stödet till insatser som tillför den gränsöverskridande verksamheten ett mervärde, t.ex. öka konkurrenskraften över gränserna genom innovation samt forskning och utveckling, sammankoppling av immateriella nätverk (tjänster) eller fysiska nätverk (transporter) för att stärka den gränsöverskridande identiteten som ett inslag i det europeiska medborgarskapet, främjande av en gränsöverskridande integration av arbetsmarknaderna, gränsöverskridande vattenförvaltning och skydd mot översvämningar, samt gemensam hantering av naturbetingade och teknikrelaterade risker.

Särskild vikt bör läggas vid de utmaningar och möjligheter som följer av EU:s nya yttre gränser efter utvidgningen. Här behövs samordnade gränsöverskridande insatser för att uppmuntra näringsverksamhet på bägge sidor och undanröja hinder för utvecklingen. Därför bör sammanhållningspolitiken och den nya europeiska grannskapspolitiken och partnerskapsinstrumentet samt, vid behov, det nya föranslutningsinstrumentet skapa en enhetlig ram för sådana insatser.

2.5   Nationsövergripande samarbete

I transnationella områden finns det ett behov av att öka den ekonomiska och sociala integrationen samt sammanhållningen. Programmen för nationsövergripande samarbete har som mål att öka samarbetet mellan medlemsstaterna i strategiskt viktiga frågor.

Stöd bör därför ges till insatser för att förbättra den fysiska sammanlänkningen av regioner (t.ex. investeringar i hållbara transporter) och immateriella förbindelser (nätverk, utbyten mellan regioner och berörda parter).

Bland de åtgärder som planeras märks skapandet av europeiska transportkorridorer (särskilt gränsöverskridande avsnitt) samt insatser för förebyggande av naturkatastrofer (t.ex. bränder, torka och översvämning), vattenförvaltning i avrinningsområden, integrerat samarbete på sjöfartsområdet, främjande av en hållbar stadsutveckling samt nätverk för forskning och teknisk utveckling samt innovation.

Kartan över de nuvarande områdena för nationsövergripande har ändrats så att det i dessa skapas förutsättningar för att genomföra grundläggande strukturella åtgärder. De har fastställts med hänsyn till det territoriella sammanhanget och funktionella kriterier av geografisk karaktär, t.ex. så att de bildas på grundval av ett gemensamt avrinningsområde eller kustområde, tillhör samma bergsområde eller genomkorsas av en viktig transportkorridor. Andra kriterier, t.ex. historia eller institutionella strukturer, befintligt samarbete eller avtal är också av betydelse.

2.6   Interregionalt samarbete

Programmen för interregionalt samarbete bör bygga på tillväxt- och sysselsättningsagendan, med satsningar på innovation, små och medelstora företag och företagsamhet, miljön och förebyggande av risker. Dessutom uppmuntras till utbyte av erfarenheter och bästa praxis när det gäller utvecklingen i städerna, social delaktighet, förhållandet mellan städer och landsbygd, moderniseringen av tjänsterna inom den offentliga sektorn (t.ex. hälso- och sjukvård och myndigheternas användning av IT), genomförandet av samarbetsprogram samt undersökningar och insamling av uppgifter. Det interregionala samarbetet kommer också att stödjas genom program för konvergens samt regional konkurrenskraft och sysselsättning. Dessutom kommer utbyte av erfarenhet och bästa praxis rörande stadsutveckling, social integrering, förhållandet mellan städer och tätorter samt genomförandet av samarbetsprogram att uppmuntras.

---

(1)  Meddelande inför Europeiska rådets vårmöte ”Att arbeta tillsammans för tillväxt och sysselsättning – Nystart för Lissabonstrategin”, KOM(2005) 24, 2.2.2005.

(2)  Artikel 9 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 25).

(3)  ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden”, KOM(2001) 370.

(4)  ”Keep Europe moving. Sustainable mobility for the European continent”, KOM(2006) 314, 22.6.2006.

(5)  EUT L 167, 30.4.2004, s. 1.

(6)  ”Investering i forskning: en handlingsplan för Europa”, KOM(2003) 226, 30.4.2003.

(7)  KOM(2005) 229.

(8)  EUT L 205, 6.8.2005, s. 21.

(9)  Artikel 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1081/2006 av den 5 juli 2006 om Europeiska socialfonden och om upphävande av förordning (EG) nr 1784/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 12).

(10)  KOM(2005) 141, 12.4.2005.

(11)  Eures inrättades 1993 och är ett samarbetsnätverk mellan Europeiska kommissionen och de offentliga arbetsförmedlingarna i EES-länderna (EU-medlemsstaterna samt Norge, Island och Liechtenstein) och andra partnerorganisationer.

(12)  Meddelande till rådet och parlamentet: ”Cohesion Policy and cities: the urban contribution to growth and jobs in the regions”, KOM(2006) 385 slutlig, 12.7.2006.

(13)  ”Den temainriktade strategin för stadsmiljön”, KOM(2005) 718 slutlig.

(14)  Rådets förordning (EG) nr 1685/2005 (EUT L 277, 21.10.2005, s. 1).

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/33 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/33

---

RÅDETS BESLUT

av den 16 oktober 2006

om utnämning av danska ledamöter i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

(2006/703/EG, Euratom)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 259,

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 167,

med beaktande av kommissionens yttrande, och

av följande skäl:

| (1) | Mandatet för de danska ledamöterna i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén löpte ut den 20 september 2006 (1). Danska ledamöter i nämnda kommitté bör därför utnämnas för en ny fyraårsperiod från och med den 21 september 2006. |
| --- | --- |

(1)

Mandatet för de danska ledamöterna i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén löpte ut den 20 september 2006 (1). Danska ledamöter i nämnda kommitté bör därför utnämnas för en ny fyraårsperiod från och med den 21 september 2006.

| (2) | Den 11 juli 2006 antog rådet förteckningarna från den tjeckiska, tyska, estniska, spanska, franska, lettiska, litauiska, luxemburgska, ungerska, maltesiska, österrikiska, slovenska och slovakiska regeringen samt förteckningen med 22 kandidater från den italienska regeringen (2). |
| --- | --- |

(2)

Den 11 juli 2006 antog rådet förteckningarna från den tjeckiska, tyska, estniska, spanska, franska, lettiska, litauiska, luxemburgska, ungerska, maltesiska, österrikiska, slovenska och slovakiska regeringen samt förteckningen med 22 kandidater från den italienska regeringen (2).

| (3) | Den 15 september 2006 antog rådet förteckningarna från den belgiska, grekiska, irländska, cypriotiska, nederländska, polska, portugisiska, finländska, svenska och brittiska regeringen samt förteckningen med två kandidater från den italienska regeringen (3). |
| --- | --- |

(3)

Den 15 september 2006 antog rådet förteckningarna från den belgiska, grekiska, irländska, cypriotiska, nederländska, polska, portugisiska, finländska, svenska och brittiska regeringen samt förteckningen med två kandidater från den italienska regeringen (3).

| (4) | Den danska regeringen lade den 2 oktober fram en förteckning med samma antal kandidater som det antal platser som landet har tilldelats enligt fördragen. |
| --- | --- |

(4)

Den danska regeringen lade den 2 oktober fram en förteckning med samma antal kandidater som det antal platser som landet har tilldelats enligt fördragen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Till ledamöter i Europeiska ekonomiska och sociala kommittén för perioden den 21 september 2006 till den 20 september 2010 utnämns de personer vars namn återfinns i bilagan.

Artikel 2

Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas.

Det skall tillämpas från och med den 21 september 2006.

Udfærdiget i Bryssel, den 16 oktober 2006.

På rådets vägnar

E. TUOMIOJA

Ordförande

---

(1)  EGT L 253, 21.9.2002, s. 9.

1

(2)  EUT L 207, 28.7.2006, s. 30.

2

(3)  EUT L 269, 28.9.2006, s. 13.

3

---

BILAGA

Danmark

| | Dorthe ANDERSEN
  Chefkonsulent, DA |
| --- | --- |

Dorthe ANDERSEN

Chefkonsulent, DA

| | Henrik FALLESEN
  Leder af DI’s Bruxelles kontor |
| --- | --- |

Henrik FALLESEN

Leder af DI’s Bruxelles kontor

| | Benedicte FEDERSPIEL
  Chefkonsulent, Forbrugerrådet |
| --- | --- |

Benedicte FEDERSPIEL

Chefkonsulent, Forbrugerrådet

| | Peder Munch HANSEN
  International konsulent, LO |
| --- | --- |

Peder Munch HANSEN

International konsulent, LO

| | Randi IVERSEN
  Forkvinde, Kvinderådet |
| --- | --- |

Randi IVERSEN

Forkvinde, Kvinderådet

| | Søren KARGAARD
  International konsulent, FTF |
| --- | --- |

Søren KARGAARD

International konsulent, FTF

| | Marie-Louise KNUPPERT
  LO sekretær |
| --- | --- |

Marie-Louise KNUPPERT

LO sekretær

| | Poul LÜNEBORG
  Konsulent, DSI |
| --- | --- |

Poul LÜNEBORG

Konsulent, DSI

| | Leif Erland NIELSEN
  Seniorkonsulent, Landbrugsrådet |
| --- | --- |

Leif Erland NIELSEN

Seniorkonsulent, Landbrugsrådet

---

Kommissionen

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/35 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/35

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 20 oktober 2006

om offentliggörande, med förbehåll, av hänvisning till standard EN 848-3:1999 ”Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner” i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG

[delgivet med nr K(2006) 4901]

(Text av betydelse för EES)

(2006/704/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/37/EG av den 22 juni 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om maskiner (1), särskilt artikel 6.1,

med beaktande av yttrandet från den permanenta kommitté som inrättats genom artikel 5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (2), och

av följande skäl:

| (1) | När en nationell standard som överför en harmoniserad standard, till vilken en hänvisning har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, omfattar ett eller flera av de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i bilaga I till direktiv 98/37/EG, förutsätts en maskin som tillverkats i enlighet med denna standard överensstämma med dessa grundläggande krav. |
| --- | --- |

(1)

När en nationell standard som överför en harmoniserad standard, till vilken en hänvisning har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning, omfattar ett eller flera av de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i bilaga I till direktiv 98/37/EG, förutsätts en maskin som tillverkats i enlighet med denna standard överensstämma med dessa grundläggande krav.

| (2) | Hänvisningen till standard EN 848-3:1999 om maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner, som Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) antog den 1 juli 1999, har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
   (3). |
| --- | --- |

(2)

Hänvisningen till standard EN 848-3:1999 om maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner, som Europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) antog den 1 juli 1999, har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
   (3).

| (3) | Efter en formell protest från Sverige beslutade kommissionen genom beslut 2002/1002/EG (4) att inte stryka den hänvisning till standard EN 848-3:1999 som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Därför anses standard EN 848-3:1999 också fortsättningsvis uppfylla de grundläggande säkerhetskraven i direktiv 98/37/EG. |
| --- | --- |

(3)

Efter en formell protest från Sverige beslutade kommissionen genom beslut 2002/1002/EG (4) att inte stryka den hänvisning till standard EN 848-3:1999 som offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Därför anses standard EN 848-3:1999 också fortsättningsvis uppfylla de grundläggande säkerhetskraven i direktiv 98/37/EG.

| (4) | Mot bakgrund av Sveriges formella protest gav kommissionen den europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) befogenhet att ändra standard EN 848-3:1999 från den 1 januari 2005, för att särskilt ta hänsyn till risken för att delar slungas ut och installation av skyddsanordningar för att öka skyddet. |
| --- | --- |

(4)

Mot bakgrund av Sveriges formella protest gav kommissionen den europeiska standardiseringsorganisationen (CEN) befogenhet att ändra standard EN 848-3:1999 från den 1 januari 2005, för att särskilt ta hänsyn till risken för att delar slungas ut och installation av skyddsanordningar för att öka skyddet.

| (5) | Med tillämpning av artikel 6.1 i direktiv 98/37/EG av den 28 juli 2005 har Tyskland lämnat en formell protest mot standard EN 848-3:1999. |
| --- | --- |

(5)

Med tillämpning av artikel 6.1 i direktiv 98/37/EG av den 28 juli 2005 har Tyskland lämnat en formell protest mot standard EN 848-3:1999.

| (6) | Kommissionen har granskat standard EN 848-3:1999 och därvid konstaterat att den inte helt uppfyller de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i punkterna 1.1.2 a (principer för integration av säkerheten), 1.3.2 (risk för brott under drift), 1.3.3 (risker orsakade av fallande eller utkastade föremål) och 1.4.1 (allmänna krav på skydd och skyddsanordningar) i bilaga I till direktiv 98/37/EG. Specifikationerna i EN 848-3:1999, punkt 5.2.7.1.2 b, punkterna 1–6, om egenskaper för och val av material för skyddsgardiner, särskilt plastridåer, är inte tillräckliga för att förhindra förutsebar utslungning av verktygsdelar. |
| --- | --- |

(6)

Kommissionen har granskat standard EN 848-3:1999 och därvid konstaterat att den inte helt uppfyller de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i punkterna 1.1.2 a (principer för integration av säkerheten), 1.3.2 (risk för brott under drift), 1.3.3 (risker orsakade av fallande eller utkastade föremål) och 1.4.1 (allmänna krav på skydd och skyddsanordningar) i bilaga I till direktiv 98/37/EG. Specifikationerna i EN 848-3:1999, punkt 5.2.7.1.2 b, punkterna 1–6, om egenskaper för och val av material för skyddsgardiner, särskilt plastridåer, är inte tillräckliga för att förhindra förutsebar utslungning av verktygsdelar.

| (7) | CEN har ännu inte ändrat standard EN 848-3:1999 enligt standardiseringsmandat nr 311 i direktiv 98/37/EG. |
| --- | --- |

(7)

CEN har ännu inte ändrat standard EN 848-3:1999 enligt standardiseringsmandat nr 311 i direktiv 98/37/EG.

| (8) | I avvaktan på en ändring av standard EN 848-3:1999 och med hänsyn till säkerhet och rättslig klarhet, bör offentliggörandet av hänvisningen till standard EN 848-3:1999 i Europeiska unionens officiella tidning därför kompletteras med en lämplig varning. Medlemsstaternas nationella standarder som överför standard EN 848-3:1999 bör kompletteras med en identisk varning. |
| --- | --- |

(8)

I avvaktan på en ändring av standard EN 848-3:1999 och med hänsyn till säkerhet och rättslig klarhet, bör offentliggörandet av hänvisningen till standard EN 848-3:1999 i Europeiska unionens officiella tidning därför kompletteras med en lämplig varning. Medlemsstaternas nationella standarder som överför standard EN 848-3:1999 bör kompletteras med en identisk varning.

| (9) | Hänvisningen till standard EN 848:-3:1999 bör därför ersättas i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(9)

Hänvisningen till standard EN 848:-3:1999 bör därför ersättas i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av hänvisningen till standard EN 848-3:1999 ”Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner” skall ersättas med texten i bilagan.

Artikel 2

När medlemsstaterna, i kraft av artikel 5.2 i direktiv 98/37/EG, offentliggör hänvisningar till en nationell standard som överför den harmoniserade standarden EN 848-3:1999, skall offentliggörandet kompletteras med en varning som skall vara identisk med den i bilagan till detta direktiv.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Günter VERHEUGEN

Vice ordförande

---

(1)  EGT L 207, 23.7.1998, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/79/EG (EGT L 331, 7.12.1998, s. 1).

1

(2)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. Direktivet senast ändrat genom 2003 års anslutningsakt.

2

(3)  EGT C 110, 15.4.2000, s. 38.

3

(4)  EGT L 349, 24.12.2002, s. 103.

4

---

BILAGA

”(Titlar på och hänvisningar till harmoniserade standarder som skall offentliggöras enligt direktivet)

| ESO (1) | Titel på och hänvisning till den harmoniserade standarden
  (samt referensdokument) | Första offentliggörandet i EUT | Hänvisning till den ersatta standarden | Datum då standarden upphör att gälla
  Anm. 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| CEN | EN 848-3:1999
  Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner | 15.4.2000 | — | |
| Varning: När det gäller egenskaper för och val av material för skyddsgardiner, särskilt plastridåer, gäller detta offentliggörande inte punkt 5.2.7.1.2 b punkterna 1–6 i standarden, vars tillämpning i detta avseende inte innebär att de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i punkterna 1.3.2, 1.3.3, 1.4.1 samt 1.1.2 a i bilaga I till direktiv 98/37/EG är uppfyllda. |

ESO (1)

Titel på och hänvisning till den harmoniserade standarden

(samt referensdokument)

Första offentliggörandet i EUT

Hänvisning till den ersatta standarden

Datum då standarden upphör att gälla

Anm. 1

CEN

EN 848-3:1999

Maskinsäkerhet för träbearbetningsmaskiner – Bordfräsmaskiner med roterande verktyg – Del 3: Numeriskt styrda borrmaskiner och överfräsmaskiner

15.4.2000

—

Varning: När det gäller egenskaper för och val av material för skyddsgardiner, särskilt plastridåer, gäller detta offentliggörande inte punkt 5.2.7.1.2 b punkterna 1–6 i standarden, vars tillämpning i detta avseende inte innebär att de grundläggande hälso- och säkerhetskraven i punkterna 1.3.2, 1.3.3, 1.4.1 samt 1.1.2 a i bilaga I till direktiv 98/37/EG är uppfyllda.

| Anm. 1 | Det datum då den ersatta standarden upphör att gälla är i allmänhet det datum då den upphävs av det europeiska standardiseringsorganet. Användare av dessa standarder bör dock vara medvetna om att det i vissa undantagsfall kan vara ett annat datum. |
| --- | --- |
| Anm. 2.1 | Den nya (eller ändrade) standarden har samma tillämpningsområde som den standard den ersätter. Vid angivet datum upphör den ersatta standarden att gälla. |
| Anm. 3 | Om tillägg förekommer omfattar hänvisningen såväl standarden EN CCCCC:YYYY som eventuella tidigare tillägg och det nya, angivna, tillägget. Den ersatta standarden (kolumn 3) består därför av EN CCCCC:YYYY med eventuella tidigare tillägg, men utan det nya, angivna, tillägget. Vid angivet datum upphör den ersatta standarden att gälla. |
| Anm. 4 | En produkt anses överensstämma med standarden om den uppfyller kraven i del 1 och den relevanta delen av del 2, om denna del 2 också förtecknas i EUT i enlighet med direktiv 98/37/EG. |

Anm. 1

Det datum då den ersatta standarden upphör att gälla är i allmänhet det datum då den upphävs av det europeiska standardiseringsorganet. Användare av dessa standarder bör dock vara medvetna om att det i vissa undantagsfall kan vara ett annat datum.

Anm. 2.1

Den nya (eller ändrade) standarden har samma tillämpningsområde som den standard den ersätter. Vid angivet datum upphör den ersatta standarden att gälla.

Anm. 3

Om tillägg förekommer omfattar hänvisningen såväl standarden EN CCCCC:YYYY som eventuella tidigare tillägg och det nya, angivna, tillägget. Den ersatta standarden (kolumn 3) består därför av EN CCCCC:YYYY med eventuella tidigare tillägg, men utan det nya, angivna, tillägget. Vid angivet datum upphör den ersatta standarden att gälla.

Anm. 4

En produkt anses överensstämma med standarden om den uppfyller kraven i del 1 och den relevanta delen av del 2, om denna del 2 också förtecknas i EUT i enlighet med direktiv 98/37/EG.

Anmärkning:

| — | Närmare upplysningar om standarderna kan erhållas från de europeiska och nationella standardiseringsorgan som anges i bilagan till Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG (2), ändrat genom direktiv 98/48/EG (3). |
| --- | --- |

—

Närmare upplysningar om standarderna kan erhållas från de europeiska och nationella standardiseringsorgan som anges i bilagan till Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG (2), ändrat genom direktiv 98/48/EG (3).

| — | Offentliggörandet av hänvisningarna i Europeiska unionens officiella tidning innebär inte att de aktuella standarderna är tillgängliga på alla gemenskapsspråk. |
| --- | --- |

—

Offentliggörandet av hänvisningarna i Europeiska unionens officiella tidning innebär inte att de aktuella standarderna är tillgängliga på alla gemenskapsspråk.

| — | Denna förteckning ersätter alla tidigare förteckningar som har publicerats i Europeiska unionens officiella tidning. Kommissionen ser till att hålla förteckningen uppdaterad. |
| --- | --- |

—

Denna förteckning ersätter alla tidigare förteckningar som har publicerats i Europeiska unionens officiella tidning. Kommissionen ser till att hålla förteckningen uppdaterad.

Mer information återfinns på Internet: http://europa.eu.int/comm/enterprise/newapproach/standardization/harmstds/

---

(1)  ESO: Europeiskt standardiseringsorgan:

1

| — | CEN: rue de Stassart 36, BE-1050 Bruxelles, tfn (32-2) 550 08 11, fax (32-2) 550 08 19 (http://www.cenorm.be) |
| --- | --- |

—

CEN: rue de Stassart 36, BE-1050 Bruxelles, tfn (32-2) 550 08 11, fax (32-2) 550 08 19 (http://www.cenorm.be)

| — | CENELEC: rue de Stassart 35, BE-1050 Bruxelles, tfn (32-2) 519 68 71, fax (32-2) 519 69 19 (http://www.cenelec.org) |
| --- | --- |

—

CENELEC: rue de Stassart 35, BE-1050 Bruxelles, tfn (32-2) 519 68 71, fax (32-2) 519 69 19 (http://www.cenelec.org)

| — | ETSI: 650, route des Lucioles, F-06921 Sophia Antipolis, tfn (33) 492 94 42 00, fax (33) 493 65 47 16 (http://www.etsi.org) |
| --- | --- |

—

ETSI: 650, route des Lucioles, F-06921 Sophia Antipolis, tfn (33) 492 94 42 00, fax (33) 493 65 47 16 (http://www.etsi.org)

(2)  EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

2

(3)  EGT L 217, 5.8.1998, s. 18.”

3

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/38 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/38

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 20 oktober 2006

om godkännande av det program för förebyggande vaccination mot aviär influensa av subtyp H5 i vissa anläggningar i Nordrhein-Westfalen som Tyskland lagt fram i enlighet med rådets direktiv 2005/94/EG

[delgivet med nr K(2006) 4906]

(Endast den tyska texten är giltig)

(2006/705/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 2005/94/EG av den 20 december 2005 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär influensa och om upphävande av direktiv 92/40/EEG (1), särskilt artikel 57.2, och

av följande skäl:

| (1) | Tyskland har nyligen drabbats av ett stort antal fall av högpatogen aviär influensa hos vilda fåglar orsakad av influensavirus A av subtyp H5N1. Utbrott av sjukdomen har också påvisats i en fjäderfäanläggning och i en djurpark. |
| --- | --- |

(1)

Tyskland har nyligen drabbats av ett stort antal fall av högpatogen aviär influensa hos vilda fåglar orsakad av influensavirus A av subtyp H5N1. Utbrott av sjukdomen har också påvisats i en fjäderfäanläggning och i en djurpark.

| (2) | Vaccination mot aviär influensa av subtyperna H5 och H7 kan vara ett bra sätt att förebygga och bekämpa sjukdomen. Det har dock hittills inte utförts på fjäderfäanläggningar i Tyskland. |
| --- | --- |

(2)

Vaccination mot aviär influensa av subtyperna H5 och H7 kan vara ett bra sätt att förebygga och bekämpa sjukdomen. Det har dock hittills inte utförts på fjäderfäanläggningar i Tyskland.

| (3) | Tyskland vill samla in ytterligare uppgifter om användning av vaccination genom en omfattande fältstudie. |
| --- | --- |

(3)

Tyskland vill samla in ytterligare uppgifter om användning av vaccination genom en omfattande fältstudie.

| (4) | Den 24 augusti 2006 lade Tyskland för godkännande fram ett program för förebyggande vaccination vid tre kommersiella anläggningar i Nordrhein-Westfalen, inom ramen för en undersökning för att utvärdera den skyddande effekten av ett vaccin av subtyp H5 av aviär influensa genom vaccination av fjäderfä som föds upp under vanliga förhållanden. |
| --- | --- |

(4)

Den 24 augusti 2006 lade Tyskland för godkännande fram ett program för förebyggande vaccination vid tre kommersiella anläggningar i Nordrhein-Westfalen, inom ramen för en undersökning för att utvärdera den skyddande effekten av ett vaccin av subtyp H5 av aviär influensa genom vaccination av fjäderfä som föds upp under vanliga förhållanden.

| (5) | Det förebyggande vaccinationsprogrammet innehåller de uppgifter som krävs enligt artikel 56.2 i direktiv 2005/94/EG och överensstämmer med en DIVA-strategi (Differentiating Infected from Vaccinated Animal). Efter en bedömning av programmet och diskussioner med Tyskland förefaller det lämpligt att godkänna programmet. |
| --- | --- |

(5)

Det förebyggande vaccinationsprogrammet innehåller de uppgifter som krävs enligt artikel 56.2 i direktiv 2005/94/EG och överensstämmer med en DIVA-strategi (Differentiating Infected from Vaccinated Animal). Efter en bedömning av programmet och diskussioner med Tyskland förefaller det lämpligt att godkänna programmet.

| (6) | De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. |
| --- | --- |

(6)

De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förebyggande vaccinationsprogram

1.   Det program för förebyggande vaccination mot högpatogen aviär influensa av typ H5 som Tyskland lade fram den 24 augusti 2006 och som skall tillämpas till och med den 30 september 2008 godkänns.

I enlighet med programmet skall den förebyggande vaccinationen utföras med ett inaktiverat vaccin av subtyp H5N2 av aviär influensa vid tre utvalda fjäderfäanläggningar i Nordrhein-Westfalen i Tyskland.

2.   I enlighet med det förebyggande vaccinationsprogrammet skall det genomföras officiell övervakning och vidtas lämpliga åtgärder för biosäkerhet vid de fjäderfäanläggningar som avses i punkt 1.

3.   Vaccinationsprogrammet skall genomföras på ett effektivt sätt.

4.   Kommissionen skall offentliggöra det förebyggande vaccinationsprogrammet.

Artikel 2

Åtgärder för att begränsa förflyttning

1.   Den behöriga myndigheten skall se till att

| a) | fjäderfä, ägg, slaktkroppar av fjäderfä och färskt kött av fjäderfä som föds upp på de anläggningar som avses i artikel 1.1 (nedan kallade ”fjäderfä och andra produkter”) inte förflyttas från dessa anläggningar, |
| --- | --- |

a)

fjäderfä, ägg, slaktkroppar av fjäderfä och färskt kött av fjäderfä som föds upp på de anläggningar som avses i artikel 1.1 (nedan kallade ”fjäderfä och andra produkter”) inte förflyttas från dessa anläggningar,

| b) | fjäderfä och andra fåglar i fångenskap inte förs in till de anläggningar som avses i artikel 1.1 medan det förebyggande vaccinationsprogrammet pågår. |
| --- | --- |

b)

fjäderfä och andra fåglar i fångenskap inte förs in till de anläggningar som avses i artikel 1.1 medan det förebyggande vaccinationsprogrammet pågår.

2.   Den behöriga myndigheten får genom avvikelse från 1 a och i överensstämmelse med det förebyggande vaccinationsprogrammet tillåta följande förflyttningar av fjäderfä och andra produkter:

| a) | Förflyttning till Tysklands nationella referenslaboratorium för aviär influensa. |
| --- | --- |

a)

Förflyttning till Tysklands nationella referenslaboratorium för aviär influensa.

| b) | Transport för omedelbart bortskaffande inom Tyskland efter insamling av lämpliga prov till referenslaboratoriet. |
| --- | --- |

b)

Transport för omedelbart bortskaffande inom Tyskland efter insamling av lämpliga prov till referenslaboratoriet.

Artikel 3

Rengöring och desinfektion av anläggningar och transportmedel

1.   Den behöriga myndigheten skall se till att de fjäderfäanläggningar som avses i artikel 1.1 rengörs och desinficeras i överensstämmelse med den behöriga myndighetens anvisningar efter att allt fjäderfä har avlägsnats från anläggningarna.

2.   Den behöriga myndigheten skall se till att alla transportmedel som används för förflyttning av fjäderfä och andra produkter rengörs efter varje transport och desinficeras med desinfektionsmedel och enligt metoder som godkänts av den behöriga myndigheten.

Artikel 4

Rapporter

Tyskland skall lägga fram en rapport för kommissionen om tillämpningen av det förebyggande vaccinationsprogrammet senast en månad efter att detta beslut skall börja tillämpas.

Från och med den 3 oktober 2006 skall Tyskland varje kvartal lägga fram en rapport för ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

Artikel 5

Adressater

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Markos KYPRIANOU

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT L 10, 14.1.2006, s. 16.

1

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/40 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/40

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 20 oktober 2006

om ändring av beslut 92/452/EEG när det gäller vissa embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper i Förenta staterna

[delgivet med nr K(2006) 4907]

(Text av betydelse för EES)

(2006/706/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 89/556/EEG av den 25 september 1989 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och import från tredje land av embryon från tamdjur av nötkreatur (1), särskilt artikel 8.1, och

av följande skäl:

| (1) | I kommissionens beslut 92/452/EEG av den 30 juli 1992 om upprättande av en förteckning över embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper som godkänts i tredje land för export av embryon från nötkreatur till gemenskapen (2) fastställs att medlemsstaterna får importera embryon från tredjeländer endast om de har samlats, behandlats och förvarats av en embryosamlingsgrupp som förtecknas i det beslutet. |
| --- | --- |

(1)

I kommissionens beslut 92/452/EEG av den 30 juli 1992 om upprättande av en förteckning över embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper som godkänts i tredje land för export av embryon från nötkreatur till gemenskapen (2) fastställs att medlemsstaterna får importera embryon från tredjeländer endast om de har samlats, behandlats och förvarats av en embryosamlingsgrupp som förtecknas i det beslutet.

| (2) | Förenta staterna har begärt att ändringar görs i förteckningen när det gäller vissa embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper i det landet. |
| --- | --- |

(2)

Förenta staterna har begärt att ändringar görs i förteckningen när det gäller vissa embryosamlingsgrupper och embryoproduktionsgrupper i det landet.

| (3) | Förenta staterna har lämnat garantier för att de relevanta bestämmelserna i direktiv 89/556/EEG följs och att de berörda embryosamlingsgrupperna officiellt har godkänts för export till gemenskapen av veterinärmyndigheterna i landet. |
| --- | --- |

(3)

Förenta staterna har lämnat garantier för att de relevanta bestämmelserna i direktiv 89/556/EEG följs och att de berörda embryosamlingsgrupperna officiellt har godkänts för export till gemenskapen av veterinärmyndigheterna i landet.

| (4) | Beslut 92/452/EEG bör därför ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(4)

Beslut 92/452/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

| (5) | De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. |
| --- | --- |

(5)

De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagan till beslut 92/452/EEG skall ändras i enlighet med bilagan till det här beslutet.

Artikel 2

Detta beslut skall tillämpas från och med den tredje dagen efter det att det offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 20 oktober 2006.

På kommissionens vägnar

Markos KYPRIANOU

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EGT L 302, 19.10.1989, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 2006/60/EG (EUT L 31, 3.2.2006, s. 24).

1

(2)  EGT L 250, 29.8.1992, s. 40. Beslutet senast ändrat genom beslut 2006/614/EG (EUT L 252, 15.9.2006, s. 25).

2

---

BILAGA

Bilagan till beslut 92/452/EEG skall ändras på följande sätt:

| a) | Följande rader skall läggas till för Förenta staterna:










  ”US | | 06TX126
  E1482 | | Smith Genetics |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1316 PR 2231 |
| Giddings, TX 78942 |

a)

Följande rader skall läggas till för Förenta staterna:

”US

06TX126

E1482

Smith Genetics

1316 PR 2231

Giddings, TX 78942

Dr. Gary Moore

US

06VA127

E1592

| Patrick Comyn |
| --- |
| 110 South Main St |
| Madison, VA 22727 |

Patrick Comyn

110 South Main St

Madison, VA 22727

Dr. Patrick Comyn”

| b) | Raden för Förenta staternas embryosamlingsgrupp nr 04WI109 skall ersättas med följande:










  ”US | | 04WI109
  E1257 | | Cashton Veterinary Clinic |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| S 448 Nilsestuen Road |
| Cashton, WI 54619 |

b)

Raden för Förenta staternas embryosamlingsgrupp nr 04WI109 skall ersättas med följande:

”US

04WI109

E1257

Cashton Veterinary Clinic

S 448 Nilsestuen Road

Cashton, WI 54619

Dr. Brent Beck”

---

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/42 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/42

---

BESLUT nr 06/EG/2006 AV GEMENSAMMA KOMMITTÉN, INRÄTTAD GENOM AVTALET MELLAN EUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH JAPAN

av den 12 juni 2006

om ömsesidigt erkännande, om registrering av ett organ för bedömning av överensstämmelse i sektorsbilagan om teleterminalutrustning och radioutrustning

(2006/707/EG)

GEMENSAMMA KOMMITTÉN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Japan om ömsesidigt erkännande, särskilt artiklarna 8.3 a och 9.1 b, och

av följande skäl:

Det ankommer på gemensamma kommittén att fatta beslut om registrering av ett organ för bedömning av överensstämmelse i en sektorsbilaga.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

| 1. | Det nedan angivna organet för bedömning av överensstämmelse skall registreras i sektorsbilagan om teleterminalutrustning och radioutrustning till avtalet med avseende på de produkter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse som anges nedan.

  Namn och kortnamn samt kontaktuppgifter för organet för bedömning av överensstämmelse | Namn: Phoenix Testlab GmbH |
| --- | --- | --- |

1.

Det nedan angivna organet för bedömning av överensstämmelse skall registreras i sektorsbilagan om teleterminalutrustning och radioutrustning till avtalet med avseende på de produkter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse som anges nedan.

Namn och kortnamn samt kontaktuppgifter för organet för bedömning av överensstämmelse

Namn: Phoenix Testlab GmbH

| | Tfn (49-52) 35 95 00 24 |
| --- | --- |

Tfn (49-52) 35 95 00 24

| | Fax (49-523) 595 00 28 |
| --- | --- |

Fax (49-523) 595 00 28

| | E-post: bentje.holger@phoenix-testlab.de |
| --- | --- |

E-post: bentje.holger@phoenix-testlab.de

| | Adress:Königswinkel 10, DE-32825 Blomberg, Tyskland |
| --- | --- |

Adress:Königswinkel 10, DE-32825 Blomberg, Tyskland

| | Internet: http://www.phoenix-testlab.de |
| --- | --- |

Internet: http://www.phoenix-testlab.de

| | Kontaktperson hos organet för bedömning av överensstämmelse: Holger Bentje |
| --- | --- |

Kontaktperson hos organet för bedömning av överensstämmelse: Holger Bentje

Registreringens omfattning med avseende på produkter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse:

För radiolagen (Radio Law):

Radioutrustning enligt artikel 38-2 punkt 1 leden 1-3 i radiolagen.

| 2. | Detta beslut, som upprättats i två exemplar, skall undertecknas av ordförandena. Beslutet blir gällande från och med dagen för det sista undertecknandet. |
| --- | --- |

2.

Detta beslut, som upprättats i två exemplar, skall undertecknas av ordförandena. Beslutet blir gällande från och med dagen för det sista undertecknandet.

Undertecknat i Tokyo den 12 juni 2006.

På Japans vägnar

Komiko ICHIKAWA

Undertecknat i Bryssel den 31 maj 2006.

På Europeiska gemenskapens vägnar

Andra KOKE

---

Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen

| 21.10.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 291/43 |
| --- | --- | --- | --- |

21.10.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 291/43

---

RÅDETS GEMENSAMMA ÅTGÄRD 2006/708/GUSP

av den 17 oktober 2006

om ändring och förlängning av gemensam åtgärd 2005/190/GUSP om Europeiska unionens samordnade rättsstatsuppdrag i Irak, EUJUST LEX

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA GEMENSAMMA ÅTGÄRD

med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 14, och

av följande skäl:

| (1) | Den 12 juni 2006, med anledning av generalsekreterarens/den högre representantens översyn av uppdraget, samtyckte rådet till att förlänga EUJUST LEX med ytterligare 18 månader från det att det nuvarande uppdraget löpt ut, till och med den 31 december 2007. |
| --- | --- |

(1)

Den 12 juni 2006, med anledning av generalsekreterarens/den högre representantens översyn av uppdraget, samtyckte rådet till att förlänga EUJUST LEX med ytterligare 18 månader från det att det nuvarande uppdraget löpt ut, till och med den 31 december 2007.

| (2) | Samma dag antog rådet gemensam åtgärd 2006/413/GUSP om ändring och förlängning av gemensam åtgärd 2005/190/GUSP om Europeiska unionens samordnade rättsstatsuppdrag i Irak, EUJUST LEX (1). Den gemensamma åtgärden omfattar den första etappen av denna förlängning till och med den 31 oktober 2006. |
| --- | --- |

(2)

Samma dag antog rådet gemensam åtgärd 2006/413/GUSP om ändring och förlängning av gemensam åtgärd 2005/190/GUSP om Europeiska unionens samordnade rättsstatsuppdrag i Irak, EUJUST LEX (1). Den gemensamma åtgärden omfattar den första etappen av denna förlängning till och med den 31 oktober 2006.

| (3) | Denna gemensamma åtgärd bör utgöra grunden för den andra etappen av denna förlängning till och med den 31 december 2007. |
| --- | --- |

(3)

Denna gemensamma åtgärd bör utgöra grunden för den andra etappen av denna förlängning till och med den 31 december 2007.

| (4) | Gemensam åtgärd 2005/190/GUSP (2) bör ändras i enlighet med detta. |
| --- | --- |

(4)

Gemensam åtgärd 2005/190/GUSP (2) bör ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Gemensam ståndpunkt 2005/190/GUSP ändras härmed på följande sätt:

| 1. | Artikel 11.3 skall ersättas med följande:
  ”Med tanke på det speciella säkerhetsläget i Irak skall tjänster i Bagdad tillhandahållas genom avtal som ingåtts av Förenade kungariket med företag som tillhandahåller och fakturerar för dessa tjänster. Budgeten för EUJUST LEX skall täcka dessa utgifter upp till ett högsta belopp av 2,4 miljoner EUR. Förenade Kungariket skall i samråd med uppdragets chef lämna rådet tillräcklig och relevant information om utgifterna.” |
| --- | --- |

1.

Artikel 11.3 skall ersättas med följande:

”Med tanke på det speciella säkerhetsläget i Irak skall tjänster i Bagdad tillhandahållas genom avtal som ingåtts av Förenade kungariket med företag som tillhandahåller och fakturerar för dessa tjänster. Budgeten för EUJUST LEX skall täcka dessa utgifter upp till ett högsta belopp av 2,4 miljoner EUR. Förenade Kungariket skall i samråd med uppdragets chef lämna rådet tillräcklig och relevant information om utgifterna.”

| 2. | Artikel 14 andra stycket skall ersättas med följande:
  ”Den skall upphöra att gälla den 31 december 2007.” |
| --- | --- |

2.

Artikel 14 andra stycket skall ersättas med följande:

”Den skall upphöra att gälla den 31 december 2007.”

Artikel 2

Det finansiella referensbelopp som är avsett att täcka ytterligare utgifter i samband med uppdraget för perioden 1 november 2006–31 december 2007 skall vara 11,2 miljoner EUR.

Artikel 3

Denna gemensamma åtgärd träder i kraft den dag som den antas.

Artikel 4

Denna gemensamma åtgärd skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdad i Luxemburg den 17 oktober 2006.

På rådets vägnar

E. TUOMIOJA

Ordförande

---

(1)  EUT L 163, 15.6.2006, s. 17.

1

(2)  EUT L 62, 9.3.2005, s. 37.

2

---