----

----

I Säädökset, jotka on julkaistava

----

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1692/2006,

annettu 24 päivänä lokakuuta 2006,

toisesta Marco Polo -ohjelmasta yhteisön rahoitustuen myöntämiseksi tavarankuljetusjärjestelmän ympäristönsuojelun tason parantamista varten (”Marco Polo II”) ja asetuksen (EY) N:o 1382/2003 kumoamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan 1 kohdan ja 80 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde

Tällä asetuksella perustetaan rahoitusväline, jäljempänä ’Marco Polo II -ohjelma’ tai ’ohjelma’, jolla on tarkoitus vähentää ruuhkia, parantaa liikennejärjestelmän ympäristönsuojelun tasoa ja tehostaa intermodaaliliikennettä ja siten edistää tehokkaan ja kestävän liikennejärjestelmän toteutumista tuottaen Euroopan unionille lisäarvoa ilman kielteisiä vaikutuksia taloudelliseen, sosiaaliseen tai alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. Ohjelman kesto on 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2013, jotta ohjelman päättymiseen mennessä päästäisiin liikennemuotojen muutokseen siten, että huomattava osuus maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen ennakoidusta vuotuisesta kokonaiskasvusta tonnikilometreinä mitattuna siirretään lyhyen matkan meriliikenteeseen, rautatieliikenteeseen ja sisävesiliikenteeseen tai liikennemuotojen yhdistelmään, jossa tiematkat ovat mahdollisimman lyhyitä.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:

3 artikla

Soveltamisala

1.   Ohjelma koskee toimia, jotka:

2.   Jos toimi toteutetaan kolmannen maan alueella, ohjelman perusteella myönnetyin varoin ei kateta kyseisen maan alueella aiheutuvia kustannuksia muuten kuin 3 ja 4 kohdassa esitetyissä olosuhteissa.

3.   Ohjelmaan voivat osallistua maat, jotka ovat ehdolla Euroopan unionin jäseniksi. Osallistumiseen sovelletaan näiden maiden kanssa tehdyissä assosiaatiosopimuksissa määrättyjä edellytyksiä ja kunkin asianomaisen maan assosiaationeuvoston päätöksessä vahvistettuja sääntöjä.

4.   Ohjelmaan voivat osallistua myös EFTAn ja ETA:n jäsenvaltiot ja lähellä sijaitsevat kolmannet maat lisämäärärahojen turvin ja näiden maiden kanssa sovittavien menettelyjen mukaisesti.

II LUKU

TUKIKELPOISET HAKIJAT JA TOIMET

4 artikla

Tukikelpoiset hakijat

1.   Toimen ehdottajan on oltava kahden tai useamman yrityksen yhteenliittymä, johon osallistuvien yritysten on oltava sijoittautuneita vähintään kahteen eri jäsenvaltioon tai vähintään yhteen jäsenvaltioon ja yhteen lähellä sijaitsevaan kolmanteen maahan, tai poikkeuksellisesti johonkin jäsenvaltioon sijoittautunut yksittäinen yritys, kun on kyse liikenneyhteydestä lähellä sijaitsevaan kolmanteen maahan.

2.   Hankkeessa voi olla mukana muualle kuin 3 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuihin osallistujamaihin sijoittautuneita yrityksiä, mutta nämä eivät voi missään tapauksessa saada ohjelman mukaista yhteisön rahoitusta.

5 artikla

Tukikelpoiset toimet ja rahoitusedellytykset

1.   Ohjelmasta voidaan rahoittaa seuraavia toimia:

2.   Eri toimiin liittyvät rahoitusedellytykset ja muut vaatimukset vahvistetaan liitteessä I. Edellä 2 artiklan h alakohdassa tarkoitetun täydentävän infrastruktuurin rahoitusta koskevat edellytykset vahvistetaan liitteessä II.

3.   Yhteisön rahoitustuki perustuu komission ja tuensaajan neuvottelemiin sopimuksiin. Sopimusehtojen on oltava mahdollisimman pitkälti sellaisia, että taloudellinen ja hallinnollinen rasitus pysyy sovellettavien säännösten, erityisesti Euroopan parlamentin yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (7) säännösten, puitteissa mahdollisimman pienenä esimerkiksi helpottamalla yrittäjäystävällisten pankkitakuiden saamista, jotta voidaan toimia hallintoteknisesti mahdollisimman tehokkaasti ja joustavasti.

4.   Komissio vahvistaa 10 artiklassa tarkoitetun komitean avustamana ja 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen katalyyttisia toimia ja yhteisiä oppimistoimia koskevien hakemuspyyntöjen vuosittaiset painopistealueet ja tarkastelee niitä tarvittaessa uudelleen, sanotun rajoittamatta 1 artiklassa tarkoitettua toiminnan yleistavoitetta.

6 artikla

Yksityiskohtaiset säännöt

Yksityiskohtaiset säännöt hankkeiden ehdottamisesta ja valinnasta ohjelman mukaisesti annetaan 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

7 artikla

Valtiontuki

Tämän ohjelman soveltamisalaan kuuluville toimille myönnettävän yhteisön rahoitustuen saaminen ei estä valtiontuen myöntämistä samalle toimelle kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla, jos kyseinen tuki on yhteensopiva perustamissopimuksessa tarkoitetun valtiontukijärjestelmän kanssa ja myönnetty tuki ei ylitä liitteessä I kullekin toimityypille vahvistettuja kumulatiivisia rajoja. Täydentävään infrastruktuuriin valtiontukena ja yhteisön rahoitustukena myönnetyn tuen yhteismäärä saa olla enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.

III LUKU

TOIMIEN EHDOTTAMINEN JA VALINTA

8 artikla

Toimien ehdottaminen

Toimia ehdotetaan komissiolle 6 artiklan nojalla vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. Ehdotettaessa on annettava kaikki tiedot, joita komissio tarvitsee valinnan suorittamiseen 9 artiklan mukaisesti.

9 artikla

Rahoitustukea saavien toimien valinta

Komissio arvioi ehdotetut toimet. Ohjelman rahoitukseen oikeutettujen toimien valinnassa komissio ottaa huomioon seuraavat:

Päätös rahoitustuen myöntämisestä tehdään 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Komissio ilmoittaa tuensaajille päätöksestään.

IV LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

10 artikla

Komitea

1.   Komissiota avustaa komitea.

2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artiklan säännökset.

Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.

3.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

11 artikla

Talousarvio

Rahoituspuitteet Marco Polo II -ohjelman toteuttamiseksi 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2013 ovat 400 miljoonaa euroa (8).

Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoituskehyksen rajoissa.

12 artikla

Määrärahojen varaaminen liitännäistoimenpiteisiin ja ohjelman arviointiin

Tässä asetuksessa säädetystä talousarviosta varataan enintään 5 prosenttia liitännäistoimenpiteisiin ja 5 artiklan täytäntöönpanon riippumattomaan arviointiin.

13 artikla

Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen

1.   Komissio varmistaa, että kun tämän asetuksen mukaisesti rahoitettuja toimia pannaan täytäntöön, Euroopan yhteisöjen taloudelliset edut suojataan petoksia, korruptiota ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja perusteettomasti maksettujen varojen takaisinperinnällä ja — jos väärinkäytöksiä todetaan — soveltamalla tehokkaita, oikeasuhtaisia ja varoittavia seuraamuksia Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (9) ja komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (10) sekä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (11) mukaisesti.

2.   Tämän asetuksen mukaisia toimia rahoitettaessa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklassa tarkoitetulla väärinkäytöksellä tarkoitetaan kaikkea yhteisön oikeuden säännösten tai määräysten taikka sopimusvelvoitteiden rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle tai sen hoidossa oleville talousarvioille perusteettoman menon takia.

3.   Tämän asetuksen mukaisissa sopimuksissa samoin kuin ohjelmaan osallistuvien kolmansien maiden kanssa tehtävissä sopimuksissa on oltava määräyksiä komission tai sen valtuuttamien edustajien suorittamista tarkastuksista ja rahoituksen valvonnasta sekä tilintarkastustuomioistuimen tarvittaessa paikan päällä tekemistä tilintarkastuksista.

14 artikla

Arviointi

1.   Komissio tiedottaa komitealle vähintään kahdesti vuodessa ohjelman määrärahojen toteutuksesta ja antaa kaikista ohjelmasta rahoitetuista toimista päivitetyt tilannetiedot.

Komissio tekee ohjelman sekä väli- että loppuarvioinnit sen määrittämiseksi, millä tavoin se on edistänyt yhteisön liikennepolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja onko määrärahoja käytetty tehokkaasti.

2.   Komissio antaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2007 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle arviointikertomuksen Marco Polo -ohjelman tuloksista ajanjaksolla 2003—2006. Jos tästä kertomuksesta käy ilmi, että Marco Polo II -ohjelmaa on mukautettava, komissio laatii vastaavat ehdotukset.

15 artikla

Kumoaminen

Kumotaan asetus (EY) N:o 1382/2003 14 päivästä joulukuuta 2006.

Asetuksen (EY) N:o 1382/2003 mukaisiin toimiin liittyviin sopimuksiin sovelletaan kyseistä asetusta siihen asti, kun sekä toimet että niiden rahoitus on saatettu päätökseen. Myös vuoden 2006 koko arviointi- ja valintamenettelyyn sovelletaan asetusta (EY) N:o 1382/2003, vaikka menettely päättyisi vasta vuonna 2007.

16 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan 14 päivänä joulukuuta 2006.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Strasbourgissa 24 päivänä lokakuuta 2006.

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

J. BORRELL FONTELLES

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

P. LEHTOMÄKI

----

(1)EUVL C 234, 22.9.2005, s. 19.

(2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. toukokuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 12. lokakuuta 2006.

(3)EUVL L 196, 2.8.2003, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 788/2004 (EUVL L 138, 30.4.2004, s. 17).

(4)EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

(5)EUVL C 139, 14.6.2006, s. 1.

(6)EYVL L 228, 9.9.1996, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 884/2004/EY (EUVL L 167, 30.4.2004, s. 1. Oikaisu EUVL L 201, 7.6.2004, s. 1).

(7)EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

(8)  Määrä perustuu vuoden 2004 lukuihin ja siihen on tehtävä teknisiä mukautuksia inflaation huomioon ottamiseksi.

(9)EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.

(10)EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.

(11)EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.

----

LIITE I

5 artiklan 2 kohdan mukaiset rahoitusedellytykset ja vaatimukset

----

LIITE II

TÄYDENTÄVÄN INFRASTRUKTUURIN RAHOITUSEDELLYTYKSET 2 ARTIKLAN H ALAKOHDAN JA 5 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISESTI

----

----

NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/88/EY,

annettu 24 päivänä lokakuuta 2006,

vesiviljelyeläimiin ja niistä saataviin tuotteisiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista sekä vesieläinten tiettyjen tautien ehkäisemisestä ja torjunnasta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

sekä katsoo seuraavaa:

ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT

1 artikla

Kohde

1.   Tässä direktiivissä säädetään

2.   Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tiukempia toimenpiteitä II luvun, 13 artiklan ja V luvun soveltamisalalla, mikäli kyseiset toimenpiteet eivät vaikuta muiden jäsenvaltioiden kanssa käytävään kauppaan.

2 artikla

Soveltamisala

1.   Tätä direktiiviä ei sovelleta

2.   Tämän direktiivin II lukua, III luvun 1–4 jaksoa ja VII lukua ei sovelleta silloin, kun koristevesieläimiä pidetään lemmikkieläinkaupoissa, puutarhakeskuksissa, puutarhalammikoissa, kaupallisissa akvaarioissa tai tukkumyyjien tiloissa,

3.   Tätä direktiiviä sovelletaan siten, ettei rajoiteta lajien säilyttämistä tai alkuperäiseen lajistoon kuulumattomien lajien istuttamista koskevien säännösten soveltamista.

3 artikla

Määritelmät

1.   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

2.   Tässä direktiivissä sovelletaan myös seuraavia määritelmiä:

II LUKU

VESIVILJELYN TUOTANTOYRITYKSET JA LUVAN SAANEET JALOSTUSLAITOKSET

4 artikla

Luvan antaminen vesiviljelyn tuotantoyrityksille ja jalostuslaitoksille

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin vesiviljelyn tuotantoyrityksellä on asianmukainen lupa, jonka toimivaltainen viranomainen on antanut 5 artiklan mukaisesti.

Tällainen lupa voi tarvittaessa kattaa useita nilviäisten vesiviljelyn tuotantoyrityksiä samalla nilviäisten viljelyalueella.

Saman nilviäisten viljelyalueen sisällä sijaitsevilla lähettämöillä, puhdistuslaitoksilla tai vastaavilla laitoksilla on kuitenkin oltava erillinen lupa.

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin jalostuslaitoksella, joka teurastaa vesiviljelyeläimiä taudintorjuntatarkoituksia varten V luvun 33 artiklan mukaisesti, on asianmukainen lupa, jonka toimivaltainen viranomainen on antanut 5 artiklan mukaisesti.

3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin vesiviljelyn tuotantoyrityksellä ja luvan saaneella jalostuslaitoksella on ainutkertainen lupanumero.

4.   Jäsenvaltiot voivat 1 kohdassa olevasta lupavaatimuksesta poiketen vaatia ainoastaan, että toimivaltainen viranomainen rekisteröi

Näissä tapauksissa tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan tarpeellisin muutoksin ottaen huomioon asianomaisen laitoksen, istuta ja ongi -kalastuspaikan tai tuotantoyrityksen luonne, ominaispiirteet ja sijainti sekä riski vesieläinten tautien leviämisestä muihin vesieläinten populaatioihin sen toiminnan seurauksena.

5.   Jos tämän direktiivin säännöksiä ei noudateta, toimivaltaisen viranomaisen on toimittava asetuksen (EY) N:o 882/2004 54 artiklan mukaisesti.

5 artikla

Luvan antamisen edellytykset

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen antaa 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetyt luvat ainoastaan, jos vesiviljelytuotannon harjoittaja tai luvan saaneen jalostuslaitoksen toiminnanharjoittaja

2.   Lupaa ei saa antaa, jos kyseinen toiminta johtaisi kohtuuttomaan riskiin tautien leviämisestä viljelylaitoksille, nilviäisten viljelyalueille tai luonnonvaraisiin vesieläinten kantoihin viljelylaitoksen tai nilviäisten viljelyalueen läheisyydessä.

Ennen kuin päätös luvan epäämisestä tehdään, on kuitenkin harkittava riskinhallintatoimenpiteitä, kuten mahdollista kyseisen toiminnan vaihtoehtoista sijoituspaikkaa.

3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelytuotannon harjoittaja tai luvan saaneen jalostuslaitoksen toiminnanharjoittaja toimittaa kaikki asiaankuuluvat tiedot, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen voi arvioida luvan edellytysten täyttyvän, mukaan luettuina tiedot, jotka vaaditaan liitteen II mukaisesti.

6 artikla

Rekisteri

Jäsenvaltioiden on perustettava, pidettävä ajan tasalla ja asetettava julkisesti saataville vesiviljelyn tuotantoyrityksiä ja luvan saaneita jalostuslaitoksia koskeva rekisteri, joka sisältää vähintään liitteessä II säädetyt tiedot.

7 artikla

Virallinen valvonta

1.   Asetuksen (EY) N:o 882/2004 3 artiklan mukaisesti toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava vesiviljelyn tuotantoyritysten ja luvan saaneiden jalostuslaitosten virallinen valvonta.

2.   Edellä 1 kohdassa säädettyyn viralliseen valvontaan on kuuluttava ainakin kutakin vesiviljelyn tuotantoyritystä koskevia säännöllisiä tarkastuksia, käyntejä, auditointeja ja tarvittaessa näytteidenottoa ottaen huomioon se, millainen riski vesiviljelyn tuotantoyrityksistä tai luvan saaneista jalostuslaitoksista aiheutuu taudin tarttumisen ja leviämisen osalta. Tällaisen valvonnan tiheyttä koskevia suosituksia, jotka riippuvat kyseessä olevan vyöhykkeen tai osaston terveystilanteesta, annetaan liitteessä III olevassa B osassa.

3.   Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä voidaan hyväksyä 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

8 artikla

Kirjaamista koskevat velvoitteet – Jäljitettävyys

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyn tuotantoyritykset pitävät kirjaa

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvan saaneet jalostuslaitokset pitävät kirjaa kaikista vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden siirroista tällaisiin laitoksiin ja niistä pois.

3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun vesiviljelyeläimiä kuljetetaan, kuljettajat pitävät kirjaa

4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki vesiviljelytuotannon harjoittajien 1 kohdan a alakohdan mukaisesti kirjaamat eläinten siirrot rekisteröidään siten, että lähtö- ja määräpaikan jäljittäminen voidaan taata, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäljitettävyyttä koskevien erityissäännösten soveltamista. Jäsenvaltiot voivat vaatia tallentamaan tällaiset siirrot kansalliseen rekisteriin ja säilyttämään ne atk-muodossa.

9 artikla

Hyvä hygieniakäytäntö

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyn tuotantoyritykset ja luvan saaneet jalostuslaitokset noudattavat asianomaisen toiminnan edellyttämää hyvää hygieniakäytäntöä tautien kulkeutumisen ja leviämisen estämiseksi.

10 artikla

Eläinten terveyden seurantajärjestelmä

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että riskiin perustuvaa eläinten terveyden seurantajärjestelmää sovelletaan kaikilla viljelylaitoksilla ja nilviäisten viljelyalueilla tuotantotyypille soveltuvalla tavalla.

2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun riskiin perustuvan eläinten terveyden seurantajärjestelmän tavoitteena on havaita

3.   Tällaisen eläinten terveyden seurannan tiheyttä koskevia suosituksia, jotka riippuvat kyseessä olevan vyöhykkeen tai osaston terveystilanteesta, annetaan liitteessä III olevassa B osassa. Tätä seurantaa sovelletaan rajoittamatta V luvun tai 49 artiklan 3 kohdan, 50 artiklan 4 kohdan ja 52 artiklan mukaisesti suoritettua näytteenottoa ja seurantaa.

4.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa riskiin perustuvassa eläinten terveyden seurantajärjestelmässä on otettava huomioon ohjeet, jotka komissio laatii 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

5.   Komissio toimittaa 7 artiklan mukaisesti suoritetun virallisen valvonnan tulosten ja 58 artiklan mukaisesti suoritetun yhteisön valvonnan tulosten sekä muiden asiaan liittyvien tietojen perusteella neuvostolle kertomuksen riskiin perustuvan eläinten terveyden seurantajärjestelmän yleisestä toiminnasta jäsenvaltioissa. Kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asiaankuuluva ehdotus tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä.

III LUKU

VESIVILJELYELÄIMIÄ JA NIISTÄ SAATAVIEN TUOTTEIDEN MARKKINOILLE SAATTAMISTA KOSKEVAT ELÄINTEN TERVEYSVAATIMUKSET

1 JAKSO

Yleiset säännökset

11 artikla

Soveltamisala

1.   Jollei toisin säädetä, tätä lukua sovelletaan ainoastaan liitteessä IV olevassa II osassa lueteltuihin tauteihin ja niille alttiisiin lajeihin.

2.   Jäsenvaltiot voivat sallia tämän luvun vaatimusten vastaisten vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden markkinoille saattamisen tieteellisiä tarkoituksia varten toimivaltaisen viranomaisen tiukassa valvonnassa.

Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että tällainen markkinoille saattaminen ei vaaranna vesieläinten terveystilannetta määräpaikassa tai kauttakuljetuspaikoissa liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen tautien osalta.

Mitään tällaisia siirtoja jäsenvaltioiden välillä ei saa toteuttaa ilman asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille annettua ennakkoilmoitusta.

12 artikla

Vesiviljelyeläinten markkinoille saattamista koskevat yleiset vaatimukset

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden markkinoille saattaminen ei vaaranna vesieläinten terveystilannetta määräpaikassa liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen tautien osalta.

2.   Tässä luvussa säädetään vesiviljelyeläinten kuljetusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, erityisesti liitteessä III olevassa A kohdassa tarkoitettujen terveystilaltaan erilaisten jäsenvaltioiden, vyöhykkeiden tai osastojen välisten kuljetusten osalta.

13 artikla

Kuljetukseen liittyvät tautien ehkäisyvaatimukset

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että

Tätä kohtaa sovelletaan myös tauteihin ja niille alttiisiin lajeihin, joita ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa.

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että veden vaihto kuljetuksen aikana suoritetaan paikoissa ja olosuhteissa, jotka eivät vaaranna seuraavien eläinten terveystilannetta:

14 artikla

Eläinten terveystodistukset

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyeläinten markkinoille saattaminen edellyttää eläinten terveystodistuksia silloin, kun eläimet tuodaan sellaiseen jäsenvaltioon, vyöhykkeeseen tai osastoon, joka on julistettu taudista vapaaksi 49 ja 50 artiklan mukaisesti tai johon sovelletaan seurantaa tai hävittämisohjelmaa 44 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti:

2.   Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että vesiviljelyeläinten markkinoille saattaminen edellyttää eläinten terveystodistuksia silloin, kun eläimiä saa viedä pois alueelta, johon sovelletaan V luvun 3, 4, 5 ja 6 jaksossa annettuja torjuntasäännöksiä.

Tätä kohtaa sovelletaan myös sellaisiin tauteihin ja niille alttiisiin lajeihin, joita ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa.

3.   Seuraavista siirroista on ilmoitettava direktiivin 90/425/ETY 20 artiklan 1 kohdassa säädetyn tietokonejärjestelmän mukaisesti:

4.   Jäsenvaltiot voivat päättää käyttää 3 kohdassa tarkoitettua tietokonejärjestelmää jäljittämään kokonaan niiden omalla alueella tapahtuvia siirtoja.

2 JAKSO

Viljelyyn ja istutuksiin tarkoitetut vesiviljelyeläimet

15 artikla

Vesiviljelyeläinten markkinoille viljelyä ja istutuksia varten saattamista koskevat yleiset vaatimukset

1.   Jollei V luvussa annetuista säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltioiden on varmistettava, että viljelyä varten markkinoille saatettavat vesiviljelyeläimet ovat

Tätä kohtaa sovelletaan myös tauteihin ja niille alttiisiin lajeihin, joita ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa.

2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat sallia tällaisen riskinarviointiin perustuvan markkinoille saattamisen edellyttäen, että eläimet ovat peräisin sellaisesta viljelylaitoksen tai nilviäisten viljelyalueen osasta, joka on erillään siitä epidemiologisesta yksiköstä, jossa on ilmennyt lisääntynyttä kuolleisuutta.

3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että V luvussa säädettyjen taudintorjuntatoimenpiteiden mukaisesti hävitettäviksi tai teurastettaviksi tarkoitettuja vesiviljelyeläimiä ei saateta markkinoille viljelyä ja istutuksia varten.

4.   Vesiviljelyeläimiä saa päästää luontoon istutuksia varten tai istuta ja ongi -kalastuspaikkoihin ainoastaan, jos ne

Jäsenvaltiot voivat kuitenkin päättää, että vesiviljelyeläinten on tultava vyöhykkeestä tai osastosta, joka on julistettu taudista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa tätä kohtaa myös 43 artiklan mukaisesti laadittuihin ja sovellettuihin ohjelmiin.

16 artikla

Tietylle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien vesiviljelyeläinten tuominen tästä taudista vapaille alueille

1.   Jotta tietylle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia vesiviljelyeläimiä voidaan tuoda viljelyä tai istutuksia varten jäsenvaltioon, vyöhykkeeseen tai osastoon, joka on julistettu tietystä taudista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti, niiden on oltava peräisin toisesta jäsenvaltiosta, vyöhykkeestä tai osastosta, joka on myös julistettu kyseisestä taudista vapaaksi.

2.   Jos voidaan tieteellisesti osoittaa, että tietylle taudille alttiit lajit eivät määrätyissä kehitysvaiheissa levitä kyseistä tautia, 1 kohtaa ei sovelleta näihin kehitysvaiheisiin.

Luettelo niistä lajeista ja kehitysvaiheista, joihin ensimmäistä alakohtaa voidaan soveltaa, hyväksytään, ja tarvittaessa muutetaan tieteellisen ja teknologisen kehityksen huomioon ottamiseksi, 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

17 artikla

Tartunnanlevittäjälajeihin kuuluvien elävien vesiviljelyeläinten tuominen taudista vapaille alueille

1.   Jos tieteellinen tieto tai käytännön kokemus osoittaa, että muut kuin liitteessä IV olevassa II osassa mainitut lajit voivat levittää tiettyä tautia toimimalla tartunnanlevittäjälajeina, jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos tartunnanlevittäjälajeja tuodaan viljelyä tai istutusta varten jäsenvaltioon, vyöhykkeeseen tai osastoon, joka on julistettu kyseisestä taudista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti, kyseisten lajien on

2.   Luettelo niistä tartunnanlevittäjälajeista ja tällaisten lajien kehitysvaiheista, joihin tätä artiklaa sovelletaan, ja tarvittaessa olosuhteista, joissa kyseiset lajit voivat levittää tautia, hyväksytään, ja tarvittaessa muutetaan tieteellisen ja teknologisen kehityksen huomioon ottamiseksi, 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3.   Ennen kuin laji mahdollisesti sisällytetään 2 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, komissio voi päättää 62 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, että jäsenvaltiot saavat soveltaa 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.

3 JAKSO

Ihmisravinnoksi tarkoitetut vesiviljelyeläimet ja niistä saatavat tuotteet

18 artikla

Vesiviljelyeläimet ja niistä saatavat tuotteet, jotka saatetaan markkinoille jatkojalostettaviksi ennen ihmisravinnoksi käyttämistä

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyeläimiä, jotka kuuluvat lajeihin, jotka ovat alttiita yhdelle tai useammalle liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista muista kuin eksoottisista taudeista, ja niistä saatavia tuotteita voidaan saattaa markkinoille jatkojalostusta varten jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, joka on julistettu kyseisistä taudeista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti, ainoastaan siinä tapauksessa, että ne täyttävät jonkin seuraavista edellytyksistä:

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläviä vesiviljelyeläimiä, jotka kuuluvat lajeihin, jotka ovat alttiita yhdelle tai useammalle liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista muista kuin eksoottisista taudeista, ja jotka saatetaan markkinoille jatkojalostusta varten jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, joka on julistettu kyseisistä taudeista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti, voidaan varastoida väliaikaisesti jalostuspaikassa ainoastaan siinä tapauksessa, että

19 artikla

Vesiviljelyeläimet ja niistä saatavat tuotteet, jotka saatetaan markkinoille ihmisravinnoksi ilman jatkojalostusta

1.   Tätä jaksoa ei sovelleta silloin, kun vesiviljelyeläimiä, jotka kuuluvat lajeihin, jotka ovat alttiita yhdelle tai useammalle liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista taudeista, ja niistä saatavia tuotteita saatetaan markkinoille ihmisravinnoksi ilman jatkojalostusta, edellyttäen että ne on pakattu vähittäismyyntipakkauksiin, jotka ovat asetuksessa (EY) N:o 853/2004 säädettyjen pakkauksia ja pakkausmerkintöjä koskevien säännösten mukaisia.

2.   Kun eläviä nilviäisiä ja äyriäisiä, jotka kuuluvat lajeihin, jotka ovat alttiita yhdelle tai useammalle liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista taudeista, väliaikaisesti uudelleensijoitetaan yhteisön vesiin tai tuodaan lähettämöihin, puhdistuslaitoksiin tai vastaaviin laitoksiin, niiden on oltava 18 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisia.

4 JAKSO

Luonnonvaraiset vesieläimet

20 artikla

Luonnonvaraisten vesieläinten päästäminen jäsenvaltioihin, vyöhykkeisiin tai osastoihin, jotka on julistettu taudista vapaiksi

1.   Luonnonvaraiset vesieläimet, jotka kuuluvat lajeihin, jotka ovat alttiita yhdelle tai useammalle liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista taudeista, ja jotka on pyydystetty jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, jota ei ole julistettu taudista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti, on asetettava toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa karanteeniin sopiviin tiloihin riittävän pituiseksi ajaksi, jotta kyseisen taudin leviämisen riski alenee hyväksyttävälle tasolle, ennen kuin ne voidaan päästää viljelylaitokselle tai nilviäisten viljelyalueelle, joka sijaitsee jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, joka on julistettu kyseisestä taudista vapaaksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti.

2.   Jäsenvaltiot voivat sallia perinteisen laajaperäisen laguunivesiviljelyn ilman 1 kohdassa säädettyä karanteenia, edellyttäen että suoritetaan riskinarviointi ja että riskin ei katsota olevan korkeampi kuin mitä on odotettavissa 1 kohtaa sovellettaessa.

5 JAKSO

Koristevesieläimet

21 artikla

Koristevesieläinten markkinoille saattaminen

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että koristevesieläinten markkinoille saattaminen ei vaaranna vesieläinten terveystilannetta liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen tautien osalta.

2.   Tätä artiklaa sovelletaan myös niiden tautien osalta, joita ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa.

IV LUKU

VESIVILJELYELÄINTEN JA NIISTÄ SAATAVIEN TUOTTEIDEN TUOMINEN YHTEISÖÖN KOLMANSISTA MAISTA

22 artikla

Vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden kolmansista maista tapahtuvaa tuontia koskevat yleiset vaatimukset

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vesiviljelyeläimiä ja niistä saatavia tuotteita tuodaan yhteisöön ainoastaan sellaisista kolmansista maista tai kolmansien maiden osista, jotka on mainittu luettelossa, joka laaditaan ja saatetaan ajan tasalle 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

23 artikla

Luettelot kolmansista maista ja kolmansien maiden osista, joista vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden tuominen on sallittua

1.   Kolmas maa tai kolmannen maan osa voidaan mainita 22 artiklassa säädetyssä luettelossa ainoastaan, jos kyseisestä maasta tai kyseisestä kolmannen maan osasta tehty yhteisön arviointi on osoittanut, että toimivaltainen viranomainen tarjoaa asianmukaiset takeet siitä, että asiaankuuluvat yhteisön lainsäädännön mukaiset eläinten terveysvaatimukset täyttyvät.

2.   Komissio voi päättää, onko 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tarkastus tarpeen 1 kohdassa säädetyn kolmatta maata tai kolmannen maan osaa koskevan arvioinnin täydentämiseksi.

3.   Edellä 22 artiklassa tarkoitettuja luetteloita laadittaessa ja ajan tasalle saatettaessa on kiinnitettävä erityistä huomiota

4.   Komissio huolehtii kaikkien 22 artiklan mukaisten luetteloiden laatimisesta ja ajan tasalle saattamisesta ja siitä, että ne ovat yleisön saatavilla.

5.   Edellä olevan 22 artiklan mukaisesti laadittuja luetteloita voidaan yhdistää muihin luetteloihin, jotka on laadittu eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskeviin tarkoituksiin.

24 artikla

Asiakirjat

1.   Vesiviljelyeläinten ja niistä saatavien tuotteiden lähetysten mukana on niiden saapuessa yhteisöön oltava asiakirja, joka sisältää eläinten terveystodistuksen.

2.   Eläinten terveystodistuksessa on todistettava, että lähetys täyttää

3.   Asiakirjaan voi sisältyä kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevassa yhteisön muussa lainsäädännössä vaadittuja tarkempia tietoja.

25 artikla

Yksityiskohtaiset säännöt

Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan tarvittaessa vahvistaa 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti seuraavia seikkoja:

V LUKU

VESIELÄINTEN TAUTIEN TORJUNTAA KOSKEVAT ILMOITUKSET JA VÄHIMMÄISTOIMENPITEET

1 JAKSO

Tauteja koskevat ilmoitukset

26 artikla

Kansalliset ilmoitukset

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että velvollisuus ilmoittaa 1 kohdassa tarkoitetuista seikoista asetetaan

27 artikla

Ilmoitukset muille jäsenvaltioille, komissiolle ja EFTAn jäsenvaltioille

Jäsenvaltioiden on annettava ilmoitus muille jäsenvaltioille, komissiolle ja EFTAn jäsenvaltioille 24 tunnin kuluessa siitä, kun on saatu vahvistus

2 JAKSO

Epäily luetteloon sisältyvästä taudista – epidemiologinen tutkimus

28 artikla

Ensivaiheen torjuntatoimenpiteet

Jos epäillään liitteessä IV olevassa II osassa mainitun eksoottisen taudin tai liitteessä IV olevassa II osassa mainitun muun kuin eksoottisen taudin esiintymistä jäsenvaltioissa, vyöhykkeissä tai osastoissa, joissa on liitteessä III olevassa A osassa tarkoitettu joko luokan I tai III terveystilanne asianomaisen taudin osalta, jäsenvaltioiden on varmistettava, että

29 artikla

Epidemiologinen tutkimus

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 28 artiklan b alakohdan iii alakohdan mukaisesti aloitettu epidemiologinen tutkimus suoritetaan, jos 28 artiklan a alakohdassa tarkoitettu tutkimus osoittaa

2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun epidemiologisen tutkimuksen tavoitteena on

3.   Jos 1 kohdassa säädetty epidemiologinen tutkimus osoittaa, että tauti on voinut kulkeutua yhdelle tai useammalle viljelylaitokselle, nilviäisten viljelyalueelle tai rajaamattomille vesialueille, asianomaisen jäsenvaltion on varmistettava, että 28 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan tällaisissa viljelylaitoksissa, nilviäisten viljelyalueilla tai rajaamattomilla vesialueilla.

Kun kyseessä on laaja vesistöalue tai rannikkovyöhyke, toimivaltainen viranomainen voi päättää rajoittaa 28 artiklan soveltamisen suppeammalle alueelle tartunnan saastuttamaksi epäillyn viljelylaitoksen tai nilviäisten viljelyalueen läheisyydessä, jos se katsoo, että tällainen suppeampi alue on riittävän suuri takaamaan, ettei tauti leviä.

4.   Naapurivaltioina olevien jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille on tarvittaessa ilmoitettava tautiepäilystä.

Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin tässä artiklassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamiseksi alueellaan.

30 artikla

Rajoitusten poistaminen

Toimivaltaisen viranomaisen on poistettava 28 artiklan b alakohdassa säädetyt rajoitukset, kun mainitun artiklan a alakohdassa tarkoitettu tutkimus ei osoita taudin esiintymistä.

3 JAKSO

Vähimmäistorjuntatoimenpiteet, kun eksoottisten tautien esiintyminen vesiviljelyeläimissä on vahvistettu

31 artikla

Johdantosäännös

Tätä jaksoa sovelletaan, kun liitteessä IV olevassa II osassa mainitun eksoottisen taudin esiintyminen vesiviljelyeläimissä on vahvistettu.

32 artikla

Yleiset toimenpiteet

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että

33 artikla

Keräys ja jatkojalostus

1.   Myyntikoon saavuttaneita vesiviljelyeläimiä, joissa ei havaita mitään taudin kliinisiä oireita, voidaan kerätä toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa ihmisravinnoksi tai jatkojalostettavaksi.

2.   Keräys, tuominen lähettämöihin tai puhdistuslaitoksiin, jatkojalostus ja kaikki muut toimenpiteet, jotka liittyvät vesiviljelyeläinten valmisteluun niiden tuomiseksi elintarvikeketjuun, on suoritettava olosuhteissa, jotka estävät taudin aiheuttavan patogeenin leviämisen.

3.   Lähettämöt, puhdistuslaitokset tai vastaavat laitokset on varustettava jätevedenkäsittelyjärjestelmällä, jolla inaktivoidaan taudin aiheuttamisesta vastaava taudinaiheuttaja, tai on käytettävä muuntyyppistä jätevedenkäsittelyä, jolla riski tautien leviämisestä luonnonvesiin alennetaan hyväksyttävälle tasolle.

4.   Jatkojalostus on suoritettava luvan saaneissa jalostuslaitoksissa.

34 artikla

Poistaminen ja hävittäminen

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kuolleet kalat ja äyriäiset sekä elävät kalat ja äyriäiset, joissa ilmenee taudin kliinisiä oireita, poistetaan ja hävitetään toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 (19) mukaisesti mahdollisimman pian tämän direktiivin 47 artiklassa tarkoitetun valmiussuunnitelman mukaisesti.

2.   Vesiviljelyeläimet, jotka eivät ole saavuttaneet myyntikokoa ja joissa ei havaita mitään taudin kliinisiä oireita, on kohtuullisessa ajassa sekä ottaen huomioon tuotantotyyppi ja tällaisten eläinten aiheuttama riski kyseisen taudin edelleen leviämisestä poistettava ja hävitettävä toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa asetuksen (EY) N:o 1774/2002 ja tämän direktiivin 47 artiklassa säädetyn valmiussuunnitelman mukaisesti.

35 artikla

Tyhjillään pitäminen

Tartunnan saastuttama viljelylaitos tai nilviäisten viljelyalue on mahdollisuuksien mukaan pidettävä asianmukaisen ajan tyhjillään sen jälkeen, kun se on tyhjennetty ja tarvittaessa puhdistettu ja desinfioitu.

Niiden viljelylaitosten tai nilviäisten viljelyalueiden osalta, joilla kasvatetaan vesiviljelyeläimiä, jotka eivät ole alttiita kyseiselle taudille, on tyhjillään pitämistä koskevien päätösten perustuttava riskinarviointiin.

36 artikla

Vesieläinten suojelu

Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, ettei tauti leviä muihin vesieläimiin.

37 artikla

Toimenpiteiden päättäminen

Tässä jaksossa säädetyt toimenpiteet on pidettävä voimassa, kunnes

4 JAKSO

Vähimmäistorjuntatoimenpiteet, kun muiden kuin eksoottisten tautien esiintyminen vesiviljelyeläimissä on vahvistettu

38 artikla

Yleiset säännökset

1.   Jos on vahvistettu liitteessä IV olevassa II osassa mainitun muun kuin eksoottisen taudin esiintyminen jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, joka on julistettu kyseisestä taudista vapaaksi, asianomaisen jäsenvaltion on joko

2.   Jos jäsenvaltio, 34 artiklan 2 kohdasta poiketen, päättää soveltaa 3 jaksossa säädettyjä toimenpiteitä, se voi sallia kliinisesti terveiden eläinten kasvattamisen markkinakokoon ennen teurastamista ihmisravinnoksi tai siirtämisen toiselle tartunnan saastuttamalle vyöhykkeelle tai osastoon. Tällaisissa tapauksissa on toteutettava toimenpiteet taudin edelleen leviämisen vähentämiseksi ja mahdollisuuksien mukaan estämiseksi.

3.   Jos asianomainen jäsenvaltio ei halua saada takaisin taudista vapaata asemaa, sovelletaan 39 artiklaa.

39 artikla

Rajoittavat toimenpiteet

Jos on vahvistettu liitteessä IV olevassa II osassa mainitun muun kuin eksoottisen taudin esiintyminen jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, jota ei ole julistettu kyseisestä taudista vapaaksi, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä taudin rajoittamiseksi.

Näihin toimenpiteisiin on kuuluttava vähintään

5 JAKSO

Vähimmäistorjuntatoimenpiteet, kun liitteessä iv olevassa ii osassa lueteltujen tautien esiintyminen luonnonvaraisissa vesieläimissä on vahvistettu

40 artikla

Liitteessä VI olevassa II osassa lueteltujen tautien torjunta luonnonvaraisissa vesieläimissä

1.   Kun luonnonvaraiset vesieläimet ovat saaneet liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen eksoottisten tautien tartunnan tai niillä epäillään tartuntaa, asianomaisen jäsenvaltion on valvottava tilannetta ja toteutettava toimenpiteitä taudin edelleen leviämisen vähentämiseksi ja mahdollisuuksien mukaan ehkäisemiseksi.

2.   Kun luonnonvaraiset vesieläimet ovat saaneet liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen muiden kuin eksoottisten tautien tartunnan tai niillä epäillään tartuntaa jäsenvaltiossa, vyöhykkeessä tai osastossa, joka on julistettu kyseisestä taudista vapaaksi, jäsenvaltion on myös seurattava tilannetta ja toteutettava toimenpiteitä taudin edelleen leviämisen vähentämiseksi ja mahdollisuuksien mukaan ehkäisemiseksi.

3.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa komiteassa toimenpiteistä, jotka ne ovat toteuttaneet 1 ja 2 kohdan mukaisesti.

6 JAKSO

Torjuntatoimenpiteet, kun on kyse uusista taudeista

41 artikla

Uudet taudit

1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet uuden taudin torjumiseksi ja taudin leviämisen estämiseksi, kun asianomainen uusi tauti voi vaarantaa vesieläinten terveystilanteen.

2.   Kun on kyse uuteen tautiin liittyvästä tilanteesta, asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava siitä jäsenvaltioille, komissiolle ja EFTAn jäsenvaltioille viipymättä, jos havainnoilla on epidemiologista merkitystä jollekin toiselle jäsenvaltiolle.

3.   Asia on saatettava 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean tietoon neljän viikon kuluessa siitä, kun jäsenvaltioille, komissiolle ja EFTAn jäsenvaltioille on toimitettu 2 kohdassa edellytetty ilmoitus. Asianomaisen jäsenvaltion tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä voidaan jatkaa, muuttaa tai kumota 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

4.   Liitteessä IV olevassa II osassa olevaa luetteloa on tarvittaessa muutettava 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä käyttäen kyseisen uuden taudin tai uuden taudille alttiin isäntälajin lisäämiseksi mainittuun liitteeseen.

7 JAKSO

Vaihtoehtoiset toimenpiteet ja kansalliset säännökset

42 artikla

Menettely tapauskohtaisten epidemiologisten toimenpiteiden hyväksymiseksi, kun on kyse liitteessä IV olevassa II osassa luetelluista taudeista

Päätös luvan antamisesta tapauskohtaisten toimenpiteiden täytäntöönpanoon rajoitetuksi ajaksi epidemiologiseen tilanteeseen soveltuvien ehtojen mukaisesti voidaan tehdä 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, kun

43 artikla

Säännökset sellaisten tautien vaikutusten rajoittamiseksi joita ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa

1.   Kun tauti, jota ei ole lueteltu liitteessä IV olevassa II osassa, aiheuttaa merkittävän riskin vesiviljelyeläinten tai luonnonvaraisten vesieläinten terveystilanteelle jäsenvaltiossa, asianomainen jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteitä kyseisen taudin ehkäisemiseksi tai torjumiseksi.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näillä toimenpiteillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen ja aiheellista taudin ehkäisemiseksi tai torjumiseksi.

2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet, jotka voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Toimenpiteet vaativat hyväksynnän 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3.   Edellä 2 kohdassa tarkoitettu hyväksyntä voidaan antaa vain siinä tapauksessa, että yhteisön sisäisen kaupan rajoitusten käyttöönotto on tarpeen taudin ehkäisemiseksi tai torjumiseksi, ja siinä on otettava huomioon II, III, IV ja V luvun säännökset.

VI LUKU

TORJUNTAOHJELMAT JA ROKOTUKSET

1 JAKSO

Seuranta- ja hävittämisohjelmat

44 artikla

Seuranta- ja hävittämisohjelmien laatiminen ja hyväksyminen

1.   Jos jäsenvaltio, jota ei tiedetä taudin saastuttamaksi mutta jota ei ole julistettu vapaaksi (liitteessä III olevassa A osassa tarkoitettu luokka III) yhdestä tai useammasta liitteessä IV olevassa II osassa luetellusta muusta kuin eksoottisesta taudista, laatii seurantaohjelman saavuttaakseen yhdestä tai useammasta kyseessä olevasta taudista vapaan aseman, sen on toimitettava ohjelma hyväksyttäväksi 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Tällaisia ohjelmia voidaan myös muuttaa tai ne voidaan lopettaa mainittua menettelyä noudattaen.

Seurantaa, näytteenottoa ja diagnostisia menetelmiä koskevista erityisvaatimuksista säädetään 49 artiklan 3 kohdassa.

Jos tässä kohdassa tarkoitetun ohjelman on tarkoitus kattaa yksittäisiä osastoja tai vyöhykkeitä, jotka käsittävät alle 75 prosenttia jäsenvaltion alueesta, ja vyöhyke tai osasto koostuu vesistöalueesta, jota ei ole jaettu toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa, tällaisen ohjelman hyväksymiseen, muuttamiseen tai lopettamiseen sovelletaan kuitenkin 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä.

2.   Jos jäsenvaltio, joka tiedetään yhden tai useamman liitteessä IV olevassa II osassa luetellun muun kuin eksoottisen taudin saastuttamaksi (liitteessä III olevassa A osassa tarkoitettu luokka V), laatii yhtä tai useampaa kyseessä olevaa tautia koskevan hävittämisohjelman, sen on toimitettava ohjelma hyväksyttäväksi 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Tällaisia ohjelmia voidaan myös muuttaa tai ne voidaan lopettaa mainittua menettelyä noudattaen.

3.   Yleiskatsaus tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti hyväksytyistä ohjelmista on annettava saataville yhteisön tasolla 51 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.

4.   Tässä artiklassa tarkoitettujen ohjelmien hyväksymispäivästä alkaen ohjelman kattamiin alueisiin sovelletaan 14 artiklassa, III luvun 2, 3, 4 ja 5 jaksossa, V luvun 2 jaksossa ja 38 artiklan 1 kohdassa säädettyjä vaatimuksia ja toimenpiteitä, jotka liittyvät taudista vapaaksi julistettuihin alueisiin.

45 artikla

Ohjelmien sisältö

Ohjelmia ei hyväksytä, elleivät ne sisällä vähintään seuraavaa:

46 artikla

Ohjelmien soveltamisaika

1.   Ohjelmia sovelletaan, kunnes

2.   Jos ohjelma peruutetaan siten kuin 1 kohdan b alakohdassa säädetään, asianomaisen jäsenvaltion on sovellettava 39 artiklan mukaisia rajoittavia toimenpiteitä ohjelman peruuttamispäivästä alkaen.

2 JAKSO

Valmiussuunnitelma uusia ja eksoottisia tauteja varten

47 artikla

Valmiussuunnitelma uusia ja eksoottisia tauteja varten

1.   Kunkin jäsenvaltion on laadittava valmiussuunnitelma, jossa täsmennetään kansalliset toimenpiteet, joita tarvitaan laaja-alaisen taudista tiedottamisen ja korkean valmiusasteen ylläpitämiseksi sekä ympäristönsuojelun varmistamiseksi.

2.   Valmiussuunnitelmassa on

3.   Jäsenvaltioiden on valmiussuunnitelmia laatiessaan noudatettava liitteessä VII asetettuja perusteita ja vaatimuksia.

4.   Jäsenvaltioiden on toimitettava valmiussuunnitelmat hyväksyttäväksi 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

Joka viides vuosi kunkin jäsenvaltion on saatettava valmiussuunnitelmansa ajan tasalle ja toimitettava ajan tasalle saatettu suunnitelma hyväksyttäväksi mainittua menettelyä noudattaen.

5.   Valmiussuunnitelma on pantava täytäntöön, kun ilmenee uusien tautien ja liitteessä IV olevassa II osassa lueteltujen eksoottisten tautien taudinpurkaus.

3 JAKSO

Rokotus

48 artikla

Rokotus

1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rokotus liitteessä IV olevassa II osassa lueteltuja eksoottisia tauteja vastaan on kielletty, jollei tällaista rokotusta ole hyväksytty 41, 42 tai 47 artiklan mukaisesti.

2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rokotus liitteessä IV olevassa II osassa lueteltuja muita kuin eksoottisia tauteja vastaan on kielletty niissä osissa niiden aluetta, jotka on julistettu kyseisistä taudeista vapaiksi 49 tai 50 artiklan mukaisesti tai joita 44 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksytty seurantaohjelma koskee.

Jäsenvaltiot voivat sallia tällaisen rokotuksen niissä osissa aluettaan, joita ei ole julistettu kyseisistä taudeista vapaiksi tai joissa rokotus on osa 44 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttyä hävittämisohjelmaa.

3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettäville rokotteille on annettu lupa direktiivin 2001/82/EY ja asetuksen (EY) N:o 726/2004 mukaisesti.

4.   Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta tieteellisiin tutkimuksiin, joiden tarkoituksena on kehittää ja testata rokotteita kontrolloiduissa olosuhteissa.

Tällaisten tutkimusten aikana jäsenvaltioiden on varmistettava, että toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet muiden vesieläinten suojelemiseksi mahdollisilta tutkimuksen yhteydessä suoritetun rokotuksen haittavaikutuksilta.

VII LUKU

TAUDISTA VAPAA ASEMA

49 artikla

Taudista vapaa jäsenvaltio

1.   Jäsenvaltio julistetaan vapaaksi yhdestä tai useammasta liitteessä IV olevassa II osassa luetellusta muusta kuin eksoottisesta taudista 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, jos tämän artiklan 2 kohtaa noudatetaan ja

2.   Kun naapurivaltioina olevia jäsenvaltioita tai naapurivaltioina olevien jäsenvaltioiden kanssa jaettuja vesistöalueita ei ole julistettu taudista vapaiksi, jäsenvaltion on perustettava asianmukaiset puskurivyöhykkeet alueelleen. Puskurivyöhykkeiden rajat on määriteltävä siten, että ne suojaavat taudista vapaata jäsenvaltiota taudin passiiviselta leviämiseltä.

3.   Erityisvaatimukset seurantaa, puskurivyöhykkeitä, näytteenottoa ja diagnostisia menetelmiä varten, joita jäsenvaltioiden on noudatettava taudista vapaan aseman julistamiseksi tämän artiklan mukaisesti, hyväksytään 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

50 artikla

Taudista vapaa vyöhyke tai osasto

1.   Jäsenvaltio voi julistaa alueellaan sijaitsevan vyöhykkeen tai osaston vapaaksi yhdestä tai useammasta liitteessä IV olevassa II osassa mainitusta muusta kuin eksoottisesta taudista, kun

2.   Jäsenvaltion on toimitettava 1 kohdassa tarkoitettu julistus elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle seuraavan menettelyn mukaisesti:

3.   Jos 1 kohdassa tarkoitettu yksi tai useampi vyöhyke tai osasto käsittää yli 75 prosenttia jäsenvaltion alueesta, tai jos asianomainen vyöhyke tai osasto koostuu vesistöalueesta, joka on jaettu toisen jäsenvaltion tai kolmannen maan kanssa, 2 kohdassa tarkoitettu menettely korvataan 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla menettelyllä.

4.   Erityisvaatimukset seurantaa, näytteenottoa ja diagnostisia menetelmiä varten, joita jäsenvaltiot noudattavat taudista vapaan aseman saavuttamiseksi tämän artiklan mukaisesti, hyväksytään 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

51 artikla

Luettelot taudista vapaista jäsenvaltioista, vyöhykkeistä tai osastoista

1.   Kunkin jäsenvaltion on laadittava ja pidettävä ajan tasalla luettelo vyöhykkeistä ja osastoista, jotka on julistettu taudista vapaiksi 50 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Nämä luettelot on asetettava julkisesti saataville.

2.   Komissio laatii ja pitää ajan tasalla luettelon jäsenvaltioista, vyöhykkeistä ja osastoista, jotka on julistettu taudista vapaiksi 49 artiklan tai 50 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja asettaa luettelon julkisesti saataville.

52 artikla

Taudista vapaan aseman säilyttäminen

Jäsenvaltio, joka on julistettu vapaaksi yhdestä tai useammasta liitteessä IV olevassa II osassa mainitusta muusta kuin eksoottisesta taudista 49 artiklan mukaisesti, voi lopettaa kohdennetun seurannan ja säilyttää taudista vapaan asemansa edellyttäen, että kyseisen taudin kliinisen ilmentymän kannalta suotuisat olosuhteet ovat olemassa ja tämän direktiivin asiaankuuluvat säännökset pannaan täytäntöön.

Niiden taudista vapaiden vyöhykkeiden tai osastojen osalta, jotka sijaitsevat jäsenvaltioissa, joita ei ole julistettu taudista vapaiksi, ja kaikissa niissä tapauksissa, joissa olosuhteet eivät ole kyseisen taudin kliinisen ilmentymän kannalta suotuisat, kohdennettua seurantaa on kuitenkin jatkettava tapauksen mukaan 49 artiklan 3 kohdassa tai 50 artiklan 4 kohdassa säädettyjen menetelmien mukaisesti, mutta tasolla, joka on oikeassa suhteessa riskin suuruuteen.

53 artikla

Taudista vapaan aseman voimassaolon keskeyttäminen ja palauttaminen

1.   Jos jäsenvaltiolla on syytä epäillä, että jotain sen taudista vapaan jäsenvaltion, vyöhykkeen tai osaston aseman säilyttämisen edellytystä on rikottu, asianomaisen jäsenvaltion on välittömästi keskeytettävä taudille alttiiden lajien ja tartunnanlevittäjinä toimivien lajien kauppa muihin jäsenvaltioihin, vyöhykkeisiin tai osastoihin, joiden terveystilanne on kyseisen taudin osalta parempi siten kuin liitteessä III olevassa A osassa on säädetty, ja sovellettava V luvun 2 ja 4 jakson säännöksiä.

2.   Jos 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu epidemiologinen tutkimus vahvistaa, että epäiltyä rikkomista ei ole tapahtunut, kyseisen jäsenvaltion, vyöhykkeen tai osaston taudista vapaa asema palautetaan.

3.   Jos epidemiologinen tutkimus vahvistaa tartunnan tapahtuneen merkittävällä todennäköisyydellä, kyseisen jäsenvaltion, vyöhykkeen tai osaston taudista vapaa asema peruutetaan sen menettelyn mukaisesti, jolla tämä asema on julistettu. Liitteessä V säädettyjen vaatimusten on täytyttävä ennen kuin taudista vapaa asema palautetaan.

VIII LUKU

TOIMIVALTAISET VIRANOMAISET JA LABORATORIOT

54 artikla

Yleiset velvollisuudet

1.   Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltaiset viranomaisensa tämän direktiivin soveltamista varten ja ilmoitettava siitä komissiolle.

Toimivaltaisten viranomaisten on toimittava ja suoritettava velvollisuutensa asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisesti.

2.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen tämän direktiivin soveltamista varten nimeämien toimivaltaisten viranomaisten ja sen mahdollisten muiden vesiviljelyä, vesieläimiä ja vesiviljelystä peräisin olevia elintarvikkeita ja rehuja sääntelevien viranomaisten välille luodaan tehokas ja jatkuva yhteistyösuhde, joka perustuu tämän direktiivin täytäntöönpanoon liittyvien tietojen vapaaseen vaihtamiseen.

Tietoja on tarpeen mukaan vaihdettava myös muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.

3.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus käyttää riittäviä laboratoriopalveluita sekä viimeisintä taitotietoa riskianalyysien ja epidemiologian alalla ja että kaikkia tämän direktiivin täytäntöönpanoon liittyviä tietoja voidaan vaihtaa vapaasti toimivaltaisten viranomaisten ja laboratorioiden välillä.

55 artikla

Yhteisön vertailulaboratoriot

1.   Yhteisön vertailulaboratoriot tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia vesieläinten sairauksia varten nimetään 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen kaudelle, joka määritellään mainitun menettelyn mukaisesti.

2.   Vesieläinten sairauksia käsittelevien yhteisön vertailulaboratorioiden on täytettävä liitteessä VI olevassa I osassa säädetyt tehtävät ja velvollisuudet.

3.   Komissio tarkastelee uudelleen yhteisön vertailulaboratorioiden nimeämistä viimeistään 1 kohdassa tarkoitetun kauden päättyessä ottaen huomioon sen, miten ne ovat täyttäneet 2 kohdassa tarkoitetut tehtävänsä ja velvollisuutensa.

56 artikla

Kansalliset vertailulaboratoriot

1.   Jäsenvaltioiden on nimettävä kansallinen vertailulaboratorio kutakin 55 artiklassa tarkoitettua yhteisön vertailulaboratoriota kohti.

Jäsenvaltiot voivat nimetä toisessa jäsenvaltiossa tai EFTAn jäsenvaltiossa sijaitsevan laboratorion, ja sama laboratorio voi olla useamman kuin yhden jäsenvaltion kansallinen vertailulaboratorio.

2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kunkin nimetyn kansallisen vertailulaboratorion nimi ja osoite sekä näihin tietoihin myöhemmin tehtävät ajan tasalle saattamiset komissiolle, asianomaiselle yhteisön vertailulaboratoriolle ja muille jäsenvaltioille.

3.   Kansallisen vertailulaboratorion on toimittava yhteistyössä asianomaisen 55 artiklassa tarkoitetun yhteisön vertailulaboratorion kanssa.

4.   Jotta varmistetaan tehokas diagnostinen palvelu jäsenvaltion koko alueella tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti, kansallisen vertailulaboratorion on tehtävä yhteistyötä kaikkien saman jäsenvaltion alueella sijaitsevien, 57 artiklan mukaisesti nimettyjen laboratorioiden kanssa.

5.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien niiden alueella sijaitsevien kansallisten vertailulaboratorioiden varustelu on riittävä ja niissä on sopiva määrä koulutettua henkilöstöä suorittamaan tämän direktiivin mukaisesti vaaditut laboratoriotutkimukset ja täyttämään liitteessä VI olevassa II osassa säädetyt tehtävät ja velvollisuudet.

57 artikla

Diagnostiset palvelut ja menetelmät

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että

IX LUKU

TARKASTUKSET, SÄHKÖINEN HALLINNOINTI JA SEURAAMUKSET

58 artikla

Yhteisön tarkastukset ja auditoinnit

1.   Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa toteuttaa paikan päällä tarkastuksia ja auditointeja, jos ne ovat tarpeen tämän direktiivin soveltamiseksi yhtenäisellä tavalla.

Jäsenvaltioiden, joiden alueella tällaiset tarkastukset ja auditoinnit suoritetaan, on kaikin tarvittavin tavoin avustettava asiantuntijoita näille kuuluvien velvollisuuksien suorittamisessa.

Komissio tiedottaa toimivaltaiselle viranomaiselle tällaisten tarkastusten ja auditointien tuloksista.

2.   Komission asiantuntijat voivat myös kolmansissa maissa toteuttaa paikan päällä tarkastuksia ja auditointeja yhteistyössä asianomaisen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa tarkistaakseen vesieläinten terveyttä koskevien yhteisön sääntöjen mukaisuuden tai vastaavuuden.

3.   Jos komission tarkastuksen yhteydessä todetaan vakava riski eläinten terveydelle, kyseisen jäsenvaltion on välittömästi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet eläinten terveyden suojaamiseksi.

Jos tällaisia toimenpiteitä ei toteuteta tai niitä pidetään riittämättöminä, eläinten terveyden suojaamiseksi tarvittavat toimenpiteet hyväksytään 62 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, ja asianomaiselle jäsenvaltiolle ilmoitetaan siitä.

59 artikla

Sähköinen hallinnointi

1.   Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivänä elokuuta 2008 varmistettava, että käytössä ovat kaikki menettelyt ja muodollisuudet, jotka liittyvät 6 artiklassa, 50 artiklan 2 kohdassa, 51 artiklan 1 kohdassa ja 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen antamiseen saataville sähköisesti.

2.   Komissio hyväksyy 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen 1 kohdan täytäntöön panemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joilla edistetään tietojärjestelmien yhteentoimivuutta ja sähköisten menettelyjen käyttöä jäsenvaltioiden kesken.

60 artikla

Seuraamukset

Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset tiedoksi komissiolle viimeistään 65 artiklan 1 kohdassa tarkemmin säädettynä päivänä ja kaikki niihin myöhemmin tehtävät muutokset viipymättä.

X LUKU

MUUTOKSET, YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT JA KOMITEAMENETTELY

61 artikla

Muutokset ja yksityiskohtaiset säännöt

1.   Edellä olevaa 50 artiklan 2 kohtaa voidaan muuttaa 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

2.   Tämän direktiivin liitteitä voidaan muuttaa 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

3.   Tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten tarvittavat toimenpiteet voidaan hyväksyä 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

62 artikla

Komiteamenettely

1.   Komissiota avustaa elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ”komitea”.

2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.

Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan 15 päiväksi.

4.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.

XI LUKU

SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

63 artikla

Kumoaminen

1.   Kumotaan direktiivit 91/67/ETY, 93/53/ETY ja 95/70/EY 1 päivästä elokuuta 2008.

2.   Viittauksien kumottuihin direktiiveihin katsotaan koskevan tätä direktiiviä, ja ne on luettava liitteessä VIII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.

3.   Päätöksen 2004/453/EY soveltamista on kuitenkin jatkettava tämän direktiivin soveltamiseksi, kunnes on annettu tarvittavat säännökset tämän direktiivin 43 artiklan mukaisesti. Nämä säännökset on annettava viimeistään kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

64 artikla

Siirtymäsäännökset

Siirtymäsäännöksiä voidaan antaa 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen neljän vuoden ajaksi 14 päivästä joulukuuta 2006.

65 artikla

Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1.   Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivänä toukokuuta 2008 hyväksyttävä ja julkaistava lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin noudattamiseksi ennen 14 päivää joulukuuta 2008. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä elokuuta 2008.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

66 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

67 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Luxemburgissa 24 päivänä lokakuuta 2006.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

J. KORKEAOJA

----

(1)EUVL C 88, 11.4.2006, s. 13.

(2)EYVL L 46, 19.2.1991, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).

(3)EYVL L 175, 19.7.1993, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(4)EYVL L 332, 30.12.1995, s. 33, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(5)EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(6)EUVL L 139, 30.4.2004, s. 206, oikaisu EUVL L 226, 25.6.2004, s. 83. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2076/2005 (EUVL L 338, 22.12.2005, s. 83).

(7)EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1, oikaisu EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 776/2006 (EUVL L 136, 24.5.2006, s. 3).

(8)EUVL L 139, 30.4.2004, s. 1, oikaisu EUVL L 226, 25.6.2004, s. 3.

(9)EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/33/EY (EYVL L 315, 19.11.2002, s. 14).

(10)EYVL L 268, 24.9.1991, s. 56, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

(11)EUVL L 156, 30.4.2004, s. 5, oikaisu EUVL L 202, 7.6.2004, s. 4. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2006/272/EY (EUVL L 99, 7.4.2006, s. 31).

(12)EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/28/EY (EUVL L 136, 30.4.2004, s. 58).

(13)EUVL L 136, 30.4.2004, s. 1.

(14)EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1.

(15)EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1, oikaisu EUVL C 4, 8.1.2004, s. 7.

(16)EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

(17)EUVL L 139, 30.4.2004, s. 55.

(18)EUVL L 31, 1.2.2002, s. 1.

(19)EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 208/2006 (EUVL L 36, 8.2.2006, s. 25).

----

LIITE I

MÄÄRITELMÄT

Niiden määritelmien lisäksi, jotka ovat 3 artiklassa, sovelletaan seuraavia teknisiä määritelmiä:

----

LIITE II

Vesiviljelyn tuotantoyritysten ja luvan saaneiden jalostuslaitosten virallisessa rekisterissä edellytettävät tiedot

I OSA

Luvan saaneet vesiviljelyn tuotantoyritykset

II OSA

Luvan saaneet jalostuslaitokset

Toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä 6 artiklassa tarkoitetussa rekisterissä seuraavat vähimmäistiedot kaikista luvan saaneista jalostuslaitoksista:

----

LIITE III

A OSA

Direktiivin 12 artiklan soveltamisessa huomioon otettava vesiviljelyvyöhykkeen tai -osaston terveystilanne

Viljeltäviksi ja istutusta varten tarkoitetut vesiviljelyeläimet

B OSA

Suositeltu seuranta ja tarkastukset viljelylaitoksissa ja nilviäisten viljelyalueilla

Riskin tasot

Riskiltään korkea viljelylaitos tai nilviäisten viljelyalue on laitos tai alue,

Riskiltään keskitasoinen viljelylaitos tai nilviäisten viljelyalue on laitos tai alue,

Riskiltään alhainen viljelylaitos tai nilviäisten viljelyalue on laitos tai alue,

Terveyden seurannan tyypit

Passiiviseen seurantaan sisältyy se, että tiettyjen tautien tai lisääntyneen kuolleisuuden ilmetessä tai niitä epäiltäessä asiasta on välittömästi tehtävä ilmoitus. Tällöin on tehtävä tutkimus V luvun 2 jakson mukaisesti.

Aktiiviseen seurantaan on sisällyttävä:

Kohdennettuun seurantaan on sisällyttävä:

----

LIITE IV

Tautien luettelointi

I OSA

Tautien luetteloimista koskevat perusteet

II OSA

Luetellut taudit

----

LIITE V

Vaatimukset jäsenvaltion, vyöhykkeen tai osaston julistamiselle taudista vapaaksi

I OSA

Taudista vapaa jäsenvaltio

II OSA

Taudista vapaa vyöhyke tai osasto

----

LIITE VI

Laboratorioiden tehtävät ja velvollisuudet

I OSA

Yhteisön vertailulaboratoriot

II OSA

Kansalliset vertailulaboratoriot

III OSA

Jäsenvaltioissa nimetyt laboratoriot

----

LIITE VII

VALMIUSSUUNNITELMIA KOSKEVAT PERUSTEET JA VAATIMUKSET

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden valmiussuunnitelmat täyttävät ainakin seuraavat vaatimukset:

----

LIITE VIII

VASTAAVUUSTAULUKKO

----

II Säädökset, joita ei tarvitse julkaista

Neuvosto

----

NEUVOSTON PÄÄTÖS,

tehty 24 päivänä lokakuuta 2006,

tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista tehdyn päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta

(2006/782/EY)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),

ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

sekä katsoo seuraavaa:

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Muutetaan päätös 90/424/ETY seuraavasti:

2 artikla

Tätä päätöstä sovelletaan 1 päivästä elokuuta 2008.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty Luxemburgissa 24 päivänä lokakuuta 2006.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

J. KORKEAOJA

----

(1)  Lausunto annettu 27. huhtikuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(2)EUVL C 88, 11.4.2006, s. 13. Lausunto annettu muun kuin pakollisen kuulemisen johdosta.

(3)EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2006/53/EY (EUVL L 29, 2.2.2006, s. 37).

(4)EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 485/2005 (EUVL L 81, 30.3.2005, s. 1).

(5)  Ks. tämän virallisen lehden sivu 14.

(6)EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1.

(7)EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1.

(8)EUVL L 328, 24.11.2006, s. 14.”

(9)EYVL L 378, 31.12.1982, s. 58, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2004/216/EY (EUVL L 67, 5.3.2004, s. 27).”

----

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoa soveltamalla annetut säädökset

----

NEUVOSTON PUITEPÄÄTÖS 2006/783/YOS,

tehty 6 päivänä lokakuuta 2006,

vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 31 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 34 artiklan 2 kohdan b alakohdan,

ottaa huomioon Tanskan kuningaskunnan aloitteen (1),

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),

sekä katsoo seuraavaa:

ON TEHNYT TÄMÄN PUITEPÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Tavoite

1.   Tämän puitepäätöksen tarkoituksena on vahvistaa säännöt, joiden nojalla jäsenvaltioiden on omalla alueellaan tunnustettava ja pantava täytäntöön toisen jäsenvaltion rikosasioissa toimivaltaisen tuomioistuimen tekemä päätös menetetyksi tuomitsemisesta.

2.   Tämä puitepäätös ei vaikuta velvoitteeseen kunnioittaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa taattuja perusoikeuksia ja keskeisiä oikeusperiaatteita eikä niitä koskeviin oikeusviranomaisten velvoitteisiin.

2 artikla

Määritelmät

Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan:

3 artikla

Toimivaltaisten viranomaisten määrittäminen

1.   Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristölle, mikä viranomainen tai mitkä viranomaiset ovat sen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisia toimimaan tämän puitepäätöksen mukaisesti, kun kyseinen jäsenvaltio on

2.   Sen estämättä, mitä 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, kukin jäsenvaltio voi, jos sen sisäinen järjestelmä sitä edellyttää, nimetä yhden tai useamman keskusviranomaisen, jonka tehtävänä on menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten hallinnollinen lähettäminen ja vastaanottaminen ja toimivaltaisten viranomaisten avustaminen.

3.   Neuvoston pääsihteeristö toimittaa kyseiset tiedot kaikkien jäsenvaltioiden ja komission saataville.

4 artikla

Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen lähettäminen

1.   Jos kyseessä on rahamäärän menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös ja 2 kohdassa edellytetty todistus, jonka malli on liitteessä, voidaan lähettää sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa päätöksen tehneen valtion toimivaltaisella viranomaisella on perustellut syyt uskoa sillä luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, jota vastaan päätös menetetyksi tuomitsemisesta on tehty, olevan omaisuutta tai tuloja.

Jos kyseessä on tietyn omaisuuden menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös ja todistus voidaan lähettää sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa päätöksen tehneen valtion toimivaltaisella viranomaisella on perustellut syyt uskoa menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen kohteena olevaa omaisuutta olevan.

Jos ei ole olemassa perusteita, joiden nojalla päätöksen tehnyt valtio voisi määrittää, mihin jäsenvaltioon päätös menetetyksi tuomitsemisesta voidaan lähettää, menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös voidaan lähettää sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa on sen luonnollisen henkilön asuinpaikka tai sen oikeushenkilön rekisteröity kotipaikka, jota vastaan menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on tehty.

2.   Päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös tai sen oikeaksi todistettu jäljennös ja todistus suoraan sen täytäntöönpanemiseen toimivaltaiselle täytäntöönpanovaltion viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste, niin että täytäntöönpanovaltio voi todeta aitouden. Alkuperäinen päätös menetetyksi tuomitsemisesta tai sen oikeaksi todistettu jäljennös ja alkuperäinen todistus on täytäntöönpanovaltion pyynnöstä lähetettävä tälle. Kaiken virallisen yhteydenpidon on tapahduttava suoraan mainittujen toimivaltaisten viranomaisten välillä.

3.   Päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on allekirjoitettava todistus ja todistettava se sisällöltään oikeaksi.

4.   Jos viranomainen, joka on toimivaltainen panemaan menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöön, ei ole päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen tiedossa, viimeksi mainitun on suoritettava kaikki tarpeelliset tiedustelut, myös Euroopan oikeudellisen verkoston yhteyspisteiden kautta, saadakseen tietoja täytäntöönpanovaltiolta.

5.   Jos menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen vastaanottavalla täytäntöönpanovaltion viranomaisella ei ole toimivaltaa tunnustaa päätöstä ja toteuttaa sen täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä, sen on viran puolesta lähetettävä päätös viranomaiselle, joka on toimivaltainen panemaan päätöksen täytäntöön, ja ilmoitettava siitä päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle.

5 artikla

Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen lähettäminen yhdelle tai useammalle täytäntöönpanovaltiolle

1.   Päätös menetetyksi tuomitsemisesta voidaan lähettää 4 artiklan mukaisesti vain yhdelle täytäntöönpanovaltiolle kerrallaan, ellei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu.

2.   Tietyn omaisuuden menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös voidaan lähettää useampaan täytäntöönpanovaltioon samanaikaisesti, jos:

3.   Rahamäärän menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös voidaan lähettää samanaikaisesti useampaan täytäntöönpanovaltioon, jos päätöksen tehneen valtion toimivaltainen viranomainen katsoo, että siihen on erityinen tarve, esimerkiksi, jos:

6 artikla

Rikokset

1.   Menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös on pantava täytäntöön ilman teon kaksoisrangaistavuuden tutkimista, jos teko, joka johti menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, muodostaa jonkin tai joitakin seuraavista rikoksista päätöksen tehneen valtion lainsäädännössä määriteltyinä ja jos siitä voidaan päätöksen tehneessä valtiossa määrätä vapausrangaistus, joka on enimmillään vähintään kolme vuotta:

2.   Neuvosto voi yksimielisesti ja kuultuaan Euroopan parlamenttia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 1 kohdan edellytyksin päättää milloin vain lisätä muita rikoslajeja 1 kohdassa olevaan luetteloon. Neuvosto tarkastelee komission sille 22 artiklan mukaisesti antaman kertomuksen perusteella, onko tätä luetteloa aiheellista laajentaa tai muuttaa.

3.   Rikosten osalta, jotka eivät kuulu 1 kohdan piiriin, täytäntöönpanovaltio voi asettaa menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tunnustamisen ja täytäntöönpanon edellytykseksi, että teko, joka johti menetetyksi tuomitsemista koskevaan päätökseen, on rikos, joka täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaan mahdollistaa menetetyksi tuomitsemisen, riippumatta rikoksen tunnusmerkistöstä tai luokittelusta päätöksen tehneen valtion lainsäädännössä.

7 artikla

Tunnustaminen ja täytäntöönpano

1.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset tunnustavat 4 ja 5 artiklan mukaisesti lähetetyn päätöksen menetetyksi tuomitsemisesta vaatimatta muita muodollisuuksia ja toteuttavat viipymättä kaikki tarvittavat toimet sen täytäntöönpanemiseksi, paitsi jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät vedota johonkin 8 artiklan mukaiseen perusteeseen olla tunnustamatta päätöstä tai panematta sitä täytäntöön tai johonkin 10 artiklan mukaiseen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisperusteeseen.

2.   Mikäli täytäntöönpanopyyntö koskee tiettyä omaisuutta, päätöksen tehneen valtion ja täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat, jos se on kyseisten valtioiden lainsäädännön mukaista, sopia, että menetetyksi tuomitseminen voidaan täytäntöönpanovaltiossa panna täytäntöön määräämällä maksettavaksi omaisuuden arvoa vastaava rahamäärä.

3.   Jos menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee rahamäärää ja jos maksua ei saada, täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset panevat menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöön 1 kohdan mukaisesti kohdistamalla täytäntöönpanon mihin tahansa kyseiseen tarkoitukseen saatavilla olevaan omaisuuteen.

4.   Jos menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös koskee rahamäärää, täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset muuttavat tarvittaessa täytäntöönpantavan määrän täytäntöönpanovaltion valuutaksi menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemisajankohdan valuuttakurssia käyttäen.

5.   Kukin jäsenvaltio voi neuvoston pääsihteeristöön talletettavalla ilmoituksella ilmoittaa, että sen toimivaltaiset viranomaiset eivät tunnusta eivätkä pane täytäntöön päätöksiä menetetyksi tuomitsemisesta tilanteessa, jossa omaisuus tuomittiin menetetyksi 2 artiklan d alakohdan iv alakohdassa tarkoitettujen laajempien menetetyksi tuomitsemisvaltuuksien nojalla. Tällainen ilmoitus voidaan peruuttaa milloin tahansa.

8 artikla

Perusteet olla tunnustamatta tai panematta täytäntöön

1.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön päätöstä menetetyksi tuomitsemisesta, jos 4 artiklassa edellytettyä todistusta ei esitetä, se on puutteellinen tai se ei selvästikään vastaa päätöstä.

2.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen oikeusviranomainen, joka määritellään kyseisen valtion lainsäädännössä, voi myös kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön päätöstä menetetyksi tuomitsemisesta, jos todetaan, että:

3.   Jos täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että:

sen on pantava päätös menetetyksi tuomitsemisesta täytäntöön vähintään samassa laajuudessa kuin mitä kansallisessa lainsäädännössä säädetään samanlaisten kansallisten tapausten osalta.

4.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisten viranomaisten on erityisesti harkittava päätöksen tehneen valtion toimivaltaisten viranomaisten kuulemista kaikin asianmukaisin keinoin ennen kuin ne päättävät olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön menetetyksi tuomitsemista koskevaa päätöstä 2 kohdan nojalla tai ennen kuin ne päättävät rajata täytäntöönpanon 3 kohdan nojalla. Kuuleminen on pakollista tapauksissa, joissa päätös todennäköisesti perustuu:

5.   Jos päätöstä menetetyksi tuomitsemisesta on mahdotonta panna täytäntöön siitä syystä, että menetetyksi tuomittu omaisuus on jo tuomittu menetetyksi, kadonnut tai tuhoutunut tai sitä ei pystytä löytämään todistuksessa mainitusta paikasta tai omaisuuden sijaintipaikkaa ei ole riittävän tarkasti ilmoitettu, edes päätöksen tehneen valtion kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen, siitä on ilmoitettava viipymättä päätöksen tehneen valtion toimivaltaisille viranomaisille.

9 artikla

Oikeussuojakeinot tunnustamista ja täytäntöönpanoa vastaan täytäntöönpanovaltiossa

1.   Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat järjestelyt sen varmistamiseksi, että kaikilla asianosaisilla, mukaan lukien vilpittömässä mielessä toimivilla kolmansilla osapuolilla, on oikeuksiensa suojelemiseksi käytettävissään oikeussuojakeinot menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen 7 artiklan mukaista tunnustamista ja täytäntöönpanoa vastaan. Kanne nostetaan täytäntöönpanovaltion tuomioistuimessa kyseisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Kanteella voi olla lykkäävä vaikutus täytäntöönpanovaltion lainsäädännön nojalla.

2.   Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen tekemisen aineellisia perusteita ei voi riitauttaa täytäntöönpanovaltion tuomioistuimessa.

3.   Jos kanne nostetaan täytäntöönpanovaltion tuomioistuimessa, siitä on ilmoitettava päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle.

10 artikla

Täytäntöönpanon lykkääminen

1.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi lykätä 4 ja 5 artiklan mukaisesti lähetetyn menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanoa:

2.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä lykkäyksen aikana kaikkiin toimenpiteisiin, joihin se ryhtyisi samanlaisessa kansallisessa tapauksessa sen estämiseksi, ettei omaisuus olisikaan enää saatavilla menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanoa varten.

3.   Jos täytäntöönpanoa on lykätty 1 kohdan a alakohdan nojalla, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava välittömästi asiasta päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste, ja päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on noudatettava 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja velvoitteita.

4.   Edellä 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä toimitettava päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle selvitys lykkäämisestä, mukaan lukien lykkäämisen perusteet ja jos mahdollista sen oletettu kesto, jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste.

Kun perustetta lykkäämiselle ei enää ole, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava viipymättä tarpeelliset toimenpiteet menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanemiseksi ja ilmoitettava siitä päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste.

11 artikla

Useita menetetyksi tuomitsemista koskevia päätöksiä

Jos täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset käsittelevät:

täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen päättää täytäntöönpanovaltion lainsäädännön mukaisesti, mikä tai mitkä menetetyksi tuomitsemista koskevista päätöksistä pannaan täytäntöön, ottaen asianmukaisesti huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat, joihin voivat kuulua se, liittyykö tapaukseen jäädytettyjä varoja, rikoksen suhteellinen vakavuus ja sen tekopaikka sekä kunkin päätöksen tekemisajankohta ja kunkin päätöksen lähettämisajankohta.

12 artikla

Täytäntöönpanoon sovellettava lainsäädäntö

1.   Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanoon sovelletaan täytäntöönpanovaltion lainsäädäntöä, ja tämän valtion viranomaisilla on yksin toimivalta päättää täytäntöönpanomenettelyistä ja määrätä kaikista niihin liittyvistä toimenpiteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.

2.   Jos asianomainen henkilö pystyy esittämään todisteen menetetyksi tuomitsemisen täytäntöönpanosta joko kokonaan tai osittain missä tahansa valtiossa, täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on kuultava päätöksen tehneen valtion toimivaltaista viranomaista millä tahansa asianmukaisella tavalla. Mikäli rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemistapauksessa osa varoista peritään menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen mukaisesti muussa kuin täytäntöönpanovaltiossa, tämä määrä on kokonaisuudessaan vähennettävä täytäntöönpanovaltiossa täytäntöönpantavasta määrästä.

3.   Oikeushenkilöä vastaan tehty päätös menetetyksi tuomitsemisesta on pantava täytäntöön, vaikka täytäntöönpanovaltio ei tunnustaisikaan oikeushenkilöiden rikosoikeudellisen vastuun periaatetta.

4.   Täytäntöönpanovaltio ei voi määrätä 4 ja 5 artiklan mukaisesti lähetetyn menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen vaihtoehtona toimenpiteitä, esimerkiksi vapausrangaistusta tai muuta henkilön vapautta rajoittavaa toimenpidettä, ellei päätöksen tehnyt valtio ole antanut tähän suostumustaan.

13 artikla

Amnestia, armahdus, menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen uudelleen käsittely

1.   Sekä päätöksen tehnyt valtio että täytäntöönpanovaltio voivat myöntää yleisen armahduksen tai armahduksen.

2.   Ainoastaan päätöksen tehnyt valtio voi ratkaista menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen uudelleen käsittelyä koskevat hakemukset.

14 artikla

Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen lähettämisen seuraukset

1.   Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen lähettäminen yhdelle tai useammalle täytäntöönpanovaltiolle 4 ja 5 artiklan mukaisesti ei rajoita päätöksen tehneen valtion oikeutta panna itse täytäntöön päätös menetetyksi tuomitsemisesta;

2.   Jos päätös rahamäärän menetetyksi tuomitsemisesta on lähetetty yhdelle tai useammalle täytäntöönpanovaltiolle, päätöksen täytäntöönpanon johdosta saatavan omaisuuden kokonaisarvo ei saa ylittää menetetyksi tuomitsemista koskevassa päätöksessä määrättyä enimmäismäärää;

3.   Päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta välittömästi asianomaisen täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste:

15 artikla

Täytäntöönpanon lopettaminen

Päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava välittömästi täytäntöönpanovaltion toimivaltaiselle viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste, ratkaisusta tai toimenpiteestä, jonka seurauksena päätös menetetyksi tuomitsemisesta ei enää ole täytäntöönpanokelpoinen tai se vedetään jostain muusta syystä pois täytäntöönpanovaltiosta. Täytäntöönpanovaltion on lopetettava menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano heti kun se saa päätöksen tehneen valtion toimivaltaisen viranomaisen ilmoituksen tällaisesta ratkaisusta tai toimenpiteestä.

16 artikla

Menettely menetetyksi tuomitun omaisuuden suhteen

1.   Täytäntöönpanovaltion on meneteltävä menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanon johdosta saatujen rahamäärien suhteen seuraavasti:

2.   Menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpanon johdosta saadun muun omaisuuden kuin rahan suhteen on meneteltävä jollakin seuraavista tavoista täytäntöönpanovaltion valinnan mukaan:

3.   Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, täytäntöönpanovaltion ei tarvitse myydä tai palauttaa menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen kohteena olevia yksittäisiä esineitä, jotka ovat kyseisen valtion kansalliseen perintöön kuuluvia kulttuuriesineitä.

4.   Edellä 1, 2 ja 3 kohtaa sovelletaan, jos päätöksen tehneen valtion ja täytäntöönpanovaltion välillä ei ole muuta sovittu.

17 artikla

Täytäntöönpanon tuloksista tiedottaminen

Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava viipymättä päätöksen tehneen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle jollakin sellaisella tavalla, josta voidaan esittää kirjallinen todiste:

18 artikla

Korvaaminen

1.   Jos täytäntöönpanovaltio on lainsäädäntönsä nojalla vastuussa vahingosta, jonka sille 4 ja 5 artiklan mukaisesti toimitetun, menetetyksi tuomitsemista koskevan päätöksen täytäntöönpano on aiheuttanut jollekin 9 artiklassa mainitulle asianosaiselle osapuolelle, päätöksen tehnyt valtio korvaa täytäntöönpanovaltiolle kyseisen vastuun nojalla mainitulle osapuolelle maksetut vahingonkorvaukset, paitsi jos ja siltä osin kuin vahinko tai sen osa on aiheutunut yksinomaan täytäntöönpanovaltion menettelystä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 artiklan 2 kohdan soveltamista.

2.   Edellä 1 kohta ei rajoita luonnollisten tai oikeushenkilöiden vahingonkorvausvaatimuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön soveltamista.

19 artikla

Kielet

1.   Todistus on käännettävä täytäntöönpanovaltion viralliselle kielelle tai jollekin niistä.

2.   Jäsenvaltio voi tätä puitepäätöstä tehtäessä tai myöhemmin ilmoittaa neuvoston pääsihteeristöön talletettavassa ilmoituksessa, että se hyväksyy käännöksen yhdellä tai usealla muulla Euroopan yhteisöjen toimielinten virallisella kielellä.

20 artikla

Kulut

1.   Jäsenvaltiot eivät voi vaatia toisiltaan korvausta tämän puitepäätöksen soveltamisesta aiheutuvista kuluista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 16 artiklan soveltamista.

2.   Jos täytäntöönpanovaltiolla on ollut mielestään suuria tai poikkeuksellisia kuluja, se voi ehdottaa päätöksen tehneelle valtiolle, että kulut jaetaan. Päätöksen tehnyt valtio ottaa tällaisen ehdotuksen huomioon täytäntöönpanovaltion toimittamien yksityiskohtaisten erittelyjen pohjalta.

21 artikla

Suhde muihin sopimuksiin ja järjestelyihin

Tämä puitepäätös ei vaikuta jäsenvaltioiden välisten kahden- tai monenvälisten sopimusten tai järjestelyjen soveltamiseen, sikäli kuin ne entisestään yksinkertaistavat tai helpottavat menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten täytäntöönpanomenettelyjä.

22 artikla

Täytäntöönpano

1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän puitepäätöksen säännösten noudattamiseksi viimeistään 24. päivänä marraskuuta 2008.

2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava neuvoston pääsihteeristölle ja komissiolle kirjallisina säännökset, joilla jäsenvaltioiden tästä puitepäätöksestä aiheutuvat velvoitteet saatetaan osaksi niiden kansallista lainsäädäntöä. Neuvosto arvioi komission näiden tietojen avulla laatiman kertomuksen perusteella viimeistään 24. päivänä marraskuuta 2009, missä määrin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tämän puitepäätöksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.

3.   Neuvoston pääsihteeristö antaa 7 artiklan 5 kohdan ja 19 artiklan 2 kohdan nojalla tehdyt ilmoitukset tiedoksi jäsenvaltioille ja komissiolle.

4.   Jäsenvaltio, joka on kokenut toistuvia ongelmia tai toisen jäsenvaltion toimimattomuutta menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten vastavuoroisessa tunnustamisessa ja täytäntöönpanossa voi, jos kyseisiä ongelmia ei ole saatu ratkaistua kahdenvälisissä neuvotteluissa, ilmoittaa asiasta neuvostolle tämän puitepäätöksen täytäntöönpanon arvioimiseksi jäsenvaltioiden tasolla.

5.   Täytäntöönpanovaltioina toimivien jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle kalenterivuoden alussa ilmoitus niiden tapausten lukumäärästä, joissa 17 artiklan b alakohtaa on sovellettu, sekä tiivistelmä päätösten perusteluista.

Komissio laatii viimeistään 24. päivänä marraskuuta 2013 selvityksen vastaanottamiensa tietojen pohjalta ja esittää asianmukaiseksi katsomansa aloitteet.

23 artikla

Voimaantulo

Tämä puitepäätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tehty Luxemburgissa 6 päivänä lokakuuta 2006.

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

K. RAJAMÄKI

----

(1)EYVL C 184, 2.8.2002, s. 8.

(2)  Lausunto annettu 20. marraskuuta 2002 (EUVL C 25 E, 29.1.2004, s. 205).

(3)EYVL L 182, 5.7.2001, s. 1.

(4)EUVL L 196, 2.8.2003, s. 45.

(5)EUVL L 68, 15.3.2005, s. 49.

(6)EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/38/EY (EYVL L 187, 10.7.2001, s. 43).

----

LIITE

Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2006/783/YOS 4 artiklassa tarkoitettu

TODISTUS

----