# Europeiska unionens L 257/20 s

| | ISSN 1725-2628 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | L 257 |
| | |
| Svensk utgåva | Lagstiftning | 49 årgången20 september 2006 |

ISSN 1725-2628

Europeiska unionens

officiella tidning

L 257

Svensk utgåva

Lagstiftning

49 årgången20 september 2006

---

| Innehållsförteckning | | II   Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk | Sida |
| --- | --- | --- | --- |
| | | Kommissionen |
| | * | Kommissionens beslut av den 7 maj 2004 om statligt stöd som Italien (Sicilien) planerar inom jordbrukssektorn
  [delgivet med nr K (2004) 1633] | 1 |
| | * | Kommissionens beslut av den 2 augusti 2004 om det statliga stöd som Frankrike genomfört till förmån för France Télécom
  [delgivet med nr K (2004) 3060]


   (
  1
  ) | 11 |

Innehållsförteckning

II   Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk

Sida

Kommissionen

*

Kommissionens beslut av den 7 maj 2004 om statligt stöd som Italien (Sicilien) planerar inom jordbrukssektorn
  [delgivet med nr K (2004) 1633]

[delgivet med nr K (2004) 1633]

1

*

Kommissionens beslut av den 2 augusti 2004 om det statliga stöd som Frankrike genomfört till förmån för France Télécom
  [delgivet med nr K (2004) 3060]


   (
  1
  )

[delgivet med nr K (2004) 3060]

(
  1

11

| | |
| --- | --- |
| | (1)   Text av betydelse för EES. |

---

(1)   Text av betydelse för EES.

1

| SV | De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.
  Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk. |
| --- | --- |

SV

De rättsakter vilkas titlar är tryckta med fin stil är sådana rättsakter som har avseende på den löpande handläggningen av jordbrukspolitiska frågor. De har normalt en begränsad giltighetstid.

Beträffande alla övriga rättsakter gäller att titlarna är tryckta med fetstil och föregås av en asterisk.

---

II Rättsakter vilkas publicering inte är obligatorisk

Kommissionen

| 20.9.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 257/1 |
| --- | --- | --- | --- |

20.9.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 257/1

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 7 maj 2004

om statligt stöd som Italien (Sicilien) planerar inom jordbrukssektorn

[delgivet med nr C(2004)1633]

(Endast den italienska texten är giltig)

(2006/620/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket,

efter att i enlighet med nämnda artikel (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I.   FÖRFARANDE

| (1) | Genom en skrivelse av den 2 mars 2001, som registrerades den 5 mars 2001, anmälde Italien till kommissionen, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, det stöd som fastställs i Siciliens regionala lag nr 27/2000 om brådskande åtgärder för att kompensera jordbrukare för den skada som de orsakats av en strejk inom vägtransportsektorn (nedan ”regional lag nr 27/2000”). |
| --- | --- |

(1)

Genom en skrivelse av den 2 mars 2001, som registrerades den 5 mars 2001, anmälde Italien till kommissionen, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, det stöd som fastställs i Siciliens regionala lag nr 27/2000 om brådskande åtgärder för att kompensera jordbrukare för den skada som de orsakats av en strejk inom vägtransportsektorn (nedan ”regional lag nr 27/2000”).

| (2) | Som svar på kommissionens telex nr AGR 009603 av den 20 april 2001 och AGR 034235 av den 18 december 2001, skickade Italien ytterligare information genom en skrivelse av den 7 november 2001, som registrerades den 13 november 2001, och genom en skrivelse av den 31 juli 2002, som registrerades den 5 augusti 2002. |
| --- | --- |

(2)

Som svar på kommissionens telex nr AGR 009603 av den 20 april 2001 och AGR 034235 av den 18 december 2001, skickade Italien ytterligare information genom en skrivelse av den 7 november 2001, som registrerades den 13 november 2001, och genom en skrivelse av den 31 juli 2002, som registrerades den 5 augusti 2002.

| (3) | Genom telex AGR 022152 av den 20 september 2002 begärde kommissionen ytterligare förtydliganden och information. |
| --- | --- |

(3)

Genom telex AGR 022152 av den 20 september 2002 begärde kommissionen ytterligare förtydliganden och information.

| (4) | Då det inte inkom något svar skickade kommissionen de italienska myndigheterna telex AGR 30656 av den 20 december 2002, och begärde svar inom en månad. |
| --- | --- |

(4)

Då det inte inkom något svar skickade kommissionen de italienska myndigheterna telex AGR 30656 av den 20 december 2002, och begärde svar inom en månad.

| (5) | Då något svar fortfarande inte inkommit informerade kommissionen de behöriga myndigheterna genom telex AGR 07156 av den 7 mars 2003 om att anmälan måste betraktas som återkallad i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (2). |
| --- | --- |

(5)

Då något svar fortfarande inte inkommit informerade kommissionen de behöriga myndigheterna genom telex AGR 07156 av den 7 mars 2003 om att anmälan måste betraktas som återkallad i enlighet med artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (2).

| (6) | Samma dag inkom till de berörda kommissionsavdelningarna en skrivelse från Italien av den 5 mars 2003, som registrerades den 6 mars 2003. Genom denna skrivelse underrättades kommissionen, i enlighet med artikel 5.3 i förordning (EG) nr 659/1999, om att anmälan borde betraktas som fullständig eftersom de ytterligare upplysningar som begärts inte fanns tillgängliga och kommissionen uppmanades att fatta ett beslut i enlighet med artikel 4.5 i förordning (EG) nr 659/1999 på grundval av den information som redan lämnats. |
| --- | --- |

(6)

Samma dag inkom till de berörda kommissionsavdelningarna en skrivelse från Italien av den 5 mars 2003, som registrerades den 6 mars 2003. Genom denna skrivelse underrättades kommissionen, i enlighet med artikel 5.3 i förordning (EG) nr 659/1999, om att anmälan borde betraktas som fullständig eftersom de ytterligare upplysningar som begärts inte fanns tillgängliga och kommissionen uppmanades att fatta ett beslut i enlighet med artikel 4.5 i förordning (EG) nr 659/1999 på grundval av den information som redan lämnats.

| (7) | Genom telex AGRI 09066 av den 27 mars 2003 informerade kommissionens avdelningar de behöriga myndigheterna om att de skulle tillmötesgå begäran och att de, mot bakgrund av den tillgängliga informationen, förmodligen skulle föreslå kommissionen att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget. |
| --- | --- |

(7)

Genom telex AGRI 09066 av den 27 mars 2003 informerade kommissionens avdelningar de behöriga myndigheterna om att de skulle tillmötesgå begäran och att de, mot bakgrund av den tillgängliga informationen, förmodligen skulle föreslå kommissionen att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget.

| (8) | Genom en skrivelse av den 25 april 2003 (SG(2003)D/229510), informerade kommissionen Italien om att den hade beslutat att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget när det gäller den stödåtgärd som fastställs i den regionala lagen nr 27/2000. |
| --- | --- |

(8)

Genom en skrivelse av den 25 april 2003 (SG(2003)D/229510), informerade kommissionen Italien om att den hade beslutat att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget när det gäller den stödåtgärd som fastställs i den regionala lagen nr 27/2000.

| (9) | Kommissionens beslut att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (3). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter. |
| --- | --- |

(9)

Kommissionens beslut att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (3). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter.

| (10) | Kommissionen fick synpunkter från Italien genom en skrivelse av den 13 augusti 2003, som registrerades den 18 augusti 2003. |
| --- | --- |

(10)

Kommissionen fick synpunkter från Italien genom en skrivelse av den 13 augusti 2003, som registrerades den 18 augusti 2003.

II.   DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDEN

| (11) | Det anmälda stödet föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 och syftet är att kompensera enskilda företag och/eller grupper av företag som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av de jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget för den skada som de orsakats på grund av strejken inom vägtransportsektorn och vägspärrarna under perioden 30 september–8 oktober 2000 (kl. 03.00) på Sicilien. |
| --- | --- |

(11)

Det anmälda stödet föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 och syftet är att kompensera enskilda företag och/eller grupper av företag som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av de jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget för den skada som de orsakats på grund av strejken inom vägtransportsektorn och vägspärrarna under perioden 30 september–8 oktober 2000 (kl. 03.00) på Sicilien.

| (12) | Enligt den information som lämnats innebar strejken och vägspärrarna att det var omöjligt att hitta fordon för transport av jordbruksprodukter, vilket orsakade de berörda företagen ekonomisk skada. Framför allt var det omöjligt att leverera de produkter som redan var färdiga för transport eller som samlats in och placerats i lager, och att samla in mogna produkter, som därför blev övermogna och inte kunde saluföras på normalt sätt. |
| --- | --- |

(12)

Enligt den information som lämnats innebar strejken och vägspärrarna att det var omöjligt att hitta fordon för transport av jordbruksprodukter, vilket orsakade de berörda företagen ekonomisk skada. Framför allt var det omöjligt att leverera de produkter som redan var färdiga för transport eller som samlats in och placerats i lager, och att samla in mogna produkter, som därför blev övermogna och inte kunde saluföras på normalt sätt.

| (13) | Inom ramen för de tillgängliga resurserna skulle den planerade kompensationen täcka den skada som orsakats stödmottagarna i form av inkomstbortfall. Stödet skulle beviljas jordbrukare och företag på Sicilien vars årliga omsättning bevisligen minskat på grund av de aktuella händelserna. |
| --- | --- |

(13)

Inom ramen för de tillgängliga resurserna skulle den planerade kompensationen täcka den skada som orsakats stödmottagarna i form av inkomstbortfall. Stödet skulle beviljas jordbrukare och företag på Sicilien vars årliga omsättning bevisligen minskat på grund av de aktuella händelserna.

| (14) | Enligt den information som lämnats fastställde den regionala jordbruksministern de detaljerade bestämmelserna för beräkning av förluster och för vilken dokumentation som stödmottagarna skulle lämna in. Kompensationen skulle främst ges för lättförstörbara varor, såsom frukt och grönsaker, blommor, mjölk och mjölkprodukter som skulle ha samlats in och/eller levererats vid tidpunkten för strejken och vägspärrarna. Stödet skulle endast beviljas för produkter som det var nödvändigt att leverera mellan den 30 september och den 8 oktober 2000 och som det berörda företaget inte kunde bevara på något annat sätt. I de dokument som lämnades in till förvaltningen måste det finnas en hänvisning till den aktuella perioden. Kompensationen skulle i första hand ges till företag som inte kunde leverera produkter som redan samlats in eller skördats. |
| --- | --- |

(14)

Enligt den information som lämnats fastställde den regionala jordbruksministern de detaljerade bestämmelserna för beräkning av förluster och för vilken dokumentation som stödmottagarna skulle lämna in. Kompensationen skulle främst ges för lättförstörbara varor, såsom frukt och grönsaker, blommor, mjölk och mjölkprodukter som skulle ha samlats in och/eller levererats vid tidpunkten för strejken och vägspärrarna. Stödet skulle endast beviljas för produkter som det var nödvändigt att leverera mellan den 30 september och den 8 oktober 2000 och som det berörda företaget inte kunde bevara på något annat sätt. I de dokument som lämnades in till förvaltningen måste det finnas en hänvisning till den aktuella perioden. Kompensationen skulle i första hand ges till företag som inte kunde leverera produkter som redan samlats in eller skördats.

| (15) | För att styrka att skada skett och skadans omfattning var företagen tvungna att lämna in leveranskontraktet (med krav på leverans av en viss kvantitet produkter inom en viss tidsperiod), transportdokumentet (med uppgift om producent, transportör, produkt som skulle transporteras och leveransdatum) och, i de fall produkterna redan levererats, fakturan. Kompensationen skulle betalas till de företag som visade att villkoren i deras leveranskontrakt inte uppfyllts (när det gäller tidpunkt, kvantitet, kvalitet och pris). Om priset inte angivits i kontraktet skulle de behöriga myndigheterna som referens använda det pris som angavs i handelskammarens förteckningar. |
| --- | --- |

(15)

För att styrka att skada skett och skadans omfattning var företagen tvungna att lämna in leveranskontraktet (med krav på leverans av en viss kvantitet produkter inom en viss tidsperiod), transportdokumentet (med uppgift om producent, transportör, produkt som skulle transporteras och leveransdatum) och, i de fall produkterna redan levererats, fakturan. Kompensationen skulle betalas till de företag som visade att villkoren i deras leveranskontrakt inte uppfyllts (när det gäller tidpunkt, kvantitet, kvalitet och pris). Om priset inte angivits i kontraktet skulle de behöriga myndigheterna som referens använda det pris som angavs i handelskammarens förteckningar.

| (16) | Det verkar också ha beslutats om kompensation för jordbrukare, som på grund av strejken och vägspärrarna, inte alls hade möjlighet att samla in sina produkter och som således gick miste om dem. I detta avseende förklarade de behöriga myndigheterna att den skada som drabbat jordbrukarna skulle beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet av plantornas/trädens produktion, som stödmottagarna måste lämna in tillsammans med de aktuella kontrakten. |
| --- | --- |

(16)

Det verkar också ha beslutats om kompensation för jordbrukare, som på grund av strejken och vägspärrarna, inte alls hade möjlighet att samla in sina produkter och som således gick miste om dem. I detta avseende förklarade de behöriga myndigheterna att den skada som drabbat jordbrukarna skulle beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet av plantornas/trädens produktion, som stödmottagarna måste lämna in tillsammans med de aktuella kontrakten.

| (17) | Om stödmottagaren levererar produkterna till kooperativ eller andra grupper, kan kompensationen antingen betalas ut till en enskild producent inom gruppen eller till själva gruppen. Enligt det förtydligande som gjorts skulle förlusterna och kompensationen i alla händelser fastställas för den berörda producenten. |
| --- | --- |

(17)

Om stödmottagaren levererar produkterna till kooperativ eller andra grupper, kan kompensationen antingen betalas ut till en enskild producent inom gruppen eller till själva gruppen. Enligt det förtydligande som gjorts skulle förlusterna och kompensationen i alla händelser fastställas för den berörda producenten.

| (18) | Stödet kan inte kombineras med andra stöd och överkompensation får inte förekomma. Eventuella utbetalningar från försäkringar och intäkter från alternativ användning/försäljning av de aktuella jordbruksprodukterna skulle beaktas vid beräkningen av stödet. För att undvika dubbel kompensation till följd av ersättning för kontraktsbrott eller skadestånd från de strejkande transportarbetarna måste stödmottagarna intyga att de inte inlett förfaranden mot de berörda vägtransportarbetarna. |
| --- | --- |

(18)

Stödet kan inte kombineras med andra stöd och överkompensation får inte förekomma. Eventuella utbetalningar från försäkringar och intäkter från alternativ användning/försäljning av de aktuella jordbruksprodukterna skulle beaktas vid beräkningen av stödet. För att undvika dubbel kompensation till följd av ersättning för kontraktsbrott eller skadestånd från de strejkande transportarbetarna måste stödmottagarna intyga att de inte inlett förfaranden mot de berörda vägtransportarbetarna.

| (19) | Budgeten för åtgärden uppgår till 1 300 miljoner italienska lire (ca 671 394 euro) för räkenskapsåren 2000 och 2001. Kompensationen skulle betalas ut som ett engångsbelopp. |
| --- | --- |

(19)

Budgeten för åtgärden uppgår till 1 300 miljoner italienska lire (ca 671 394 euro) för räkenskapsåren 2000 och 2001. Kompensationen skulle betalas ut som ett engångsbelopp.

| (20) | Artikel 2 i lagen om åtgärden innehåller en särskild bestämmelse om att stödet endast kommer att genomföras om det godkänns av kommissionen. |
| --- | --- |

(20)

Artikel 2 i lagen om åtgärden innehåller en särskild bestämmelse om att stödet endast kommer att genomföras om det godkänns av kommissionen.

| (21) | I sitt beslut om att inleda förfaranden angående den aktuella åtgärden, noterade kommissionen att de undantag som fastställs i artikel 87.2 a och c och i artikel 87.3 a, b, c, d och e i det skedet av förfarandet inte verkade vara tillämpliga på stöd av denna typ. Anmälan var inte heller avsedd att uppfylla villkoren för att ansöka om sådana undantag. |
| --- | --- |

(21)

I sitt beslut om att inleda förfaranden angående den aktuella åtgärden, noterade kommissionen att de undantag som fastställs i artikel 87.2 a och c och i artikel 87.3 a, b, c, d och e i det skedet av förfarandet inte verkade vara tillämpliga på stöd av denna typ. Anmälan var inte heller avsedd att uppfylla villkoren för att ansöka om sådana undantag.

| (22) | Kommissionen noterade också att de italienska myndigheterna i sin anmälan uppgivit att strejken och vägspärrarna måste betraktas som en exceptionell händelse, i enlighet med artikel 87.2 b, och att åtgärden därför borde bedömas mot bakgrund av den bestämmelsen. |
| --- | --- |

(22)

Kommissionen noterade också att de italienska myndigheterna i sin anmälan uppgivit att strejken och vägspärrarna måste betraktas som en exceptionell händelse, i enlighet med artikel 87.2 b, och att åtgärden därför borde bedömas mot bakgrund av den bestämmelsen.

| (23) | I sitt beslut om att inleda ett förfarande påminde kommissionen om att, eftersom denna typ av stöd utgör ett undantag från den allmänna principen i artikel 87.1 i fördraget att statligt stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden, har kommissionen konsekvent intagit ståndpunkten att begreppen naturkatastrof och exceptionell händelse i artikel 87.2 b måste tolkas restriktivt. Som exceptionella händelser har kommissionen hittills godtagit krig, inre oroligheter och strejker samt, med vissa förbehåll och beroende på deras omfattning, större kärnkraftsolyckor eller industriella olyckor och bränder som resulterar i omfattande förluster (4). När det väl har slagits fast att en naturkatastrof eller en exceptionell händelse har inträffat kommer kommissionen att tillåta stöd på högst 100 % för att täcka kostnaderna för materiella skador. Kompensationen bör normalt beräknas för den enskilde mottagaren. För att undvika överkompensation bör eventuella andra ersättningar, till exempel genom försäkringar, dras av från stödbeloppet. Kommissionen kommer också att godta stöd för att kompensera jordbrukare för inkomstförluster till följd av förstörda produktionsmedel, förutsatt att detta inte leder till överkompensation. |
| --- | --- |

(23)

I sitt beslut om att inleda ett förfarande påminde kommissionen om att, eftersom denna typ av stöd utgör ett undantag från den allmänna principen i artikel 87.1 i fördraget att statligt stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden, har kommissionen konsekvent intagit ståndpunkten att begreppen naturkatastrof och exceptionell händelse i artikel 87.2 b måste tolkas restriktivt. Som exceptionella händelser har kommissionen hittills godtagit krig, inre oroligheter och strejker samt, med vissa förbehåll och beroende på deras omfattning, större kärnkraftsolyckor eller industriella olyckor och bränder som resulterar i omfattande förluster (4). När det väl har slagits fast att en naturkatastrof eller en exceptionell händelse har inträffat kommer kommissionen att tillåta stöd på högst 100 % för att täcka kostnaderna för materiella skador. Kompensationen bör normalt beräknas för den enskilde mottagaren. För att undvika överkompensation bör eventuella andra ersättningar, till exempel genom försäkringar, dras av från stödbeloppet. Kommissionen kommer också att godta stöd för att kompensera jordbrukare för inkomstförluster till följd av förstörda produktionsmedel, förutsatt att detta inte leder till överkompensation.

| (24) | I sitt beslut att inleda förfarandet noterade kommissionen att det på grundval av den tillgängliga informationen inte var möjligt att dra slutsatsen att den händelse som granskats utgjorde en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b. |
| --- | --- |

(24)

I sitt beslut att inleda förfarandet noterade kommissionen att det på grundval av den tillgängliga informationen inte var möjligt att dra slutsatsen att den händelse som granskats utgjorde en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b.

| (25) | I sin anmälan angav de italienska myndigheterna att strejken och vägspärrarna borde betraktas som en sådan exceptionell händelse som avses i artikel 87.2 b i fördraget, eftersom en händelse av liknande proportioner och med liknande negativa effekter på den lokala ekonomin aldrig tidigare inträffat på Sicilien. |
| --- | --- |

(25)

I sin anmälan angav de italienska myndigheterna att strejken och vägspärrarna borde betraktas som en sådan exceptionell händelse som avses i artikel 87.2 b i fördraget, eftersom en händelse av liknande proportioner och med liknande negativa effekter på den lokala ekonomin aldrig tidigare inträffat på Sicilien.

| (26) | För att styrka att det rört sig om en exceptionell händelse i detta fall överlämnade de behöriga myndigheterna urklipp från tidningar och en kopia av en rapport från prefekturen i Palermo. Enligt nämnda rapport gav vägtransportarbetarna den 29 september 2000 polismyndigheterna en dags varsel om den demonstration de planerade att genomföra vid vissa infarter till Palermo. Enligt informationen i rapporten skulle man vid demonstrationen dela ur broschyrer för att förbättra allmänhetens medvetenhet om vägtransportarbetarnas problem, och vägtransportarbetarna hade uttryckligen åtagit sig att inte hindra trafiken vid infarterna till Palermos hamn och inte heller på motorvägarna mellan Palermo och Catania samt Palermo och Trapani. Nästa dag (den 30 september 2000) skall en demonstration av ett helt annat slag ha genomförts vid vilken vägarna blockerades i Palermo och i andra provinser. |
| --- | --- |

(26)

För att styrka att det rört sig om en exceptionell händelse i detta fall överlämnade de behöriga myndigheterna urklipp från tidningar och en kopia av en rapport från prefekturen i Palermo. Enligt nämnda rapport gav vägtransportarbetarna den 29 september 2000 polismyndigheterna en dags varsel om den demonstration de planerade att genomföra vid vissa infarter till Palermo. Enligt informationen i rapporten skulle man vid demonstrationen dela ur broschyrer för att förbättra allmänhetens medvetenhet om vägtransportarbetarnas problem, och vägtransportarbetarna hade uttryckligen åtagit sig att inte hindra trafiken vid infarterna till Palermos hamn och inte heller på motorvägarna mellan Palermo och Catania samt Palermo och Trapani. Nästa dag (den 30 september 2000) skall en demonstration av ett helt annat slag ha genomförts vid vilken vägarna blockerades i Palermo och i andra provinser.

| (27) | Efter att ha granskat nämnda rapport bad kommissionens avdelningar de behöriga myndigheterna att svara på ett antal specifika frågor för att det skulle kunna avgöras om det rörde sig om en exceptionell händelse. Eftersom det inte inkom något svar uttryckte kommissionens avdelningar tvivel om huruvida den aktuella händelsen kunde betraktas som en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b. Skälen till detta anges nedan.






  a) | Varsel i Palermo. I det aktuella fallet hade vägtransportarbetarna till polismyndigheterna en dag i förväg anmält demonstrationen i Palermo. Om en dags varsel är tillräckligt i enlighet med nationell lagstiftning har de behöriga myndigheterna informerats om demonstrationen i god tid och de skulle ha kunnat vidta nödvändiga åtgärder för att få händelsen under kontroll. Eftersom det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna kunde kommissionen inte bedöma om demonstrationen var en exceptionell händelse. |
| --- | --- | --- |

(27)

Efter att ha granskat nämnda rapport bad kommissionens avdelningar de behöriga myndigheterna att svara på ett antal specifika frågor för att det skulle kunna avgöras om det rörde sig om en exceptionell händelse. Eftersom det inte inkom något svar uttryckte kommissionens avdelningar tvivel om huruvida den aktuella händelsen kunde betraktas som en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b. Skälen till detta anges nedan.

a)

Varsel i Palermo. I det aktuella fallet hade vägtransportarbetarna till polismyndigheterna en dag i förväg anmält demonstrationen i Palermo. Om en dags varsel är tillräckligt i enlighet med nationell lagstiftning har de behöriga myndigheterna informerats om demonstrationen i god tid och de skulle ha kunnat vidta nödvändiga åtgärder för att få händelsen under kontroll. Eftersom det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna kunde kommissionen inte bedöma om demonstrationen var en exceptionell händelse.

| b) | Eventuellt varsel i andra provinser. Av den information som lämnats framgår att demonstrationen inte bara genomfördes i Palermo utan även i andra provinser. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna kan kommissionen inte utesluta att vägtransportarbetarna även varslade myndigheterna i andra provinser än Palermo om demonstrationen, och att myndigheterna därför i förväg informerats om händelserna och kunnat förutse deras omfattning. |
| --- | --- |

b)

Eventuellt varsel i andra provinser. Av den information som lämnats framgår att demonstrationen inte bara genomfördes i Palermo utan även i andra provinser. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna kan kommissionen inte utesluta att vägtransportarbetarna även varslade myndigheterna i andra provinser än Palermo om demonstrationen, och att myndigheterna därför i förväg informerats om händelserna och kunnat förutse deras omfattning.

| c) | Eventuell tillämpning av lagen om strejker på de aktuella händelserna. För att kunna avgöra om det rörde sig om exceptionella händelser i detta fall, bad kommissionen de italienska myndigheterna att lämna information om den eventuella tillämpningen av den italienska lagen om strejker (lag nr 146 av den 12 juni 1990, ändrad genom lag nr 83 av den 11 april 2000) i det aktuella fallet. Då det inte inkom något tydligt svar från de behöriga myndigheterna kunde kommissionen inte utesluta att de negativa effekterna av strejken och vägspärrarna skulle ha kunnat undanröjas eller reduceras till ett minimum, om lagen hade tillämpats eller varit tillämplig (t.ex. att grundläggande tjänster skulle ha kunnat tillhandahållas, att det nödvändiga varslet skulle ha givit jordbrukarna tillräckligt med tid för att hitta alternativa metoder för transport och lagring, och att de behöriga myndigheterna skulle ha kunnat beordra transportarbetarna att avbryta strejken, om situationen hade blivit så allvarlig att den påverkade de rättigheter som garanteras enligt konstitutionen). För att kunna bedöma om strejken och vägspärrarna utgjorde en exceptionell händelse begärde kommissionen också information om vilken typ av överträdelser de var förknippade med, dvs. information som inte tidigare lämnats. |
| --- | --- |

c)

Eventuell tillämpning av lagen om strejker på de aktuella händelserna. För att kunna avgöra om det rörde sig om exceptionella händelser i detta fall, bad kommissionen de italienska myndigheterna att lämna information om den eventuella tillämpningen av den italienska lagen om strejker (lag nr 146 av den 12 juni 1990, ändrad genom lag nr 83 av den 11 april 2000) i det aktuella fallet. Då det inte inkom något tydligt svar från de behöriga myndigheterna kunde kommissionen inte utesluta att de negativa effekterna av strejken och vägspärrarna skulle ha kunnat undanröjas eller reduceras till ett minimum, om lagen hade tillämpats eller varit tillämplig (t.ex. att grundläggande tjänster skulle ha kunnat tillhandahållas, att det nödvändiga varslet skulle ha givit jordbrukarna tillräckligt med tid för att hitta alternativa metoder för transport och lagring, och att de behöriga myndigheterna skulle ha kunnat beordra transportarbetarna att avbryta strejken, om situationen hade blivit så allvarlig att den påverkade de rättigheter som garanteras enligt konstitutionen). För att kunna bedöma om strejken och vägspärrarna utgjorde en exceptionell händelse begärde kommissionen också information om vilken typ av överträdelser de var förknippade med, dvs. information som inte tidigare lämnats.

| d) | Skälen till demonstrationen. Enligt rapporten från prefekten i Palermo avslutades inte strejken förrän den 8 oktober (kl. 03.00), efter att ett avtal nåtts dagen före mellan företrädare för det sicilianska vägtransportarbetarförbundet, den regionala regeringen och transportministern. För att kommissionen bättre skulle förstå skälen till strejken och vägspärrarna ombads de behöriga myndigheterna att lämna uppgifter om avtalets innehåll och ange om vägtransportarbetare genomfört demonstrationer av samma skäl i andra regioner eller på nationell nivå eller om demonstrationerna endast genomförts på Sicilien. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna uttryckte kommissionen tvivel när det gäller skälen för händelserna och om huruvida de utgjorde exceptionella händelser. |
| --- | --- |

d)

Skälen till demonstrationen. Enligt rapporten från prefekten i Palermo avslutades inte strejken förrän den 8 oktober (kl. 03.00), efter att ett avtal nåtts dagen före mellan företrädare för det sicilianska vägtransportarbetarförbundet, den regionala regeringen och transportministern. För att kommissionen bättre skulle förstå skälen till strejken och vägspärrarna ombads de behöriga myndigheterna att lämna uppgifter om avtalets innehåll och ange om vägtransportarbetare genomfört demonstrationer av samma skäl i andra regioner eller på nationell nivå eller om demonstrationerna endast genomförts på Sicilien. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna uttryckte kommissionen tvivel när det gäller skälen för händelserna och om huruvida de utgjorde exceptionella händelser.

| e) | Demonstrationens, strejkens och vägspärrarnas storlek och omfattning. Av den information som lämnats framgår att demonstrationen också genomfördes i andra provinser. De behöriga myndigheterna klargjorde inte i vilka andra provinser som demonstrationer, strejker och vägspärrar ägt rum. De informerade inte heller om deras omfattning och konsekvenser och förutom vissa tidningsurklipp inkom de inte med några officiella handlingar som styrker att sådana händelser inträffat på andra delar av Sicilien (t.ex. en rapport från prefekten i Palermo). Kommissionen var därför osäker på demonstrationens, strejkens och vägspärrarnas geografiska spridning och omfattning på övriga delar av Sicilien. |
| --- | --- |

e)

Demonstrationens, strejkens och vägspärrarnas storlek och omfattning. Av den information som lämnats framgår att demonstrationen också genomfördes i andra provinser. De behöriga myndigheterna klargjorde inte i vilka andra provinser som demonstrationer, strejker och vägspärrar ägt rum. De informerade inte heller om deras omfattning och konsekvenser och förutom vissa tidningsurklipp inkom de inte med några officiella handlingar som styrker att sådana händelser inträffat på andra delar av Sicilien (t.ex. en rapport från prefekten i Palermo). Kommissionen var därför osäker på demonstrationens, strejkens och vägspärrarnas geografiska spridning och omfattning på övriga delar av Sicilien.

| f) | Antal deltagare. Enligt vägtransportarbetarförbundets varsel om demonstrationen, av vilken en kopia bifogades rapporten från prefekten i Palermo, skulle omkring 50 vägtransportarbetare delta i demonstrationen i Palermo. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna, som styrkte hur många vägtransportarbetare som arbetade på Sicilien och ungefär hur många av dem som deltog i demonstrationen i Palermo och på andra delar av Sicilien, är kommissionen osäker på hur många personer som deltog i de aktuella händelserna. |
| --- | --- |

f)

Antal deltagare. Enligt vägtransportarbetarförbundets varsel om demonstrationen, av vilken en kopia bifogades rapporten från prefekten i Palermo, skulle omkring 50 vägtransportarbetare delta i demonstrationen i Palermo. Då det inte inkom något svar från de behöriga myndigheterna, som styrkte hur många vägtransportarbetare som arbetade på Sicilien och ungefär hur många av dem som deltog i demonstrationen i Palermo och på andra delar av Sicilien, är kommissionen osäker på hur många personer som deltog i de aktuella händelserna.

| (28) | Förutom sina tvivel om huruvida de anmälda händelserna kan betraktas som ”exceptionella händelser” har kommissionen också, i sitt beslut om att inleda förfarandet, uttryckt tvivel angående andra aspekter av stödet, närmare bestämt om a) stödmottagarna, b) vissa detaljerade bestämmelser för beräkning av den skada som orsakats, c) de produkter som omfattas av stödet, och d) möjligheten att åtgärden kan utgöra ett indirekt stöd till de strejkande transportarbetarna. Nedan anges skälen för detta.






  (a) | Stödmottagarna. Enligt artikel 1 i den anmälda lagen och standardformuläret är stödmottagarna enskilda personer eller anslutna företag som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. De förklaringar som de behöriga myndigheterna lämnat angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som orsakats och om kompensation, verkar endast avse den skada som orsakats enskilda primärproducenter av jordbruksprodukter. Då de behöriga myndigheterna inte gjort några förtydliganden hyser kommissionen betänkligheter angående vilka som mottagit stödet, och – om stödet också beviljas jordbrukare som bedriver verksamhet inom bearbetning och saluföring – angående den typ av skada som orsakats dessa två kategorier av aktörer och de detaljerade bestämmelserna för att beräkna och bedöma skadan. |
| --- | --- | --- |

(28)

Förutom sina tvivel om huruvida de anmälda händelserna kan betraktas som ”exceptionella händelser” har kommissionen också, i sitt beslut om att inleda förfarandet, uttryckt tvivel angående andra aspekter av stödet, närmare bestämt om a) stödmottagarna, b) vissa detaljerade bestämmelser för beräkning av den skada som orsakats, c) de produkter som omfattas av stödet, och d) möjligheten att åtgärden kan utgöra ett indirekt stöd till de strejkande transportarbetarna. Nedan anges skälen för detta.

(a)

Stödmottagarna. Enligt artikel 1 i den anmälda lagen och standardformuläret är stödmottagarna enskilda personer eller anslutna företag som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. De förklaringar som de behöriga myndigheterna lämnat angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som orsakats och om kompensation, verkar endast avse den skada som orsakats enskilda primärproducenter av jordbruksprodukter. Då de behöriga myndigheterna inte gjort några förtydliganden hyser kommissionen betänkligheter angående vilka som mottagit stödet, och – om stödet också beviljas jordbrukare som bedriver verksamhet inom bearbetning och saluföring – angående den typ av skada som orsakats dessa två kategorier av aktörer och de detaljerade bestämmelserna för att beräkna och bedöma skadan.

| (b) | Vissa detaljerade bestämmelser för att beräkna den skada som orsakats. De behöriga myndigheterna gav exempel på hur den skada som orsakats jordbrukarna skulle beräknas när de produkter som levererades inte uppfyllde de krav på kvalitet eller kvantitet som fastställts i kontrakten. I dessa fall var den skada som orsakats skillnaden mellan det överenskomna priset för varan, enligt kontraktet, och det pris som faktiskt betalades till jordbrukaren efter det att sämre produkter (övermogna) eller en mindre kvantitet levererats. De behöriga myndigheterna har dock också för avsikt att kompensera de jordbrukare, som på grund av strejken och vägspärrarna, inte kunde samla in/skörda sina produkter och vars produktion därför förlorades. I dessa fall kommer den skada som orsakats jordbrukarna att beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet av plantornas/trädens produktion, som skulle bifogas kontrakten. Då det inte inkommit några förtydliganden från de behöriga myndigheterna uttryckte kommissionen tvivel angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som orsakats och det stöd som skulle beviljas, och varför de detaljerade bestämmelserna i detta fall skulle skilja sig från dem som tillämpades i de andra fall som nämns ovan. Dessutom uttryckte kommissionen betänkligheter angående nämnda expertrapporters utformning och syfte, när och hur de skulle utformas liksom för vilken typ av produkter dessa skulle användas för att bedöma skadan. |
| --- | --- |

(b)

Vissa detaljerade bestämmelser för att beräkna den skada som orsakats. De behöriga myndigheterna gav exempel på hur den skada som orsakats jordbrukarna skulle beräknas när de produkter som levererades inte uppfyllde de krav på kvalitet eller kvantitet som fastställts i kontrakten. I dessa fall var den skada som orsakats skillnaden mellan det överenskomna priset för varan, enligt kontraktet, och det pris som faktiskt betalades till jordbrukaren efter det att sämre produkter (övermogna) eller en mindre kvantitet levererats. De behöriga myndigheterna har dock också för avsikt att kompensera de jordbrukare, som på grund av strejken och vägspärrarna, inte kunde samla in/skörda sina produkter och vars produktion därför förlorades. I dessa fall kommer den skada som orsakats jordbrukarna att beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet av plantornas/trädens produktion, som skulle bifogas kontrakten. Då det inte inkommit några förtydliganden från de behöriga myndigheterna uttryckte kommissionen tvivel angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som orsakats och det stöd som skulle beviljas, och varför de detaljerade bestämmelserna i detta fall skulle skilja sig från dem som tillämpades i de andra fall som nämns ovan. Dessutom uttryckte kommissionen betänkligheter angående nämnda expertrapporters utformning och syfte, när och hur de skulle utformas liksom för vilken typ av produkter dessa skulle användas för att bedöma skadan.

| (c) | Produkter som omfattas av stödåtgärden. De behöriga myndigheterna hade uppgivit att stödet skulle ges för produkter som på grund av sin beskaffenhet (lättförstörbarhet, skördeperioder etc.) måste levereras eller samlas in/skördas snabbt under den aktuella perioden (30 september–8 oktober 2000) och för vilka man inte kunnat hitta några alternativa lagringsformer (såsom infrysning). För att kunna bedöma denna aspekt bad de berörda kommissionsavdelningarna de behöriga myndigheterna att lämna in en förteckning över produkterna. De behöriga myndigheterna inkom inte med någon sådan förteckning, men åtog sig att lämna in en förteckning senare, innan stödet skulle betalas ut. Eftersom det ansågs nödvändigt med en sådan förteckning för att stödet eventuellt skulle kunna godkännas uttryckte kommissionen betänkligheter angående den typ av produkter för vilka de behöriga myndigheterna har för avsikt att bevilja stöd. |
| --- | --- |

(c)

Produkter som omfattas av stödåtgärden. De behöriga myndigheterna hade uppgivit att stödet skulle ges för produkter som på grund av sin beskaffenhet (lättförstörbarhet, skördeperioder etc.) måste levereras eller samlas in/skördas snabbt under den aktuella perioden (30 september–8 oktober 2000) och för vilka man inte kunnat hitta några alternativa lagringsformer (såsom infrysning). För att kunna bedöma denna aspekt bad de berörda kommissionsavdelningarna de behöriga myndigheterna att lämna in en förteckning över produkterna. De behöriga myndigheterna inkom inte med någon sådan förteckning, men åtog sig att lämna in en förteckning senare, innan stödet skulle betalas ut. Eftersom det ansågs nödvändigt med en sådan förteckning för att stödet eventuellt skulle kunna godkännas uttryckte kommissionen betänkligheter angående den typ av produkter för vilka de behöriga myndigheterna har för avsikt att bevilja stöd.

| (d) | Möjligheten att åtgärden utgör ett indirekt stöd till strejkande transportarbetare. Eftersom stödåtgärden syftar till att gottgöra den skada som jordbruksföretag orsakats på grund av vägtransportarbetarnas demonstration, strejk och vägspärrar, kunde kommissionen inte utesluta att stödåtgärden skulle kunna betraktas som ett indirekt driftsstöd till de strejkande vägtransportarbetarna, om vägtransportarbetarna enligt nationell lagstiftning skulle bli tvungna att betala kompensation till jordbruksföretagen för den skada som orsakats (inom ramen för kontrakt eller på annat sätt) av deras demonstration. Kommissionen uttryckte tvivel angående mottagarna av stödet, vilket skulle kunna betraktas som driftsstöd till vägarbetarna eller en del av dessa, eftersom stödmottagarna, för att det inte skulle utgå dubbel kompensation på grund av kontraktsbrott eller skadestånd från de strejkande transportarbetarna, skulle vara tvungna att intyga att de inte hade inlett något förfarande mot de berörda vägtransportarbetarna. Den förklaring som de behöriga myndigheterna lämnade, dvs. att vägtransportarbetarna skulle vara ansvariga som privatpersoner och inte som företag, verkade inte heller övertygande och verkade inte utesluta att de strejkande vägtransportarbetarna enligt nationell lag skulle vara ansvariga för den skada som jordbrukarna orsakats. |
| --- | --- |

(d)

Möjligheten att åtgärden utgör ett indirekt stöd till strejkande transportarbetare. Eftersom stödåtgärden syftar till att gottgöra den skada som jordbruksföretag orsakats på grund av vägtransportarbetarnas demonstration, strejk och vägspärrar, kunde kommissionen inte utesluta att stödåtgärden skulle kunna betraktas som ett indirekt driftsstöd till de strejkande vägtransportarbetarna, om vägtransportarbetarna enligt nationell lagstiftning skulle bli tvungna att betala kompensation till jordbruksföretagen för den skada som orsakats (inom ramen för kontrakt eller på annat sätt) av deras demonstration. Kommissionen uttryckte tvivel angående mottagarna av stödet, vilket skulle kunna betraktas som driftsstöd till vägarbetarna eller en del av dessa, eftersom stödmottagarna, för att det inte skulle utgå dubbel kompensation på grund av kontraktsbrott eller skadestånd från de strejkande transportarbetarna, skulle vara tvungna att intyga att de inte hade inlett något förfarande mot de berörda vägtransportarbetarna. Den förklaring som de behöriga myndigheterna lämnade, dvs. att vägtransportarbetarna skulle vara ansvariga som privatpersoner och inte som företag, verkade inte heller övertygande och verkade inte utesluta att de strejkande vägtransportarbetarna enligt nationell lag skulle vara ansvariga för den skada som jordbrukarna orsakats.

| (29) | Med beaktande av bestämmelserna om statligt stöd, uttrycker kommissionen i sitt beslut om att inleda förfarandet tvivel om huruvida den anmälda händelsen kan betraktas som en exceptionell händelse, som skulle kunna omfattas av undantaget i artikel 87.2 b i fördraget, och även angående vissa aspekter av stödet. Kommissionen har därför inte kunnat dra slutsatsen att den föreslagna åtgärden var avsedd att kompensera för skada som uppstått och att den inte utgjorde ett driftsstöd. |
| --- | --- |

(29)

Med beaktande av bestämmelserna om statligt stöd, uttrycker kommissionen i sitt beslut om att inleda förfarandet tvivel om huruvida den anmälda händelsen kan betraktas som en exceptionell händelse, som skulle kunna omfattas av undantaget i artikel 87.2 b i fördraget, och även angående vissa aspekter av stödet. Kommissionen har därför inte kunnat dra slutsatsen att den föreslagna åtgärden var avsedd att kompensera för skada som uppstått och att den inte utgjorde ett driftsstöd.

| (30) | Det stöd som avses i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 verkade inte kunna omfattas av det undantag som fastställs i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget. |
| --- | --- |

(30)

Det stöd som avses i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 verkade inte kunna omfattas av det undantag som fastställs i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget.

III.   SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

| (31) | Det inkom inte några synpunkter från berörda parter. |
| --- | --- |

(31)

Det inkom inte några synpunkter från berörda parter.

IV.   SYNPUNKTER FRÅN ITALIEN

| (32) | Genom en skrivelse av den 13 augusti 2003, som registrerades den 18 augusti 2003, lämnade Italien, på regionen Siciliens vägnar, synpunkter till kommissionen. |
| --- | --- |

(32)

Genom en skrivelse av den 13 augusti 2003, som registrerades den 18 augusti 2003, lämnade Italien, på regionen Siciliens vägnar, synpunkter till kommissionen.

| (33) | I denna skrivelse meddelade de italienska myndigheterna att de inte hade någon annan information än den som de redan lämnat i anmälan och de bekräftade att stödordningen inte hade genomförts. De italienska myndigheterna informerade också kommissionen om att de hade för avsikt att offentliggöra sitt beslut om att inleda förfarandet angående de aktuella åtgärderna genom att i regionens officiella tidning offentliggöra ett meddelande med en hänvisning till EUT C 127 av den 29 maj 2003. |
| --- | --- |

(33)

I denna skrivelse meddelade de italienska myndigheterna att de inte hade någon annan information än den som de redan lämnat i anmälan och de bekräftade att stödordningen inte hade genomförts. De italienska myndigheterna informerade också kommissionen om att de hade för avsikt att offentliggöra sitt beslut om att inleda förfarandet angående de aktuella åtgärderna genom att i regionens officiella tidning offentliggöra ett meddelande med en hänvisning till EUT C 127 av den 29 maj 2003.

V.   BEDÖMNING AV STÖDET

| (34) | Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(34)

Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

| (35) | Den åtgärd som granskas innebär att det skall betalas ut stöd, med offentliga regionala resurser, till vissa jordbruksföretag på Sicilien, vilka utan tvivel kommer att dra ekonomisk nytta av detta på bekostnad av andra företag som inte får stöd. Enligt domstolens rättspraxis kan förbättringar av konkurrenssituationen för ett företag till följd av statligt ekonomiskt stöd leda till att konkurrensen snedvrids i förhållande till konkurrerande företag som inte får sådant stöd (5). |
| --- | --- |

(35)

Den åtgärd som granskas innebär att det skall betalas ut stöd, med offentliga regionala resurser, till vissa jordbruksföretag på Sicilien, vilka utan tvivel kommer att dra ekonomisk nytta av detta på bekostnad av andra företag som inte får stöd. Enligt domstolens rättspraxis kan förbättringar av konkurrenssituationen för ett företag till följd av statligt ekonomiskt stöd leda till att konkurrensen snedvrids i förhållande till konkurrerande företag som inte får sådant stöd (5).

| (36) | Åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna eftersom det bedrivs omfattande handel inom gemenskapen med jordbruksprodukter. Detta framgår av tabellen nedan (6) som innehåller uppgifter om det totala värdet på jordbruksimport och jordbruksexport mellan Italien och EU under perioden 1997–2001 (7). Det måste också noteras att Sicilien är en stor producent av jordbruksprodukter inom Italiens gränser.
  Jordbruk generellt | ECU/EUR miljoner
  EXPORT | ECU/EUR miljoner
  IMPORT |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | 9 459 | 15 370 |
| 1998 | 9 997 | 15 645 |
| 1999 | 10 666 | 15 938 |
| 2000 | 10 939 | 16 804 |
| 2001 | 11 467 | 16 681 |

(36)

Åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna eftersom det bedrivs omfattande handel inom gemenskapen med jordbruksprodukter. Detta framgår av tabellen nedan (6) som innehåller uppgifter om det totala värdet på jordbruksimport och jordbruksexport mellan Italien och EU under perioden 1997–2001 (7). Det måste också noteras att Sicilien är en stor producent av jordbruksprodukter inom Italiens gränser.

Jordbruk generellt

ECU/EUR miljoner

EXPORT

ECU/EUR miljoner

IMPORT

1997

9 459

15 370

1998

9 997

15 645

1999

10 666

15 938

2000

10 939

16 804

2001

11 467

16 681

| (37) | Det bör också påminnas om att, enligt domstolen, kan stöd till ett företag påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen om det företaget konkurrerar med produkter från andra medlemsstater, även om företaget självt inte exporterar sina produkter. Om en medlemsstat beviljar stöd till ett företag, kan den inhemska produktionen av det skälet upprätthållas eller ökas så att företag i andra medlemsstater har mindre möjligheter att exportera sina produkter till marknaden i andra medlemsstater. Sådant stöd kan därför sannolikt påverka handeln mellan medlemsstater och snedvrida konkurrensen (8). |
| --- | --- |

(37)

Det bör också påminnas om att, enligt domstolen, kan stöd till ett företag påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen om det företaget konkurrerar med produkter från andra medlemsstater, även om företaget självt inte exporterar sina produkter. Om en medlemsstat beviljar stöd till ett företag, kan den inhemska produktionen av det skälet upprätthållas eller ökas så att företag i andra medlemsstater har mindre möjligheter att exportera sina produkter till marknaden i andra medlemsstater. Sådant stöd kan därför sannolikt påverka handeln mellan medlemsstater och snedvrida konkurrensen (8).

| (38) | Kommissionen drar därför slutsatsen att den åtgärd som granskas omfattas av förbudet i artikel 87.1 i EG-fördraget. De italienska myndigheterna har aldrig bestridit detta. |
| --- | --- |

(38)

Kommissionen drar därför slutsatsen att den åtgärd som granskas omfattas av förbudet i artikel 87.1 i EG-fördraget. De italienska myndigheterna har aldrig bestridit detta.

| (39) | Förbudet i artikel 87.1 följs av bestämmelser om undantag i artikel 87.2 och 87.3. |
| --- | --- |

(39)

Förbudet i artikel 87.1 följs av bestämmelser om undantag i artikel 87.2 och 87.3.

| (40) | Undantagen i artikel 87.2 a och c kan uppenbarligen inte tillämpas med tanke på den typ av stöd det rör sig om och stödets syften. Italien har inte heller hävdat att artikel 87.2 a eller 87.2 c skulle vara tillämplig. |
| --- | --- |

(40)

Undantagen i artikel 87.2 a och c kan uppenbarligen inte tillämpas med tanke på den typ av stöd det rör sig om och stödets syften. Italien har inte heller hävdat att artikel 87.2 a eller 87.2 c skulle vara tillämplig.

| (41) | Artikel 87.3 a kan inte heller tillämpas eftersom stödet inte är avsett att främja utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning. Italien har inte heller hävdat att artikel 87.3 a skulle vara tillämplig. |
| --- | --- |

(41)

Artikel 87.3 a kan inte heller tillämpas eftersom stödet inte är avsett att främja utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning. Italien har inte heller hävdat att artikel 87.3 a skulle vara tillämplig.

| (42) | Artikel 87.3 b kan inte heller tillämpas eftersom det aktuella stödet inte är avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i Italiens ekonomi. Italien har heller aldrig hävdat att artikel 87.3 b skulle vara tillämplig. |
| --- | --- |

(42)

Artikel 87.3 b kan inte heller tillämpas eftersom det aktuella stödet inte är avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i Italiens ekonomi. Italien har heller aldrig hävdat att artikel 87.3 b skulle vara tillämplig.

| (43) | Detta stöd är inte avsett att bidra till uppnåendet av målen att främja kultur och kulturarv enligt artikel 87.3 d, och Italien har inte heller hävdat att artikel 87.3 d skulle vara tillämplig. |
| --- | --- |

(43)

Detta stöd är inte avsett att bidra till uppnåendet av målen att främja kultur och kulturarv enligt artikel 87.3 d, och Italien har inte heller hävdat att artikel 87.3 d skulle vara tillämplig.

| (44) | Eftersom det inte underlättar utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, är stödet inte avsett att bidra till uppnåendet av de mål som avses i artikel 87.3 c. Italien har heller aldrig hävdat att artikel 87.3 c skulle vara tillämplig. |
| --- | --- |

(44)

Eftersom det inte underlättar utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, är stödet inte avsett att bidra till uppnåendet av de mål som avses i artikel 87.3 c. Italien har heller aldrig hävdat att artikel 87.3 c skulle vara tillämplig.

| (45) | Med tanke på den särskilda hänvisning som de italienska myndigheterna gjort till artikel 87.2 b och den typ av stöd det rör sig om, som inte kan omfattas av något annat undantag från artikel 87.1 i fördraget, är det endast undantaget i artikel 87.2 b som skulle kunna vara tillämpligt. |
| --- | --- |

(45)

Med tanke på den särskilda hänvisning som de italienska myndigheterna gjort till artikel 87.2 b och den typ av stöd det rör sig om, som inte kan omfattas av något annat undantag från artikel 87.1 i fördraget, är det endast undantaget i artikel 87.2 b som skulle kunna vara tillämpligt.

| (46) | Ovannämnda undantags tillämplighet måste bedömas mot bakgrund av bestämmelserna om beviljandet av statligt stöd inom jordbrukssektorn, närmare bestämt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (9)(nedan ”riktlinjerna”), som trädde i kraft den 1 januari 2000 (10). |
| --- | --- |

(46)

Ovannämnda undantags tillämplighet måste bedömas mot bakgrund av bestämmelserna om beviljandet av statligt stöd inom jordbrukssektorn, närmare bestämt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (9)(nedan ”riktlinjerna”), som trädde i kraft den 1 januari 2000 (10).

| (47) | Enligt punkt 23.3 i riktlinjerna kommer kommissionen att tillämpa dessa riktlinjer på nya anmälningar av statligt stöd, inbegripet ännu inte behandlade anmälningar från medlemsstaterna, från och med den 1 januari 2000. Olagligt stöd i den mening som avses i artikel 1 f i förordning (EG) nr 659/1999 (11) bedöms i enlighet med gällande bestämmelser och riktlinjer vid den tidpunkt som stödet beviljades. |
| --- | --- |

(47)

Enligt punkt 23.3 i riktlinjerna kommer kommissionen att tillämpa dessa riktlinjer på nya anmälningar av statligt stöd, inbegripet ännu inte behandlade anmälningar från medlemsstaterna, från och med den 1 januari 2000. Olagligt stöd i den mening som avses i artikel 1 f i förordning (EG) nr 659/1999 (11) bedöms i enlighet med gällande bestämmelser och riktlinjer vid den tidpunkt som stödet beviljades.

| (48) | Den regionala lagen nr 27/2000 anmäldes till kommissionen genom en skrivelse av den 2 mars 2001, som registrerades den 5 mars 2001. Artikel 2 innehåller en bestämmelse som innebär att den statliga stödåtgärden i lagen endast kommer att genomföras om den godkänns av kommissionen (12). I sina kommentarer bekräftade de italienska myndigheterna att stödåtgärderna inte hade genomförts. |
| --- | --- |

(48)

Den regionala lagen nr 27/2000 anmäldes till kommissionen genom en skrivelse av den 2 mars 2001, som registrerades den 5 mars 2001. Artikel 2 innehåller en bestämmelse som innebär att den statliga stödåtgärden i lagen endast kommer att genomföras om den godkänns av kommissionen (12). I sina kommentarer bekräftade de italienska myndigheterna att stödåtgärderna inte hade genomförts.

| (49) | Granskningen av stödåtgärden omfattas således av riktlinjerna (13), särskilt punkt 11.2 i dessa (stöd för att kompensera för skador orsakade av naturkatastrofer eller exceptionella händelser). |
| --- | --- |

(49)

Granskningen av stödåtgärden omfattas således av riktlinjerna (13), särskilt punkt 11.2 i dessa (stöd för att kompensera för skador orsakade av naturkatastrofer eller exceptionella händelser).

| (50) | I punkt 11.2 i riktlinjerna fastställs följande: Eftersom denna typ av stöd utgör ett undantag från den allmänna principen i artikel 87.1 i fördraget att statligt stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden, har kommissionen konsekvent intagit ståndpunkten att begreppen naturkatastrof och exceptionell händelse i artikel 87.2 b måste tolkas restriktivt. Kommissionen har hittills godtagit att jordbävningar, laviner, jordskred och översvämningar kan utgöra naturkatastrofer. Som exceptionella händelser har kommissionen hittills godtagit krig, inre oroligheter och strejker samt, med vissa förbehåll och beroende på deras omfattning, större kärnkraftsolyckor eller industriella olyckor och bränder som resulterar i omfattande förluster. Å andra sidan har kommissionen inte accepterat att en brand på en enskild bearbetningsanläggning som täcks av en normal företagsförsäkring kan anses vara en exceptionell händelse. Som en generell regel godtar kommissionen inte heller att utbrott av djur- eller växtsjukdomar kan anses utgöra naturkatastrofer eller exceptionella händelser. I ett fall har kommissionen emellertid erkänt ett mycket omfattande utbrott av en helt ny djursjukdom som en exceptionell händelse. På grund av de uppenbara svårigheterna att förutse sådana händelser kommer kommissionen även fortsättningsvis att bedöma förslag att bevilja stöd enligt artikel 87.2 b i varje enskilt fall och beakta sin tidigare praxis inom detta område. När det väl har slagits fast att en naturkatastrof eller en exceptionell händelse har inträffat kommer kommissionen att tillåta stöd på högst 100 % för att täcka kostnaderna för materiella skador. Kompensationen bör normalt beräknas för den enskilde mottagaren. För att undvika överkompensation bör eventuella andra ersättningar, till exempel genom försäkringar, dras av från stödbeloppet. Kommissionen kommer också att godta stöd för att kompensera jordbrukare för inkomstförluster till följd av förstörda produktionsmedel, förutsatt att detta inte leder till överkompensation. |
| --- | --- |

(50)

I punkt 11.2 i riktlinjerna fastställs följande: Eftersom denna typ av stöd utgör ett undantag från den allmänna principen i artikel 87.1 i fördraget att statligt stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden, har kommissionen konsekvent intagit ståndpunkten att begreppen naturkatastrof och exceptionell händelse i artikel 87.2 b måste tolkas restriktivt. Kommissionen har hittills godtagit att jordbävningar, laviner, jordskred och översvämningar kan utgöra naturkatastrofer. Som exceptionella händelser har kommissionen hittills godtagit krig, inre oroligheter och strejker samt, med vissa förbehåll och beroende på deras omfattning, större kärnkraftsolyckor eller industriella olyckor och bränder som resulterar i omfattande förluster. Å andra sidan har kommissionen inte accepterat att en brand på en enskild bearbetningsanläggning som täcks av en normal företagsförsäkring kan anses vara en exceptionell händelse. Som en generell regel godtar kommissionen inte heller att utbrott av djur- eller växtsjukdomar kan anses utgöra naturkatastrofer eller exceptionella händelser. I ett fall har kommissionen emellertid erkänt ett mycket omfattande utbrott av en helt ny djursjukdom som en exceptionell händelse. På grund av de uppenbara svårigheterna att förutse sådana händelser kommer kommissionen även fortsättningsvis att bedöma förslag att bevilja stöd enligt artikel 87.2 b i varje enskilt fall och beakta sin tidigare praxis inom detta område. När det väl har slagits fast att en naturkatastrof eller en exceptionell händelse har inträffat kommer kommissionen att tillåta stöd på högst 100 % för att täcka kostnaderna för materiella skador. Kompensationen bör normalt beräknas för den enskilde mottagaren. För att undvika överkompensation bör eventuella andra ersättningar, till exempel genom försäkringar, dras av från stödbeloppet. Kommissionen kommer också att godta stöd för att kompensera jordbrukare för inkomstförluster till följd av förstörda produktionsmedel, förutsatt att detta inte leder till överkompensation.

| (51) | I sitt beslut om att inleda förfarandet när det gäller detta stöd uttrycker kommissionen sina tvivel om huruvida den händelse med anledning av vilken kompensationen betalas ut kan anses utgöra en exceptionell händelse (se skäl 27 ovan). |
| --- | --- |

(51)

I sitt beslut om att inleda förfarandet när det gäller detta stöd uttrycker kommissionen sina tvivel om huruvida den händelse med anledning av vilken kompensationen betalas ut kan anses utgöra en exceptionell händelse (se skäl 27 ovan).

| (52) | I samma beslut uttrycker kommissionen också sina tvivel om andra aspekter av stödåtgärden, framför allt vissa aspekter som är väsentliga för att fastställa ett samband mellan den aktuella händelsen och de förluster som den sägs ha orsakat och för vilka kompensationen planeras (se skäl 28 ovan). |
| --- | --- |

(52)

I samma beslut uttrycker kommissionen också sina tvivel om andra aspekter av stödåtgärden, framför allt vissa aspekter som är väsentliga för att fastställa ett samband mellan den aktuella händelsen och de förluster som den sägs ha orsakat och för vilka kompensationen planeras (se skäl 28 ovan).

| (53) | Eftersom de italienska myndigheterna inte har inkommit med någon ny eller ytterligare information eller bedömning är kommissionens skäl för att anta det beslutet fortfarande giltiga. |
| --- | --- |

(53)

Eftersom de italienska myndigheterna inte har inkommit med någon ny eller ytterligare information eller bedömning är kommissionens skäl för att anta det beslutet fortfarande giltiga.

| (54) | När det gäller frågan om den aktuella händelsen utgjorde en exceptionell händelse ansåg kommissionen, i enlighet med sin tidigare praxis, att en förutsättning för att artikel 87.2 b skall kunna tillämpas är att det rör sig om en händelse som inte kan förutses (14). |
| --- | --- |

(54)

När det gäller frågan om den aktuella händelsen utgjorde en exceptionell händelse ansåg kommissionen, i enlighet med sin tidigare praxis, att en förutsättning för att artikel 87.2 b skall kunna tillämpas är att det rör sig om en händelse som inte kan förutses (14).

| (55) | Kommissionen tog också hänsyn till att den en gång tidigare godtagit (15) att en vägspärr kunde utgöra en exceptionell händelse, eftersom den vägspärren hängde samman med en strejk som hade stört den ekonomiska verksamheten i det aktuella landet i betydande utsträckning (mellan den 29 juni och den 18 juli 1992) och eftersom det, på grundval av den tillgängliga informationen, kunde fastställas en koppling mellan stödet och vägspärren. |
| --- | --- |

(55)

Kommissionen tog också hänsyn till att den en gång tidigare godtagit (15) att en vägspärr kunde utgöra en exceptionell händelse, eftersom den vägspärren hängde samman med en strejk som hade stört den ekonomiska verksamheten i det aktuella landet i betydande utsträckning (mellan den 29 juni och den 18 juli 1992) och eftersom det, på grundval av den tillgängliga informationen, kunde fastställas en koppling mellan stödet och vägspärren.

| (56) | I det aktuella fallet har de italienska myndigheterna, trots uppmaningar, inte lämnat upplysningar som gjort det möjligt för kommissionen att betrakta strejken och vägspärrarna som en exceptionell händelse. Då det inte finns några uppgifter om motsatsen och eftersom den aktuella demonstrationen anmälts på förhand till myndigheterna, kan kommissionen dra slutsatsen att den inte kan betraktas som en oförutsedd händelse vare sig för myndigheterna eller för de ekonomiska sektorer som drabbades av den. Strejker kan förekomma ofta och om de anmäls på förhand, kan lämpliga åtgärder vidtas. I detta fall rör det sig alltså inte om en oförutsebar händelse. Eftersom varken de faktiska orsakerna till strejken eller skälen för att avsluta den efter åtta dagar tydligt angivits, kan man inte utesluta att allmänheten via massmedia sedan länge känt till att det eventuellt skulle genomföras en strejk inom transportsektorn. |
| --- | --- |

(56)

I det aktuella fallet har de italienska myndigheterna, trots uppmaningar, inte lämnat upplysningar som gjort det möjligt för kommissionen att betrakta strejken och vägspärrarna som en exceptionell händelse. Då det inte finns några uppgifter om motsatsen och eftersom den aktuella demonstrationen anmälts på förhand till myndigheterna, kan kommissionen dra slutsatsen att den inte kan betraktas som en oförutsedd händelse vare sig för myndigheterna eller för de ekonomiska sektorer som drabbades av den. Strejker kan förekomma ofta och om de anmäls på förhand, kan lämpliga åtgärder vidtas. I detta fall rör det sig alltså inte om en oförutsebar händelse. Eftersom varken de faktiska orsakerna till strejken eller skälen för att avsluta den efter åtta dagar tydligt angivits, kan man inte utesluta att allmänheten via massmedia sedan länge känt till att det eventuellt skulle genomföras en strejk inom transportsektorn.

| (57) | Det faktum att den anmälda demonstrationen kan ha utvecklats till en större händelse än väntat innebär inte i sig att det rört sig om en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b. Eftersom de behöriga myndigheterna inte uppgivit hur många som deltagit (enligt den information som lämnades rörde det sig om 50 personer) i förhållande till det totala antalet vägtransportarbetare på Sicilien, och inte heller angivit strejkens geografiska omfattning, kan kommissionen inte dra slutsatsen, när det gäller dimension och utveckling, att händelsen på ett exceptionellt sätt kan ha stört den ekonomiska verksamheten i landet i betydande utsträckning. Den aktuella händelsen pågick endast under åtta dagar (30 september–8 oktober kl. 03.00, enligt de uppgifter som lämnats), vilket skall jämföras med tre veckor (29 juni–18 juli 1992) i det fall som kommissionen ansåg utgöra en exceptionell händelse (16). |
| --- | --- |

(57)

Det faktum att den anmälda demonstrationen kan ha utvecklats till en större händelse än väntat innebär inte i sig att det rört sig om en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b. Eftersom de behöriga myndigheterna inte uppgivit hur många som deltagit (enligt den information som lämnades rörde det sig om 50 personer) i förhållande till det totala antalet vägtransportarbetare på Sicilien, och inte heller angivit strejkens geografiska omfattning, kan kommissionen inte dra slutsatsen, när det gäller dimension och utveckling, att händelsen på ett exceptionellt sätt kan ha stört den ekonomiska verksamheten i landet i betydande utsträckning. Den aktuella händelsen pågick endast under åtta dagar (30 september–8 oktober kl. 03.00, enligt de uppgifter som lämnats), vilket skall jämföras med tre veckor (29 juni–18 juli 1992) i det fall som kommissionen ansåg utgöra en exceptionell händelse (16).

| (58) | Eftersom det inte lämnats några uppgifter om huruvida eller i vilken utsträckning den lag som reglerar strejker tillämpades på den aktuella händelsen, är det inte möjligt att dra slutsatsen att händelsen var så allvarlig att det var nödvändigt för myndigheterna att beordra de strejkande transportarbetarna att avbryta strejken för att skydda andra medborgares konstitutionella rättigheter. Det kan inte heller uteslutas att tillräckliga förebyggande åtgärder vidtagits för att minimera eller undanröja strejkens effekter, i enlighet med nämnda lagstiftning. |
| --- | --- |

(58)

Eftersom det inte lämnats några uppgifter om huruvida eller i vilken utsträckning den lag som reglerar strejker tillämpades på den aktuella händelsen, är det inte möjligt att dra slutsatsen att händelsen var så allvarlig att det var nödvändigt för myndigheterna att beordra de strejkande transportarbetarna att avbryta strejken för att skydda andra medborgares konstitutionella rättigheter. Det kan inte heller uteslutas att tillräckliga förebyggande åtgärder vidtagits för att minimera eller undanröja strejkens effekter, i enlighet med nämnda lagstiftning.

| (59) | På grundval av den information som lämnats kan kommissionen därför inte dra slutsatsen att händelsen ifråga är en exceptionell händelse som på ett oförutsebart och exceptionellt sätt har stört den ekonomiska verksamheten i det aktuella landet i betydande omfattning. Av den tillgängliga informationen framgår att händelsen har anmälts i förväg, att den kan ha påverkat viss ekonomisk verksamhet i ett begränsat område i det berörda landet och att den pågått under relativt kort tid (jämfört med blockader som kommissionen tidigare betraktat som exceptionella händelser (17). Därför kan man inte dra slutsatsen att denna händelse orsakat en betydande störning av ekonomin i det aktuella landet. |
| --- | --- |

(59)

På grundval av den information som lämnats kan kommissionen därför inte dra slutsatsen att händelsen ifråga är en exceptionell händelse som på ett oförutsebart och exceptionellt sätt har stört den ekonomiska verksamheten i det aktuella landet i betydande omfattning. Av den tillgängliga informationen framgår att händelsen har anmälts i förväg, att den kan ha påverkat viss ekonomisk verksamhet i ett begränsat område i det berörda landet och att den pågått under relativt kort tid (jämfört med blockader som kommissionen tidigare betraktat som exceptionella händelser (17). Därför kan man inte dra slutsatsen att denna händelse orsakat en betydande störning av ekonomin i det aktuella landet.

| (60) | Enligt kommissionens praxis utgör den aktuella händelsen en normal företagsrisk som förorsakade de berörda ekonomiska aktörerna en typ av skada som de antingen borde täcka med egna medel för företagsrisker, eller för vilka de bör ansöka om ersättning från andra ansvariga parter i enlighet med nationell lagstiftning. |
| --- | --- |

(60)

Enligt kommissionens praxis utgör den aktuella händelsen en normal företagsrisk som förorsakade de berörda ekonomiska aktörerna en typ av skada som de antingen borde täcka med egna medel för företagsrisker, eller för vilka de bör ansöka om ersättning från andra ansvariga parter i enlighet med nationell lagstiftning.

| (61) | På grundval av den tillgängliga informationen och till skillnad från det fall som kommissionen ansåg vara en exceptionell händelse, är det i det aktuella fallet inte möjligt att dra slutsatsen att det råder ett direkt samband mellan strejken och vägspärrarna och det stöd som skall beviljas. Eftersom de behöriga myndigheterna bekräftade att de inte har tillgång till den information som kommissionen begärt, framför allt när det gäller de produkter för vilka kompensation skulle ges, stödmottagarna (primärproducenter eller också bearbetare och saluförare) och i vissa fall de detaljerade bestämmelserna för beräkning av kompensationen (se punkt 28 ovan), kan kommissionen inte dra slutsatsen att det planerade stödet nödvändigtvis och uteslutande är knutet till de förluster som orsakades av strejken och vägspärrarna på Sicilien mellan den 30 september och den 8 oktober 2000. |
| --- | --- |

(61)

På grundval av den tillgängliga informationen och till skillnad från det fall som kommissionen ansåg vara en exceptionell händelse, är det i det aktuella fallet inte möjligt att dra slutsatsen att det råder ett direkt samband mellan strejken och vägspärrarna och det stöd som skall beviljas. Eftersom de behöriga myndigheterna bekräftade att de inte har tillgång till den information som kommissionen begärt, framför allt när det gäller de produkter för vilka kompensation skulle ges, stödmottagarna (primärproducenter eller också bearbetare och saluförare) och i vissa fall de detaljerade bestämmelserna för beräkning av kompensationen (se punkt 28 ovan), kan kommissionen inte dra slutsatsen att det planerade stödet nödvändigtvis och uteslutande är knutet till de förluster som orsakades av strejken och vägspärrarna på Sicilien mellan den 30 september och den 8 oktober 2000.

| (62) | I artikel 1 i den anmälda lagen och standardformuläret för anmälan är stödmottagarna företag eller företagsgrupper som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. De förklaringar som de behöriga myndigheterna lämnat angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av skada och kompensation för denna skada verkar endast gälla den skada som orsakats enskilda primärproducenter inom jordbruket. Då de behöriga myndigheterna inte lämnat någon information vet kommissionen inte exakt vilken typ av aktörer som skulle gynnas av åtgärden och, om stödet även skulle beviljas aktörer inom sektorerna för bearbetning och saluföring, vet kommissionen inte vilken typ av skada som var och en av dessa två kategorier av aktörer orsakats eller enligt vilka kriterier som skadan bedömts och beräknats. Kommissionen anser därför att de förluster för vilka kompensation skulle kunna beviljas (i alla fall vissa av) stödmottagarna (även) kan ha andra orsaker än strejken och vägspärrarna. |
| --- | --- |

(62)

I artikel 1 i den anmälda lagen och standardformuläret för anmälan är stödmottagarna företag eller företagsgrupper som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. De förklaringar som de behöriga myndigheterna lämnat angående de detaljerade bestämmelserna för beräkning av skada och kompensation för denna skada verkar endast gälla den skada som orsakats enskilda primärproducenter inom jordbruket. Då de behöriga myndigheterna inte lämnat någon information vet kommissionen inte exakt vilken typ av aktörer som skulle gynnas av åtgärden och, om stödet även skulle beviljas aktörer inom sektorerna för bearbetning och saluföring, vet kommissionen inte vilken typ av skada som var och en av dessa två kategorier av aktörer orsakats eller enligt vilka kriterier som skadan bedömts och beräknats. Kommissionen anser därför att de förluster för vilka kompensation skulle kunna beviljas (i alla fall vissa av) stödmottagarna (även) kan ha andra orsaker än strejken och vägspärrarna.

| (63) | När det gäller primärproducenter planerade de behöriga myndigheterna att ge kompensation även till de jordbrukare som, på grund av strejken och vägspärrarna, inte kunnat samla in/skörda sina produkter och därför förlorade sin produktion. I detta fall skulle den skada som jordbrukarna orsakats beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet på plantornas/trädens produktion, som kommer att läggas fram tillsammans med kontrakten. Då de behöriga myndigheterna inte inkommit med något förtydligande kan kommissionen inte godta de föreslagna detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som uppstått och det stöd som föreslagits, eftersom det inte står klart varför de detaljerade bestämmelserna i detta fall skiljer sig från bestämmelserna för andra producenter (se punkt 28 ovan). Det råder inte heller klarhet om expertrapporternas utformning och syfte. Det anges inte när och hur rapporterna utarbetats och det är inte heller klart för vilken typ av produkter nämnda expertrapporter skulle användas för att bedöma skadan. Även av detta skäl anser kommissionen därför att de förluster för vilka kompensation skulle kunna beviljas (i alla fall vissa av) stödmottagarna (även) kan ha andra orsaker än strejken och vägspärrarna. |
| --- | --- |

(63)

När det gäller primärproducenter planerade de behöriga myndigheterna att ge kompensation även till de jordbrukare som, på grund av strejken och vägspärrarna, inte kunnat samla in/skörda sina produkter och därför förlorade sin produktion. I detta fall skulle den skada som jordbrukarna orsakats beräknas på grundval av expertrapporter från kvalificerade agronomer om värdet på plantornas/trädens produktion, som kommer att läggas fram tillsammans med kontrakten. Då de behöriga myndigheterna inte inkommit med något förtydligande kan kommissionen inte godta de föreslagna detaljerade bestämmelserna för beräkning av den skada som uppstått och det stöd som föreslagits, eftersom det inte står klart varför de detaljerade bestämmelserna i detta fall skiljer sig från bestämmelserna för andra producenter (se punkt 28 ovan). Det råder inte heller klarhet om expertrapporternas utformning och syfte. Det anges inte när och hur rapporterna utarbetats och det är inte heller klart för vilken typ av produkter nämnda expertrapporter skulle användas för att bedöma skadan. Även av detta skäl anser kommissionen därför att de förluster för vilka kompensation skulle kunna beviljas (i alla fall vissa av) stödmottagarna (även) kan ha andra orsaker än strejken och vägspärrarna.

| (64) | Trots upprepade uppmaningar lämnade aldrig de italienska myndigheterna till kommissionen någon förteckning över produkter som på grund av sin beskaffenhet (lättförstörbarhet, skördeperiod etc.) verkligen måste levereras eller samlas in snabbt under den aktuella perioden (30 september–8 oktober 2000), som inte kunde lagras på något annat sätt (exempelvis genom infrysning) och som de italienska myndigheterna planerade att betala ut kompensation för. Eftersom en sådan förteckning ansågs nödvändig för att stödåtgärden skulle kunna godkännas och framför allt för att fastställa att de förluster för vilka stödet skulle kunna utbetalas till stödmottagarna hängde samman med strejken och vägspärrarna, kan kommissionen inte fastställa ett sådant samband. |
| --- | --- |

(64)

Trots upprepade uppmaningar lämnade aldrig de italienska myndigheterna till kommissionen någon förteckning över produkter som på grund av sin beskaffenhet (lättförstörbarhet, skördeperiod etc.) verkligen måste levereras eller samlas in snabbt under den aktuella perioden (30 september–8 oktober 2000), som inte kunde lagras på något annat sätt (exempelvis genom infrysning) och som de italienska myndigheterna planerade att betala ut kompensation för. Eftersom en sådan förteckning ansågs nödvändig för att stödåtgärden skulle kunna godkännas och framför allt för att fastställa att de förluster för vilka stödet skulle kunna utbetalas till stödmottagarna hängde samman med strejken och vägspärrarna, kan kommissionen inte fastställa ett sådant samband.

| (65) | De italienska myndigheterna uteslöt inte att vägtransportarbetarna i enlighet med nationell lagstiftning skulle kunna tvingas ge ersättning till jordbruksföretag för den skada som deras demonstration, strejk och vägspärrar orsakat genom kontraktsbrott eller på annat sätt, och att stödåtgärden därför skulle kunna betraktas som ett indirekt driftsstöd till de strejkande vägtransportarbetarna. |
| --- | --- |

(65)

De italienska myndigheterna uteslöt inte att vägtransportarbetarna i enlighet med nationell lagstiftning skulle kunna tvingas ge ersättning till jordbruksföretag för den skada som deras demonstration, strejk och vägspärrar orsakat genom kontraktsbrott eller på annat sätt, och att stödåtgärden därför skulle kunna betraktas som ett indirekt driftsstöd till de strejkande vägtransportarbetarna.

| (66) | Kommissionen kan inte dra slutsatsen att de verkliga stödmottagarna är aktörer inom jordbrukssektorn och att åtgärden inte (också) är ett driftsstöd till vägtransportarbetarna eller till vissa av dem. Detta beror på att stödmottagarna, för att undvika att dubbel kompensation utgår på grund av kontraktsbrott eller skadestånd från strejkande transportarbetare, skulle tvingas intyga att de inte inlett förfaranden mot de berörda transportarbetarna och på att den förklaring som de behöriga myndigheterna lämnat, att vägtransportarbetarna skulle vara ansvariga som enskilda personer och inte som företag, inte verkade övertygande och inte verkade utesluta att de strejkande vägtransportarbetarna i enlighet med nationell lagstiftning kan vara ansvariga för den skada som orsakats jordbrukarna. |
| --- | --- |

(66)

Kommissionen kan inte dra slutsatsen att de verkliga stödmottagarna är aktörer inom jordbrukssektorn och att åtgärden inte (också) är ett driftsstöd till vägtransportarbetarna eller till vissa av dem. Detta beror på att stödmottagarna, för att undvika att dubbel kompensation utgår på grund av kontraktsbrott eller skadestånd från strejkande transportarbetare, skulle tvingas intyga att de inte inlett förfaranden mot de berörda transportarbetarna och på att den förklaring som de behöriga myndigheterna lämnat, att vägtransportarbetarna skulle vara ansvariga som enskilda personer och inte som företag, inte verkade övertygande och inte verkade utesluta att de strejkande vägtransportarbetarna i enlighet med nationell lagstiftning kan vara ansvariga för den skada som orsakats jordbrukarna.

| (67) | Mot bakgrund av ovanstående och eftersom de italienska myndigheterna bekräftade att de inte har tillgång till den information som begärts med anledning av kommissionens tvivel om huruvida det rörde sig om en exceptionell händelse och om andra aspekter av stödåtgärden, kvarstår alla de tvivel kommissionen hyste när den beslutade att inleda förfarandet. Den kan därför inte göra bedömningen att det rör sig om ett stöd för att gottgöra en skada som orsakats av en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b i fördraget. |
| --- | --- |

(67)

Mot bakgrund av ovanstående och eftersom de italienska myndigheterna bekräftade att de inte har tillgång till den information som begärts med anledning av kommissionens tvivel om huruvida det rörde sig om en exceptionell händelse och om andra aspekter av stödåtgärden, kvarstår alla de tvivel kommissionen hyste när den beslutade att inleda förfarandet. Den kan därför inte göra bedömningen att det rör sig om ett stöd för att gottgöra en skada som orsakats av en exceptionell händelse i den mening som avses i artikel 87.2 b i fördraget.

| (68) | Av de skäl som anges ovan drar kommissionen därför slutsatsen att den aktuella händelsen inte kan anses vara exceptionell i den mening som avses i fördraget och att det i alla händelser inte kan fastställas att nämnda händelse verkligen och uteslutande hänger samman med de förluster för stödmottagarna som stödet är avsett att kompensera. |
| --- | --- |

(68)

Av de skäl som anges ovan drar kommissionen därför slutsatsen att den aktuella händelsen inte kan anses vara exceptionell i den mening som avses i fördraget och att det i alla händelser inte kan fastställas att nämnda händelse verkligen och uteslutande hänger samman med de förluster för stödmottagarna som stödet är avsett att kompensera.

| (69) | När det gäller möjligheten att den granskade stödåtgärden kan vara i överensstämmelse med andra bestämmelser om statligt stöd inom jordbrukssektorn, fastställs i punkt 3.5 i riktlinjerna att en stödåtgärd, för att anses vara förenlig med den gemensamma marknaden, måste innehålla en stimulansfaktor eller kräva en motprestation från mottagaren. Ensidiga statliga stödåtgärder som endast har till syfte att förbättra producenternas finansiella situation, men som inte på något sätt bidrar till sektorns utveckling, anses utgöra driftsstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden, om inte undantag uttryckligen medges i gemenskapslagstiftningen eller i dessa riktlinjer. Sådana stöd kan på grund av sina egenskaper även inverka störande på de gemensamma marknadsordningarnas mekanismer. |
| --- | --- |

(69)

När det gäller möjligheten att den granskade stödåtgärden kan vara i överensstämmelse med andra bestämmelser om statligt stöd inom jordbrukssektorn, fastställs i punkt 3.5 i riktlinjerna att en stödåtgärd, för att anses vara förenlig med den gemensamma marknaden, måste innehålla en stimulansfaktor eller kräva en motprestation från mottagaren. Ensidiga statliga stödåtgärder som endast har till syfte att förbättra producenternas finansiella situation, men som inte på något sätt bidrar till sektorns utveckling, anses utgöra driftsstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden, om inte undantag uttryckligen medges i gemenskapslagstiftningen eller i dessa riktlinjer. Sådana stöd kan på grund av sina egenskaper även inverka störande på de gemensamma marknadsordningarnas mekanismer.

| (70) | Det granskade stödet innehåller inte någon stimulansfaktor och kräver inte någon motprestation av mottagaren. Såsom anges ovan uppfyller det inte ens kraven i punkt 11 i riktlinjerna för att kunna betraktas som kompensation som är förenlig med den gemensamma marknaden. Stödet i fråga förbättrar endast den ekonomiska situationen för producenterna utan att bidra till sektorns utveckling, och utgör framför allt driftsstöd för att ersätta stödmottagarnas driftskostnader som är knutna till normala företagsrisker. |
| --- | --- |

(70)

Det granskade stödet innehåller inte någon stimulansfaktor och kräver inte någon motprestation av mottagaren. Såsom anges ovan uppfyller det inte ens kraven i punkt 11 i riktlinjerna för att kunna betraktas som kompensation som är förenlig med den gemensamma marknaden. Stödet i fråga förbättrar endast den ekonomiska situationen för producenterna utan att bidra till sektorns utveckling, och utgör framför allt driftsstöd för att ersätta stödmottagarnas driftskostnader som är knutna till normala företagsrisker.

| (71) | Således finns det i bestämmelserna om statligt stöd till jordbrukssektorn inte någon grund för den stödåtgärd som fastställs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 till förmån för företag som är verksamma inom produktion, bearbetning och/eller saluföring av sådana jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget. Kommissionen betraktar därför denna typ av stöd som driftsstöd som oförenligt med den gemensamma marknaden. Denna typ av stöd, som innebär att mottagaren slipper en del av sina driftskostnader, har ingen hållbar och strukturell effekt på de berörda sektorerna och innebär endast att de sicilianska produkterna blir förmånligare i förhållande till produkter som inte är föremål för liknande åtgärder i Italien eller i andra medlemsstater. |
| --- | --- |

(71)

Således finns det i bestämmelserna om statligt stöd till jordbrukssektorn inte någon grund för den stödåtgärd som fastställs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 till förmån för företag som är verksamma inom produktion, bearbetning och/eller saluföring av sådana jordbruksprodukter som anges i bilaga I till fördraget. Kommissionen betraktar därför denna typ av stöd som driftsstöd som oförenligt med den gemensamma marknaden. Denna typ av stöd, som innebär att mottagaren slipper en del av sina driftskostnader, har ingen hållbar och strukturell effekt på de berörda sektorerna och innebär endast att de sicilianska produkterna blir förmånligare i förhållande till produkter som inte är föremål för liknande åtgärder i Italien eller i andra medlemsstater.

| (72) | De undantag som fastställs i artikel 87.2 b eller artikel 87.3 c i fördraget kan därför inte tillämpas på det stöd som föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000. Inte heller några andra undantag i fördraget är tillämpliga. |
| --- | --- |

(72)

De undantag som fastställs i artikel 87.2 b eller artikel 87.3 c i fördraget kan därför inte tillämpas på det stöd som föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000. Inte heller några andra undantag i fördraget är tillämpliga.

VI.   SLUTSATS

| (73) | Mot bakgrund av ovanstående är den stödåtgärd som föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 oförenlig med den gemensamma marknaden och får därför inte genomföras. |
| --- | --- |

(73)

Mot bakgrund av ovanstående är den stödåtgärd som föreskrivs i artikel 1 i den regionala lagen nr 27/2000 oförenlig med den gemensamma marknaden och får därför inte genomföras.

| (74) | I enlighet med artikel 2 i den regionala lagen nr 27/2000, skall genomförandet av den stödåtgärd som fastställs i lagen först godkännas av kommissionen. I sina kommentarer bekräftade de behöriga myndigheterna att stödet inte hade genomförts. |
| --- | --- |

(74)

I enlighet med artikel 2 i den regionala lagen nr 27/2000, skall genomförandet av den stödåtgärd som fastställs i lagen först godkännas av kommissionen. I sina kommentarer bekräftade de behöriga myndigheterna att stödet inte hade genomförts.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Italien, i enlighet med artikel 1 i Siciliens regionala lag nr 27/2000 av den 23 december 2000, planerar att genomföra till förmån för företag som bedriver verksamhet inom produktion, bearbetning och/eller saluföring av jordbruksprodukter angivna i bilaga I till fördraget, för att gottgöra den skada som orsakats av vägtransportarbetarnas strejk och vägspärrar på Sicilien mellan den 30 september och den 8 oktober 2000 är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Detta stöd får således inte genomföras.

Artikel 2

Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 7 maj 2004.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EUT C 127, 29.5.2003.

1

(2)  EGT L 83, 27.3.1999, s. 1; förordningen ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

2

(3)  Jfr fotnot 1.

3

(4)  Punkt 11.2 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (EGT C 232, 12.8.2000, s. 19).

4

(5)  Se mål C-730/79, Rec. 1980, s. 2671, punkterna 11 och 12.

5

(6)  Källa: Eurostat.

6

(7)  Enligt domstolens rättspraxis är det villkor som gäller påverkan på handeln uppfyllt om det stödmottagande företaget utövar en ekonomisk verksamhet som är föremål för handel mellan medlemsstaterna. Det faktum att stödet förstärker företagets position i förhållande till konkurrerande företag inom handeln mellan medlemsstaterna är tillräckligt för att stödet skall anses påverka handeln i fråga. När det gäller statligt stöd inom jordbrukssektorn har en rättspraxis etablerats som säger att även stöd som sammantaget uppgår till ett relativt ringa belopp och som fördelas på många jordbrukare påverkar handeln inom gemenskapen och konkurrensen. Se mål C-113/2000, REG 2002, s. 7601, punkterna 30–36 och 54–56 och mål C-114/2000, REG 2002, s. 7657, punkterna 46–52 och 68–69.

7

(8)  Domstolens dom i mål 102/87 Frankrike mot kommissionen, Rec. 1988, s. 4067.

8

Frankrike mot kommissionen,

(9)  EGT C 232, 12.8.2000, s. 19.

9

(10)  Eftersom det i anmälan inte anges att den granskade stödordningen endast tillämpas på små och medelstora företag i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1/2004, är den förordningen inte tillämplig (se artikel 20 i kommissionen förordning (EG) nr 1/2004 av den 23 december 2003 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, EUT L 1, 3.1.2004).

10

(11)  EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

11

(12)  I artikel 2.1 fastställs att åtgärderna i denna lag måste uppfylla EG-bestämmelserna om statligt stöd och att förfarandena i artikel 88.2 och 88.3 i fördraget måste slutföras.

12

(13)  EGT C 232, 12.8.2000.

13

(14)  Se punkt 92 i kommissionens beslut 2000/625/EG av den 13 juni 2000 om den stödordning Irland har genomfört till förmån för sjötransport av levande boskap från Irland till den europeiska kontinenten (EGT L 263, 18.10.2000, s. 17). Se även punkt 33 i kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet ”Konsekvenserna för trafikflyget av attentaten i USA”, KOM(2001) 574 slutlig.

14

(15)  Se kommissionens beslut 96/148/EG av den 26 juli 1995 om åtgärder som beslutats av Frankrike på grund av blockaderna på de franska vägarna år 1992 (EGT L 34, 13.2.1996, s. 38).

15

(16)  Se fotnot 15 ovan.

16

(17)  Se fotnot 15 ovan.

17

---

| 20.9.2006 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | L 257/11 |
| --- | --- | --- | --- |

20.9.2006

SV

Europeiska unionens officiella tidning

L 257/11

---

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 2 augusti 2004

om det Statliga stöd som Frankrike genomfört till förmån för France Télécom

[delgivet med nr C(2004)3060]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2006/621/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om upprättandet av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1.   FÖRFARANDEN

| (1) | I en skrivelse av den 31 januari 2003 informerade kommissionen Frankrike om att den beslutat att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i fördraget (nedan ”beslut om att inleda förfarandet”) med anledning av franska statens ekonomiska stöd till förmån för France Télécom (nedan kallat ”FT” eller ”företaget”) och den näringsskatteordning som tillämpades på företaget. Beskrivningen av bakgrunden till förfarandet finns inte med i det här beslutet (2). |
| --- | --- |

(1)

I en skrivelse av den 31 januari 2003 informerade kommissionen Frankrike om att den beslutat att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i fördraget (nedan ”beslut om att inleda förfarandet”) med anledning av franska statens ekonomiska stöd till förmån för France Télécom (nedan kallat ”FT” eller ”företaget”) och den näringsskatteordning som tillämpades på företaget. Beskrivningen av bakgrunden till förfarandet finns inte med i det här beslutet (2).

| (2) | Frankrike tog del av beslutet om att inleda förfarandet den 31 januari 2003. Sedan materiella fel korrigerats fick Frankrike en rättelse den 7 mars 2003. |
| --- | --- |

(2)

Frankrike tog del av beslutet om att inleda förfarandet den 31 januari 2003. Sedan materiella fel korrigerats fick Frankrike en rättelse den 7 mars 2003.

| (3) | Frankrike inkom med kompletterande uppgifter i skrivelser till kommissionen den 4 april 2003, 15 maj 2003 och 29 januari 2004. |
| --- | --- |

(3)

Frankrike inkom med kompletterande uppgifter i skrivelser till kommissionen den 4 april 2003, 15 maj 2003 och 29 januari 2004.

| (4) | Kommissionens beslut om att inleda ett förfarande offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning
   (3). Kommissionen uppmanade berörda tredje parter att inlämna synpunkter på det aktuella stödet. |
| --- | --- |

(4)

Kommissionens beslut om att inleda ett förfarande offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning
   (3). Kommissionen uppmanade berörda tredje parter att inlämna synpunkter på det aktuella stödet.

| (5) | Kommissionen fick in synpunkter från följande berörda parter:






  — | 21 mars 2003 inkom synpunkter från Cable and Wireless plc samt Cable and Wireless SA |
| --- | --- | --- |

(5)

Kommissionen fick in synpunkter från följande berörda parter:

—

21 mars 2003 inkom synpunkter från Cable and Wireless plc samt Cable and Wireless SA

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från Cégétel |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från Cégétel

| — | 10 april 2003 inkom synpunkter från AFORS Télécom |
| --- | --- |

—

10 april 2003 inkom synpunkter från AFORS Télécom

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från LDCOM |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från LDCOM

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från A (4) |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från A (4)

| — | 10 april 2003 inkom synpunkter från Tiscali |
| --- | --- |

—

10 april 2003 inkom synpunkter från Tiscali

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från WorldCom France (5) |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från WorldCom France (5)

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från B (6) |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från B (6)

| — | 11 april 2003 inkom synpunkter från Bouygues SA och Bouygues Télécom (7) (nedan ”BT”) |
| --- | --- |

—

11 april 2003 inkom synpunkter från Bouygues SA och Bouygues Télécom (7) (nedan ”BT”)

| — | 14 april 2003 inkom synpunkter från Telecom Italia |
| --- | --- |

—

14 april 2003 inkom synpunkter från Telecom Italia

| — | 14 april 2003 inkom synpunkter från C (8) |
| --- | --- |

—

14 april 2003 inkom synpunkter från C (8)

| — | 29 april 2003 inkom synpunkter från B |
| --- | --- |

—

29 april 2003 inkom synpunkter från B

| — | 30 april 2003 inkom synpunkter från LDCOM (9). |
| --- | --- |

—

30 april 2003 inkom synpunkter från LDCOM (9).

| (6) | Den 16 maj 2003 vidarebefordrade kommissionen synpunkterna till Frankrike, som fick tillfälle att yttra sig om dem. Kommissionen fick in kommentarer i skrivelser av den 30 juni 2003 och den 29 juli 2003 (10). |
| --- | --- |

(6)

Den 16 maj 2003 vidarebefordrade kommissionen synpunkterna till Frankrike, som fick tillfälle att yttra sig om dem. Kommissionen fick in kommentarer i skrivelser av den 30 juni 2003 och den 29 juli 2003 (10).

| (7) | Den 30 maj 2003 offentliggjorde kommissionen en anbudsinfordran avseende ”bedömning av huruvida den franska statens stöd till France Télécom är förenligt med marknadsekonomins investeringsprinciper och, eventuellt, med avseende på en ekonomisk analys av France Télécoms omstruktureringsplan” (11). Franska staten tog upp anbudsinfordran i en skrivelse av den 3 juli 2003 till kommissionen. Kommissionen svarade i en skrivelse av den 24 september 2003. Den 24 september 2003 tog konsultföretaget NERA hem tjänstekontraktet (nedan kallat ”NERA” eller ”konsulten”). Franska staten informerades om valet av expert per fax den 8 oktober 2003. |
| --- | --- |

(7)

Den 30 maj 2003 offentliggjorde kommissionen en anbudsinfordran avseende ”bedömning av huruvida den franska statens stöd till France Télécom är förenligt med marknadsekonomins investeringsprinciper och, eventuellt, med avseende på en ekonomisk analys av France Télécoms omstruktureringsplan” (11). Franska staten tog upp anbudsinfordran i en skrivelse av den 3 juli 2003 till kommissionen. Kommissionen svarade i en skrivelse av den 24 september 2003. Den 24 september 2003 tog konsultföretaget NERA hem tjänstekontraktet (nedan kallat ”NERA” eller ”konsulten”). Franska staten informerades om valet av expert per fax den 8 oktober 2003.

| (8) | Kommissionen har fått kompletterande upplysningar och handlingar från följande tredje parter:






  — | 23 juni 2003 inkom en skrivelse från LDCOM |
| --- | --- | --- |

(8)

Kommissionen har fått kompletterande upplysningar och handlingar från följande tredje parter:

—

23 juni 2003 inkom en skrivelse från LDCOM

| — | 25 juni 2003 inkom en skrivelse från D (12) |
| --- | --- |

—

25 juni 2003 inkom en skrivelse från D (12)

| — | 27 oktober 2003 inkom en skrivelse från MCI |
| --- | --- |

—

27 oktober 2003 inkom en skrivelse från MCI

| — | 16 oktober 2003 inkom en skrivelse från ECTA |
| --- | --- |

—

16 oktober 2003 inkom en skrivelse från ECTA

| — | 25 juni 2003 inkom en skrivelse från XXX |
| --- | --- |

—

25 juni 2003 inkom en skrivelse från XXX

| — | 7 januari 2004 inkom en skrivelse från BT |
| --- | --- |

—

7 januari 2004 inkom en skrivelse från BT

| — | 16 januari 2004 inkom en skrivelse från BT (13) |
| --- | --- |

—

16 januari 2004 inkom en skrivelse från BT (13)

| — | 19 mars 2004 inkom en skrivelse från FT (14) |
| --- | --- |

—

19 mars 2004 inkom en skrivelse från FT (14)

| — | 5 april 2004 inkom en skrivelse från Tiscali |
| --- | --- |

—

5 april 2004 inkom en skrivelse från Tiscali

| — | 17 maj 2004 inkom en skrivelse från LDCOM |
| --- | --- |

—

17 maj 2004 inkom en skrivelse från LDCOM

| — | 26 maj 2004 inkom en skrivelse från BT (15) |
| --- | --- |

—

26 maj 2004 inkom en skrivelse från BT (15)

| — | 22 juni 2004 inkom en skrivelse från FT (16) |
| --- | --- |

—

22 juni 2004 inkom en skrivelse från FT (16)

| — | 30 juni 2004 inkom ett fax från FT |
| --- | --- |

—

30 juni 2004 inkom ett fax från FT

| — | 2 juli 2004 inkom ett fax från FT. |
| --- | --- |

—

2 juli 2004 inkom ett fax från FT.

| (9) | Kommissionen begärde ytterligare upplysningar från franska staten i följande skrivelser:






  — | 11 september 2003 (franska staten svarade den 20 oktober 2003) |
| --- | --- | --- |

(9)

Kommissionen begärde ytterligare upplysningar från franska staten i följande skrivelser:

—

11 september 2003 (franska staten svarade den 20 oktober 2003)

| — | 11 november 2003 (franska staten svarade den 4 december 2003) |
| --- | --- |

—

11 november 2003 (franska staten svarade den 4 december 2003)

| — | 12 januari 2004 (franska staten svarade den 21 januari 2004) |
| --- | --- |

—

12 januari 2004 (franska staten svarade den 21 januari 2004)

| — | 2 februari 2004 (franska staten svarade den 16 februari 2004) |
| --- | --- |

—

2 februari 2004 (franska staten svarade den 16 februari 2004)

| — | 1 juni 2004 (franska staten svarade vid mötet den 16 juni 2004). |
| --- | --- |

—

1 juni 2004 (franska staten svarade vid mötet den 16 juni 2004).

| (10) | Den 3 maj 2004 och den 14 juni 2004 tillställde kommissionen franska staten dels de skrivelser som nämns i punkt 8, dels NERA:s rapport av den 28 april 2004 (”NERA:s rapport”). Rapporten består av två delar. Del I innehåller en rättslig utredning av professor Berlin och del II innehåller en ekonomisk utredning. |
| --- | --- |

(10)

Den 3 maj 2004 och den 14 juni 2004 tillställde kommissionen franska staten dels de skrivelser som nämns i punkt 8, dels NERA:s rapport av den 28 april 2004 (”NERA:s rapport”). Rapporten består av två delar. Del I innehåller en rättslig utredning av professor Berlin och del II innehåller en ekonomisk utredning.

| (11) | Kommissionen har hört företrädare för tredje man vid olika möten under förfarandets gång. |
| --- | --- |

(11)

Kommissionen har hört företrädare för tredje man vid olika möten under förfarandets gång.

| (12) | Kommissionen och konsulten mötte företrädare för franska staten och FT den 22 januari samt den 16 och 23 juni 2004. |
| --- | --- |

(12)

Kommissionen och konsulten mötte företrädare för franska staten och FT den 22 januari samt den 16 och 23 juni 2004.

| (13) | I en skrivelse av den 14 maj 2004, som bekräftades den 3 juni 2004, framhöll franska staten att beslutet om att inleda förfarandet inte omfattar alla omständigheter som kommissionen undersökt. I e-post av den 9 juni 2004, som bekräftades genom en skrivelse den 10 juni 2004, lämnade franska staten synpunkter på NERA:s rapport, samt en kompletterande skrivelse av den 21 juni 2004. |
| --- | --- |

(13)

I en skrivelse av den 14 maj 2004, som bekräftades den 3 juni 2004, framhöll franska staten att beslutet om att inleda förfarandet inte omfattar alla omständigheter som kommissionen undersökt. I e-post av den 9 juni 2004, som bekräftades genom en skrivelse den 10 juni 2004, lämnade franska staten synpunkter på NERA:s rapport, samt en kompletterande skrivelse av den 21 juni 2004.

2.   BESKRIVNING AV FRANCE TELECOM

| (14) | Såsom framgår av beslutet om att inleda förfarandet betraktas i ärendet hela FT-koncernen som en enda ekonomisk enhet. Ända sedan förfarandet inleddes har kommissionen hänvisat till företagets konsoliderade räkenskaper. Kommissionens hållning är förenlig med den ekonomiska verkligheten på en marknad som värderar FT:s prestationer och soliditet utifrån de konsoliderade resultaten. I beslutet om att inleda förfarandet beskrivs FT-koncernen som följer:
  ”FT ingick ursprungligen i post- och telekommunikationsministeriet och den juridiska personen bildades 1991 som offentlig operatör. Operatören utgör sedan den 31 december 1996 ett aktiebolag och är börsnoterat på Euronext Paris SA:s Premier Marché och på New Yorkbörsen (NYSE) sedan oktober 1997. År 2002 var FT:s aktiekapital till största delen i statlig ägo, med 56,45 %. Återstoden delades mellan den offentliga sektorn (32,25 %), eget aktieinnehav (8,26 %) och de anställdas aktieinnehav (3,04 %) (17).
  FT är operatör och leverantör av telenät och teletjänster. Företaget är verksamt i Frankrike och internationellt på följande marknader: fast telefoni, mobil telefoni, Internet och övriga informationstjänster, företagstjänster, rundradioutsändningar och kabel-TV. Efter förvärvet av Orange plc blev Orange SA koncernens största dotterbolag för mobil telefoni, företaget och Wanadoo SA börsnoterades och sedan dess organiseras FT:s verksamhet i fyra marknadssegment: (i) Orange, (ii) Wanadoo, (iii) fast telefoni, rösttelefoni och informationstjänster i Frankrike samt (iv) fast telefoni, rösttelefoni samt informationstjänster utanför Frankrike, huvudsakligen via dotterbolaget Equant.
  FT hade den 31 december 2001211 554 anställda över hela världen, varav 146 882 i Frankrike” (18). |
| --- | --- |

(14)

Såsom framgår av beslutet om att inleda förfarandet betraktas i ärendet hela FT-koncernen som en enda ekonomisk enhet. Ända sedan förfarandet inleddes har kommissionen hänvisat till företagets konsoliderade räkenskaper. Kommissionens hållning är förenlig med den ekonomiska verkligheten på en marknad som värderar FT:s prestationer och soliditet utifrån de konsoliderade resultaten. I beslutet om att inleda förfarandet beskrivs FT-koncernen som följer:

”FT ingick ursprungligen i post- och telekommunikationsministeriet och den juridiska personen bildades 1991 som offentlig operatör. Operatören utgör sedan den 31 december 1996 ett aktiebolag och är börsnoterat på Euronext Paris SA:s Premier Marché och på New Yorkbörsen (NYSE) sedan oktober 1997. År 2002 var FT:s aktiekapital till största delen i statlig ägo, med 56,45 %. Återstoden delades mellan den offentliga sektorn (32,25 %), eget aktieinnehav (8,26 %) och de anställdas aktieinnehav (3,04 %) (17).

FT är operatör och leverantör av telenät och teletjänster. Företaget är verksamt i Frankrike och internationellt på följande marknader: fast telefoni, mobil telefoni, Internet och övriga informationstjänster, företagstjänster, rundradioutsändningar och kabel-TV. Efter förvärvet av Orange plc blev Orange SA koncernens största dotterbolag för mobil telefoni, företaget och Wanadoo SA börsnoterades och sedan dess organiseras FT:s verksamhet i fyra marknadssegment: (i) Orange, (ii) Wanadoo, (iii) fast telefoni, rösttelefoni och informationstjänster i Frankrike samt (iv) fast telefoni, rösttelefoni samt informationstjänster utanför Frankrike, huvudsakligen via dotterbolaget Equant.

FT hade den 31 december 2001211 554 anställda över hela världen, varav 146 882 i Frankrike” (18).

| (15) | Beskrivningen var aktuell under den period som det här beslutet avser. Under samma period kännetecknades koncernens uppbyggnad av ”en alltför långtgående uppdelning i dotterbolag via fyra börsnoterade företag: Orange, Wanadoo, TPSA i Polen och Equant. Koncernen fick därmed en underlig och obalanserad sammansättning, där moderbolaget FT S.A. fick bära hela skulden medan vinsterna samlades i dotterbolagen...” (19). |
| --- | --- |

(15)

Beskrivningen var aktuell under den period som det här beslutet avser. Under samma period kännetecknades koncernens uppbyggnad av ”en alltför långtgående uppdelning i dotterbolag via fyra börsnoterade företag: Orange, Wanadoo, TPSA i Polen och Equant. Koncernen fick därmed en underlig och obalanserad sammansättning, där moderbolaget FT S.A. fick bära hela skulden medan vinsterna samlades i dotterbolagen...” (19).

3.   KRONOLOGISK BESKRIVNING AV OMSTÄNDIGHETERNA OCH FÖRETAGETS EKONOMISKA STÄLLNING

3.1.   Uppgifter som var kända under första halvåret 2002 och händelserna under denna period

| (16) | Kommissionen konstaterar att statens beteende enligt bestämmelserna om statligt stöd bör bedömas med utgångspunkt i vilka uppgifter och upplysningar som var tillgängliga vid varje statlig intervention. Eftersom ärendet gäller händelser som inträffade under 2002 och i början av 2003 är det absolut nödvändigt att kronologiskt relatera de uppgifter som var kända när resultaten för räkenskapsåret 2001 offentliggjordes för att förstå kommissionens bedömning av statens beteende. De ekonomiska resultaten från första halvåret 2002 offentliggjordes först den 13 september 2002. Innan dess var de färskaste ekonomiska resultaten från FT de som avsåg räkenskapsåret 2001. Vissa kompletterande uppgifter från finansanalytiker fanns i form av prognoser, yttranden och rekommendationer. |
| --- | --- |

(16)

Kommissionen konstaterar att statens beteende enligt bestämmelserna om statligt stöd bör bedömas med utgångspunkt i vilka uppgifter och upplysningar som var tillgängliga vid varje statlig intervention. Eftersom ärendet gäller händelser som inträffade under 2002 och i början av 2003 är det absolut nödvändigt att kronologiskt relatera de uppgifter som var kända när resultaten för räkenskapsåret 2001 offentliggjordes för att förstå kommissionens bedömning av statens beteende. De ekonomiska resultaten från första halvåret 2002 offentliggjordes först den 13 september 2002. Innan dess var de färskaste ekonomiska resultaten från FT de som avsåg räkenskapsåret 2001. Vissa kompletterande uppgifter från finansanalytiker fanns i form av prognoser, yttranden och rekommendationer.

| (17) | Från juni 2002 hade FT allvarliga strukturella problem och problem med sin balansräkning, vilket framgår nedan. Under första kvartalet 2002 blev problemen kända när räkenskaperna för 2001 offentliggjordes. Årsredovisningen visade att både rörelseresultatet och kassaflödet ökat. Men det framgick också att bolagets tidigare handlande fått allvarliga följder som helt åt upp nettoresultatet före de särskilda avsättningarna på 1,9 miljarder euro, varför bolaget uppvisade en förlust på 8,3 miljarder euro. Även om avsättningarna korrigerade värdet på FT:s tillgångar till en mer realistisk nivå kvarstod en skuld på 63 miljarder euro. Tillsammans med det väntade likviditetsunderskottet gav detta allvarliga strukturproblem. Detta framgår tydligt i HSBC:s utredning som lämnats in av FT (se avsnitt 4). Där nämns ett finansieringsbehov på 35 miljarder euro under perioden 2002–2005. |
| --- | --- |

(17)

Från juni 2002 hade FT allvarliga strukturella problem och problem med sin balansräkning, vilket framgår nedan. Under första kvartalet 2002 blev problemen kända när räkenskaperna för 2001 offentliggjordes. Årsredovisningen visade att både rörelseresultatet och kassaflödet ökat. Men det framgick också att bolagets tidigare handlande fått allvarliga följder som helt åt upp nettoresultatet före de särskilda avsättningarna på 1,9 miljarder euro, varför bolaget uppvisade en förlust på 8,3 miljarder euro. Även om avsättningarna korrigerade värdet på FT:s tillgångar till en mer realistisk nivå kvarstod en skuld på 63 miljarder euro. Tillsammans med det väntade likviditetsunderskottet gav detta allvarliga strukturproblem. Detta framgår tydligt i HSBC:s utredning som lämnats in av FT (se avsnitt 4). Där nämns ett finansieringsbehov på 35 miljarder euro under perioden 2002–2005.

| (18) | FT:s nettoskuld uppgick den 31 december 2001 till 63,5 miljarder euro, såsom framgår av tabell 1 och 2.
  Tabell 1
  Skuldsättningsgrad (”Leverage”) | 1999 | 2000 | 2001 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Skuldsättningsgrad (20) | 0,78 | 0,89 | 0,92 |
| Skuld/eget kapital (21) | 3,61 | 8,25 | 12,16 |
| Räntetäckningsgrad
   (22) | 14,52 | 5,39 | 3,2 |
| Källa: NERA |

(18)

FT:s nettoskuld uppgick den 31 december 2001 till 63,5 miljarder euro, såsom framgår av tabell 1 och 2.

Tabell 1

Skuldsättningsgrad (”Leverage”)

1999

2000

2001

Skuldsättningsgrad (20)

0,78

0,89

0,92

Skuld/eget kapital (21)

3,61

8,25

12,16

Räntetäckningsgrad
   (22)

14,52

5,39

3,2

Källa: NERA

Tabell 2

Skulder som förföll mellan tredje kvartalet 2002 och sista kvartalet 2003

| | 2002 | 2003 |
| --- | --- | --- |
| Kvartal 3 | Kvartal 4 | Kvartal 1 | Kvartal 2 | Kvartal 3 | Kvartal 4 | Totalt 2003 |
| Belopp i miljarder euro
   (23) | 3,89 | 3,61 | 8,86 | 4,08 | 4,09 | 2,23 | 19,26 |
| Källa: NERA |

2002

2003

Kvartal 3

Kvartal 4

Kvartal 1

Kvartal 2

Kvartal 3

Kvartal 4

Totalt 2003

Belopp i miljarder euro
   (23)

3,89

3,61

8,86

4,08

4,09

2,23

19,26

Källa: NERA

| (19) | Mot bakgrund av dessa uppgifter konstaterar kommissionen att FT med hänsyn till skuldens omfattning den 21 mars 2002 dels tvingades göra en omfattande upprensning i balansräkningen genom avsättningar och överlåtelser motsvarande 27,2 miljarder euro (varav överlåtelser för 17 miljarder euro och särskilda avsättningar för 10,2 miljarder euro), dels öka det tillgängliga kassaflödet med 14 miljarder euro för perioden 2002-2005. |
| --- | --- |

(19)

Mot bakgrund av dessa uppgifter konstaterar kommissionen att FT med hänsyn till skuldens omfattning den 21 mars 2002 dels tvingades göra en omfattande upprensning i balansräkningen genom avsättningar och överlåtelser motsvarande 27,2 miljarder euro (varav överlåtelser för 17 miljarder euro och särskilda avsättningar för 10,2 miljarder euro), dels öka det tillgängliga kassaflödet med 14 miljarder euro för perioden 2002-2005.

3.1.1.   Försämring av FT:s kreditvärdering

| (20) | Under första halvåret 2002 försämrades FT:s ställning snabbt, vilket i gengäld ledde till att företagets kreditvärdering försämrades flera gånger. Den 27 mars 2002 sänkte kreditvärderingsinstitutet Moody's värderingen för FT:s långfristiga skulder (24)/ (25). |
| --- | --- |

(20)

Under första halvåret 2002 försämrades FT:s ställning snabbt, vilket i gengäld ledde till att företagets kreditvärdering försämrades flera gånger. Den 27 mars 2002 sänkte kreditvärderingsinstitutet Moody's värderingen för FT:s långfristiga skulder (24)/ (25).

| (21) | Den 28 mars 2002 bibehöll Standard & Poor's (”S & P”) FT:s kreditvärdering men försämrade utsikterna till negativa (26) efter nyheterna om Mobilcom. |
| --- | --- |

(21)

Den 28 mars 2002 bibehöll Standard & Poor's (”S & P”) FT:s kreditvärdering men försämrade utsikterna till negativa (26) efter nyheterna om Mobilcom.

| (22) | Den 13 maj 2002 ifrågasatte Moody's företagets kapacitet att verkställa sin skuldsaneringsstrategi och varslade om en eventuell försämring av FT:s kreditvärdering för kortsiktiga skulder (27). |
| --- | --- |

(22)

Den 13 maj 2002 ifrågasatte Moody's företagets kapacitet att verkställa sin skuldsaneringsstrategi och varslade om en eventuell försämring av FT:s kreditvärdering för kortsiktiga skulder (27).

| (23) | Den 14 maj 2002 bibehöll Standard & Poor's FT:s dåvarande kreditvärdering (28). |
| --- | --- |

(23)

Den 14 maj 2002 bibehöll Standard & Poor's FT:s dåvarande kreditvärdering (28).

| (24) | Den 24 juni 2002 sänkte Moody's FT:s kreditvärdering. Utsikterna var fortsatt negativa (29). Beslutet byggde på att Moody's inte trodde att FT och Orange skulle kunna generera tillräckligt kassaflöde för att minska koncernens konsoliderade skuld. Moody's trodde visserligen inte att företaget skulle råka i omedelbar likviditetskris, men framhöll att FT hade en skuld på cirka 15 miljarder euro som förföll till betalning under 2003. |
| --- | --- |

(24)

Den 24 juni 2002 sänkte Moody's FT:s kreditvärdering. Utsikterna var fortsatt negativa (29). Beslutet byggde på att Moody's inte trodde att FT och Orange skulle kunna generera tillräckligt kassaflöde för att minska koncernens konsoliderade skuld. Moody's trodde visserligen inte att företaget skulle råka i omedelbar likviditetskris, men framhöll att FT hade en skuld på cirka 15 miljarder euro som förföll till betalning under 2003.

| (25) | Den 25 juni 2002 sänkte Standard & Poor's FT:s kreditvärdering för både kortfristiga och långfristiga skulder (30) med hänvisning till problemen med Mobilcom och företagets oförmåga att minska sin skuldsättning tillräckligt mycket och tillräckligt snabbt. S & P nämnde även FT:s finansieringsbehov, och hänvisade till den skuld på 15 miljarder euro som skulle förfalla till betalning 2003. |
| --- | --- |

(25)

Den 25 juni 2002 sänkte Standard & Poor's FT:s kreditvärdering för både kortfristiga och långfristiga skulder (30) med hänvisning till problemen med Mobilcom och företagets oförmåga att minska sin skuldsättning tillräckligt mycket och tillräckligt snabbt. S & P nämnde även FT:s finansieringsbehov, och hänvisade till den skuld på 15 miljarder euro som skulle förfalla till betalning 2003.

| (26) | Den nedåtgående trenden bekräftades flera gånger (31) under de kommande dagarna. Den 12 juli 2002 nämnde Standard & Poor's till och med eventuella problem med att återfinansiera den skuld som skulle förfalla 2003. FT:s sämre kreditvärdering tydde på uppenbara problem med skuldsättningen (32) som förvärrades av osäkerheten kring situationen med Mobilcom. |
| --- | --- |

(26)

Den nedåtgående trenden bekräftades flera gånger (31) under de kommande dagarna. Den 12 juli 2002 nämnde Standard & Poor's till och med eventuella problem med att återfinansiera den skuld som skulle förfalla 2003. FT:s sämre kreditvärdering tydde på uppenbara problem med skuldsättningen (32) som förvärrades av osäkerheten kring situationen med Mobilcom.

| (27) | I tabell 3 sammanfattas S & P, Moody's och Fitchs kreditvärderingar av FT.
  Tabell 3
  Utvecklingen av kreditvärderingen | S & P | Moodys | Fitch |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kort sikt | Lång sikt | Kort sikt | Lång sikt | Kort sikt | Lång sikt |
| Situationen i maj 2002 | A2 | BBB+ | P2 | Baa1 | F2 | BBB+ |
| 24 juni 2002 | | | P3 | Baa3 | | |
| 25 juni 2002 | A3 | BBB | | | | |
| 5 juli 2002 | | | | | F3 | BBB- |
| 12 juli 2002 | | BBB- | | | | |
| Källa: NERA |

(27)

I tabell 3 sammanfattas S & P, Moody's och Fitchs kreditvärderingar av FT.

Tabell 3

Utvecklingen av kreditvärderingen

S & P

Moodys

Fitch

Kort sikt

Lång sikt

Kort sikt

Lång sikt

Kort sikt

Lång sikt

Situationen i maj 2002

A2

BBB+

P2

Baa1

F2

BBB+

24 juni 2002

P3

Baa3

25 juni 2002

A3

BBB

5 juli 2002

F3

BBB-

12 juli 2002

BBB-

Källa: NERA

3.1.2.   Analys av intäktsspread

| (28) | Det är även viktigt att titta på företagets spread på finansmarknaderna. När det gäller ett företags skuldsättning visar räntespread marknadens bedömning av risken för att räntor och skulder inte kan fullgöras när de löper ut. Räntespread påverkar marknadens värdering av obligationerna och även räntorna vid nyemission av obligationer. Stor räntespread tyder på att emittenten eller obligationen förknippas med högre risk. Kommissionen har analyserat FT:s räntespread för räkenskapsåret 2002 och konstaterar att risken ansågs relativt hög i början av juli. |
| --- | --- |

(28)

Det är även viktigt att titta på företagets spread på finansmarknaderna. När det gäller ett företags skuldsättning visar räntespread marknadens bedömning av risken för att räntor och skulder inte kan fullgöras när de löper ut. Räntespread påverkar marknadens värdering av obligationerna och även räntorna vid nyemission av obligationer. Stor räntespread tyder på att emittenten eller obligationen förknippas med högre risk. Kommissionen har analyserat FT:s räntespread för räkenskapsåret 2002 och konstaterar att risken ansågs relativt hög i början av juli.

| (29) | Räntespread på långa positioner för långfristiga skulder brukar vanligen vara större än för kortfristiga skulder, vilket bland annat beror på svårigheter att få överblick, osäkerhet om framtiden, makroekonomiska parametrar och ränteutvecklingen. Tabell 3 visar dock tydligt att FT främst hade problem med de kortfristiga skulderna. FT:s spread visar att risken på mycket kort sikt var större än risken på medellång till lång sikt. Detta kallas omvänd spread. Denna omvända spread, då marknaden ansåg att skulder med en löptid på under ett år ledde till större risk än skulder med en löptid på tre år, var särskilt tydlig mellan juli och september 2002. |
| --- | --- |

(29)

Räntespread på långa positioner för långfristiga skulder brukar vanligen vara större än för kortfristiga skulder, vilket bland annat beror på svårigheter att få överblick, osäkerhet om framtiden, makroekonomiska parametrar och ränteutvecklingen. Tabell 3 visar dock tydligt att FT främst hade problem med de kortfristiga skulderna. FT:s spread visar att risken på mycket kort sikt var större än risken på medellång till lång sikt. Detta kallas omvänd spread. Denna omvända spread, då marknaden ansåg att skulder med en löptid på under ett år ledde till större risk än skulder med en löptid på tre år, var särskilt tydlig mellan juli och september 2002.

| (30) | Tabell 4 innehåller grafik över hur FT:s spread betedde sig.
  Tabell 4
  Räntespread med löptid på 1 eller 3 år – France Télécom |
| --- | --- |
| Källa: Bloomberg |

(30)

Tabell 4 innehåller grafik över hur FT:s spread betedde sig.

Tabell 4

Räntespread med löptid på 1 eller 3 år – France Télécom

Image

Källa: Bloomberg

| (31) | Ett annat tecken på att FT förknippades med större risk är priset på företagets obligationer. Tabell 5 visar hur obligationer som utfärdats av FT utvecklades. Att priset på obligationerna sjönk i juni-juli 2002 och företagets räntespread blev allt större återspeglar att FT:s värde sjönk i takt med att marknaden ansåg att risken ökade.
  Tabell 5
  FT Priset på obligationer som utfärdats av FT mellan maj 2002 och 24 juli 2002 |
| --- | --- |
| Källa: Bloomberg |

(31)

Ett annat tecken på att FT förknippades med större risk är priset på företagets obligationer. Tabell 5 visar hur obligationer som utfärdats av FT utvecklades. Att priset på obligationerna sjönk i juni-juli 2002 och företagets räntespread blev allt större återspeglar att FT:s värde sjönk i takt med att marknaden ansåg att risken ökade.

Tabell 5

FT Priset på obligationer som utfärdats av FT mellan maj 2002 och 24 juli 2002

Image

Källa: Bloomberg

| (32) | Andra teleoperatörer i Europa hade visserligen också problem, men det framgår ändå tydligt att FT:s svårigheter var en direkt följd av företagets balansräkning och finansiella struktur. |
| --- | --- |

(32)

Andra teleoperatörer i Europa hade visserligen också problem, men det framgår ändå tydligt att FT:s svårigheter var en direkt följd av företagets balansräkning och finansiella struktur.

| (33) | Detta framgår av en undersökning av spread vid Deutsche Telekom och KPN, se tabell 6 och 7.
  Tabell 6
  Räntespread med en löptid på 1 och 3 år – KPN |
| --- | --- |
| Källa: Bloomberg |

(33)

Detta framgår av en undersökning av spread vid Deutsche Telekom och KPN, se tabell 6 och 7.

Tabell 6

Räntespread med en löptid på 1 och 3 år – KPN

Image

Källa: Bloomberg

Tabell 7

Räntespread med en löptid på 1 och 4 år – Deutsche Telekom

| |
| --- |
| Källa: ibid |

Image

Källa: ibid

| (34) | Undersökningen visar att Deutsche Telekom också hade omvänd räntespread, men under kortare tid och i väsentligt mindre grad. FT hade mycket större skillnader under juni och juli 2002. |
| --- | --- |

(34)

Undersökningen visar att Deutsche Telekom också hade omvänd räntespread, men under kortare tid och i väsentligt mindre grad. FT hade mycket större skillnader under juni och juli 2002.

3.1.3.   Kursen på aktier i FT

| (35) | Också FT:s aktiekurs sjönk väsentligt under första halvåret 2002 och stod som lägst den 27 juni 2002 (7,79 euro). Därefter sjönk kursen ytterligare för att den 30 september 2002 stå i 6,01 euro, vilket framgår av tabell 8.
  Tabell 8
  Kursen på aktier i FT |
| --- | --- |
| Källa: Bloomberg |

(35)

Också FT:s aktiekurs sjönk väsentligt under första halvåret 2002 och stod som lägst den 27 juni 2002 (7,79 euro). Därefter sjönk kursen ytterligare för att den 30 september 2002 stå i 6,01 euro, vilket framgår av tabell 8.

Tabell 8

Kursen på aktier i FT

Image

Källa: Bloomberg

3.1.4.   Händelserna i juli 2002

| (36) | I en intervju som publicerades i Les Echos den 12 juli 2002 gjorde ekonomi-, finans- och industriministern (nedan ekonomi- och finansministern) följande uttalande: ”I egenskap av aktieägare kommer staten att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem... Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att vidta nödvändiga åtgärder för att de skall övervinnas” (33). |
| --- | --- |

(36)

I en intervju som publicerades i Les Echos den 12 juli 2002 gjorde ekonomi-, finans- och industriministern (nedan ekonomi- och finansministern) följande uttalande: ”I egenskap av aktieägare kommer staten att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem... Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att vidta nödvändiga åtgärder för att de skall övervinnas” (33).

| (37) | Samma dag försämrade S & P som sagt FT:s kreditvärdering till BBB-. Sänkningen resulterade dock i en kreditvärdering som fortfarande var god: en ytterligare sänkning skulle däremot ha gjort företagets skuldebrev till högriskobligationer (s.k. junk bonds). Analytikern Goldman Sachs framhöll i en rapport av den 22 juli 2002 att FT fortfarande hade en god kreditriskvärdering men slår samtidigt fast att FT höll på att klassas som högriskobligation av S & P och Moody's (34). |
| --- | --- |

(37)

Samma dag försämrade S & P som sagt FT:s kreditvärdering till BBB-. Sänkningen resulterade dock i en kreditvärdering som fortfarande var god: en ytterligare sänkning skulle däremot ha gjort företagets skuldebrev till högriskobligationer (s.k. junk bonds). Analytikern Goldman Sachs framhöll i en rapport av den 22 juli 2002 att FT fortfarande hade en god kreditriskvärdering men slår samtidigt fast att FT höll på att klassas som högriskobligation av S & P och Moody's (34).

| (38) | I ett pressmeddelande den 12 juli 2002 förtydligade S & P att beslutet att låta FT behålla en relativt god kreditriskvärdering byggde på statens uttalande om sina avsikter med företaget: ”FT kan få vissa svårigheter att återfinansiera de skulder som förfaller 2003. Statens uttalande gör dock att FT:s goda kreditriskvärdering kvarstår”. (”FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality”.) Franska regeringen hade dels gjort försäkringar direkt till S & P: ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har till Standard & Poor tydligt uppgivit att den kommer att bete sig som en rationell investerare och vidta nödvändiga åtgärder om FT skulle få problem. FT:s kreditvärdering för långfristiga skulder försämras till BBB-” (35). (”the French State – which owns 55 % of France Télécom – has clearly indicated to Standard & Poor's that it twill behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties. France Télécom LT rating cut to BBB-”.). Försäkringar gjordes även i den intervju som nämns i punkt 36. |
| --- | --- |

(38)

I ett pressmeddelande den 12 juli 2002 förtydligade S & P att beslutet att låta FT behålla en relativt god kreditriskvärdering byggde på statens uttalande om sina avsikter med företaget: ”FT kan få vissa svårigheter att återfinansiera de skulder som förfaller 2003. Statens uttalande gör dock att FT:s goda kreditriskvärdering kvarstår”. (”FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality”.) Franska regeringen hade dels gjort försäkringar direkt till S & P: ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har till Standard & Poor tydligt uppgivit att den kommer att bete sig som en rationell investerare och vidta nödvändiga åtgärder om FT skulle få problem. FT:s kreditvärdering för långfristiga skulder försämras till BBB-” (35). (”the French State – which owns 55 % of France Télécom – has clearly indicated to Standard & Poor's that it twill behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties. France Télécom LT rating cut to BBB-”.). Försäkringar gjordes även i den intervju som nämns i punkt 36.

| (39) | Det ovanstående klarlägger att FT led av en förtroendekris i juli 2002. Kreditvärderingsinstitutionerna och analytikerna var övertygade om att företaget kanske inte skulle kunna genomföra den återfinansieringsplan som ledningen lagt fram för att bemöta betalningsfristerna. Företaget stod alltså inför ett akut finansieringsproblem på grund av skuldsättningen (36). Kreditvärderingsinstituten gav dock fortfarande företaget en god kreditvärdering, med hänsyn till de uppgifter som staten lämnat. En sänkning av kreditvärderingen till en lägre nivå skulle ha ökat krisen och minskat företagets möjligheter att ta sig ur den. ”Det är därför i juni 2003 som FT:s finansieringsproblem skulle kunna bli allvarliga eller till och med oöverkomliga” (koncernens förre VD, Michel Bon). Om France Télécom inte innan dess återigen fått tillgång till marknaden (på grund av en dålig kreditvärdering) skulle staten bli tvungen att hjälpa France Télécom med återfinansieringen” (37). |
| --- | --- |

(39)

Det ovanstående klarlägger att FT led av en förtroendekris i juli 2002. Kreditvärderingsinstitutionerna och analytikerna var övertygade om att företaget kanske inte skulle kunna genomföra den återfinansieringsplan som ledningen lagt fram för att bemöta betalningsfristerna. Företaget stod alltså inför ett akut finansieringsproblem på grund av skuldsättningen (36). Kreditvärderingsinstituten gav dock fortfarande företaget en god kreditvärdering, med hänsyn till de uppgifter som staten lämnat. En sänkning av kreditvärderingen till en lägre nivå skulle ha ökat krisen och minskat företagets möjligheter att ta sig ur den. ”Det är därför i juni 2003 som FT:s finansieringsproblem skulle kunna bli allvarliga eller till och med oöverkomliga” (koncernens förre VD, Michel Bon). Om France Télécom inte innan dess återigen fått tillgång till marknaden (på grund av en dålig kreditvärdering) skulle staten bli tvungen att hjälpa France Télécom med återfinansieringen” (37).

3.2.   Uppgifter som offentliggjordes den 13 september 2002 och händelserna perioden

3.2.1.   Uppgifter som offentliggjordes den 13 september 2002

| (40) | Uttalandet i punkt 39 bekräftades sedan i september 2002 när FT:s halvårsbokslut lades fram. Kommissionen noterar i sin analys av halvårsbokslutet från den 13 september 2002 att FT:s siffror för första halvåret 2002 ökat jämfört med föregående år: omsättningen ökade med 10 %, vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar ökade med 13,2 % och rörelseresultatet med 17,3 %. Kommissionen konstaterar även en stadig tillväxt på mobiltelefonin och ett bättre resultat med Internetverksamheten. Men rörelseresultatet för den franska marknaden för fast telefoni, som stod för 31 % av omsättningen under perioden, minskade med 12,2 %. |
| --- | --- |

(40)

Uttalandet i punkt 39 bekräftades sedan i september 2002 när FT:s halvårsbokslut lades fram. Kommissionen noterar i sin analys av halvårsbokslutet från den 13 september 2002 att FT:s siffror för första halvåret 2002 ökat jämfört med föregående år: omsättningen ökade med 10 %, vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar ökade med 13,2 % och rörelseresultatet med 17,3 %. Kommissionen konstaterar även en stadig tillväxt på mobiltelefonin och ett bättre resultat med Internetverksamheten. Men rörelseresultatet för den franska marknaden för fast telefoni, som stod för 31 % av omsättningen under perioden, minskade med 12,2 %.

| (41) | Parallellt med de ovannämnda goda resultaten bekräftade FT att man befann sig i ekonomisk obalans. Underskottet på 12,2 miljarder euro den 30 juni 2002 berodde huvudsakligen på omfattande avsättningar för investeringar. Trots att saldot var positivt i halvårsresultatet uppvisade FT den 30 juni 2002 ett underskott på 440 miljoner euro i konsoliderat eget kapital. |
| --- | --- |

(41)

Parallellt med de ovannämnda goda resultaten bekräftade FT att man befann sig i ekonomisk obalans. Underskottet på 12,2 miljarder euro den 30 juni 2002 berodde huvudsakligen på omfattande avsättningar för investeringar. Trots att saldot var positivt i halvårsresultatet uppvisade FT den 30 juni 2002 ett underskott på 440 miljoner euro i konsoliderat eget kapital.

| (42) | En förenklad analys av kassaflödet den 30 juni 2002 visar att nettoskulden ökade med 6,3 miljarder euro under det första halvåret 2002 eftersom vinsten på 6,870 miljarder euro före räntor, skatt, av- och nedskrivningar inte täckte följande utgifter:






  — | Räntorna för lånen (3 099 miljoner euro). |
| --- | --- | --- |

(42)

En förenklad analys av kassaflödet den 30 juni 2002 visar att nettoskulden ökade med 6,3 miljarder euro under det första halvåret 2002 eftersom vinsten på 6,870 miljarder euro före räntor, skatt, av- och nedskrivningar inte täckte följande utgifter:

—

Räntorna för lånen (3 099 miljoner euro).

| — | Investeringar (3 820 miljoner euro). |
| --- | --- |

—

Investeringar (3 820 miljoner euro).

| — | Återköp av Vodafoneaktier till FT (4 973 miljoner euro). |
| --- | --- |

—

Återköp av Vodafoneaktier till FT (4 973 miljoner euro).

| — | Återköp av Orangeaktier från Eon (950 miljoner euro). |
| --- | --- |

—

Återköp av Orangeaktier från Eon (950 miljoner euro).

| — | Skatteskulder (608 miljoner euro). |
| --- | --- |

—

Skatteskulder (608 miljoner euro).

| (43) | Av en nettoskuld på 69,69 miljarder euro den 30 juni 2002 var huvuddelen obligationslån, nämligen 50,6 miljarder euro. I tabell 9 visas skuldens fördelning i stora drag.
  Tabell 9







  Miljarder euro |
| --- | --- |
| 30 juni 2002 |
| Utbytbara eller konvertibla obligationslån | 10,75 |
| Obligationslån | 39,85 |
| Leasing | 0,42 |
| Banklån | 6,62 |
| Övriga lån, ej bank | 0,72 |
| Ianspråktagande av ett syndikerat lån på 15 miljarder euro | 8,15 |
| Ianspråktagande av ett syndikerat lån på 1,4 miljarder US-dollar | 1,48 |
| Övriga bankkrediter samt kortfristiga lån | 4,14 |
| Bruttoskuld totalt | 72,13 |
| Placeringar i värdepapper | (0,15) |
| Likvida medel | (2,29) |
| Nettoskuld | 69,69 |
| Källa: France Télécoms konsoliderade halvårsredovisning den 30 juni 2002 |

(43)

Av en nettoskuld på 69,69 miljarder euro den 30 juni 2002 var huvuddelen obligationslån, nämligen 50,6 miljarder euro. I tabell 9 visas skuldens fördelning i stora drag.

Tabell 9

Miljarder euro

30 juni 2002

Utbytbara eller konvertibla obligationslån

10,75

Obligationslån

39,85

Leasing

0,42

Banklån

6,62

Övriga lån, ej bank

0,72

Ianspråktagande av ett syndikerat lån på 15 miljarder euro

8,15

Ianspråktagande av ett syndikerat lån på 1,4 miljarder US-dollar

1,48

Övriga bankkrediter samt kortfristiga lån

4,14

Bruttoskuld totalt

72,13

Placeringar i värdepapper

(0,15)

Likvida medel

(2,29)

Nettoskuld

69,69

Källa: France Télécoms konsoliderade halvårsredovisning den 30 juni 2002

| (44) | Karaktäristiskt för förfalloplanen är korta frister. År 2003 förföll 12,9 miljarder euro till betalning, varav 10,5 miljarder euro i obligationslån (38), 1,0 miljarder euro i koncernlån och 1,4 miljarder euro i egna placeringar. |
| --- | --- |

(44)

Karaktäristiskt för förfalloplanen är korta frister. År 2003 förföll 12,9 miljarder euro till betalning, varav 10,5 miljarder euro i obligationslån (38), 1,0 miljarder euro i koncernlån och 1,4 miljarder euro i egna placeringar.

| (45) | Under första halvåret 2004 förföll 5,5 miljarder euro i obligationslån till betalning och 6,4 miljarder euro i övriga krediter (1,4 miljarder euro och 5 miljarder euro för lånet på 15 miljarder euro) dvs. sammanlagt 11,9 miljarder euro. Mellan den 1 januari 2003 och den 30 juni 2004 måste FT alltså betala igen 24,8 miljarder euro. |
| --- | --- |

(45)

Under första halvåret 2004 förföll 5,5 miljarder euro i obligationslån till betalning och 6,4 miljarder euro i övriga krediter (1,4 miljarder euro och 5 miljarder euro för lånet på 15 miljarder euro) dvs. sammanlagt 11,9 miljarder euro. Mellan den 1 januari 2003 och den 30 juni 2004 måste FT alltså betala igen 24,8 miljarder euro.

| (46) | Under andra halvåret 2004 förfaller 2,8 miljarder euro i obligationslån och 2,6 miljarder euro i koncernlån till betalning, dvs. 5,4 miljarder euro. Detta ger sammanlagt 17,4 miljarder euro som förfaller till betalning under år 2004. |
| --- | --- |

(46)

Under andra halvåret 2004 förfaller 2,8 miljarder euro i obligationslån och 2,6 miljarder euro i koncernlån till betalning, dvs. 5,4 miljarder euro. Detta ger sammanlagt 17,4 miljarder euro som förfaller till betalning under år 2004.

| (47) | År 2005 förfaller slutligen 8,5 miljarder euro i obligationslån, 10 miljarder euro vilket utgör saldot för kreditfaciliteten på 15 miljarder euro och 0,1 miljarder euro för egna placeringar till betalning, vilket innebär totalt 18,6 miljarder euro under år 2005. |
| --- | --- |

(47)

År 2005 förfaller slutligen 8,5 miljarder euro i obligationslån, 10 miljarder euro vilket utgör saldot för kreditfaciliteten på 15 miljarder euro och 0,1 miljarder euro för egna placeringar till betalning, vilket innebär totalt 18,6 miljarder euro under år 2005.

| (48) | FT måste hantera sammanlagt 48,9 miljarder euro i skulder som förfaller till betalning under perioden 2003–2005. |
| --- | --- |

(48)

FT måste hantera sammanlagt 48,9 miljarder euro i skulder som förfaller till betalning under perioden 2003–2005.

| (49) | I beslutet om att inleda förfarandet framhöll kommissionen att FT:s skuld huvudsakligen beror på att företaget från och med 1999 hade gjort omfattande uppköp (39) som till största delen finansierades med likvida medel (40). FT har alltså lagt ut över 100 miljarder euro på att expandera, varav 80 % betalats i likvida medel (41). |
| --- | --- |

(49)

I beslutet om att inleda förfarandet framhöll kommissionen att FT:s skuld huvudsakligen beror på att företaget från och med 1999 hade gjort omfattande uppköp (39) som till största delen finansierades med likvida medel (40). FT har alltså lagt ut över 100 miljarder euro på att expandera, varav 80 % betalats i likvida medel (41).

| (50) | Kommissionen vill betona att företaget huvudsakligen expanderat inom mobiltelefonin (42) (bland annat genom att förvärva Orange plc (43), vilket var mest resurskrävande, samt Mobilcom (44) utan att förglömma övriga transaktioner avseende fast telefoni (till exempel TPSA (45), Internet (Freeserver) eller kabelnätet (NTL) (46). |
| --- | --- |

(50)

Kommissionen vill betona att företaget huvudsakligen expanderat inom mobiltelefonin (42) (bland annat genom att förvärva Orange plc (43), vilket var mest resurskrävande, samt Mobilcom (44) utan att förglömma övriga transaktioner avseende fast telefoni (till exempel TPSA (45), Internet (Freeserver) eller kabelnätet (NTL) (46).

3.2.2.   September 2002

| (51) | Den 12 september tillkännagav regeringen att FT:s VD Michel Bon avgått, men uppgav inte vem som skulle bli ny VD (47). Den 13 september upprepade regeringen i ett pressmeddelande sitt stöd för företaget och sade uttryckligen att den skulle delta i ett kommande tillskott av eget kapital till FT: ”... Efter de oförutsedda förlusterna under första halvåret har France Télécom ett stort underskott på eget kapital. Denna ekonomiska situation undergräver företagets potential. Därför kommer regeringen att ta det fulla ansvaret... Med hänsyn till den nya situationen med kraftigt försämrade räkenskaper, har Michel Bon erbjudit sig att avgå vilket regeringen har accepterat. Beslutet skall formaliseras vid ett styrelsemöte om några veckor, då en ny VD kommer att utses... Den nya VD:n kommer snarast att lägga fram en plan för styrelsen för att återställa sunda finanser, sanera skulderna och hämta upp den ekonomiska ställningen, men samtidigt bevara företagets strategiska position. Staten kommer att hjälpa France Télécom att genomföra planen och kommer själv att bidra till ett omfattande tillskott av eget kapital till företaget, enligt en tidsplan och former som återstår att fastställa med hänsyn till marknadsvillkoren. Fram till dess kommer staten vid behov att vidta åtgärder för att lösa företagets finansieringsproblem.” (48). |
| --- | --- |

(51)

Den 12 september tillkännagav regeringen att FT:s VD Michel Bon avgått, men uppgav inte vem som skulle bli ny VD (47). Den 13 september upprepade regeringen i ett pressmeddelande sitt stöd för företaget och sade uttryckligen att den skulle delta i ett kommande tillskott av eget kapital till FT: ”... Efter de oförutsedda förlusterna under första halvåret har France Télécom ett stort underskott på eget kapital. Denna ekonomiska situation undergräver företagets potential. Därför kommer regeringen att ta det fulla ansvaret... Med hänsyn till den nya situationen med kraftigt försämrade räkenskaper, har Michel Bon erbjudit sig att avgå vilket regeringen har accepterat. Beslutet skall formaliseras vid ett styrelsemöte om några veckor, då en ny VD kommer att utses... Den nya VD:n kommer snarast att lägga fram en plan för styrelsen för att återställa sunda finanser, sanera skulderna och hämta upp den ekonomiska ställningen, men samtidigt bevara företagets strategiska position. Staten kommer att hjälpa France Télécom att genomföra planen och kommer själv att bidra till ett omfattande tillskott av eget kapital till företaget, enligt en tidsplan och former som återstår att fastställa med hänsyn till marknadsvillkoren. Fram till dess kommer staten vid behov att vidta åtgärder för att lösa företagets finansieringsproblem.” (48).

| (52) | Samma dag omvärderade Moody's utsikterna för FT:s skuldsättning från negativa till stabila, sedan åtagandet att stödja FT upprepats (49). |
| --- | --- |

(52)

Samma dag omvärderade Moody's utsikterna för FT:s skuldsättning från negativa till stabila, sedan åtagandet att stödja FT upprepats (49).

3.2.3.   Oktober 2002

| (53) | Den 2 oktober 2002 utnämnde regeringen Thierry Breton till VD för FT. ekonomi- och finansministern tillkännagav utnämningen i ett pressmeddelande, där regeringen också upprepade sina åtaganden: ”På förslag från företagets styrelse har det franska ministerrådet utnämnt Thierry Breton till VD för France Télécom ... Den nya VD:n kommer omedelbart att se över firmans ställning och meddela styrelsen resultaten under de kommande veckorna. Efter översynen skall en saneringsplan utarbetas för att återställa en sund ekonomi och utveckla dess strategi, minska företagets skuldsättning och befästa dess position. Thierry Breton har stöd från staten som är fast besluten att ta sitt ansvar som aktieägare. Staten kommer att delta i omstruktureringsåtgärderna och kommer själv att lämna tillskott av eget kapital till företaget under former som skall fastställas i nära samarbete med företagets VD och styrelse. Såsom redan nämnts kommer staten fram till dess att vid behov vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem” (50). |
| --- | --- |

(53)

Den 2 oktober 2002 utnämnde regeringen Thierry Breton till VD för FT. ekonomi- och finansministern tillkännagav utnämningen i ett pressmeddelande, där regeringen också upprepade sina åtaganden: ”På förslag från företagets styrelse har det franska ministerrådet utnämnt Thierry Breton till VD för France Télécom ... Den nya VD:n kommer omedelbart att se över firmans ställning och meddela styrelsen resultaten under de kommande veckorna. Efter översynen skall en saneringsplan utarbetas för att återställa en sund ekonomi och utveckla dess strategi, minska företagets skuldsättning och befästa dess position. Thierry Breton har stöd från staten som är fast besluten att ta sitt ansvar som aktieägare. Staten kommer att delta i omstruktureringsåtgärderna och kommer själv att lämna tillskott av eget kapital till företaget under former som skall fastställas i nära samarbete med företagets VD och styrelse. Såsom redan nämnts kommer staten fram till dess att vid behov vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem” (50).

3.2.4.   December 2002-Januari 2003

| (54) | Vid ett styrelsemöte den 4 december 2002 lade FT:s nya ledning fram handlingsplanen ”Ambition FT 2005” (51) (nedan ”Ambitionsplanen 2005”). Syftet var enligt franska staten (52) att förbättra företagets rörelseresultat och få lönsamhet på investerat eget kapital. Målet på medellång sikt var alltså dubbelt, nämligen dels (i) att lösa FT:s finansieringsbehov, dels (ii) att skuldsanera och återuppbygga det egna kapitalet, vilket var en absolut förutsättning för att på sikt återställa företagets kreditvärdighet på börsmarknaden. I HSBC:s rapport sägs följande: ”Används en affärsplan som förbättrar resultatet enligt TOP-programmet bör FT:s återfinansieringsbehov under perioden 2002–2007 stanna på cirka 22 miljarder euro... Används [däremot] en affärsplan som inte ger förbättrat resultat enligt TOP-programmet lär FT:s återfinansieringsbehov 2002–2007 ligga kring 35 miljarder euro.” |
| --- | --- |

(54)

Vid ett styrelsemöte den 4 december 2002 lade FT:s nya ledning fram handlingsplanen ”Ambition FT 2005” (51) (nedan ”Ambitionsplanen 2005”). Syftet var enligt franska staten (52) att förbättra företagets rörelseresultat och få lönsamhet på investerat eget kapital. Målet på medellång sikt var alltså dubbelt, nämligen dels (i) att lösa FT:s finansieringsbehov, dels (ii) att skuldsanera och återuppbygga det egna kapitalet, vilket var en absolut förutsättning för att på sikt återställa företagets kreditvärdighet på börsmarknaden. I HSBC:s rapport sägs följande: ”Används en affärsplan som förbättrar resultatet enligt TOP-programmet bör FT:s återfinansieringsbehov under perioden 2002–2007 stanna på cirka 22 miljarder euro... Används [däremot] en affärsplan som inte ger förbättrat resultat enligt TOP-programmet lär FT:s återfinansieringsbehov 2002–2007 ligga kring 35 miljarder euro.”

| (55) | Huvuddragen i planen och de åtgärder som franska staten hade för avsikt att vidta för FT:s räkning anmäldes till kommissionen i en skrivelse av den 3 december 2002 och kompletterande uppgifter lämnades i skrivelser av den 14 och den 15 januari 2003. En närmare beskrivning av Ambitionsplanen 2005 och dess olika delar (verksamheten, omläggning av skulden och tillskottet av eget kapital) samt de övriga åtgärder som franska staten planerade ges i beslutet om att inleda förfarandet och upprepas därför inte i det här beslutet. |
| --- | --- |

(55)

Huvuddragen i planen och de åtgärder som franska staten hade för avsikt att vidta för FT:s räkning anmäldes till kommissionen i en skrivelse av den 3 december 2002 och kompletterande uppgifter lämnades i skrivelser av den 14 och den 15 januari 2003. En närmare beskrivning av Ambitionsplanen 2005 och dess olika delar (verksamheten, omläggning av skulden och tillskottet av eget kapital) samt de övriga åtgärder som franska staten planerade ges i beslutet om att inleda förfarandet och upprepas därför inte i det här beslutet.

| (56) | Presentationen av Ambitionsplanen 2005 åtföljdes av ett pressmeddelande från ekonomi- och finansministern, i vilket regeringen bekräftade att den stödde planen, att den skulle delta i tillskottet av eget kapital och lämna ett aktieägarförskott i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro. De delar av pressmeddelandet som är relevanta för det här beslutet är följande: ”Ekonomi-, finans- och industriministern Francis Mer bekräftar att staten stödjer den handlingsplan som France Télécoms styrelse antog den 4 december. 1/Koncernen France Télécom utgör en sammansvetsad industrigrupp med exceptionellt gott resultat. Företagets ekonomi är idag i obalans och det är i behov av eget kapital och på medellång sikt återfinansiering. Situationen bottnar i misslyckade investeringar som tyvärr gjordes just när den ekonomiska överhettningen var som värst samt i allmänna motgångar på marknaden. Att France Télécom inte kunde finansiera sin expansion på annat sätt än genom lån har förvärrat situationen. 2/Staten som är majoritetsägare har uppmanat den nya ledningen att återställa företagets ekonomiska balans och samtidigt behålla koncernens integritet... 3/Med tanke på den handlingsplan som utarbetades av ledningen och utsikterna till avkastning på investeringarna kommer staten att delta i tillskottet av eget kapital med 15 miljarder euro i förhållande till sin aktieandel, vilket innebär en investering på 9 miljarder euro. Staten som aktieägare agerar därmed som en rationell investerare. Det är France Télécom som skall fastställa de närmare formerna och tidsplanen för tillskottet av eget kapital. Regeringen vill att transaktionen skall genomföras med största möjliga hänsyn till enskilda aktieägare och aktieägande anställda. För att företaget skall kunna inleda transaktionen vid lämpligt tillfälle är staten beredd att lämna ett förskott på tillskottet av eget kapital, genom ett tillfälligt aktieägarförskott till France Télécom, som skall återbetalas till marknadsvillkor. 4/Hela statens andel i France Télécom kommer att överföras till ERAP, som är ett affärsdrivande offentligt industriföretag (EPIC). Det kommer att ta upp lån på finansmarknaderna för att finansiera statens andel i tillskottet av eget kapital” (53). |
| --- | --- |

(56)

Presentationen av Ambitionsplanen 2005 åtföljdes av ett pressmeddelande från ekonomi- och finansministern, i vilket regeringen bekräftade att den stödde planen, att den skulle delta i tillskottet av eget kapital och lämna ett aktieägarförskott i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro. De delar av pressmeddelandet som är relevanta för det här beslutet är följande: ”Ekonomi-, finans- och industriministern Francis Mer bekräftar att staten stödjer den handlingsplan som France Télécoms styrelse antog den 4 december. 1/Koncernen France Télécom utgör en sammansvetsad industrigrupp med exceptionellt gott resultat. Företagets ekonomi är idag i obalans och det är i behov av eget kapital och på medellång sikt återfinansiering. Situationen bottnar i misslyckade investeringar som tyvärr gjordes just när den ekonomiska överhettningen var som värst samt i allmänna motgångar på marknaden. Att France Télécom inte kunde finansiera sin expansion på annat sätt än genom lån har förvärrat situationen. 2/Staten som är majoritetsägare har uppmanat den nya ledningen att återställa företagets ekonomiska balans och samtidigt behålla koncernens integritet... 3/Med tanke på den handlingsplan som utarbetades av ledningen och utsikterna till avkastning på investeringarna kommer staten att delta i tillskottet av eget kapital med 15 miljarder euro i förhållande till sin aktieandel, vilket innebär en investering på 9 miljarder euro. Staten som aktieägare agerar därmed som en rationell investerare. Det är France Télécom som skall fastställa de närmare formerna och tidsplanen för tillskottet av eget kapital. Regeringen vill att transaktionen skall genomföras med största möjliga hänsyn till enskilda aktieägare och aktieägande anställda. För att företaget skall kunna inleda transaktionen vid lämpligt tillfälle är staten beredd att lämna ett förskott på tillskottet av eget kapital, genom ett tillfälligt aktieägarförskott till France Télécom, som skall återbetalas till marknadsvillkor. 4/Hela statens andel i France Télécom kommer att överföras till ERAP, som är ett affärsdrivande offentligt industriföretag (EPIC). Det kommer att ta upp lån på finansmarknaderna för att finansiera statens andel i tillskottet av eget kapital” (53).

| (57) | Några dagar efter det att Ambitionsplanen 2005 presenterats emitterade FT den 11 och 12 december 2002 två på varandra följande obligationslån för sammanlagt 2,9 miljarder euro. Det första obligationslånet avsåg totalt 2,5 miljarder euro under 7 år till en fast ränta på 7 %, dvs. EURIBOR + 290 punkter. FT:s kostnad för delen med fast ränta fastställdes till 7,165 % (all-inclusive). Det andra obligationslånet emitterades i pund, löpte på 15 år och uppgick till 250 miljoner engelska pund (GBP) till en fast ränta på 8 %, dvs. LIBOR + 330 punkter (54). Andra emitteringar gjordes den 15 januari 2003 för sammanlagt 5,5 miljarder euro (55). Detta obligationslån består av tre delar (1 miljard euro till en fast ränta på 6 % löper på 4,7 år, den andra delen är på 3,5 miljarder euro till fast ränta på 7,5 % och löper på 10 år, medan den sista delen är på 1 miljarder euro till fast ränta på 8,125 % och löper på 30 år). Den del av det syndikerade lånet på 15 miljarder euro som förföll till betalning, dvs. 5 miljarder euro med en löptid på 3 till Euriborränta + 125 punkter, förnyades den 10 februari 2003. |
| --- | --- |

(57)

Några dagar efter det att Ambitionsplanen 2005 presenterats emitterade FT den 11 och 12 december 2002 två på varandra följande obligationslån för sammanlagt 2,9 miljarder euro. Det första obligationslånet avsåg totalt 2,5 miljarder euro under 7 år till en fast ränta på 7 %, dvs. EURIBOR + 290 punkter. FT:s kostnad för delen med fast ränta fastställdes till 7,165 % (all-inclusive). Det andra obligationslånet emitterades i pund, löpte på 15 år och uppgick till 250 miljoner engelska pund (GBP) till en fast ränta på 8 %, dvs. LIBOR + 330 punkter (54). Andra emitteringar gjordes den 15 januari 2003 för sammanlagt 5,5 miljarder euro (55). Detta obligationslån består av tre delar (1 miljard euro till en fast ränta på 6 % löper på 4,7 år, den andra delen är på 3,5 miljarder euro till fast ränta på 7,5 % och löper på 10 år, medan den sista delen är på 1 miljarder euro till fast ränta på 8,125 % och löper på 30 år). Den del av det syndikerade lånet på 15 miljarder euro som förföll till betalning, dvs. 5 miljarder euro med en löptid på 3 till Euriborränta + 125 punkter, förnyades den 10 februari 2003.

| (58) | Den 17 december 2002 förtydligade S & P att regeringens stöd sedan juli 2002 varit en av huvudorsakerna till att FT:s kreditvärdering varit fortsatt god (56) vilket fick ytterligare stöd av uttalandet om aktieägarförskottet och åtagandet att delta i proportion till aktieinnehavet i en återfinansiering på 15 miljarder euro (57). |
| --- | --- |

(58)

Den 17 december 2002 förtydligade S & P att regeringens stöd sedan juli 2002 varit en av huvudorsakerna till att FT:s kreditvärdering varit fortsatt god (56) vilket fick ytterligare stöd av uttalandet om aktieägarförskottet och åtagandet att delta i proportion till aktieinnehavet i en återfinansiering på 15 miljarder euro (57).

3.2.5.   Februari/Mars 2003

| (59) | FT avslutade räkenskapsåret 2002 med en förlust på cirka 21 miljarder euro och en nettoskuld på nära 68 miljarder euro. |
| --- | --- |

(59)

FT avslutade räkenskapsåret 2002 med en förlust på cirka 21 miljarder euro och en nettoskuld på nära 68 miljarder euro.

| (60) | Den 4 mars 2003 verkställdes det tillskott av eget kapital på 15 miljarder euro som ingick i Ambitionsplanen 2005. Transaktionen var mycket framgångsrik och avslutades den 11 april. Den 14 april 2003 ägde staten 58,9 % av aktierna i FT, varav 28,6 % via ERAP. |
| --- | --- |

(60)

Den 4 mars 2003 verkställdes det tillskott av eget kapital på 15 miljarder euro som ingick i Ambitionsplanen 2005. Transaktionen var mycket framgångsrik och avslutades den 11 april. Den 14 april 2003 ägde staten 58,9 % av aktierna i FT, varav 28,6 % via ERAP.

| (61) | Kommissionen konstaterar att kapitaltillskottet i stort sett motsvarade FT:s strukturella behov. Efter transaktionen förbättrades därför FT:s kreditvärdering. S & P höjde kreditvärderingen till BBB med bevakning för stabil utsikt den 14 maj 2003 (och från A-3 till A-2 för kreditvärderingen på kort sikt) och Fitch höjde FT:s kreditvärdering från BBB- till BBB den 8 augusti 2003. Kommissionen vill framhålla att kreditvärderingsinstituten då inte längre betraktade stödet från staten som avgörande för företagets kreditvärdering (58). |
| --- | --- |

(61)

Kommissionen konstaterar att kapitaltillskottet i stort sett motsvarade FT:s strukturella behov. Efter transaktionen förbättrades därför FT:s kreditvärdering. S & P höjde kreditvärderingen till BBB med bevakning för stabil utsikt den 14 maj 2003 (och från A-3 till A-2 för kreditvärderingen på kort sikt) och Fitch höjde FT:s kreditvärdering från BBB- till BBB den 8 augusti 2003. Kommissionen vill framhålla att kreditvärderingsinstituten då inte längre betraktade stödet från staten som avgörande för företagets kreditvärdering (58).

4.   SYNPUNKTER FRÅN TREDJE MAN

| (62) | Kommissionen har inhämtat synpunkter från flera berörda parter. Innehållet i synpunkterna återges i stora drag nedan. |
| --- | --- |

(62)

Kommissionen har inhämtat synpunkter från flera berörda parter. Innehållet i synpunkterna återges i stora drag nedan.

4.1.   Synpunkter från Telecom Italia

| (63) | Telecom Italia framhåller att alla stödåtgärder till förmån för FT kan påverka konkurrensen på telekommarknaderna, och särskilt marknaden i Frankrike. Det är därför viktigt att franska statens åtgärder åtföljs av kompensationsåtgärder som skall mildra effekterna på konkurrensen. Det vore lämpligt med reglering för att underlätta och påskynda nya operatörers tillträde till och användning av FT:s infrastruktur, i synnerhet accessnätet, och korta ner tiden för att förhandla fram ett avtal om sådan samtrafik och tillhandahållande. |
| --- | --- |

(63)

Telecom Italia framhåller att alla stödåtgärder till förmån för FT kan påverka konkurrensen på telekommarknaderna, och särskilt marknaden i Frankrike. Det är därför viktigt att franska statens åtgärder åtföljs av kompensationsåtgärder som skall mildra effekterna på konkurrensen. Det vore lämpligt med reglering för att underlätta och påskynda nya operatörers tillträde till och användning av FT:s infrastruktur, i synnerhet accessnätet, och korta ner tiden för att förhandla fram ett avtal om sådan samtrafik och tillhandahållande.

4.2.   Synpunkter från WorldCom

| (64) | WorldCom instämmer i den bedömning kommissionen gör i beslutet om att inleda förfarandet. Bolaget hävdar att det statliga stödet gav FT så god likviditet att man kunde återbetala sin skuld utan att behöva avyttra några strategiska tillgångar. Bolaget anser även att det statliga stödet gjorde att FT kunde fortsätta sin branschstrategi via vertikalt samordnade nät och tjänsteoperatörer på telekommarknaden. WorldCom anser att strategin leder till konkurrenshämmande beteenden såsom korssubventionering, att FT utövar prispress genom att erbjuda slutkunderna helt andra priser än de konkurrenter till den tidigare monopoloperatören får betala för tillträdet till infrastrukturen, och att företaget fått möjlighet att vid upphandling lämna specialutformade erbjudanden som är omöjliga att konkurrera med (två exempel som nämns är upphandlingen av ”Sipperec” och ”Assistance publique/Hôpitaux de Paris”). |
| --- | --- |

(64)

WorldCom instämmer i den bedömning kommissionen gör i beslutet om att inleda förfarandet. Bolaget hävdar att det statliga stödet gav FT så god likviditet att man kunde återbetala sin skuld utan att behöva avyttra några strategiska tillgångar. Bolaget anser även att det statliga stödet gjorde att FT kunde fortsätta sin branschstrategi via vertikalt samordnade nät och tjänsteoperatörer på telekommarknaden. WorldCom anser att strategin leder till konkurrenshämmande beteenden såsom korssubventionering, att FT utövar prispress genom att erbjuda slutkunderna helt andra priser än de konkurrenter till den tidigare monopoloperatören får betala för tillträdet till infrastrukturen, och att företaget fått möjlighet att vid upphandling lämna specialutformade erbjudanden som är omöjliga att konkurrera med (två exempel som nämns är upphandlingen av ”Sipperec” och ”Assistance publique/Hôpitaux de Paris”).

| (65) | För att minska snedvridningen av konkurrensen efter stödet till FT föreslår WorldCom strukturella kompensationsåtgärder, t.ex. överlåtelse av tillgångar som Global One/Equant, Orange, Wanadoo/Oléane alternativt det lokala telenätet i Frankrike, eller en faktisk och insynsvänlig strukturell åtskillnad mellan FT och försäljningsverksamheten. Som beteenderelaterade kompensationsåtgärder nämner företaget att FT:s försäljningsverksamhet bör skiljas från den övriga verksamheten, att räkenskaperna bör offentliggöras i sin helhet och att priserna bör kontrolleras. |
| --- | --- |

(65)

För att minska snedvridningen av konkurrensen efter stödet till FT föreslår WorldCom strukturella kompensationsåtgärder, t.ex. överlåtelse av tillgångar som Global One/Equant, Orange, Wanadoo/Oléane alternativt det lokala telenätet i Frankrike, eller en faktisk och insynsvänlig strukturell åtskillnad mellan FT och försäljningsverksamheten. Som beteenderelaterade kompensationsåtgärder nämner företaget att FT:s försäljningsverksamhet bör skiljas från den övriga verksamheten, att räkenskaperna bör offentliggöras i sin helhet och att priserna bör kontrolleras.

4.3.   Synpunkter från C

| (66) | C har lämnat följande synpunkter:






  a) | De aktuella åtgärderna utgör statligt stöd. C hävdar att det av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (59) (nedan ”riktlinjerna”) framgår att offentliga medel som beviljas företag i ekonomiska svårigheter bör presumeras utgöra stöd. C anser att franska statens kreditfacilitet på 9 miljarder euro till FT samt deltagandet i återfinansieringen av FT innehåller inslag av stöd. Företaget framhåller att kreditfaciliteten inte tillhandahållits enligt principen om rationella investeringar, bland annat med hänvisning till den föreslagna räntan och provisionen. C anser att samtidighetsprincipen inte heller följts, eftersom franska staten beviljade kreditfaciliteten och tillkännagav sitt deltagande i återfinansieringen innan Ambitionsplanen 2005 blivit offentlig och övriga investerare gjort några bindande åtaganden. Eftersom FT:s konkurrenter inte kan mobilisera kapital på dessa villkor och i denna omfattning har FT fått en konkurrensfördel som inte hade kunnat erhållas till marknadsmässiga villkor. |
| --- | --- | --- |

(66)

C har lämnat följande synpunkter:

a)

De aktuella åtgärderna utgör statligt stöd. C hävdar att det av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (59) (nedan ”riktlinjerna”) framgår att offentliga medel som beviljas företag i ekonomiska svårigheter bör presumeras utgöra stöd. C anser att franska statens kreditfacilitet på 9 miljarder euro till FT samt deltagandet i återfinansieringen av FT innehåller inslag av stöd. Företaget framhåller att kreditfaciliteten inte tillhandahållits enligt principen om rationella investeringar, bland annat med hänvisning till den föreslagna räntan och provisionen. C anser att samtidighetsprincipen inte heller följts, eftersom franska staten beviljade kreditfaciliteten och tillkännagav sitt deltagande i återfinansieringen innan Ambitionsplanen 2005 blivit offentlig och övriga investerare gjort några bindande åtaganden. Eftersom FT:s konkurrenter inte kan mobilisera kapital på dessa villkor och i denna omfattning har FT fått en konkurrensfördel som inte hade kunnat erhållas till marknadsmässiga villkor.

| b) | De aktuella åtgärderna är inte förenliga med riktlinjerna enligt C. I andra hand anger C att det beviljade stödet borde ha begränsats till det som var strikt nödvändigt för att säkra FT:s överlevnad och inte borde ha fått finansiera FT:s offensiva expansion. C tillägger att en privatisering av FT skulle följa principen om första och sista gången som tillämpas på omstruktureringsstöd. C uppmärksammar kommissionen på att konkurrensen på den tyska telekommarknaden snedvridits på grund av stödåtgärderna och föreslår med avseende på sådana kompensationsåtgärder som avses i riktlinjerna, att hela eller delar av FT:s dotterbolag Orange bör överlåtas. |
| --- | --- |

b)

De aktuella åtgärderna är inte förenliga med riktlinjerna enligt C. I andra hand anger C att det beviljade stödet borde ha begränsats till det som var strikt nödvändigt för att säkra FT:s överlevnad och inte borde ha fått finansiera FT:s offensiva expansion. C tillägger att en privatisering av FT skulle följa principen om första och sista gången som tillämpas på omstruktureringsstöd. C uppmärksammar kommissionen på att konkurrensen på den tyska telekommarknaden snedvridits på grund av stödåtgärderna och föreslår med avseende på sådana kompensationsåtgärder som avses i riktlinjerna, att hela eller delar av FT:s dotterbolag Orange bör överlåtas.

4.4.   Synpunkter från A

| (67) | A framhåller att det i beslutet om att inleda förfarandet sägs att statens avsikt var att återställa FT:s sunda ekonomiska ställning genom ett aktieägarförskott på 9 miljarder euro och en immateriell garanti från staten till förmån för FT för att säkra obligationsemissionerna. Dessa åtgärder följer enligt A inte principen om rationella privata investeringar, utan innehåller inslag av stöd. A anser även att FT:s inställning till patentavgifterna innehåller inslag av stöd. |
| --- | --- |

(67)

A framhåller att det i beslutet om att inleda förfarandet sägs att statens avsikt var att återställa FT:s sunda ekonomiska ställning genom ett aktieägarförskott på 9 miljarder euro och en immateriell garanti från staten till förmån för FT för att säkra obligationsemissionerna. Dessa åtgärder följer enligt A inte principen om rationella privata investeringar, utan innehåller inslag av stöd. A anser även att FT:s inställning till patentavgifterna innehåller inslag av stöd.

4.5.   Synpunkter från Bouygues och Bouygues Télécom

| (68) | Bouygues och Bouygues Télécom inkom med följande synpunkter:






  a) | BT hävdar att det osvikliga och oåterkalleliga stödet från staten utgjorde grunden i FT:s återfinansieringsplan och för att företaget kunde återhämta sig. Med tanke på företagets kritiska ekonomiska ställning anser BT att enbart franska staten hade möjlighet att återställa marknadens förtroende och vända utvecklingen så att företaget kunde betala sina kortfristiga lån och inleda en omfattande återfinansiering på fördelaktiga ekonomiska villkor. BT anser att följande åtgärder utgör statligt stöd enligt definitionen i artikel 87.1 i fördraget:






  i) | ekonomi- och finansministerns uttalanden mellan den 12 juli och den 4 december 2002 utgjorde en statlig garanti som ingicks med statliga medel. |
| --- | --- | --- | --- |

(68)

Bouygues och Bouygues Télécom inkom med följande synpunkter:

a)

BT hävdar att det osvikliga och oåterkalleliga stödet från staten utgjorde grunden i FT:s återfinansieringsplan och för att företaget kunde återhämta sig. Med tanke på företagets kritiska ekonomiska ställning anser BT att enbart franska staten hade möjlighet att återställa marknadens förtroende och vända utvecklingen så att företaget kunde betala sina kortfristiga lån och inleda en omfattande återfinansiering på fördelaktiga ekonomiska villkor. BT anser att följande åtgärder utgör statligt stöd enligt definitionen i artikel 87.1 i fördraget:

i)

ekonomi- och finansministerns uttalanden mellan den 12 juli och den 4 december 2002 utgjorde en statlig garanti som ingicks med statliga medel.

| ii) | Aktieägarförskottet och tillskottet av eget kapital ingicks med statliga medel. |
| --- | --- |

ii)

Aktieägarförskottet och tillskottet av eget kapital ingicks med statliga medel.

| iii) | Åtgärderna gav fördelar som France Télécom inte skulle ha kunnat erhålla till normala marknadsvillkor. |
| --- | --- |

iii)

Åtgärderna gav fördelar som France Télécom inte skulle ha kunnat erhålla till normala marknadsvillkor.

| iv) | Åtgärderna följde inte principen om rationella privata investeringar till sedvanliga marknadsvillkor. |
| --- | --- |

iv)

Åtgärderna följde inte principen om rationella privata investeringar till sedvanliga marknadsvillkor.

| v) | Åtgärderna påverkade konkurrensen. |
| --- | --- |

v)

Åtgärderna påverkade konkurrensen.

| vi) | Åtgärderna påverkade handeln inom gemenskapen. |
| --- | --- |

vi)

Åtgärderna påverkade handeln inom gemenskapen.

| b) | Åtgärderna kan inte anses förenliga med den gemensamma marknaden i den mening som avses i riktlinjerna. |
| --- | --- |

b)

Åtgärderna kan inte anses förenliga med den gemensamma marknaden i den mening som avses i riktlinjerna.

| (69) | I första hand framhåller BT att expansionspolitiken på mobiltelefonisektorn år 2000 under statliga påtryckningar försämrade företagets ekonomiska ställning och finanser, vilket en första sparplan inte kunde hejda. |
| --- | --- |

(69)

I första hand framhåller BT att expansionspolitiken på mobiltelefonisektorn år 2000 under statliga påtryckningar försämrade företagets ekonomiska ställning och finanser, vilket en första sparplan inte kunde hejda.

| (70) | BT anser att staten gjorde ett oåterkalleligt åtagande att bistå på alla sätt om företaget inte kunde fullgöra sina ekonomiska åtaganden, genom ekonomi- och finansministerns uttalanden och statens oåterkalleliga stöd som upprepades i flera uttalanden mellan den 12 juli 2002 och den 4 december 2002 och som sedan åtföljdes av en rad åtgärder, bland annat en kreditfacilitet på 9 miljarder euro och ett oåterkalleligt statligt åtagande att delta i kapitaltillskottet i proportion till sin andel i företaget. BT framhåller att åtagandet utgör en faktisk statlig garanti med rättsverkan på statliga medel. BT framhåller att den statliga garantin är obegränsad till belopp och giltighetstid. |
| --- | --- |

(70)

BT anser att staten gjorde ett oåterkalleligt åtagande att bistå på alla sätt om företaget inte kunde fullgöra sina ekonomiska åtaganden, genom ekonomi- och finansministerns uttalanden och statens oåterkalleliga stöd som upprepades i flera uttalanden mellan den 12 juli 2002 och den 4 december 2002 och som sedan åtföljdes av en rad åtgärder, bland annat en kreditfacilitet på 9 miljarder euro och ett oåterkalleligt statligt åtagande att delta i kapitaltillskottet i proportion till sin andel i företaget. BT framhåller att åtagandet utgör en faktisk statlig garanti med rättsverkan på statliga medel. BT framhåller att den statliga garantin är obegränsad till belopp och giltighetstid.

| (71) | BT hänvisar till att kommissionen i beslutet om Crédit Foncier de France (CFF) (60) ansåg att regeringens uttalanden haft till syfte och effekt att lugna bankens borgenärer i fråga om kvaliteten på lånen och inte – som de franska myndigheterna hävdade – kunde betraktas som ett enbart politiskt men inte rättsligt bindande åtagande. BT förtydligar att de stödjande uttalandena i ärendet lugnade CFF:s borgenärer som då inte krävde omedelbar återbetalning av fordringarna, varför CFF inte behövde använda statens kreditfacilitet utan kunde utveckla och genomföra en omstruktureringsplan. |
| --- | --- |

(71)

BT hänvisar till att kommissionen i beslutet om Crédit Foncier de France (CFF) (60) ansåg att regeringens uttalanden haft till syfte och effekt att lugna bankens borgenärer i fråga om kvaliteten på lånen och inte – som de franska myndigheterna hävdade – kunde betraktas som ett enbart politiskt men inte rättsligt bindande åtagande. BT förtydligar att de stödjande uttalandena i ärendet lugnade CFF:s borgenärer som då inte krävde omedelbar återbetalning av fordringarna, varför CFF inte behövde använda statens kreditfacilitet utan kunde utveckla och genomföra en omstruktureringsplan.

| (72) | BT påpekar vidare att den EG-rättsliga tolkningen har stöd i nationell rätt. Bland annat i fransk handelsrätt liknas sådana stödjande uttalanden vid en avsiktsförklaring som domstolarna jämställer med faktiska garantier, vilket framgår av praxis på senare tid (61). BT tillägger att franska kassationsdomstolen visserligen ännu inte principiellt bedömt vilket värde ett unilateralt åtagande har som upphov till en skyldighet, men att värdet får bedömas från fall till fall. |
| --- | --- |

(72)

BT påpekar vidare att den EG-rättsliga tolkningen har stöd i nationell rätt. Bland annat i fransk handelsrätt liknas sådana stödjande uttalanden vid en avsiktsförklaring som domstolarna jämställer med faktiska garantier, vilket framgår av praxis på senare tid (61). BT tillägger att franska kassationsdomstolen visserligen ännu inte principiellt bedömt vilket värde ett unilateralt åtagande har som upphov till en skyldighet, men att värdet får bedömas från fall till fall.

| (73) | BT utarbetade sina synpunkter med hjälp av en expert (62) som framhåller att ett åtagande från en förvaltningsmyndighet enligt fast rättspraxis i fransk förvaltningsrätt inte bör bedömas med avseende på formen utan med avseende på sitt innehåll. BT:s expert påtalar att denna praxis uttryckligen tillämpas på uttalanden: förvaltningsdomstolen anser att utfästelser, även om de inte åtföljs av någon särskild rättshandling, utgör åtaganden eftersom de är en viljeyttring från förvaltningsmyndigheten. För att ett statligt åtagande skall föreligga räcker det att myndigheten betett sig så att det givit intryck av att den kommer att vidta vissa åtgärder. Det spelar därför ingen roll om åtagandet är skriftligt eller muntligt eller bara kan härledas ur myndighetens beteende. Det enda villkor som förvaltningsdomstolen anser måste uppfyllas är att utfästelsen skall vara fast och tydlig eller utgöra en tillräckligt pådrivande faktor. |
| --- | --- |

(73)

BT utarbetade sina synpunkter med hjälp av en expert (62) som framhåller att ett åtagande från en förvaltningsmyndighet enligt fast rättspraxis i fransk förvaltningsrätt inte bör bedömas med avseende på formen utan med avseende på sitt innehåll. BT:s expert påtalar att denna praxis uttryckligen tillämpas på uttalanden: förvaltningsdomstolen anser att utfästelser, även om de inte åtföljs av någon särskild rättshandling, utgör åtaganden eftersom de är en viljeyttring från förvaltningsmyndigheten. För att ett statligt åtagande skall föreligga räcker det att myndigheten betett sig så att det givit intryck av att den kommer att vidta vissa åtgärder. Det spelar därför ingen roll om åtagandet är skriftligt eller muntligt eller bara kan härledas ur myndighetens beteende. Det enda villkor som förvaltningsdomstolen anser måste uppfyllas är att utfästelsen skall vara fast och tydlig eller utgöra en tillräckligt pådrivande faktor.

| (74) | BT:s expert framhåller att ekonomi- och finansministerns uttalanden i det aktuella ärendet uppfyller samtliga kriterier som ställs på statliga åtaganden. I varje uttalande uttrycker ministern sin avsikt att lämna ett ovillkorligt stöd till FT – i former som dessutom uttryckligen anges: tillskott av eget kapital, vidtagande av åtgärder för att företaget skall undvika finansieringsproblem, användning av ERAP dit statens andel överfördes. Eftersom dessa uttalanden är fasta och tydliga och uttrycks förbehållslöst bör de betraktas som statliga åtaganden. Ministern såg även till att uttalandena blev offentliga. De kan därför inte bara anses utgöra avsiktsförklaringar. |
| --- | --- |

(74)

BT:s expert framhåller att ekonomi- och finansministerns uttalanden i det aktuella ärendet uppfyller samtliga kriterier som ställs på statliga åtaganden. I varje uttalande uttrycker ministern sin avsikt att lämna ett ovillkorligt stöd till FT – i former som dessutom uttryckligen anges: tillskott av eget kapital, vidtagande av åtgärder för att företaget skall undvika finansieringsproblem, användning av ERAP dit statens andel överfördes. Eftersom dessa uttalanden är fasta och tydliga och uttrycks förbehållslöst bör de betraktas som statliga åtaganden. Ministern såg även till att uttalandena blev offentliga. De kan därför inte bara anses utgöra avsiktsförklaringar.

| (75) | BT:s expert betonar att dessa utfästelser, eftersom de utgör ett statligt åtagande, har rättsverkan och är bindande gentemot FT, dess borgenärer och dess anställda oavsett om de är lagliga eller ej. |
| --- | --- |

(75)

BT:s expert betonar att dessa utfästelser, eftersom de utgör ett statligt åtagande, har rättsverkan och är bindande gentemot FT, dess borgenärer och dess anställda oavsett om de är lagliga eller ej.

| (76) | BT hävdar att den franska regeringens uttalanden från den 12 juli 2002 är en sorts förvaltningsbeslut som binder staten även inför förvaltningsdomstolen. Förvaltningsdomstolen tar hänsyn till myndighetens allmänna handlande och därav följande förvaltningsbeslut vars rättsverkningar beror antingen på en ändring av bestämmelserna eller på klagandens personliga situation, oavsett beslutens form eller om de går någon emot eller ej. Den 26 maj 2004 sände BT kommissionen en annan utredning (63) som drar slutsatsen att statens uttalanden uttrycker ett formellt, tydligt och oåterkalleligt statligt åtagande, som kan få rättsliga följder och att staten i förekommande fall kan hållas ansvarig om den inte fullgör sina åtaganden gentemot FT. |
| --- | --- |

(76)

BT hävdar att den franska regeringens uttalanden från den 12 juli 2002 är en sorts förvaltningsbeslut som binder staten även inför förvaltningsdomstolen. Förvaltningsdomstolen tar hänsyn till myndighetens allmänna handlande och därav följande förvaltningsbeslut vars rättsverkningar beror antingen på en ändring av bestämmelserna eller på klagandens personliga situation, oavsett beslutens form eller om de går någon emot eller ej. Den 26 maj 2004 sände BT kommissionen en annan utredning (63) som drar slutsatsen att statens uttalanden uttrycker ett formellt, tydligt och oåterkalleligt statligt åtagande, som kan få rättsliga följder och att staten i förekommande fall kan hållas ansvarig om den inte fullgör sina åtaganden gentemot FT.

| (77) | BT anser att åtgärderna därför absolut inte utgör något psykologiskt stöd som franska staten hävdat, utan utgör en garanti som är rättsligt bindande för upphovsmannen. |
| --- | --- |

(77)

BT anser att åtgärderna därför absolut inte utgör något psykologiskt stöd som franska staten hävdat, utan utgör en garanti som är rättsligt bindande för upphovsmannen.

| (78) | BT framför slutligen att den bindande karaktären på statens uttalanden om garantin bekräftas i ett cirkulär från ekonomi- och finansministeriet av den 22 juli 2003, som uttryckligen hänvisar till underförstådda garantier (64). |
| --- | --- |

(78)

BT framför slutligen att den bindande karaktären på statens uttalanden om garantin bekräftas i ett cirkulär från ekonomi- och finansministeriet av den 22 juli 2003, som uttryckligen hänvisar till underförstådda garantier (64).

| (79) | I fråga om aktieägarförskottet och tillskottet av eget kapital anser BT att den statligt finansierade garantin konkret uttrycktes dels genom kreditfaciliteten på 9 miljarder euro till förmån för FT, dels genom statens oåterkalleliga åtagande att bidra till kapitaltillskottet i proportion till sin andel i FT vilket sedan följdes av en återfinansiering. BT tillägger att det faktum att medlen var statliga inte påverkas av att franska staten gick via ERAP för att ge FT kreditfaciliteten på 9 miljarder euro. BT hävdar att ERAP gav FT en fördelaktig låneränta, dels på grund av sin ställning som ett affärsdrivande offentligt industriföretag (s.k. EPIC – établissement public industriel et commercial), dels eftersom staten uttryckligen garanterade 10 miljarder euro (65). Dessa åtgärder finansierades därför med statliga medel, även om kreditfaciliteten i slutändan inte behövde användas. |
| --- | --- |

(79)

I fråga om aktieägarförskottet och tillskottet av eget kapital anser BT att den statligt finansierade garantin konkret uttrycktes dels genom kreditfaciliteten på 9 miljarder euro till förmån för FT, dels genom statens oåterkalleliga åtagande att bidra till kapitaltillskottet i proportion till sin andel i FT vilket sedan följdes av en återfinansiering. BT tillägger att det faktum att medlen var statliga inte påverkas av att franska staten gick via ERAP för att ge FT kreditfaciliteten på 9 miljarder euro. BT hävdar att ERAP gav FT en fördelaktig låneränta, dels på grund av sin ställning som ett affärsdrivande offentligt industriföretag (s.k. EPIC – établissement public industriel et commercial), dels eftersom staten uttryckligen garanterade 10 miljarder euro (65). Dessa åtgärder finansierades därför med statliga medel, även om kreditfaciliteten i slutändan inte behövde användas.

| (80) | I kompletterande synpunkter den 11 april 2003 hävdar BT att återfinansieringen med hänsyn till företagets ekonomiska ställning bara kunde ha genomförts den 24 mars 2003, eftersom övriga stödåtgärder vidtagits innan. Återfinansieringen utgör därför i sig ett statligt stöd, eftersom det var en direkt följd av ett tidigare statligt stöd (66). |
| --- | --- |

(80)

I kompletterande synpunkter den 11 april 2003 hävdar BT att återfinansieringen med hänsyn till företagets ekonomiska ställning bara kunde ha genomförts den 24 mars 2003, eftersom övriga stödåtgärder vidtagits innan. Återfinansieringen utgör därför i sig ett statligt stöd, eftersom det var en direkt följd av ett tidigare statligt stöd (66).

| (81) | I fråga om kravet på att en fördel faktiskt skall ha erhållits, framför BT att garantin lämnades efter det att kreditvärderingsinstituten sänkt FT:s betyg och att syftet var att återställa marknadens förtroende. |
| --- | --- |

(81)

I fråga om kravet på att en fördel faktiskt skall ha erhållits, framför BT att garantin lämnades efter det att kreditvärderingsinstituten sänkt FT:s betyg och att syftet var att återställa marknadens förtroende.

| (82) | BT betonar att effekten av garantin blev att FT ånyo fick tillgång till finansmarknaderna. Garantin förbättrade även utsikterna för FT:s kreditvärdering och gjorde att företaget kunde undvika att klassas ner som högriskobjekt. BT framhåller också att börskursen på FT:s aktier förbättrades väsentligt. Dessutom blev företagets räntespread på obligationsmarknaden smalare efter juni 2002 varför FT kunde lägga om lånet och lösa likviditetsbehovet. BT framhåller att garantin inte bara gav FT tillträde till finansmarknaden utan också gjorde det möjligt att emittera obligationer till en ränta som inte hade någon motsvarighet i FT:s verkliga ekonomiska ställning. |
| --- | --- |

(82)

BT betonar att effekten av garantin blev att FT ånyo fick tillgång till finansmarknaderna. Garantin förbättrade även utsikterna för FT:s kreditvärdering och gjorde att företaget kunde undvika att klassas ner som högriskobjekt. BT framhåller också att börskursen på FT:s aktier förbättrades väsentligt. Dessutom blev företagets räntespread på obligationsmarknaden smalare efter juni 2002 varför FT kunde lägga om lånet och lösa likviditetsbehovet. BT framhåller att garantin inte bara gav FT tillträde till finansmarknaden utan också gjorde det möjligt att emittera obligationer till en ränta som inte hade någon motsvarighet i FT:s verkliga ekonomiska ställning.

| (83) | BT nämner i sina synpunkter av den 11 april 2003 att tillkännagivandet och genomförandet av statens stöd gav fördelar genom aktieägarförskottet och återfinansieringen. Fördelarna gjorde bland annat att likviditetsbehovet senarelades, vilket ökade möjligheterna att finansiera lånen och gjorde det faktiskt och potentiellt möjligt att skjuta fram kassaskulden samt gav en faktisk och potentiell kostnadsminskning. |
| --- | --- |

(83)

BT nämner i sina synpunkter av den 11 april 2003 att tillkännagivandet och genomförandet av statens stöd gav fördelar genom aktieägarförskottet och återfinansieringen. Fördelarna gjorde bland annat att likviditetsbehovet senarelades, vilket ökade möjligheterna att finansiera lånen och gjorde det faktiskt och potentiellt möjligt att skjuta fram kassaskulden samt gav en faktisk och potentiell kostnadsminskning.

| (84) | BT framhåller på denna punkt slutligen att FT fick fördelar värda över 40 miljarder euro (3 miljarder euro för alla franska statens stödåtgärder till förmån för FT och 36,7 miljarder euro i form av statens deltagande i återfinansieringen av FT). Detta belopp tar inte hänsyn till att FT fick ökat handlingsutrymme när finansieringsproblemen löstes, eftersom likviditetsbehovet minskade med nära 43 miljarder euro. |
| --- | --- |

(84)

BT framhåller på denna punkt slutligen att FT fick fördelar värda över 40 miljarder euro (3 miljarder euro för alla franska statens stödåtgärder till förmån för FT och 36,7 miljarder euro i form av statens deltagande i återfinansieringen av FT). Detta belopp tar inte hänsyn till att FT fick ökat handlingsutrymme när finansieringsproblemen löstes, eftersom likviditetsbehovet minskade med nära 43 miljarder euro.

| (85) | I sina kompletterande synpunkter av den 7 januari 2004 framförde BT att den fördel statens oåterkalleliga stöd gav FT skulle kunna beräknas till över 30 miljarder euro, medan fördelen på grund av återfinansieringstransaktionen skulle kunna beräknas till över 50 miljarder euro. |
| --- | --- |

(85)

I sina kompletterande synpunkter av den 7 januari 2004 framförde BT att den fördel statens oåterkalleliga stöd gav FT skulle kunna beräknas till över 30 miljarder euro, medan fördelen på grund av återfinansieringstransaktionen skulle kunna beräknas till över 50 miljarder euro.

| (86) | BT hävdar att stödåtgärderna inte är förenliga med principen om rationella privata investeringar av följande skäl:






  a) | Ovillkorligt och obegränsat åtagande: BT erinrar om att statens uttalanden utgör ett fast och ovillkorligt rättsligt åtagande som en investerare aldrig skulle ha gjort förbehållslöst. Det är frågan om en obegränsad garanti till ett hårt skuldsatt företag som är sårbart på kort sikt. BT anser att åtgärden inte uppfyller kriterierna i kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (67) (nedan ”tillkännagivandet om statligt stöd i form av garantier”) eftersom FT var i ekonomiska svårigheter när garantin lämnades och eftersom garantin inte avser någon närmare angiven transaktion och inte ger upphov till någon avkastning. FT har därför fått fördelar som företaget inte skulle ha kunnat få under normala marknadsvillkor. |
| --- | --- | --- |

(86)

BT hävdar att stödåtgärderna inte är förenliga med principen om rationella privata investeringar av följande skäl:

a)

Ovillkorligt och obegränsat åtagande: BT erinrar om att statens uttalanden utgör ett fast och ovillkorligt rättsligt åtagande som en investerare aldrig skulle ha gjort förbehållslöst. Det är frågan om en obegränsad garanti till ett hårt skuldsatt företag som är sårbart på kort sikt. BT anser att åtgärden inte uppfyller kriterierna i kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (67) (nedan ”tillkännagivandet om statligt stöd i form av garantier”) eftersom FT var i ekonomiska svårigheter när garantin lämnades och eftersom garantin inte avser någon närmare angiven transaktion och inte ger upphov till någon avkastning. FT har därför fått fördelar som företaget inte skulle ha kunnat få under normala marknadsvillkor.

| b) | Villkoren för aktieägarförskottet: BT hävdar att statens beteende helt motiverades av statsfinansiella krav (bland annat Maastrichtkriterierna) och inte av principen om rationella investeringar i en marknadsekonomi. Ingen försäkring tecknades för det lån ERAP tog upp för statens räkning för återfinansieringen. Det skall därför i första hand återbetalas via överlåtelse av värdepapper, vilket ger en potentiell vinst men inte för den skull gör investeringen rationell. BT hävdar att franska statens garanti till ERAP på 10 miljarder euro gjorde att ERAP kunde uppbåda nödvändiga medel och bevilja kreditfaciliteten till fördelaktiga villkor, dvs. en ränta på 3,375 %. Vilken rationell privat investerare som helst skulle ha fått betala mer för transaktionen, och skulle ha krävt särskilda garantier för företagets tillgångar. |
| --- | --- |

b)

Villkoren för aktieägarförskottet: BT hävdar att statens beteende helt motiverades av statsfinansiella krav (bland annat Maastrichtkriterierna) och inte av principen om rationella investeringar i en marknadsekonomi. Ingen försäkring tecknades för det lån ERAP tog upp för statens räkning för återfinansieringen. Det skall därför i första hand återbetalas via överlåtelse av värdepapper, vilket ger en potentiell vinst men inte för den skull gör investeringen rationell. BT hävdar att franska statens garanti till ERAP på 10 miljarder euro gjorde att ERAP kunde uppbåda nödvändiga medel och bevilja kreditfaciliteten till fördelaktiga villkor, dvs. en ränta på 3,375 %. Vilken rationell privat investerare som helst skulle ha fått betala mer för transaktionen, och skulle ha krävt särskilda garantier för företagets tillgångar.

| c) | Återfinansieringen: BT framför i sak att franska statens åtagande att återfinansiera FT och själva transaktionen inte följer principen om rationella privata investeringar eftersom staten åtog sig att delta i återfinansieringen av FT den 12 juli 2002. Detta var alltså innan Ambitionsplanen 2005 utarbetats. Vidare kände man då inte till FT:s ekonomiska situation, som hade försämrats kraftigt och man engagerade inte heller samtidigt privata investerare. BT framhåller särskilt följande:






  — | Företagets ekonomiska ställning: BT betonar att den tidigare monopoloperatörens ekonomiska livsduglighet när investeringsbeslutet fattades gjorde det omöjligt för dem att vända sig till privata investerare utan statligt stöd (bolaget hade 70 miljarder euro i förluster, 8 miljarder euro i underskott på eget kapital och skulder på 50 miljarder euro som förföll under de närmsta tre åren). Den plan Michel Bon lade fram bedömdes som irrelevant av marknaden och kreditvärderingsinstituten sänkte därefter FT:s kreditvärdering. BT framför att detta återspeglas i Thierry Bretons uttalande inför franska senatens finansutskott (68). |
| --- | --- | --- |

c)

Återfinansieringen: BT framför i sak att franska statens åtagande att återfinansiera FT och själva transaktionen inte följer principen om rationella privata investeringar eftersom staten åtog sig att delta i återfinansieringen av FT den 12 juli 2002. Detta var alltså innan Ambitionsplanen 2005 utarbetats. Vidare kände man då inte till FT:s ekonomiska situation, som hade försämrats kraftigt och man engagerade inte heller samtidigt privata investerare. BT framhåller särskilt följande:

—

Företagets ekonomiska ställning: BT betonar att den tidigare monopoloperatörens ekonomiska livsduglighet när investeringsbeslutet fattades gjorde det omöjligt för dem att vända sig till privata investerare utan statligt stöd (bolaget hade 70 miljarder euro i förluster, 8 miljarder euro i underskott på eget kapital och skulder på 50 miljarder euro som förföll under de närmsta tre åren). Den plan Michel Bon lade fram bedömdes som irrelevant av marknaden och kreditvärderingsinstituten sänkte därefter FT:s kreditvärdering. BT framför att detta återspeglas i Thierry Bretons uttalande inför franska senatens finansutskott (68).

| — | Transaktionens lönsamhet: BT uttalar att avkastningen på investeringen tidigast bör räknas från den 12 juli 2002, då statens första uttalande blev rättsligt bindande gentemot FT och dess borgenärer och att perioden bör anses avslutad senast den 4 och 5 december 2002, då Ambitionsplanen 2005 offentliggjordes och kreditfaciliteten på 9 miljarder euro inrättades. BT hävdar att det är omöjligt att beräkna vilken avkastning en rationell privat investerare rimligen skulle ha förväntat sig i en liknande situation. Med tanke på vilken allvarlig likviditetskris företaget var i kan FT:s återfinansiering inte jämföras med någon annan ekonomisk transaktion. Därför kunde staten inte bedöma risken genom en sannolikhetskalkyl utan svävade i fullständig ovisshet när den beslutade att utfärda en garanti för FT (staten tog därmed en oförutsägbar risk). Varken risken eller lönsamheten kunde alltså mätas. BT förtydligar att investeringen hur som helst inte kan anses vara rationell. Det framgår främst av FT:s börsvärde och den avkastning på investeringarna som en privat investerare normalt skulle ha väntat sig. Enligt kommissionens definition på en rationell investering skulle en rationell investerare med tanke på riskerna normalt ha krävt minst 30-40 % i avkastning på investeringen. Detta är den minimiränta som kommissionen använde i ärendena om Alitalia (69) och Iberia (70). Enligt BT:s metod (Enterprise value eller Analysts target price 12 months) skulle den aktuella transaktionen ha givit enbart 16 % i avkastning. Staten kunde inte heller räkna med avkastning i form av utdelning på aktierna, eftersom FT hade meddelat att ingen utdelning skulle göras. BT framhåller att det är olämpligt att i efterhand analysera FT:s goda resultat när man bedömer om investeringen var rationell. En privat investerare skulle aldrig förbehållslöst ha ingått ekonomiska åtaganden i ett läge där FT-koncernens sammanlagda skuld inte var klar. BT tillägger att EG-domstolens praxis inte stödjer resonemanget att statens åtaganden gentemot FT var rationella, därför att FT efter transaktionen gick med vinst. |
| --- | --- |

—

Transaktionens lönsamhet: BT uttalar att avkastningen på investeringen tidigast bör räknas från den 12 juli 2002, då statens första uttalande blev rättsligt bindande gentemot FT och dess borgenärer och att perioden bör anses avslutad senast den 4 och 5 december 2002, då Ambitionsplanen 2005 offentliggjordes och kreditfaciliteten på 9 miljarder euro inrättades. BT hävdar att det är omöjligt att beräkna vilken avkastning en rationell privat investerare rimligen skulle ha förväntat sig i en liknande situation. Med tanke på vilken allvarlig likviditetskris företaget var i kan FT:s återfinansiering inte jämföras med någon annan ekonomisk transaktion. Därför kunde staten inte bedöma risken genom en sannolikhetskalkyl utan svävade i fullständig ovisshet när den beslutade att utfärda en garanti för FT (staten tog därmed en oförutsägbar risk). Varken risken eller lönsamheten kunde alltså mätas. BT förtydligar att investeringen hur som helst inte kan anses vara rationell. Det framgår främst av FT:s börsvärde och den avkastning på investeringarna som en privat investerare normalt skulle ha väntat sig. Enligt kommissionens definition på en rationell investering skulle en rationell investerare med tanke på riskerna normalt ha krävt minst 30-40 % i avkastning på investeringen. Detta är den minimiränta som kommissionen använde i ärendena om Alitalia (69) och Iberia (70). Enligt BT:s metod (Enterprise value eller Analysts target price 12 months) skulle den aktuella transaktionen ha givit enbart 16 % i avkastning. Staten kunde inte heller räkna med avkastning i form av utdelning på aktierna, eftersom FT hade meddelat att ingen utdelning skulle göras. BT framhåller att det är olämpligt att i efterhand analysera FT:s goda resultat när man bedömer om investeringen var rationell. En privat investerare skulle aldrig förbehållslöst ha ingått ekonomiska åtaganden i ett läge där FT-koncernens sammanlagda skuld inte var klar. BT tillägger att EG-domstolens praxis inte stödjer resonemanget att statens åtaganden gentemot FT var rationella, därför att FT efter transaktionen gick med vinst.

| — | Skillnaden mellan en privat investerare och staten: Med hänsyn till den långvariga internationella lågkonjunkturen som under en övergångsperiod särskilt drabbade telekomsektorn anser BT att ingen privat investerare villkorslöst skulle ha lämnat ett så stort belopp i kapitaltillskott, och att bara en stat av Frankrikes storlek skulle ha kunnat hantera en sådan osäker situation. BT framhåller att det kapitaltillskott som till 100 % finansierades av lån utan egen insats skulle ha dragit ner kreditvärderingen för vilken privat investerare som helst som agerat så – medan en stat däremot inte kan sanktioneras annat än vid allmänna val som ju inte hålls i detta syfte. Privata långivare och aktieägare skulle i utbyte mot investeringen ha begärt förankring i en affärsplan med noggrant angivna åtaganden, t.ex. överlåtelse av tillgångar. BT framhåller avslutningsvis att marknaderna knappast skulle ha haft förtroende om en privat investerare med samma ekonomiska kapacitet som franska staten skulle ha utfärdat en liknande garanti och att det därför är klart att förtroendet återställdes därför att statens åtaganden betraktades som en sorts statsskuld. |
| --- | --- |

—

Skillnaden mellan en privat investerare och staten: Med hänsyn till den långvariga internationella lågkonjunkturen som under en övergångsperiod särskilt drabbade telekomsektorn anser BT att ingen privat investerare villkorslöst skulle ha lämnat ett så stort belopp i kapitaltillskott, och att bara en stat av Frankrikes storlek skulle ha kunnat hantera en sådan osäker situation. BT framhåller att det kapitaltillskott som till 100 % finansierades av lån utan egen insats skulle ha dragit ner kreditvärderingen för vilken privat investerare som helst som agerat så – medan en stat däremot inte kan sanktioneras annat än vid allmänna val som ju inte hålls i detta syfte. Privata långivare och aktieägare skulle i utbyte mot investeringen ha begärt förankring i en affärsplan med noggrant angivna åtaganden, t.ex. överlåtelse av tillgångar. BT framhåller avslutningsvis att marknaderna knappast skulle ha haft förtroende om en privat investerare med samma ekonomiska kapacitet som franska staten skulle ha utfärdat en liknande garanti och att det därför är klart att förtroendet återställdes därför att statens åtaganden betraktades som en sorts statsskuld.

| — | Samtidighetskriteriet: BT framför att samtidighetsprincipen inte har följts. Franska statens investeringsbeslut fattades den 12 juli 2002 då företagets ekonomiska svårigheter i sig gör att återfinansieringen måste anses utgöra statligt stöd, i synnerhet som staten fattade sitt beslut att investera utan kännedom om FT:s ekonomiska och finansiella situation och innan finansieringsplanen utarbetades. BT hävdar att det när regeringen beslutade delta i kapitaltillskottet var oklart om och i vilken utsträckning privata investerare också skulle delta, oavsett om investeringsbeslutet anses ha fattats först den 5 december. Enligt EG-domstolens praxis är det irrelevant att privata investerare också är beredda att investera, om de ingriper först sedan myndigheterna beviljat stöd. Sådana insatser motiveras av det statliga stödet och inte av den privata investerarens egen bedömning. Att ett banksyndikat ville ställa en garanti för transaktionen bevisar därför i det aktuella fallet inte att samtidighetsprincipen följts. Franska statens investeringsbeslut är fast och ovillkorligt medan privata investerares inte är det. De privata investerarna ställde upp först när de vid flera tillfällen fått klart för sig att staten också skulle delta och skulle vidta alla åtgärder för att FT inte skulle få finansieringsproblem. BT hävdar att Selecodomen som nämns i punkt 80 visar att det enligt praxis inte kan uteslutas att det rör sig om stöd bara därför att en privat investerare bidrar med omfattande finansiering. BT framhåller även att staten investerat mer än sin andel av FT:s aktiekapital. BT hävdar slutligen att de mycket höga bankavgifterna gjorde att aktierna kunde tecknas till ett förmånligare pris än underkursen. |
| --- | --- |

—

Samtidighetskriteriet: BT framför att samtidighetsprincipen inte har följts. Franska statens investeringsbeslut fattades den 12 juli 2002 då företagets ekonomiska svårigheter i sig gör att återfinansieringen måste anses utgöra statligt stöd, i synnerhet som staten fattade sitt beslut att investera utan kännedom om FT:s ekonomiska och finansiella situation och innan finansieringsplanen utarbetades. BT hävdar att det när regeringen beslutade delta i kapitaltillskottet var oklart om och i vilken utsträckning privata investerare också skulle delta, oavsett om investeringsbeslutet anses ha fattats först den 5 december. Enligt EG-domstolens praxis är det irrelevant att privata investerare också är beredda att investera, om de ingriper först sedan myndigheterna beviljat stöd. Sådana insatser motiveras av det statliga stödet och inte av den privata investerarens egen bedömning. Att ett banksyndikat ville ställa en garanti för transaktionen bevisar därför i det aktuella fallet inte att samtidighetsprincipen följts. Franska statens investeringsbeslut är fast och ovillkorligt medan privata investerares inte är det. De privata investerarna ställde upp först när de vid flera tillfällen fått klart för sig att staten också skulle delta och skulle vidta alla åtgärder för att FT inte skulle få finansieringsproblem. BT hävdar att Selecodomen som nämns i punkt 80 visar att det enligt praxis inte kan uteslutas att det rör sig om stöd bara därför att en privat investerare bidrar med omfattande finansiering. BT framhåller även att staten investerat mer än sin andel av FT:s aktiekapital. BT hävdar slutligen att de mycket höga bankavgifterna gjorde att aktierna kunde tecknas till ett förmånligare pris än underkursen.

| (87) | När det gäller påverkan på konkurrensen framhåller BT att åtgärderna påverkat konkurrensen på marknaden för mobiltelefoni. BT hänvisar i sak till att FT var så högt skuldsatt därför att man utvecklat mobiltelefoniverksamheten. Orange har inte själv belastats med kostnaderna för sina förvärv, som ligger helt på moderbolaget. När FT med statens hjälp kunde reglera sina skulder innebar det att Orange kunde befästa och utveckla sin ställning på marknaden för mobiltelefoni. BT erinrar om att Orange har en dominerande ställning på den franska marknaden för mobiltelefoni med 49,8 %. BT förtydligade i synpunkter av den 11 april 2003 att strukturen på den franska mobiltelefonimarknaden beror på Oranges kapitalinvesteringsstrategi (företager driver bland annat en aggressiv handelsstrategi) till nackdel för avkastningen på verksamheten, vilket är möjligt på grund av statens stöd till FT, bland annat i det aktuella ärendet. BT framhåller att åtgärderna påverkat konkurrensen på hela telekommarknaden och avskräckt utländska operatörer från tjänstemarknaden i Frankrike. Frankrike är det enda europeiska land där ingen utländsk mobiltelefonoperatör lyckats etablera sig. |
| --- | --- |

(87)

När det gäller påverkan på konkurrensen framhåller BT att åtgärderna påverkat konkurrensen på marknaden för mobiltelefoni. BT hänvisar i sak till att FT var så högt skuldsatt därför att man utvecklat mobiltelefoniverksamheten. Orange har inte själv belastats med kostnaderna för sina förvärv, som ligger helt på moderbolaget. När FT med statens hjälp kunde reglera sina skulder innebar det att Orange kunde befästa och utveckla sin ställning på marknaden för mobiltelefoni. BT erinrar om att Orange har en dominerande ställning på den franska marknaden för mobiltelefoni med 49,8 %. BT förtydligade i synpunkter av den 11 april 2003 att strukturen på den franska mobiltelefonimarknaden beror på Oranges kapitalinvesteringsstrategi (företager driver bland annat en aggressiv handelsstrategi) till nackdel för avkastningen på verksamheten, vilket är möjligt på grund av statens stöd till FT, bland annat i det aktuella ärendet. BT framhåller att åtgärderna påverkat konkurrensen på hela telekommarknaden och avskräckt utländska operatörer från tjänstemarknaden i Frankrike. Frankrike är det enda europeiska land där ingen utländsk mobiltelefonoperatör lyckats etablera sig.

| (88) | När det gäller om åtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden hävdar BT att åtgärderna inte har den undantagskaraktär som riktlinjerna kräver för att de skall kunna anses utgöra undsättningsstöd. BT anser att Ambitionsplanen 2005 inte uppfyller minimikraven i riktlinjerna. Åtgärderna i planen avser inte undsättning utan till exempel användning av obligationsmarknaden eller återfinansieringsplaner. BT framhåller att återfinansieringen var överdimensionerad i förhållande till FT:s behov på kort sikt, om man inte räknar in återbetalningen av lån som tagits upp för att expandera. BT hävdar även att Ambitionsplanen 2005 inte är en omstruktureringsplan som skall öka lönsamheten utan att den bara ökar FT:s likviditet för att lösa de aktuella svårigheterna. BT framhåller även att åtgärderna, både i fråga om överlåtelse av tillgångar och personalåtgärder, verkar tandlösa jämfört med de som vidtagits av konkurrenter till den tidigare monopoloperatören, såsom KPN, Deutsche Telekom eller British Telecom. |
| --- | --- |

(88)

När det gäller om åtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden hävdar BT att åtgärderna inte har den undantagskaraktär som riktlinjerna kräver för att de skall kunna anses utgöra undsättningsstöd. BT anser att Ambitionsplanen 2005 inte uppfyller minimikraven i riktlinjerna. Åtgärderna i planen avser inte undsättning utan till exempel användning av obligationsmarknaden eller återfinansieringsplaner. BT framhåller att återfinansieringen var överdimensionerad i förhållande till FT:s behov på kort sikt, om man inte räknar in återbetalningen av lån som tagits upp för att expandera. BT hävdar även att Ambitionsplanen 2005 inte är en omstruktureringsplan som skall öka lönsamheten utan att den bara ökar FT:s likviditet för att lösa de aktuella svårigheterna. BT framhåller även att åtgärderna, både i fråga om överlåtelse av tillgångar och personalåtgärder, verkar tandlösa jämfört med de som vidtagits av konkurrenter till den tidigare monopoloperatören, såsom KPN, Deutsche Telekom eller British Telecom.

| (89) | Omstruktureringsplanen innehåller inte heller några egentliga kompensationsåtgärder för att förhindra att det statliga stödet leder till en otillbörlig snedvridning av konkurrensen. BT framhåller bland annat att inga värdepapper eller strategiska tillgångar överläts. De överlåtelser FT planerade begränsades enbart till icke strategiska tillgångar för ett mycket blygsamt belopp (3,5 miljarder euro enligt FT:s egna beräkningar). |
| --- | --- |

(89)

Omstruktureringsplanen innehåller inte heller några egentliga kompensationsåtgärder för att förhindra att det statliga stödet leder till en otillbörlig snedvridning av konkurrensen. BT framhåller bland annat att inga värdepapper eller strategiska tillgångar överläts. De överlåtelser FT planerade begränsades enbart till icke strategiska tillgångar för ett mycket blygsamt belopp (3,5 miljarder euro enligt FT:s egna beräkningar).

| (90) | I andra hand begär BT kompensationsåtgärder till förmån för den tidigare monopoloperatörens konkurrenter på marknaden för mobiltelefoni, i synnerhet den senast etablerade konkurrenten vars närvaro garanterar verklig konkurrens på marknaden i Frankrike. Som kompensationsåtgärder enligt riktlinjerna föreslår BT bland annat att Orange bör förbjudas att erbjuda lägre priser än konkurrenterna för likvärdiga tjänster under fem år och att Oranges månatliga marknadsandelar bör självregleras till 33 % fram till dess att Orange har en nettomarknadsandel på 40 %. BT föreslår även att konsumentavtalen med Orange bör tidsbegränsas till 12 månader (både vid nyteckning och förlängning), att utvecklingen av Oranges GSM- och GPRS-nät bör frysas för att få jämvikt på konkurrensen, att strategiska tillgångar bör överlåtas och att marknadsföringsinsatserna bör begränsas. |
| --- | --- |

(90)

I andra hand begär BT kompensationsåtgärder till förmån för den tidigare monopoloperatörens konkurrenter på marknaden för mobiltelefoni, i synnerhet den senast etablerade konkurrenten vars närvaro garanterar verklig konkurrens på marknaden i Frankrike. Som kompensationsåtgärder enligt riktlinjerna föreslår BT bland annat att Orange bör förbjudas att erbjuda lägre priser än konkurrenterna för likvärdiga tjänster under fem år och att Oranges månatliga marknadsandelar bör självregleras till 33 % fram till dess att Orange har en nettomarknadsandel på 40 %. BT föreslår även att konsumentavtalen med Orange bör tidsbegränsas till 12 månader (både vid nyteckning och förlängning), att utvecklingen av Oranges GSM- och GPRS-nät bör frysas för att få jämvikt på konkurrensen, att strategiska tillgångar bör överlåtas och att marknadsföringsinsatserna bör begränsas.

| (91) | BT:s synpunkter av den 26 maj 2004 innehåller bland annat en ekonomisk analys som visar att statens stöd har en helt annan räckvidd än stöd från andra majoritetsägare beroende på statens hållning (som kan variera efter dess trovärdighet). I analysen framhålls även att statens ingripande bygger på en lång tradition och bör bedömas mot dess renommé. BT anser att det är uppenbart att staten utnyttjade sitt renommé när den stödde FT liksom i nya ingripanden till förmån för andra franska företag. Analysen berör även om franska statens tillförlitlighet bör sättas i relation till Frankrikes särskilda inställning till privatisering. Om inget stöd hade lämnats skulle staten inte heller kunnat agera i ett senare skede, liksom i Alstomärendet. |
| --- | --- |

(91)

BT:s synpunkter av den 26 maj 2004 innehåller bland annat en ekonomisk analys som visar att statens stöd har en helt annan räckvidd än stöd från andra majoritetsägare beroende på statens hållning (som kan variera efter dess trovärdighet). I analysen framhålls även att statens ingripande bygger på en lång tradition och bör bedömas mot dess renommé. BT anser att det är uppenbart att staten utnyttjade sitt renommé när den stödde FT liksom i nya ingripanden till förmån för andra franska företag. Analysen berör även om franska statens tillförlitlighet bör sättas i relation till Frankrikes särskilda inställning till privatisering. Om inget stöd hade lämnats skulle staten inte heller kunnat agera i ett senare skede, liksom i Alstomärendet.

| (92) | BT analyserar även om statens uttalanden är bindande enligt rättsläget i staten New York, där företaget är börsnoterat. Analysen visar att statliga uttalanden troligen skulle anses bindande, antingen som unilateral rättshandling eller enligt estoppelprincipen. |
| --- | --- |

(92)

BT analyserar även om statens uttalanden är bindande enligt rättsläget i staten New York, där företaget är börsnoterat. Analysen visar att statliga uttalanden troligen skulle anses bindande, antingen som unilateral rättshandling eller enligt estoppelprincipen.

| (93) | BT lämnade även in en utredning av om sådana uttalanden från den engelska regeringen skulle ha bindande verkan enligt engelsk rätt. Utredningen drar slutsatsen att statliga uttalanden är bindande eller kräver att staten motiverar varför den ändrat åsikt. |
| --- | --- |

(93)

BT lämnade även in en utredning av om sådana uttalanden från den engelska regeringen skulle ha bindande verkan enligt engelsk rätt. Utredningen drar slutsatsen att statliga uttalanden är bindande eller kräver att staten motiverar varför den ändrat åsikt.

4.6.   Synpunkter från Cable & Wireless

| (94) | Cable & Wireless anser att åtgärderna utgör statligt stöd. Marknadens förtroende när franska staten offentliggjorde aktieägarförskottet räckte för att ge FT en fördel. Eftersom en rationell privat investerare inte skulle ha beslutat att återfinansiera ett företag som FT, som var klart ineffektivt innan Ambitionsplanen 2005 antogs, har företaget fått en fördel som det inte skulle ha kunnat få på normala marknadsvillkor. Cable & Wireless har även hävdat att det skulle utgöra en riskfyllt prejudikat att låta en regering ställa garanti för alla ekonomiska problem i offentliga företag vilket skulle leda till negativa följder för konkurrensen. Cable & Wireless tilläger att åtgärderna inte kan anses förenliga med den gemensamma markanden enligt riktlinjerna. Eftersom företaget inte befann sig i ekonomiska svårigheter är riktlinjerna inte tillämpliga. |
| --- | --- |

(94)

Cable & Wireless anser att åtgärderna utgör statligt stöd. Marknadens förtroende när franska staten offentliggjorde aktieägarförskottet räckte för att ge FT en fördel. Eftersom en rationell privat investerare inte skulle ha beslutat att återfinansiera ett företag som FT, som var klart ineffektivt innan Ambitionsplanen 2005 antogs, har företaget fått en fördel som det inte skulle ha kunnat få på normala marknadsvillkor. Cable & Wireless har även hävdat att det skulle utgöra en riskfyllt prejudikat att låta en regering ställa garanti för alla ekonomiska problem i offentliga företag vilket skulle leda till negativa följder för konkurrensen. Cable & Wireless tilläger att åtgärderna inte kan anses förenliga med den gemensamma markanden enligt riktlinjerna. Eftersom företaget inte befann sig i ekonomiska svårigheter är riktlinjerna inte tillämpliga.

4.7.   Synpunkter från AFORS Télécom

| (95) | AFORS Télécom (Association française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications) framhåller att de aktuella åtgärderna utgör ett statligt stöd med hänvisning till följande: |
| --- | --- |

(95)

AFORS Télécom (Association française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications) framhåller att de aktuella åtgärderna utgör ett statligt stöd med hänvisning till följande:

| (96) | Genom flera på varandra följande beslut under 2002 – staten valde bland annat att ta ut avkastningen på utdelningen 2002 i aktier och inte i likvida medel – fram till dess att en kreditfacilitet på 9 miljarder euro ställdes till FT:s förfogande via ERAP återupprättade franska staten investerarnas förtroende genom att konkret uttrycka sitt stöd. AFORS Télécom anser att trots att kreditfaciliteten från ERAP aldrig användes av FT utgör den en garanti om statligt stöd som beviljats ur statliga medel enligt artikel 87.1 i fördraget. |
| --- | --- |

(96)

Genom flera på varandra följande beslut under 2002 – staten valde bland annat att ta ut avkastningen på utdelningen 2002 i aktier och inte i likvida medel – fram till dess att en kreditfacilitet på 9 miljarder euro ställdes till FT:s förfogande via ERAP återupprättade franska staten investerarnas förtroende genom att konkret uttrycka sitt stöd. AFORS Télécom anser att trots att kreditfaciliteten från ERAP aldrig användes av FT utgör den en garanti om statligt stöd som beviljats ur statliga medel enligt artikel 87.1 i fördraget.

| (97) | Villkoren för kreditfaciliteten och avkastningsvillkoren uppfyller inte kriterierna för rationella privata investeringar. AFORS Télécom hävdar att FT:s finansiella utsvävningar från 2000 och framåt inte skulle ha tillåtits av en rationell investerare. Staten axlade inte sitt tillsynsansvar när den tillät FT att öka skuldsättningen i oanade proportioner. AFORS Télécom framför att FT:s förvärvsstrategi inte tog någon hänsyn till riskerna, eftersom staten som aktieägare skyddade FT från konkurs. |
| --- | --- |

(97)

Villkoren för kreditfaciliteten och avkastningsvillkoren uppfyller inte kriterierna för rationella privata investeringar. AFORS Télécom hävdar att FT:s finansiella utsvävningar från 2000 och framåt inte skulle ha tillåtits av en rationell investerare. Staten axlade inte sitt tillsynsansvar när den tillät FT att öka skuldsättningen i oanade proportioner. AFORS Télécom framför att FT:s förvärvsstrategi inte tog någon hänsyn till riskerna, eftersom staten som aktieägare skyddade FT från konkurs.

| (98) | Statens stöd hindrade ytterligare försämringar av FT:s kreditvärdering från kreditvärderingsinstituten, varför FT kunde komma igen på marknaden snabbare och återfinansiera sin skuld till mindre krävande ekonomiska villkor. FT åtnjöt en fördel som AFORS Télécom beräknar till 1,5 miljarder euro (71). AFORS anser att det var franska statens trovärdighet och mycket goda kreditvärdighet och inte omstruktureringsplanen som var avgörande för de villkor finansmarknaderna senare erbjöd FT. Statens stöd gjorde även att FT kunde ändra sin strategiska inriktning. |
| --- | --- |

(98)

Statens stöd hindrade ytterligare försämringar av FT:s kreditvärdering från kreditvärderingsinstituten, varför FT kunde komma igen på marknaden snabbare och återfinansiera sin skuld till mindre krävande ekonomiska villkor. FT åtnjöt en fördel som AFORS Télécom beräknar till 1,5 miljarder euro (71). AFORS anser att det var franska statens trovärdighet och mycket goda kreditvärdighet och inte omstruktureringsplanen som var avgörande för de villkor finansmarknaderna senare erbjöd FT. Statens stöd gjorde även att FT kunde ändra sin strategiska inriktning.

| (99) | Ambitionsplanen 2005 innehåller riktlinjer och inga klart definierade, bindande och oåterkalleliga åtaganden. Den kan därför inte jämföras med andra omstruktureringar inom EU som gjorts av bl.a. British Telecom. |
| --- | --- |

(99)

Ambitionsplanen 2005 innehåller riktlinjer och inga klart definierade, bindande och oåterkalleliga åtaganden. Den kan därför inte jämföras med andra omstruktureringar inom EU som gjorts av bl.a. British Telecom.

| (100) | FT:s fördelar förlänger en snedvridning av konkurrensen som skadar aktieägarna i AFORS Télécom. Enligt AFORS Télécom stärker franska statens stöd befintliga konkurrenshämmande beteenden som är mycket skadliga för konkurrerande operatörer. AFORS Télécom nämner bland annat att Orange och Wanadoo har exklusiv tillgång till FT:s distributionsnät, att uppdelningserbjudanden systematiskt gynnar Wanadoo och FT, att FT har monopol på tjänstemarknaden för delade intäkter (tillhandahållande av kringtjänster för konsumenterna via telefonnätet). AFORS Télécom anser slutligen att det statliga stödet gör att beteendet riskerar att förlängas. |
| --- | --- |

(100)

FT:s fördelar förlänger en snedvridning av konkurrensen som skadar aktieägarna i AFORS Télécom. Enligt AFORS Télécom stärker franska statens stöd befintliga konkurrenshämmande beteenden som är mycket skadliga för konkurrerande operatörer. AFORS Télécom nämner bland annat att Orange och Wanadoo har exklusiv tillgång till FT:s distributionsnät, att uppdelningserbjudanden systematiskt gynnar Wanadoo och FT, att FT har monopol på tjänstemarknaden för delade intäkter (tillhandahållande av kringtjänster för konsumenterna via telefonnätet). AFORS Télécom anser slutligen att det statliga stödet gör att beteendet riskerar att förlängas.

| (101) | FT bör tvingas vidta kompensationsåtgärder, dels för att återställa konkurrens på lika villkor, dels för att staten också skall bete sig affärsmässigt och återställa den finansiella kapaciteten utan hjälp av några särskilda stöd. Bland annat föreslås (i) att FT:s investeringar begränsas till sådana som kan göras av ett skuldsatt företag, t.ex. bör FT:s övergripande investeringspolitik begränsas till investeringar som ger avkastning efter högst 12 månader för detaljistledet (ii) att insynsvänliga strukturer inrättas för hela koncernens verksamhet och (iii) att statligt stöd inte får användas för att bedriva priskrig, till exempel bör skräddarsydda erbjudanden i detaljistledet systematiskt offentliggöras. |
| --- | --- |

(101)

FT bör tvingas vidta kompensationsåtgärder, dels för att återställa konkurrens på lika villkor, dels för att staten också skall bete sig affärsmässigt och återställa den finansiella kapaciteten utan hjälp av några särskilda stöd. Bland annat föreslås (i) att FT:s investeringar begränsas till sådana som kan göras av ett skuldsatt företag, t.ex. bör FT:s övergripande investeringspolitik begränsas till investeringar som ger avkastning efter högst 12 månader för detaljistledet (ii) att insynsvänliga strukturer inrättas för hela koncernens verksamhet och (iii) att statligt stöd inte får användas för att bedriva priskrig, till exempel bör skräddarsydda erbjudanden i detaljistledet systematiskt offentliggöras.

4.8.   Synpunkter från Cégétel

| (102) | Cégétel hävdar att två olika sorters stödåtgärder förekommit: (i) dels franska statens uttalande om aktieägarförskottet till FT (ii) dels statens deltagande i återfinansieringen av FT. |
| --- | --- |

(102)

Cégétel hävdar att två olika sorters stödåtgärder förekommit: (i) dels franska statens uttalande om aktieägarförskottet till FT (ii) dels statens deltagande i återfinansieringen av FT.

| (103) | Angående den förstnämnda åtgärden hävdar Cégétel inledningsvis att man inte kan jämföra ett huvudsakligen privatägt företag med ett företag där staten är majoritetsägare. Cégétel förtydligar att ett liknande uttalande från en privat aktieägare skulle ha mottagits med största försiktighet av kreditvärderingsinstituten, som noggrant skulle ha granskat formerna för återfinansieringen och aktieägarförskottet. Cégétel drar därför slutsatsen att statens stöd gav FT en väsentlig fördel gentemot investerarna och hindrade kreditvärderingen från att försämras ytterligare trots att operatörens situation à priori var omöjlig. Cégétel hävdar kommissionen har rätt i sin bedömning att franska staten lämnade stöd till FT innan avtalet om en kreditfacilitet på 9 miljarder euro undertecknades, eftersom det räckte att offentliggöra stödet för att inte behöva använda akut finansiering. Borgenärarena var säkra på att FT inte skulle ställa in betalningarna eftersom staten var beredd att bevilja nödvändiga medel och därför kunde FT få direktfinansiering på finansmarknaderna. Cégétel drar här slutsatsen att regeringens uttalanden gjordes för att övertyga marknaderna om att penninglån till FT var att jämställa med lån till staten. FT fick därmed fördelar som företaget inte kunnat erhålla till normala marknadsvillkor, t.ex. jämfört med Vivendi Universal. Tillgången till obligationsmarknaden gjorde att företaget inte uteslutande behövde förlita sig på finansinstitut för att bemöta sin likviditetskris och inte heller underställa sig de krav denna finansieringstyp ställer. Cégétel vidhåller att villkoren för franska statens kreditfacilitet inte överensstämde med de som en rationell investerare skulle ha krävt. En rationell investerare skulle framför allt aldrig ha accepterat att förvärven finansierades genom lån som gjort FT:s ekonomiska ställning så kritisk att staten måste tillgripa återfinansiering. Cégétel hänvisar till beslutet om Crédit Lyonnais II, där kommissionen förtydligade att åtgärderna inte kan försvaras med hänvisning till en situation, som kan tillskrivas underlåtenheter under flera år från staten som aktieägare (72). Cégétel anser vidare att valet att låta stödet gå via ERAP inte heller stämmer med hur en rationell investerare skulle ha betett sig. Cégétel framhåller i synnerhet den ränta som togs ut på ianspråktagandet av förskottet, och att inga säkerheter eller garantier krävdes. När det gäller beräkningen av stödet i samband med aktieägarförskottet vidhåller Cégétel att punkt 3.2 fjärde strecksatsen i tillkännagivandet om statligt stöd i form av garantier bör tillämpas. FT kunde med hjälp av statligt stöd låna upp 16 miljarder euro för att bemöta sina förfallodatum, trots att företaget hade en katastrofalt dålig ekonomisk ställning. Därför bör stödbeloppet motsvara den summa som kunde uppbådas tack vare uttalandet. |
| --- | --- |

(103)

Angående den förstnämnda åtgärden hävdar Cégétel inledningsvis att man inte kan jämföra ett huvudsakligen privatägt företag med ett företag där staten är majoritetsägare. Cégétel förtydligar att ett liknande uttalande från en privat aktieägare skulle ha mottagits med största försiktighet av kreditvärderingsinstituten, som noggrant skulle ha granskat formerna för återfinansieringen och aktieägarförskottet. Cégétel drar därför slutsatsen att statens stöd gav FT en väsentlig fördel gentemot investerarna och hindrade kreditvärderingen från att försämras ytterligare trots att operatörens situation à priori var omöjlig. Cégétel hävdar kommissionen har rätt i sin bedömning att franska staten lämnade stöd till FT innan avtalet om en kreditfacilitet på 9 miljarder euro undertecknades, eftersom det räckte att offentliggöra stödet för att inte behöva använda akut finansiering. Borgenärarena var säkra på att FT inte skulle ställa in betalningarna eftersom staten var beredd att bevilja nödvändiga medel och därför kunde FT få direktfinansiering på finansmarknaderna. Cégétel drar här slutsatsen att regeringens uttalanden gjordes för att övertyga marknaderna om att penninglån till FT var att jämställa med lån till staten. FT fick därmed fördelar som företaget inte kunnat erhålla till normala marknadsvillkor, t.ex. jämfört med Vivendi Universal. Tillgången till obligationsmarknaden gjorde att företaget inte uteslutande behövde förlita sig på finansinstitut för att bemöta sin likviditetskris och inte heller underställa sig de krav denna finansieringstyp ställer. Cégétel vidhåller att villkoren för franska statens kreditfacilitet inte överensstämde med de som en rationell investerare skulle ha krävt. En rationell investerare skulle framför allt aldrig ha accepterat att förvärven finansierades genom lån som gjort FT:s ekonomiska ställning så kritisk att staten måste tillgripa återfinansiering. Cégétel hänvisar till beslutet om Crédit Lyonnais II, där kommissionen förtydligade att åtgärderna inte kan försvaras med hänvisning till en situation, som kan tillskrivas underlåtenheter under flera år från staten som aktieägare (72). Cégétel anser vidare att valet att låta stödet gå via ERAP inte heller stämmer med hur en rationell investerare skulle ha betett sig. Cégétel framhåller i synnerhet den ränta som togs ut på ianspråktagandet av förskottet, och att inga säkerheter eller garantier krävdes. När det gäller beräkningen av stödet i samband med aktieägarförskottet vidhåller Cégétel att punkt 3.2 fjärde strecksatsen i tillkännagivandet om statligt stöd i form av garantier bör tillämpas. FT kunde med hjälp av statligt stöd låna upp 16 miljarder euro för att bemöta sina förfallodatum, trots att företaget hade en katastrofalt dålig ekonomisk ställning. Därför bör stödbeloppet motsvara den summa som kunde uppbådas tack vare uttalandet.

| (104) | Cégétel hävdar att samma resonemang kan användas på återfinansieringen, som rent ekonomiskt kan analyseras som att FT överförde 9,2 miljarder euro i lån till ERAP, som åtnjöt en statlig garanti. Cégétel anser att hela beloppet utgör stöd. Också de uppsägningskostnader som företaget skulle ha ådragit sig vid personalnedskärningar, nämligen 1,5 miljarder euro, bör anses utgöra stöd eftersom de aldrig belastade FT då den tidigare monopoloperatörens tjänstemän överfördes till den offentliga förvaltningen enligt Ambitionsplanen 2005. |
| --- | --- |

(104)

Cégétel hävdar att samma resonemang kan användas på återfinansieringen, som rent ekonomiskt kan analyseras som att FT överförde 9,2 miljarder euro i lån till ERAP, som åtnjöt en statlig garanti. Cégétel anser att hela beloppet utgör stöd. Också de uppsägningskostnader som företaget skulle ha ådragit sig vid personalnedskärningar, nämligen 1,5 miljarder euro, bör anses utgöra stöd eftersom de aldrig belastade FT då den tidigare monopoloperatörens tjänstemän överfördes till den offentliga förvaltningen enligt Ambitionsplanen 2005.

| (105) | Cégétel framhåller vidare att FT fått en formell garanti eftersom kassationsdomstolen anser att affärsdrivande företag med särskild rättslig ställning inte lyder under konkursbestämmelserna (till exempel SEITA eller Air France). Enligt denna praxis kan FT anses kringgå EG-rätten. Cégétel medger att FT sedan 1996 inte längre har ställning av affärsdrivande offentligt industriföretag (EPIC) men framhåller att garantin i realiteten inte försvunnit eftersom staten genom upprepade uttalanden bemödat sig om att övertyga marknaderna om att FT under alla omständigheter hade sin huvudägares stöd och att staten vid behov skulle hjälpa operatören att bemöta förfallodatumen (73). |
| --- | --- |

(105)

Cégétel framhåller vidare att FT fått en formell garanti eftersom kassationsdomstolen anser att affärsdrivande företag med särskild rättslig ställning inte lyder under konkursbestämmelserna (till exempel SEITA eller Air France). Enligt denna praxis kan FT anses kringgå EG-rätten. Cégétel medger att FT sedan 1996 inte längre har ställning av affärsdrivande offentligt industriföretag (EPIC) men framhåller att garantin i realiteten inte försvunnit eftersom staten genom upprepade uttalanden bemödat sig om att övertyga marknaderna om att FT under alla omständigheter hade sin huvudägares stöd och att staten vid behov skulle hjälpa operatören att bemöta förfallodatumen (73).

| (106) | Cégétel framhåller avslutningsvis att åtgärderna inte kan anses förenliga med den gemensamma marknaden enligt riktlinjerna. Cégétel erinrar om att det när staten skjuter till kapital i företag i svårigheter enligt riktlinjerna ”måste [...] betraktas som sannolikt att transaktionen innehåller inslag av statligt stöd” (74). Cégétel anser att de kompensationsåtgärder FT vidtagit inte är tillräckliga enligt riktlinjerna. I Ambitionsplanen 2005 sägs till exempel ingenting om överlåtelse av tillgångar eller personal. Cégétel föreslår följande kompensationsåtgärder på marknaden för fast telefoni: (i) avyttring av tjänster rörande tillgången till accessnätet och därmed sammanhängande tjänster samt (ii) bättre avgränsning mellan FT, Orange och Wanadoo. |
| --- | --- |

(106)

Cégétel framhåller avslutningsvis att åtgärderna inte kan anses förenliga med den gemensamma marknaden enligt riktlinjerna. Cégétel erinrar om att det när staten skjuter till kapital i företag i svårigheter enligt riktlinjerna ”måste [...] betraktas som sannolikt att transaktionen innehåller inslag av statligt stöd” (74). Cégétel anser att de kompensationsåtgärder FT vidtagit inte är tillräckliga enligt riktlinjerna. I Ambitionsplanen 2005 sägs till exempel ingenting om överlåtelse av tillgångar eller personal. Cégétel föreslår följande kompensationsåtgärder på marknaden för fast telefoni: (i) avyttring av tjänster rörande tillgången till accessnätet och därmed sammanhängande tjänster samt (ii) bättre avgränsning mellan FT, Orange och Wanadoo.

4.9.   Synpunkter från LDCOM (75)

| (107) | LDCOM anser att FT utöver personalomplaceringen fått två typer av stöd, nämligen (i) en obegränsad garanti och (ii) en kreditfacilitet på 9 miljarder euro. |
| --- | --- |

(107)

LDCOM anser att FT utöver personalomplaceringen fått två typer av stöd, nämligen (i) en obegränsad garanti och (ii) en kreditfacilitet på 9 miljarder euro.

| (108) | En obegränsad garanti: LDCOM grundar sig på franska statens uttalanden till pressen den 20 juni 2002, i finans- och ekonomiministeriets pressmeddelanden och i meddelanden som direkt eller indirekt riktades till kreditvärderingsinstituten. Uttalandena syftade till att lugna finansmarknaderna i fråga om FT:s situation (76) och förbättrade direkt FT:s kreditvärdering på marknaderna så att företaget kunde fylla likviditetsbehovet. Enligt LDCOM kan statens ingripande betecknas på flera olika sätt rent rättsligt. I fransk rätt ställs inga formkrav på rättsliga förpliktelser och därför kan alltså ett muntligt uttalande på vissa villkor utgöra en rättighetsgrundande handling för mottagaren. Den bindande karaktären på en ensidig rättshandling bygger på att ett ensidigt åtagande kan vara en sådan viljeyttring som anses rättsgrundande i avtalsrätten. En fast och exakt viljeyttring kan därmed ge upphov till en skyldighet. LDCOM anser att statens ansvar enligt handelsrätten bland annat får stöd i teorin om tydlig fullmakt och de factoledning, på den sista punkten bland annat därför att staten tog direktkontakt med kreditvärderingsinstituten. Också i internationell rätt är staten inomobligatoriskt bunden eftersom en ensidig rättshandling har bindande verkan om uttalandet offentliggjordes och avsikten var att den skulle binda upphovsmannen (77). Ett muntligt och offentligt uttalande från en stat kan därför bli rättsligt bindande för den. LDCOM anser att uttalandena i föreliggande ärende binder franska staten eftersom innebörden i uttalandena tydligt och otvetydigt är ett ensidigt åtagande från statens sida om att erbjuda FT lånemöjligheter och en försäkran om att den inte kommer att lämna företaget i en finansiell kris som liknar den under sommaren 2002. Eftersom det statliga åtagandet är bindande skulle en underlåtenhet kunna medföra inomobligatoriskt ansvar (varför tredje man skulle kunna tvinga staten att fullgöra sitt åtagande). |
| --- | --- |

(108)

En obegränsad garanti: LDCOM grundar sig på franska statens uttalanden till pressen den 20 juni 2002, i finans- och ekonomiministeriets pressmeddelanden och i meddelanden som direkt eller indirekt riktades till kreditvärderingsinstituten. Uttalandena syftade till att lugna finansmarknaderna i fråga om FT:s situation (76) och förbättrade direkt FT:s kreditvärdering på marknaderna så att företaget kunde fylla likviditetsbehovet. Enligt LDCOM kan statens ingripande betecknas på flera olika sätt rent rättsligt. I fransk rätt ställs inga formkrav på rättsliga förpliktelser och därför kan alltså ett muntligt uttalande på vissa villkor utgöra en rättighetsgrundande handling för mottagaren. Den bindande karaktären på en ensidig rättshandling bygger på att ett ensidigt åtagande kan vara en sådan viljeyttring som anses rättsgrundande i avtalsrätten. En fast och exakt viljeyttring kan därmed ge upphov till en skyldighet. LDCOM anser att statens ansvar enligt handelsrätten bland annat får stöd i teorin om tydlig fullmakt och de factoledning, på den sista punkten bland annat därför att staten tog direktkontakt med kreditvärderingsinstituten. Också i internationell rätt är staten inomobligatoriskt bunden eftersom en ensidig rättshandling har bindande verkan om uttalandet offentliggjordes och avsikten var att den skulle binda upphovsmannen (77). Ett muntligt och offentligt uttalande från en stat kan därför bli rättsligt bindande för den. LDCOM anser att uttalandena i föreliggande ärende binder franska staten eftersom innebörden i uttalandena tydligt och otvetydigt är ett ensidigt åtagande från statens sida om att erbjuda FT lånemöjligheter och en försäkran om att den inte kommer att lämna företaget i en finansiell kris som liknar den under sommaren 2002. Eftersom det statliga åtagandet är bindande skulle en underlåtenhet kunna medföra inomobligatoriskt ansvar (varför tredje man skulle kunna tvinga staten att fullgöra sitt åtagande).

| (109) | LDCOM hävdar att också staten kan hållas straffrättsligt ansvarig, bland annat enligt associationsrätten. Ett företag som ger intryck av att ta över ett annat företags skulder tar på sig tredje mans fordringar. Enligt LDCOM gav staten genom sina uttalanden tredje man en garanti för att den skulle bära FT:s skuld som förföll till betalning. LDCOM hävdar att statens uttalande att den skulle ”för sin del bidra till det väsentliga tillskottet av eget kapital till företaget (78)” leder till en rättslig och ekonomisk skyldighet (79). I doktrinen sägs att: ”om staten inte fullgör sitt åtagande kan den hållas ansvarig vid förvaltningsdomstol, som skall döma tvister om statliga utfästelser som inte hållits” (80). LDCOM förtydligar vidare att artikel L465-1, tredje strecksatsen, i Code monétaire et financier föreskriver påföljd för dem som snedvrider marknadens funktion genom olagliga handlingar som påverkar utvecklingen på börsen. LDCOM anser att fallbeskrivningen visar att statens avsikt inte alls var att tala om en framtida teoretisk utveckling utan konkreta kommande åtgärder. |
| --- | --- |

(109)

LDCOM hävdar att också staten kan hållas straffrättsligt ansvarig, bland annat enligt associationsrätten. Ett företag som ger intryck av att ta över ett annat företags skulder tar på sig tredje mans fordringar. Enligt LDCOM gav staten genom sina uttalanden tredje man en garanti för att den skulle bära FT:s skuld som förföll till betalning. LDCOM hävdar att statens uttalande att den skulle ”för sin del bidra till det väsentliga tillskottet av eget kapital till företaget (78)” leder till en rättslig och ekonomisk skyldighet (79). I doktrinen sägs att: ”om staten inte fullgör sitt åtagande kan den hållas ansvarig vid förvaltningsdomstol, som skall döma tvister om statliga utfästelser som inte hållits” (80). LDCOM förtydligar vidare att artikel L465-1, tredje strecksatsen, i Code monétaire et financier föreskriver påföljd för dem som snedvrider marknadens funktion genom olagliga handlingar som påverkar utvecklingen på börsen. LDCOM anser att fallbeskrivningen visar att statens avsikt inte alls var att tala om en framtida teoretisk utveckling utan konkreta kommande åtgärder.

| (110) | LDCOM hänvisar till praxis i EG-rätten enligt vilken pressartiklar från ett berört företag eller regering och som har en ovillkorlig prägel alltid anses tyda på att statliga medel tagits i anspråk (81). I det aktuella ärendet kommer uttalandena direkt från regeringen och har en ovillkorlig karaktär. |
| --- | --- |

(110)

LDCOM hänvisar till praxis i EG-rätten enligt vilken pressartiklar från ett berört företag eller regering och som har en ovillkorlig prägel alltid anses tyda på att statliga medel tagits i anspråk (81). I det aktuella ärendet kommer uttalandena direkt från regeringen och har en ovillkorlig karaktär.

| (111) | Av det ovanstående framgår att de rättsligt och ekonomiskt bindande uttalandena om stöd från franska staten från den 2 juni 2002 och framåt kan liknas vid en garanti som skulle förhindra att FT gick i konkurs och istället låta företaget överleva inom sitt befintliga verksamhetsområde. Enligt LDCOM rör det sig om en obegränsad garanti. LDCOM anser att det därför inte bara är tillhandahållandet av en kreditfacilitet och det belopp som beviljades som utgör stöd, utan även själva tillkännagivandet. Tillkännagivandet om statliga stöd i form av garanti innehåller krav på att statliga medel skall ha tagits i anspråk, vilket är fallet oavsett om garantin utnyttjades eller inte. Eftersom de villkor som anges i tillkännagivandet om statliga stöd i form av garanti inte uppfyllts, då FT ändå inte kunde uppbåda tillräckliga medel på finansmarknaderna, anser LDCOM att åtgärderna måste anses utgöra stöd. LDCOM hävdar att ”med tanke på beloppet hade bara staten kunnat lämna en sådan garanti, eftersom ingen rationell investerare skulle ha åtnjutit samma trovärdighet på marknaden i fråga om ’återställandet’ av FT” (82). LDCOM betonar slutligen att andra tolkningar skulle få långtgående konsekvenser, eftersom de inte bara skulle strida mot principerna i nationell positiv rätt utan dessutom ge medlemsstaterna möjlighet att ostraffat upprätthålla aktiekursen på företag i vilka de äger andelar (83). |
| --- | --- |

(111)

Av det ovanstående framgår att de rättsligt och ekonomiskt bindande uttalandena om stöd från franska staten från den 2 juni 2002 och framåt kan liknas vid en garanti som skulle förhindra att FT gick i konkurs och istället låta företaget överleva inom sitt befintliga verksamhetsområde. Enligt LDCOM rör det sig om en obegränsad garanti. LDCOM anser att det därför inte bara är tillhandahållandet av en kreditfacilitet och det belopp som beviljades som utgör stöd, utan även själva tillkännagivandet. Tillkännagivandet om statliga stöd i form av garanti innehåller krav på att statliga medel skall ha tagits i anspråk, vilket är fallet oavsett om garantin utnyttjades eller inte. Eftersom de villkor som anges i tillkännagivandet om statliga stöd i form av garanti inte uppfyllts, då FT ändå inte kunde uppbåda tillräckliga medel på finansmarknaderna, anser LDCOM att åtgärderna måste anses utgöra stöd. LDCOM hävdar att ”med tanke på beloppet hade bara staten kunnat lämna en sådan garanti, eftersom ingen rationell investerare skulle ha åtnjutit samma trovärdighet på marknaden i fråga om ’återställandet’ av FT” (82). LDCOM betonar slutligen att andra tolkningar skulle få långtgående konsekvenser, eftersom de inte bara skulle strida mot principerna i nationell positiv rätt utan dessutom ge medlemsstaterna möjlighet att ostraffat upprätthålla aktiekursen på företag i vilka de äger andelar (83).

| (112) | Effekten av denna obegränsade garanti får tydliga återverkningar på marknaden och marknadsreaktionerna uttrycker vilket faktiskt värde investerarna tillskrev garantin. Börskursen på FT:s aktier steg från och med juli 2002 och höjde företagets börsvärde. LDCOM hävdar att statens uttalande åstadkom en värdeökning på 5,9 miljarder euro. Även FT:s räntespread
   (84) började förbättras från juli 2002, vilket minskade operatörens finansiella kostnader och återställde den ekonomiska kapaciteten. Marginalen (räntespread) ger en konkret värdering av den finansiella vikten av statens uttalande. Marginalen bör jämföras med hela FT:s skuld som finansierades genom obligationslån. Marginalen (räntespread) varierar från fall till fall mellan 2 och 3 %, vilket ger en årlig besparing på mellan 1,37 miljarder och 2,05 miljarder euro. Om man antar att FT behåller en konstant skuldsättningsnivå och att skulden därmed skulle finansieras utan tidsbegränsning bedömer LDCOM att besparingen blir mellan 19,57 miljarder och 29,36 miljarder euro. Statens stöd gav även FT möjlighet att återfinansiera sig på obligationsmarknaden till fördelaktigare villkor än företaget tidigare kunde erhålla. |
| --- | --- |

(112)

Effekten av denna obegränsade garanti får tydliga återverkningar på marknaden och marknadsreaktionerna uttrycker vilket faktiskt värde investerarna tillskrev garantin. Börskursen på FT:s aktier steg från och med juli 2002 och höjde företagets börsvärde. LDCOM hävdar att statens uttalande åstadkom en värdeökning på 5,9 miljarder euro. Även FT:s räntespread
   (84) började förbättras från juli 2002, vilket minskade operatörens finansiella kostnader och återställde den ekonomiska kapaciteten. Marginalen (räntespread) ger en konkret värdering av den finansiella vikten av statens uttalande. Marginalen bör jämföras med hela FT:s skuld som finansierades genom obligationslån. Marginalen (räntespread) varierar från fall till fall mellan 2 och 3 %, vilket ger en årlig besparing på mellan 1,37 miljarder och 2,05 miljarder euro. Om man antar att FT behåller en konstant skuldsättningsnivå och att skulden därmed skulle finansieras utan tidsbegränsning bedömer LDCOM att besparingen blir mellan 19,57 miljarder och 29,36 miljarder euro. Statens stöd gav även FT möjlighet att återfinansiera sig på obligationsmarknaden till fördelaktigare villkor än företaget tidigare kunde erhålla.

| (113) | En kreditfacilitet på 9 miljarder euro: LDCOM har inte analyserat denna åtgärd enligt artikel 87.1 i fördraget utan hänvisar till kommissionen bedömning i beslutet om att inleda förfarandet och betonar ERAP:s roll. |
| --- | --- |

(113)

En kreditfacilitet på 9 miljarder euro: LDCOM har inte analyserat denna åtgärd enligt artikel 87.1 i fördraget utan hänvisar till kommissionen bedömning i beslutet om att inleda förfarandet och betonar ERAP:s roll.

| (114) | LDCOM anser att det statliga stödet inte var en rationell investering, dels på grund av beloppets storlek dels på grund av omständigheterna och syftet. Ingen rationell investerare skulle i september 2002 (då staten gick ut med sitt ekonomiska stöd till FT) ha ställt 9 miljarder euro till förfogande under liknande ekonomiska förhållanden utan någon omstruktureringsplan. LDCOM säger även att ingen privat investerare skulle ha haft kapacitet att uppbåda detta belopp på så kort tid. LDCOM förtydligar även att en privat investerare kanske skulle ha velat behålla koncernens verksamhetsstruktur för att göra investeringen lönsam medan detta i det föreliggande fallet var ett självändamål för franska staten. Det är förståeligt att staten tar sociala och politiska hänsyn, men interventionen strider mot principen om likabehandling av privat och offentlig sektor. |
| --- | --- |

(114)

LDCOM anser att det statliga stödet inte var en rationell investering, dels på grund av beloppets storlek dels på grund av omständigheterna och syftet. Ingen rationell investerare skulle i september 2002 (då staten gick ut med sitt ekonomiska stöd till FT) ha ställt 9 miljarder euro till förfogande under liknande ekonomiska förhållanden utan någon omstruktureringsplan. LDCOM säger även att ingen privat investerare skulle ha haft kapacitet att uppbåda detta belopp på så kort tid. LDCOM förtydligar även att en privat investerare kanske skulle ha velat behålla koncernens verksamhetsstruktur för att göra investeringen lönsam medan detta i det föreliggande fallet var ett självändamål för franska staten. Det är förståeligt att staten tar sociala och politiska hänsyn, men interventionen strider mot principen om likabehandling av privat och offentlig sektor.

| (115) | LDCOM framför att en analys av beteendet hos rationella investerare med aktiemajoritet under verkliga marknadsvillkor i juni–juli 2002 motsäger statens uttalande om att sådana investerare inte skulle ha ifrågasatt FT:s operativa integritet. Investerare med en mycket stor andel av sina tillgångar i ett företag i en utsatt position skulle vara de första att kräva en omfattande och omedelbar omprövning av strategin, som i förkommande fall skulle kunna leda till omfattande överlåtelser av strategiska tillgångar. Analysen får stöd om man jämför FT:s situation utan statligt stöd med Vivendi Universals situation, som under marknadstrycket tvingades omfördela sina tillgångar. LDCOM anser därför att kommissionen inte bör ta någon hänsyn till att man ville behålla koncernens operativa integritet utan istället bör bedöma hur detta påverkade konkurrensen. Om staten inte ingripit i juli 2002 skulle FT enligt LDCOM inte ha haft något annat val än att minska sina tillgångar, friställa personal (85) och se över sina strategiska mål. |
| --- | --- |

(115)

LDCOM framför att en analys av beteendet hos rationella investerare med aktiemajoritet under verkliga marknadsvillkor i juni–juli 2002 motsäger statens uttalande om att sådana investerare inte skulle ha ifrågasatt FT:s operativa integritet. Investerare med en mycket stor andel av sina tillgångar i ett företag i en utsatt position skulle vara de första att kräva en omfattande och omedelbar omprövning av strategin, som i förkommande fall skulle kunna leda till omfattande överlåtelser av strategiska tillgångar. Analysen får stöd om man jämför FT:s situation utan statligt stöd med Vivendi Universals situation, som under marknadstrycket tvingades omfördela sina tillgångar. LDCOM anser därför att kommissionen inte bör ta någon hänsyn till att man ville behålla koncernens operativa integritet utan istället bör bedöma hur detta påverkade konkurrensen. Om staten inte ingripit i juli 2002 skulle FT enligt LDCOM inte ha haft något annat val än att minska sina tillgångar, friställa personal (85) och se över sina strategiska mål.

| (116) | LDCOM beräknar det sammanlagda stödbeloppet till 15 miljarder euro, vilket motsvarar det belopp FT lyckades uppbåda på finansmarknaderna tack vare stödet från staten. Stödbeloppet bör därför inte begränsas till de 9 miljarder euro som direkt tillhandahölls av staten, eftersom det var via olika statliga ingripanden (obegränsad garanti, aktieägarförskott och övertagande av personal) som FT fick ett kapitaltillskott på detta belopp. |
| --- | --- |

(116)

LDCOM beräknar det sammanlagda stödbeloppet till 15 miljarder euro, vilket motsvarar det belopp FT lyckades uppbåda på finansmarknaderna tack vare stödet från staten. Stödbeloppet bör därför inte begränsas till de 9 miljarder euro som direkt tillhandahölls av staten, eftersom det var via olika statliga ingripanden (obegränsad garanti, aktieägarförskott och övertagande av personal) som FT fick ett kapitaltillskott på detta belopp.

| (117) | LDCOM anser att stödet från staten utgör ett omstruktureringsstöd. LDCOM har jämfört situationen före och efter statens ingripande på marknaden för rösttelefoni, bredbandsuppkoppling till Internet och låghastighetsuppkoppling till Internet med den situation som skulle ha rått om staten inte ingripit. Jämförelsen visar att stödet faktiskt bidrog till att bevara det tidigare läget fram till 2005 (intakt transaktions- och marknadsföringskapacitet), vilket gör att man via deduktion kan mäta vissa effekter av det statliga ingripandets i marknadsandelar. LDCOM föreslår bland annat att FT enligt punkt 35 i riktlinjerna skall åläggas kompensationsåtgärder för att återställa marknaden som den skulle ha varit om FT självmant tvingats ändra sitt verksamhetsområde. Eftersom statens främsta mål enligt LDCOM var att behålla FT som integrerad teleoperatör påverkades främst marknaden för mobiltelefoni och fast telefoni, både i uppåtstigande led (samtrafik, tillgång till DSL) och i nedåtstigande led (detaljförsäljning av kommunikationer och Internettillgång via DSL). LDCOM föreslår därför att kommissionen skall begära åtgärder för att korrigera beteendet, begränsa snedvridningen av konkurrensen och ge de konkurrerande operatörerna samma villkor som om inget stöd lämnats. LDCOM föreslår att FT:s och dess dotterbolags andelar skall minskas på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet (högst 42 % av marknadsvärdet på försäljning av bredbandsuppkoppling till Internet via DSL) på marknaden för rösttelefoni (högst 55 % av marknadsvärdet på lokala samtal, rösttelefoni och nationella samtal) samt att en rad åtgärder vidtas för att begränsa FT:s marknadsandelar (86). Den andra typen av åtgärder som LDCOM föreslår är åtgärder som skall hjälpa konkurrenterna att utvecklas (87). |
| --- | --- |

(117)

LDCOM anser att stödet från staten utgör ett omstruktureringsstöd. LDCOM har jämfört situationen före och efter statens ingripande på marknaden för rösttelefoni, bredbandsuppkoppling till Internet och låghastighetsuppkoppling till Internet med den situation som skulle ha rått om staten inte ingripit. Jämförelsen visar att stödet faktiskt bidrog till att bevara det tidigare läget fram till 2005 (intakt transaktions- och marknadsföringskapacitet), vilket gör att man via deduktion kan mäta vissa effekter av det statliga ingripandets i marknadsandelar. LDCOM föreslår bland annat att FT enligt punkt 35 i riktlinjerna skall åläggas kompensationsåtgärder för att återställa marknaden som den skulle ha varit om FT självmant tvingats ändra sitt verksamhetsområde. Eftersom statens främsta mål enligt LDCOM var att behålla FT som integrerad teleoperatör påverkades främst marknaden för mobiltelefoni och fast telefoni, både i uppåtstigande led (samtrafik, tillgång till DSL) och i nedåtstigande led (detaljförsäljning av kommunikationer och Internettillgång via DSL). LDCOM föreslår därför att kommissionen skall begära åtgärder för att korrigera beteendet, begränsa snedvridningen av konkurrensen och ge de konkurrerande operatörerna samma villkor som om inget stöd lämnats. LDCOM föreslår att FT:s och dess dotterbolags andelar skall minskas på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet (högst 42 % av marknadsvärdet på försäljning av bredbandsuppkoppling till Internet via DSL) på marknaden för rösttelefoni (högst 55 % av marknadsvärdet på lokala samtal, rösttelefoni och nationella samtal) samt att en rad åtgärder vidtas för att begränsa FT:s marknadsandelar (86). Den andra typen av åtgärder som LDCOM föreslår är åtgärder som skall hjälpa konkurrenterna att utvecklas (87).

| (118) | I sina synpunkter av den 17 maj 2004 förtydligar LDCOM att ekonomi- och finansministerns uttalande var en ensidig statlig rättshandling som skulle kunna leda till påföljder enligt internationell rätt om den inte fullgörs. LDCOM förtydligade även att förbudet att ändra inställning till nackdel för andra (estoppel) utgör en allmän rättsprincip i internationell handelsrätt, som gäller även för staten. LDCOM framhåller att principen otvetydigt är tillämplig i det föreliggande ärendet, eftersom franska staten är aktieägare och därmed även en internationell handelsrättslig aktör. |
| --- | --- |

(118)

I sina synpunkter av den 17 maj 2004 förtydligar LDCOM att ekonomi- och finansministerns uttalande var en ensidig statlig rättshandling som skulle kunna leda till påföljder enligt internationell rätt om den inte fullgörs. LDCOM förtydligade även att förbudet att ändra inställning till nackdel för andra (estoppel) utgör en allmän rättsprincip i internationell handelsrätt, som gäller även för staten. LDCOM framhåller att principen otvetydigt är tillämplig i det föreliggande ärendet, eftersom franska staten är aktieägare och därmed även en internationell handelsrättslig aktör.

| (119) | LDCOM betonar även att staten inte kan ta tillbaka sina uttalanden utan att skada sin egen ekonomiska trovärdighet. Staten agerar på marknaden i egenskap av långivare och majoritetsägare i ett antal företag. Denna dubbla roll återspeglas av att kreditvärderingsinstituten gör en dubbel kreditbedömning av staten, dels i egenskap av långivare dels i egenskap av aktieägare via kreditbetyg på offentliga företag. Den dubbla handlingsmöjligheten förutsätter särskild vaksamhet eftersom varje underlåtenhet i någon av rollerna påverkar den andra uppgiften och kreditvärderingen (LDCOM hänvisar till Moody's värdering av offentliga företag). LDCOM betonar att staten har en helt annan trovärdighet än övriga företag, som inte skulle kunna lugna marknaderna (såsom i fallet Vivendi Universal). Den säkerhet som statliga franska lån utgör för finansmarknaderna motiverar att investerarna har ovillkorligt förtroende för statens uttalanden, eftersom den alltid fullgjort sina åtaganden. Statens direkta kontakter med kreditvärderingsinstituten, som måste bedöma riskerna med olika ekonomiska placeringar ytterst kritiskt, höjde trovärdigheten hos statens stöd till FT. LDCOM framhåller även att staten fått den högsta kreditbedömningen på Aaa eftersom den fullgör sina åtaganden. LDCOM betonar att kreditvärderingen skulle sjunka om staten inte håller ord, varefter räntan på statsskulden skulle behöva justeras. Att svika löften till offentliga företag skulle därför påverka kreditvärderingen av övriga statliga företag. |
| --- | --- |

(119)

LDCOM betonar även att staten inte kan ta tillbaka sina uttalanden utan att skada sin egen ekonomiska trovärdighet. Staten agerar på marknaden i egenskap av långivare och majoritetsägare i ett antal företag. Denna dubbla roll återspeglas av att kreditvärderingsinstituten gör en dubbel kreditbedömning av staten, dels i egenskap av långivare dels i egenskap av aktieägare via kreditbetyg på offentliga företag. Den dubbla handlingsmöjligheten förutsätter särskild vaksamhet eftersom varje underlåtenhet i någon av rollerna påverkar den andra uppgiften och kreditvärderingen (LDCOM hänvisar till Moody's värdering av offentliga företag). LDCOM betonar att staten har en helt annan trovärdighet än övriga företag, som inte skulle kunna lugna marknaderna (såsom i fallet Vivendi Universal). Den säkerhet som statliga franska lån utgör för finansmarknaderna motiverar att investerarna har ovillkorligt förtroende för statens uttalanden, eftersom den alltid fullgjort sina åtaganden. Statens direkta kontakter med kreditvärderingsinstituten, som måste bedöma riskerna med olika ekonomiska placeringar ytterst kritiskt, höjde trovärdigheten hos statens stöd till FT. LDCOM framhåller även att staten fått den högsta kreditbedömningen på Aaa eftersom den fullgör sina åtaganden. LDCOM betonar att kreditvärderingen skulle sjunka om staten inte håller ord, varefter räntan på statsskulden skulle behöva justeras. Att svika löften till offentliga företag skulle därför påverka kreditvärderingen av övriga statliga företag.

4.10.   Synpunkter från B

| (120) | B hävdar att de medel som ställdes till förfogande, tillsammans med statens offentliga åtagande att stödja FT, är att jämställa med en ekonomisk garanti som var avsedd inte bara att lugna företagets borgenärer utan hela marknaden, vilket bidrog till att förbättra FT:s ställning på börsmarknaderna. B drar slutsatsen att åtgärden beviljats med statliga medel. Eftersom staten inte betett sig som en privat investerare i en marknadsekonomi har företaget fått fördelar som det inte hade kunnat erhålla till normala marknadsvillkor. När kreditfaciliteten inrättades var FT:s ekonomiska ställning sådan att ingen rationell investerare skulle ha gjort en liknande transaktion. Enligt B har samtidighetsprincipen inte följts. Man förtydligar att privata investerare fick möjlighet att delta först när staten gjort sitt uttalande och ställt aktieägarförskottet till förfogande – med ett belopp som ingen privat investerare hade kunnat uppbåda. B understryker att stödåtgärderna lugnade de privata investerarna och helt undanröjde konkursrisken för FT. B hävdar även att FT återfinansierades med ett så stort belopp (80-100 % av börsvärdet) att ingen privat investerare skulle ha velat delta i en sådan transaktion med tanke på FT:s ekonomiska situation, om inte regeringen gjort stödjande uttalanden och lämnat förskott. |
| --- | --- |

(120)

B hävdar att de medel som ställdes till förfogande, tillsammans med statens offentliga åtagande att stödja FT, är att jämställa med en ekonomisk garanti som var avsedd inte bara att lugna företagets borgenärer utan hela marknaden, vilket bidrog till att förbättra FT:s ställning på börsmarknaderna. B drar slutsatsen att åtgärden beviljats med statliga medel. Eftersom staten inte betett sig som en privat investerare i en marknadsekonomi har företaget fått fördelar som det inte hade kunnat erhålla till normala marknadsvillkor. När kreditfaciliteten inrättades var FT:s ekonomiska ställning sådan att ingen rationell investerare skulle ha gjort en liknande transaktion. Enligt B har samtidighetsprincipen inte följts. Man förtydligar att privata investerare fick möjlighet att delta först när staten gjort sitt uttalande och ställt aktieägarförskottet till förfogande – med ett belopp som ingen privat investerare hade kunnat uppbåda. B understryker att stödåtgärderna lugnade de privata investerarna och helt undanröjde konkursrisken för FT. B hävdar även att FT återfinansierades med ett så stort belopp (80-100 % av börsvärdet) att ingen privat investerare skulle ha velat delta i en sådan transaktion med tanke på FT:s ekonomiska situation, om inte regeringen gjort stödjande uttalanden och lämnat förskott.

| (121) | B framför att åtgärderna inte bör anses vara förenliga med den inre marknaden enligt riktlinjerna. I andra hand föreslår B kompensationsåtgärder, bland annat på marknaden för fast telefoni, marknaden för Internettjänster och marknaden för mobiltelefoni. B påpekar även de olika inskränkningarna av konkurrensutvecklingen på marknaden i Frankrike (88). På marknaden för fast telefoni förespråkar B bland annat att man skiljer på räkenskaperna och gör konkreta nedskärningar i FT:s förvaltning av nätverksamheten för att förebygga konkurrenshämmande metoder. B föreslår även att FT skall informera sina abonnenter på fast telefoni om möjligheten att välja operatör för uppkoppling av samtal för att mildra ”den enorma konkurrensfördel som den monopolliknande situationen på telenätet ger företaget för uppkopplingen av samtal”. När det gäller marknaden för mobiltelefoni föreslår B att Orange bör åläggas att erbjuda Mobile Virtual Network Operator till de operatörer som vill in på den marknaden. |
| --- | --- |

(121)

B framför att åtgärderna inte bör anses vara förenliga med den inre marknaden enligt riktlinjerna. I andra hand föreslår B kompensationsåtgärder, bland annat på marknaden för fast telefoni, marknaden för Internettjänster och marknaden för mobiltelefoni. B påpekar även de olika inskränkningarna av konkurrensutvecklingen på marknaden i Frankrike (88). På marknaden för fast telefoni förespråkar B bland annat att man skiljer på räkenskaperna och gör konkreta nedskärningar i FT:s förvaltning av nätverksamheten för att förebygga konkurrenshämmande metoder. B föreslår även att FT skall informera sina abonnenter på fast telefoni om möjligheten att välja operatör för uppkoppling av samtal för att mildra ”den enorma konkurrensfördel som den monopolliknande situationen på telenätet ger företaget för uppkopplingen av samtal”. När det gäller marknaden för mobiltelefoni föreslår B att Orange bör åläggas att erbjuda Mobile Virtual Network Operator till de operatörer som vill in på den marknaden.

4.11.   Synpunkter från Tiscalinet

| (122) | Tiscalinet hävdar att statens uttalanden från den 2 juli 2002 och framåt gav marknaden signaler om att FT inte skulle gå i konkurs. Samtidigt valde staten att ta ut utdelningen för 2002 i aktier och inte i likvida medel vilket var ännu en signal till marknaderna om att staten stödde FT, eftersom vilken rationell investerare som helst skulle ha tagit ut utdelningen i likvida medel. Tiscalinet frågar sig vidare om en privat investerare skulle ha kunnat ingripa så som ekonomi- och finansministeriet gjorde vid Caisse des Dépôts et Consignations som innehar 5 % av aktiekapitalet i den tidigare monopoloperatören. Staten blockerade innehavet vilket skulle göra aktierna mindre volatila och öka investerarnas förtroende. Tiscalinet framhåller att nya lagar antogs för att utvidga ERAP:s verksamhetsområde så att de skulle kunna inneha aktier i FT (89), att staten ställde ut en garanti för att ERAP skulle kunna investera i FT (90) och slutligen att formuleringarna om statens aktieinnehav i FT styrker att staten lämnade en oåterkallelig garanti. Marknadsaktörerna, i synnerhet obligationsmarknaden, stödde sig sedan på denna och tillmötesgick FT:s senare påstötningar. Detta talar för att staten erbjöd FT lånemöjligheter ”som sista utväg”, vilket är en transaktion som en rationell investerare inte skulle ha gått med på. Tiscalinet anser att endast franska staten hade kunnat mobilisera sådana resurser. |
| --- | --- |

(122)

Tiscalinet hävdar att statens uttalanden från den 2 juli 2002 och framåt gav marknaden signaler om att FT inte skulle gå i konkurs. Samtidigt valde staten att ta ut utdelningen för 2002 i aktier och inte i likvida medel vilket var ännu en signal till marknaderna om att staten stödde FT, eftersom vilken rationell investerare som helst skulle ha tagit ut utdelningen i likvida medel. Tiscalinet frågar sig vidare om en privat investerare skulle ha kunnat ingripa så som ekonomi- och finansministeriet gjorde vid Caisse des Dépôts et Consignations som innehar 5 % av aktiekapitalet i den tidigare monopoloperatören. Staten blockerade innehavet vilket skulle göra aktierna mindre volatila och öka investerarnas förtroende. Tiscalinet framhåller att nya lagar antogs för att utvidga ERAP:s verksamhetsområde så att de skulle kunna inneha aktier i FT (89), att staten ställde ut en garanti för att ERAP skulle kunna investera i FT (90) och slutligen att formuleringarna om statens aktieinnehav i FT styrker att staten lämnade en oåterkallelig garanti. Marknadsaktörerna, i synnerhet obligationsmarknaden, stödde sig sedan på denna och tillmötesgick FT:s senare påstötningar. Detta talar för att staten erbjöd FT lånemöjligheter ”som sista utväg”, vilket är en transaktion som en rationell investerare inte skulle ha gått med på. Tiscalinet anser att endast franska staten hade kunnat mobilisera sådana resurser.

| (123) | Tiscalinet anser att den statliga garantin och statens andel i kapitaltillskottet aldrig skulle ha gjorts av en rationell privat investerare och att FT därmed undgick en massiv överlåtelse av sina tillgångar, kunde bevara sina verksamhetsområden och fick relativt låga obligationsräntor i förhållande till sin ekonomiska ställning. |
| --- | --- |

(123)

Tiscalinet anser att den statliga garantin och statens andel i kapitaltillskottet aldrig skulle ha gjorts av en rationell privat investerare och att FT därmed undgick en massiv överlåtelse av sina tillgångar, kunde bevara sina verksamhetsområden och fick relativt låga obligationsräntor i förhållande till sin ekonomiska ställning.

| (124) | Stödet är inte förenligt med riktlinjerna. Tiscalinet hävdar att villkoren för att bevilja omstruktureringsstöd inte uppfyllts, bland annat därför att Ambitionsplanen 2005 inte innehåller tillräckliga kompensationsåtgärder för konkurrensen. Tiscalinet påpekar att franska statens stöd snedvridit konkurrensen på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet. Tiscalinet framhåller att FT kunnat göra stora investeringar i vissa delar av nätet och i marknadsföring, vilket gynnat Wanadoo. Dessutom har Wanadoo inte behövt överlåta i stort sett några tillgångar och gynnas fortfarande av intäkterna från gula sidorna och från FT:s nät av försäljningsställen. Tiscalinet anser att det statliga stödet givit FT skattelättnader som de annars inte kunnat erhålla, bland annat genom det förenklade anbudsförfarandet för inköp och inlösen av aktier i Wanadoo den 11 mars 2004. Tiscalinet insisterar i sin skrivelse av den 5 april 2004 på att franska statens ursprungliga stöd hämmat konkurrensen på DSL-marknaden i Frankrike. |
| --- | --- |

(124)

Stödet är inte förenligt med riktlinjerna. Tiscalinet hävdar att villkoren för att bevilja omstruktureringsstöd inte uppfyllts, bland annat därför att Ambitionsplanen 2005 inte innehåller tillräckliga kompensationsåtgärder för konkurrensen. Tiscalinet påpekar att franska statens stöd snedvridit konkurrensen på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet. Tiscalinet framhåller att FT kunnat göra stora investeringar i vissa delar av nätet och i marknadsföring, vilket gynnat Wanadoo. Dessutom har Wanadoo inte behövt överlåta i stort sett några tillgångar och gynnas fortfarande av intäkterna från gula sidorna och från FT:s nät av försäljningsställen. Tiscalinet anser att det statliga stödet givit FT skattelättnader som de annars inte kunnat erhålla, bland annat genom det förenklade anbudsförfarandet för inköp och inlösen av aktier i Wanadoo den 11 mars 2004. Tiscalinet insisterar i sin skrivelse av den 5 april 2004 på att franska statens ursprungliga stöd hämmat konkurrensen på DSL-marknaden i Frankrike.

| (125) | Om stödet skulle anses förenligt med riktlinjerna föreslår Tiscalinet i andra hand kompensationsåtgärder, huvudsakligen på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet, t.ex. i form av ett minimipris på FT:s och dess dotterbolags ADSL-erbjudanden i detaljhandeln, förbud mot erbjudanden som sammankopplar FT:s och Wanadoos tjänster, förbud mot att distribuera Wanadoos tjänster på FT:s försäljningsställen, samt överlåtelse av gula sidorna och Wanadoos dotterbolag i utlandet. |
| --- | --- |

(125)

Om stödet skulle anses förenligt med riktlinjerna föreslår Tiscalinet i andra hand kompensationsåtgärder, huvudsakligen på marknaden för bredbandsuppkoppling till Internet, t.ex. i form av ett minimipris på FT:s och dess dotterbolags ADSL-erbjudanden i detaljhandeln, förbud mot erbjudanden som sammankopplar FT:s och Wanadoos tjänster, förbud mot att distribuera Wanadoos tjänster på FT:s försäljningsställen, samt överlåtelse av gula sidorna och Wanadoos dotterbolag i utlandet.

4.12.   Synpunkter från D

| (126) | D har lämnat in en handling med titeln ”Rapport d’étape sur la réalisation des engagements de campagne du Président Jacques Chirac dans les domaines de l'industrie, de l'énergie, des télécommunications et de La Poste en date de juin 2003”. Avseende FT sägs i dokumentet att: ”Tack vare statens resoluta stöd och utnämningen av Thierry Breton kunde France Télécom göra mer än att bara få näsan över vattnet.” |
| --- | --- |

(126)

D har lämnat in en handling med titeln ”Rapport d’étape sur la réalisation des engagements de campagne du Président Jacques Chirac dans les domaines de l'industrie, de l'énergie, des télécommunications et de La Poste en date de juin 2003”. Avseende FT sägs i dokumentet att: ”Tack vare statens resoluta stöd och utnämningen av Thierry Breton kunde France Télécom göra mer än att bara få näsan över vattnet.”

4.13.   Synpunkter från FT

| (127) | FT har lämnat synpunkter i tre rapporter: (i) en rapport skriven av Claus-Dieter Ehlermann av den 12 januari 2004”Avis à l'attention de France Télécom” (ii) en rapport skriven av Yves Galmot av den 6 januari 2004”La jurisprudence de la Cour de Justice des Communautés permet-elle d'admettre que ’les mesures financières mises en place par l'Etat au soutien de France Télécom’ et sur lesquelles la Commission a ouvert la procédure prévue par article 88 para 2 du Traité ont opéré un ’transfert de ressources d'Etat’ au profit de cette företaget?” och (iii) en rapport från HSBC ”Opinion de HSBC en date du 6 januari 2004”. Dessa tre rapporter beskrivs kortfattat nedan. |
| --- | --- |

(127)

FT har lämnat synpunkter i tre rapporter: (i) en rapport skriven av Claus-Dieter Ehlermann av den 12 januari 2004”Avis à l'attention de France Télécom” (ii) en rapport skriven av Yves Galmot av den 6 januari 2004”La jurisprudence de la Cour de Justice des Communautés permet-elle d'admettre que ’les mesures financières mises en place par l'Etat au soutien de France Télécom’ et sur lesquelles la Commission a ouvert la procédure prévue par article 88 para 2 du Traité ont opéré un ’transfert de ressources d'Etat’ au profit de cette företaget?” och (iii) en rapport från HSBC ”Opinion de HSBC en date du 6 januari 2004”. Dessa tre rapporter beskrivs kortfattat nedan.

| (128) | I den första rapporten analyseras franska statens beteende mot bakgrund av tillämpliga bestämmelser om statliga stöd i allmänhet, i synnerhet principen om rationella investeringar. Rapporten skall visa att uttalandet om aktieägarförskottet den 5 december 2002 inte avsåg statliga medel och huvudargumenten är följande: (i) uttalandet om aktieägarförskottet i december 2002 var inte ett oåterkalleligt åtagande (bara en avsiktsförklaring) – och det är dessutom villkorat. Uttalandet utgör alltså ingen garanti och ännu mindre någon obegränsad garanti. (ii) Det tidigare nämnda beslutet om Crédit Foncier de France är inget relevant prejudikat och avser för övrigt ett uttalande som inte kan jämföras med uttalandet från december 2002. Ett annat syfte med rapporten är att bevisa att FT inte var i sådana ekonomiska svårigheter som avses i riktlinjerna, när staten beslutade att delta i återfinansieringen och offentliggjorde att den tänkte bevilja ett aktieägarförskott. I rapporten framhålls att det är normalt och vanligt att majoritetsägare beviljar aktieägarförskott innan återfinansiering. |
| --- | --- |

(128)

I den första rapporten analyseras franska statens beteende mot bakgrund av tillämpliga bestämmelser om statliga stöd i allmänhet, i synnerhet principen om rationella investeringar. Rapporten skall visa att uttalandet om aktieägarförskottet den 5 december 2002 inte avsåg statliga medel och huvudargumenten är följande: (i) uttalandet om aktieägarförskottet i december 2002 var inte ett oåterkalleligt åtagande (bara en avsiktsförklaring) – och det är dessutom villkorat. Uttalandet utgör alltså ingen garanti och ännu mindre någon obegränsad garanti. (ii) Det tidigare nämnda beslutet om Crédit Foncier de France är inget relevant prejudikat och avser för övrigt ett uttalande som inte kan jämföras med uttalandet från december 2002. Ett annat syfte med rapporten är att bevisa att FT inte var i sådana ekonomiska svårigheter som avses i riktlinjerna, när staten beslutade att delta i återfinansieringen och offentliggjorde att den tänkte bevilja ett aktieägarförskott. I rapporten framhålls att det är normalt och vanligt att majoritetsägare beviljar aktieägarförskott innan återfinansiering.

| (129) | I den andra rapporten utreds om det räcker att uttala att ett aktieägarförskott kommer att ställas till förfogande i form av en kreditfacilitet för att det i sig skall anses binda statliga medel. I rapporten sägs att ett oåterkalleligt uttalande om att bevilja ett förskott och ett skenbart tillhandahållande är tillräckligt för att kommissionen skall anse att statliga medel använts, varför åtgärden är att jämställa med statligt stöd, trots att detta avvisas av EG-domstolen. Enligt rapporten har inga statliga medel överförts eftersom kreditfaciliteten slutligen inte ställdes till förfogande och ingen garanti beviljades, något som ju hade krävt en tilläggsbudget. Inte heller har statliga medel tagits i anspråk, eftersom muntliga uttalanden från en myndighet enligt fransk rätt inte kan påverka statsfinanserna eller leda till överföring av statliga medel. I det föreliggande ärendet är det enbart frågan om uttalanden från ministerier som inte haft någon negativ påverkan på de statliga finanserna. |
| --- | --- |

(129)

I den andra rapporten utreds om det räcker att uttala att ett aktieägarförskott kommer att ställas till förfogande i form av en kreditfacilitet för att det i sig skall anses binda statliga medel. I rapporten sägs att ett oåterkalleligt uttalande om att bevilja ett förskott och ett skenbart tillhandahållande är tillräckligt för att kommissionen skall anse att statliga medel använts, varför åtgärden är att jämställa med statligt stöd, trots att detta avvisas av EG-domstolen. Enligt rapporten har inga statliga medel överförts eftersom kreditfaciliteten slutligen inte ställdes till förfogande och ingen garanti beviljades, något som ju hade krävt en tilläggsbudget. Inte heller har statliga medel tagits i anspråk, eftersom muntliga uttalanden från en myndighet enligt fransk rätt inte kan påverka statsfinanserna eller leda till överföring av statliga medel. I det föreliggande ärendet är det enbart frågan om uttalanden från ministerier som inte haft någon negativ påverkan på de statliga finanserna.

| (130) | Den tredje rapporten utreder om statens handlande mellan den 4 september 2002 (då första halvårets resultat blev kända) och den 15 april 2003 (då kapitaltillskottet gjordes) var ekonomiskt rationellt. Rapporten bygger på en analys av FT:s situation i september 2002 och skiljer FT:s operativa verksamhet (sund verksamhet och utsikter till förbättring av kassaflödet) från skulderna (skuldsättningsnivå, förfalloplan, underskottet i konsoliderat eget kapital på grund av oförutsedda förluster). I rapporten dras slutsatsen att tiden för att generera kassaflöde i koncernen jämfört med de stora lån som förföll på kort sikt (2003-2005) ger problem med återfinansieringen men inte med solvensen. |
| --- | --- |

(130)

Den tredje rapporten utreder om statens handlande mellan den 4 september 2002 (då första halvårets resultat blev kända) och den 15 april 2003 (då kapitaltillskottet gjordes) var ekonomiskt rationellt. Rapporten bygger på en analys av FT:s situation i september 2002 och skiljer FT:s operativa verksamhet (sund verksamhet och utsikter till förbättring av kassaflödet) från skulderna (skuldsättningsnivå, förfalloplan, underskottet i konsoliderat eget kapital på grund av oförutsedda förluster). I rapporten dras slutsatsen att tiden för att generera kassaflöde i koncernen jämfört med de stora lån som förföll på kort sikt (2003-2005) ger problem med återfinansieringen men inte med solvensen.

| (131) | HSBC beskriver även den kortsiktiga likviditetskris som förvärrades av marknadens förtroendekris. HSBC förtydligar att det i en sådan situation är rationellt att handla snabbt och upprätta en plan för att förbättra rörelseresultatet, öka kapitaltillskottet, lägga om skulden och föra en målinriktad politik för överlåtelse av tillgångar. HSBC förtydligar att Ambitionsplanen 2005 var en sammanhängande, fullständig och rationell plan som bland annat gjorde det möjligt att förbättra likviditeten med 15 miljarder euro genom optimering av verksamheten och överlåtelse av tillgångar som inte begränsade verksamhetsområdena. HSBC betonar att det är naturligt att överväga att lämna kapitaltillskott till ett företag som inrättar en plan för att återställa en sund finansiell ställning, för att balansera upp balansräkningen. HSBC understryker att muntligt stöd från en majoritetsägare också är vanligt och rationellt och att det är normalt och vanligt förekommande att majoritetsägare meddelar sitt beslut innan övriga aktieägare. HSBC betonar även att det är föga riskabelt, lönsamt och vanligt att lämna ett aktieägarförskott – i väntan på ett kapitaltillskott – för att skydda majoritetsägarens intressen i ett läge då företaget av tidsskäl inte kunde återfinansieras i december. HSBC förtydligar även att förskottet lämnades till sedvanliga marknadsvillkor. |
| --- | --- |

(131)

HSBC beskriver även den kortsiktiga likviditetskris som förvärrades av marknadens förtroendekris. HSBC förtydligar att det i en sådan situation är rationellt att handla snabbt och upprätta en plan för att förbättra rörelseresultatet, öka kapitaltillskottet, lägga om skulden och föra en målinriktad politik för överlåtelse av tillgångar. HSBC förtydligar att Ambitionsplanen 2005 var en sammanhängande, fullständig och rationell plan som bland annat gjorde det möjligt att förbättra likviditeten med 15 miljarder euro genom optimering av verksamheten och överlåtelse av tillgångar som inte begränsade verksamhetsområdena. HSBC betonar att det är naturligt att överväga att lämna kapitaltillskott till ett företag som inrättar en plan för att återställa en sund finansiell ställning, för att balansera upp balansräkningen. HSBC understryker att muntligt stöd från en majoritetsägare också är vanligt och rationellt och att det är normalt och vanligt förekommande att majoritetsägare meddelar sitt beslut innan övriga aktieägare. HSBC betonar även att det är föga riskabelt, lönsamt och vanligt att lämna ett aktieägarförskott – i väntan på ett kapitaltillskott – för att skydda majoritetsägarens intressen i ett läge då företaget av tidsskäl inte kunde återfinansieras i december. HSBC förtydligar även att förskottet lämnades till sedvanliga marknadsvillkor.

| (132) | I sin rapport nämner HSBC även hur FT:s aktier utvecklades på börsen, och betonar att aktierna steg i juli 2002 på grund av rykten om förstatligande, men sjönk i september, då marknaden fick kännedom om ett eventuellt kapitaltillskott på 15 miljarder euro, medan formerna ännu inte var klara. I rapporten betonas även att de ekonomiska prognoserna för FT ställde mycket god lönsamhet i utsikt för staten: enligt metoden med ”discounted cashflow” som ger en årlig avkastning på 25 % på återfinansieringen, medan den genomsnittliga räntan på telekommarknaden är 9,9 %. |
| --- | --- |

(132)

I sin rapport nämner HSBC även hur FT:s aktier utvecklades på börsen, och betonar att aktierna steg i juli 2002 på grund av rykten om förstatligande, men sjönk i september, då marknaden fick kännedom om ett eventuellt kapitaltillskott på 15 miljarder euro, medan formerna ännu inte var klara. I rapporten betonas även att de ekonomiska prognoserna för FT ställde mycket god lönsamhet i utsikt för staten: enligt metoden med ”discounted cashflow” som ger en årlig avkastning på 25 % på återfinansieringen, medan den genomsnittliga räntan på telekommarknaden är 9,9 %.

| (133) | När FT tagit del av den rättsliga utredningen och konsultens ekonomiska rapport kritiserade företaget innehållet i tre rättsliga noter och en ekonomisk rapport (91). |
| --- | --- |

(133)

När FT tagit del av den rättsliga utredningen och konsultens ekonomiska rapport kritiserade företaget innehållet i tre rättsliga noter och en ekonomisk rapport (91).

| (134) | Den första noten tar upp att konsulten använt olika franska civilrättsliga, handelsrättsliga eller förvaltningsrättsliga begrepp för att analysera statens uttalanden trots att de inte ger stöd för att uttalanden från ministerier kan vara rättsgrundande för tredje man. Noten nämner särskilt att staten i det aktuella ärendet inte kan hållas ansvarig för att utfästelsen inte fullgjorts. I noten förtydligas att en utfästelse, inte ens om den går ut på att betala en viss summa pengar, inte i sig är tillräcklig för att binda statliga medel, eller som man uttrycker det ”frysa statliga medel” om det inte också finns en rättshandling. Noten drar därför slutsatsen det enligt fransk rättspraxis i det aktuella ärendet inte kan anses ha förekommit någon ”överföring av statliga medel” med utgångspunkt i den villkorade utfästelsen om ett aktieägarförskott. I noten förtydligas att det krävs ett samband mellan statliga medel och den fördel som beviljats. Tvister om utfästelser har bara till syfte att kompensera eventuell skada som mottagaren lidit. Eventuella skadestånd kan därför inte anses ge denne en fördel. |
| --- | --- |

(134)

Den första noten tar upp att konsulten använt olika franska civilrättsliga, handelsrättsliga eller förvaltningsrättsliga begrepp för att analysera statens uttalanden trots att de inte ger stöd för att uttalanden från ministerier kan vara rättsgrundande för tredje man. Noten nämner särskilt att staten i det aktuella ärendet inte kan hållas ansvarig för att utfästelsen inte fullgjorts. I noten förtydligas att en utfästelse, inte ens om den går ut på att betala en viss summa pengar, inte i sig är tillräcklig för att binda statliga medel, eller som man uttrycker det ”frysa statliga medel” om det inte också finns en rättshandling. Noten drar därför slutsatsen det enligt fransk rättspraxis i det aktuella ärendet inte kan anses ha förekommit någon ”överföring av statliga medel” med utgångspunkt i den villkorade utfästelsen om ett aktieägarförskott. I noten förtydligas att det krävs ett samband mellan statliga medel och den fördel som beviljats. Tvister om utfästelser har bara till syfte att kompensera eventuell skada som mottagaren lidit. Eventuella skadestånd kan därför inte anses ge denne en fördel.

| (135) | Noten påpekar att EG-domstolen inte fastställt i vilken grad en ovillkorlig och juridiskt bindande utfästelse om att bevilja ett stöd kan anses utgöra ”ett verkställande”. |
| --- | --- |

(135)

Noten påpekar att EG-domstolen inte fastställt i vilken grad en ovillkorlig och juridiskt bindande utfästelse om att bevilja ett stöd kan anses utgöra ”ett verkställande”.

| (136) | I den andra noten framhålls att kommissionen borde utsträcka det formella förfarandet till de åtgärder som analyserats av kommissionens experter, eftersom de inte nämndes i beslutet om att inleda förfarandet. I noten förtydligas även att ”ensidiga uttalanden från en statlig myndighet i egenskap av majoritetsägare måste enligt fransk rätt och EG-rätten uppfylla vissa kriterier för att anses utgöra oåterkalleliga, tydliga och ovillkorliga åtaganden och därmed betecknas som statligt stöd”. Noten framhåller att de olika uttalanden som experterna tagit fasta på inte uppfyller dessa krav. Claus-Dieter Ehlermann anser att experternas analys skulle kunna ”sätta munkavle på alla statliga myndigheter som är majoritetsägare i ett företag och som därmed skulle bli tvungna att på förhand informera kommissionen om alla offentliga uttalanden om sina handlingar, avsikter eller åsikter i egenskap av majoritetsägare av eller till förmån för det företag som är statsägt”. Experternas analys skulle även leda till ”att myndigheter som inte iakttar tystnadsplikt omotiverat skulle berikas eftersom de skulle kunna återkräva medel som i själva verket aldrig ställts till förfogande. Staten skulle därmed få ersättning – av företaget, som ju inte kontrollerar aktieägarnas uttalanden – för att ha brutit denna tystnadsplikt. Experternas beräkning av stödet behäftas inte bara med materiella fel och ekonomiska brister som nämnts av HSBC utan även med grundläggande rättsliga fel som gör beräkningen ogiltig och oanvändbar för kommissionen.” Notens upphovsman bestrider bland annat bestämningen av stödet i experternas rapport och förtydligar att endast statens nettokostnad för ingripandet till förmån för företaget skulle kunna anses utgöra stöd. |
| --- | --- |

(136)

I den andra noten framhålls att kommissionen borde utsträcka det formella förfarandet till de åtgärder som analyserats av kommissionens experter, eftersom de inte nämndes i beslutet om att inleda förfarandet. I noten förtydligas även att ”ensidiga uttalanden från en statlig myndighet i egenskap av majoritetsägare måste enligt fransk rätt och EG-rätten uppfylla vissa kriterier för att anses utgöra oåterkalleliga, tydliga och ovillkorliga åtaganden och därmed betecknas som statligt stöd”. Noten framhåller att de olika uttalanden som experterna tagit fasta på inte uppfyller dessa krav. Claus-Dieter Ehlermann anser att experternas analys skulle kunna ”sätta munkavle på alla statliga myndigheter som är majoritetsägare i ett företag och som därmed skulle bli tvungna att på förhand informera kommissionen om alla offentliga uttalanden om sina handlingar, avsikter eller åsikter i egenskap av majoritetsägare av eller till förmån för det företag som är statsägt”. Experternas analys skulle även leda till ”att myndigheter som inte iakttar tystnadsplikt omotiverat skulle berikas eftersom de skulle kunna återkräva medel som i själva verket aldrig ställts till förfogande. Staten skulle därmed få ersättning – av företaget, som ju inte kontrollerar aktieägarnas uttalanden – för att ha brutit denna tystnadsplikt. Experternas beräkning av stödet behäftas inte bara med materiella fel och ekonomiska brister som nämnts av HSBC utan även med grundläggande rättsliga fel som gör beräkningen ogiltig och oanvändbar för kommissionen.” Notens upphovsman bestrider bland annat bestämningen av stödet i experternas rapport och förtydligar att endast statens nettokostnad för ingripandet till förmån för företaget skulle kunna anses utgöra stöd.

| (137) | I den tredje noten hävdar FT att staten inte ställt någon kreditfacilitet till FT:s förfogande via ERAP. I noten sägs vidare att uttalandena inte är rättsligt bindande för staten enligt nationell rätt, vare sig gentemot FT eller gentemot tredje man. Enligt noten utgör uttalandena ingen sådan rättshandling som avses i allmän rätt, och inte heller en sådan rättshandling som skapar en rättighet enligt offentlig rätt. Staten kan inte göra några åtaganden utan en underliggande rättsgrundande handling som måste antas inom ramen för behörigheten (i det aktuella fallet rör det sig däremot om en avsiktsförklaring som inte konkretiserats) enligt budgetförfarandet. I noten framhålls även att staten inte kan ställas till svars och att straffrättsliga skadestånd i vilket fall inte utgör ett statligt stöd eftersom ”om staten ådöms skadestånd beror överföringen av medel inte på själva rättsfaktum utan på det ansvar som följer av rättsfaktum. Och mottagaren av de statliga medlen blir inte företaget utan den skadelidande”. Notens upphovsman påpekar även att det är omöjligt att anmäla rättsliga omständigheter även om alla stödåtgärder måste anmälas till kommissionen enligt fördraget. |
| --- | --- |

(137)

I den tredje noten hävdar FT att staten inte ställt någon kreditfacilitet till FT:s förfogande via ERAP. I noten sägs vidare att uttalandena inte är rättsligt bindande för staten enligt nationell rätt, vare sig gentemot FT eller gentemot tredje man. Enligt noten utgör uttalandena ingen sådan rättshandling som avses i allmän rätt, och inte heller en sådan rättshandling som skapar en rättighet enligt offentlig rätt. Staten kan inte göra några åtaganden utan en underliggande rättsgrundande handling som måste antas inom ramen för behörigheten (i det aktuella fallet rör det sig däremot om en avsiktsförklaring som inte konkretiserats) enligt budgetförfarandet. I noten framhålls även att staten inte kan ställas till svars och att straffrättsliga skadestånd i vilket fall inte utgör ett statligt stöd eftersom ”om staten ådöms skadestånd beror överföringen av medel inte på själva rättsfaktum utan på det ansvar som följer av rättsfaktum. Och mottagaren av de statliga medlen blir inte företaget utan den skadelidande”. Notens upphovsman påpekar även att det är omöjligt att anmäla rättsliga omständigheter även om alla stödåtgärder måste anmälas till kommissionen enligt fördraget.

| (138) | I en bilaga till noten behandlas det sammanhang där uttalandena gjordes eftersom det sägs vara nödvändigt för att kunna bedöma uttalandenas faktiska räckvidd. Uttalandena analyseras mot bakgrund av händelserna från slutet av juni till december 2002. Analysen visar att uttalandena inte var några utfästelser, men visar däremot inte att de åtgärder staten planerade var finansiella åtgärder. Bland annat skulle regeringen vid denna tid ha varit oenig och ekonomi- och finansministern inte företrätt regeringens åsikt. Notens upphovsman förtydligar att experten inte rättsligt eller faktiskt påvisar statens avsikt att binda sig. En undersökning av fakta visar att de ansvariga inte hade några särskilda avsikter, eftersom de var osäkra på hur problemet borde lösas, och att operatörerna aldrig trott att staten förbundit sig för den ena eller den andra lösningen. |
| --- | --- |

(138)

I en bilaga till noten behandlas det sammanhang där uttalandena gjordes eftersom det sägs vara nödvändigt för att kunna bedöma uttalandenas faktiska räckvidd. Uttalandena analyseras mot bakgrund av händelserna från slutet av juni till december 2002. Analysen visar att uttalandena inte var några utfästelser, men visar däremot inte att de åtgärder staten planerade var finansiella åtgärder. Bland annat skulle regeringen vid denna tid ha varit oenig och ekonomi- och finansministern inte företrätt regeringens åsikt. Notens upphovsman förtydligar att experten inte rättsligt eller faktiskt påvisar statens avsikt att binda sig. En undersökning av fakta visar att de ansvariga inte hade några särskilda avsikter, eftersom de var osäkra på hur problemet borde lösas, och att operatörerna aldrig trott att staten förbundit sig för den ena eller den andra lösningen.

| (139) | I den ekonomiska rapport som FT lämnade in framhålls att analysen i konsultens rapport är mycket smal ”eftersom det huvudsakligen är effekterna av uttalandet från den 12 juli 2002 som analyseras med en enda metod, så kallad fallstudie”. I rapporten sägs även att NERA:s metod är ”mycket teoretiskt inriktad och går ut på att anta att marknaden är effektiv och att mäta en händelses effekter genom att beräkna variationer i börskurserna under händelsen. Denna mycket teoretiska hållning speglar inte majoritetsägarens verkliga situation”. Den ekonomiska utredningen understryker även att NERA:s rapport är ”oklar i fråga om vinsterna, källorna till vinsterna och FT:s och aktieägarnas kostnader”. |
| --- | --- |

(139)

I den ekonomiska rapport som FT lämnade in framhålls att analysen i konsultens rapport är mycket smal ”eftersom det huvudsakligen är effekterna av uttalandet från den 12 juli 2002 som analyseras med en enda metod, så kallad fallstudie”. I rapporten sägs även att NERA:s metod är ”mycket teoretiskt inriktad och går ut på att anta att marknaden är effektiv och att mäta en händelses effekter genom att beräkna variationer i börskurserna under händelsen. Denna mycket teoretiska hållning speglar inte majoritetsägarens verkliga situation”. Den ekonomiska utredningen understryker även att NERA:s rapport är ”oklar i fråga om vinsterna, källorna till vinsterna och FT:s och aktieägarnas kostnader”.

| (140) | Rapporten hävdar att slutsatserna i konsultens rapport är felaktiga av följande skäl:






  — | ”Analysen av FT-koncernens situation när resultatet för första halvåret 2002 offentliggjordes visade (i) att koncernen hade problem med balansräkningen och likviditetsproblem på kort men även (ii) att verksamheten uppvisade mycket gott rörelseresultat. |
| --- | --- | --- |

(140)

Rapporten hävdar att slutsatserna i konsultens rapport är felaktiga av följande skäl:

—

”Analysen av FT-koncernens situation när resultatet för första halvåret 2002 offentliggjordes visade (i) att koncernen hade problem med balansräkningen och likviditetsproblem på kort men även (ii) att verksamheten uppvisade mycket gott rörelseresultat.

| — | Analysen av vilka åtgärder en rationell aktieägare borde överväga vid hög skuldsättning tyder på att det är rationellt att utarbeta en plan för att återställa en sund finansiell ställning, bl.a. för att återfinansiera en koncern med sunda tillgångar vars företagsvärde översteg börsvärdet och nettoskulden. |
| --- | --- |

—

Analysen av vilka åtgärder en rationell aktieägare borde överväga vid hög skuldsättning tyder på att det är rationellt att utarbeta en plan för att återställa en sund finansiell ställning, bl.a. för att återfinansiera en koncern med sunda tillgångar vars företagsvärde översteg börsvärdet och nettoskulden.

| — | Analysen av värdealstringen och lönsamhetsprognoserna tyder på att staten gjorde en mycket god investering genom kapitaltillskottet och tog en ganska liten risk genom att ställa ut ett aktieägarförskott”. |
| --- | --- |

—

Analysen av värdealstringen och lönsamhetsprognoserna tyder på att staten gjorde en mycket god investering genom kapitaltillskottet och tog en ganska liten risk genom att ställa ut ett aktieägarförskott”.

4.14.   Synpunkter från ECTA

| (141) | ECTA anser att följande åtgärder utgör statliga stöd: (i) ministrarnas uttalanden från juli och oktober 2002 då marknaden informerades om att staten inte skulle låta FT kvarstå i ekonomiska svårigheter (ii) att staten tog ut utdelningen 2001 i aktier istället för i likvida medel (iii) att en kreditfacilitet på 9 miljarder euro beviljades och att staten i förväg åtog sig att delta i ett kommande kapitaltillskott (iv) att en statlig garanti beviljades så att ERAP kunde ta upp lån på marknaderna till en ränta på 3,375 % istället för den ränta på 10,4-10,9 % som tillämpas på företag som klassats som högriskobjekt och (v) den skenbara överföringen av FT:s anställda till ERAP trots att de fortsatte arbeta för FT. |
| --- | --- |

(141)

ECTA anser att följande åtgärder utgör statliga stöd: (i) ministrarnas uttalanden från juli och oktober 2002 då marknaden informerades om att staten inte skulle låta FT kvarstå i ekonomiska svårigheter (ii) att staten tog ut utdelningen 2001 i aktier istället för i likvida medel (iii) att en kreditfacilitet på 9 miljarder euro beviljades och att staten i förväg åtog sig att delta i ett kommande kapitaltillskott (iv) att en statlig garanti beviljades så att ERAP kunde ta upp lån på marknaderna till en ränta på 3,375 % istället för den ränta på 10,4-10,9 % som tillämpas på företag som klassats som högriskobjekt och (v) den skenbara överföringen av FT:s anställda till ERAP trots att de fortsatte arbeta för FT.

| (142) | Stödet gjorde att FT kunde fortsätta driva en aggressiv försäljnings- och marknadsföringspolitik, befästa sin ställning som integrerad operatör och öka innehavet i Orange. ECTA anser att ett företag i FT:s situation borde ha reagerat helt annorlunda, som FT:s konkurrerande operatörer på den globala telekommarknaden, British Telecom och KPN, som blev tvungna att överlåta strategiska tillgångar för att minska sin skuldsättning. |
| --- | --- |

(142)

Stödet gjorde att FT kunde fortsätta driva en aggressiv försäljnings- och marknadsföringspolitik, befästa sin ställning som integrerad operatör och öka innehavet i Orange. ECTA anser att ett företag i FT:s situation borde ha reagerat helt annorlunda, som FT:s konkurrerande operatörer på den globala telekommarknaden, British Telecom och KPN, som blev tvungna att överlåta strategiska tillgångar för att minska sin skuldsättning.

| (143) | ECTA anser att de åtgärder som nämns i punkt 141 utgör olagligt stöd som inte kan motiveras enligt riktlinjerna, eftersom inga av kriterierna i riktlinjerna uppfyllts. I andra hand yrkar ECTA på att kompensationsåtgärder som kommissionen antar bör vara omfattande. Avseende strukturella kompensationsåtgärder framhåller ECTA att FT utan statligt stöd hade tvingats överlåta Orange och Wanadoo. Avseende beteenderelaterade kompensationsåtgärder föreslår ECTA att man bör minska marknadsandelarna för FT, Equant, Orange och Wanadoo, men förtydligar samtidigt att dessa åtgärder är svårare att genomföra än strukturella kompensationsåtgärder. |
| --- | --- |

(143)

ECTA anser att de åtgärder som nämns i punkt 141 utgör olagligt stöd som inte kan motiveras enligt riktlinjerna, eftersom inga av kriterierna i riktlinjerna uppfyllts. I andra hand yrkar ECTA på att kompensationsåtgärder som kommissionen antar bör vara omfattande. Avseende strukturella kompensationsåtgärder framhåller ECTA att FT utan statligt stöd hade tvingats överlåta Orange och Wanadoo. Avseende beteenderelaterade kompensationsåtgärder föreslår ECTA att man bör minska marknadsandelarna för FT, Equant, Orange och Wanadoo, men förtydligar samtidigt att dessa åtgärder är svårare att genomföra än strukturella kompensationsåtgärder.

5.   SYNPUNKTER FRÅN FRANKRIKE

5.1.   Sammanfattning av bakgrunden

| (144) | Franska staten påpekar inledningsvis att den agerat som en rationell privat investerare ända från början. När FT:s resultat för första halvåret 2002 offentliggjordes och visade på obalanser i den finansiella strukturen och ett väsentligt behov av eget kapital trots goda rörelseresultat tog staten konsekvenserna och utsåg en ny VD för företaget samt sammankallade ett banksyndikat som i september 2002 åtog sig att i sinom tid garantera ett kapitaltillskott. Samtidigt uppmanade staten den nya ledningen att göra en ingående revision av företaget. Efter Ambitionsplanen 2005 – som majoritetsägaren regelbundet informerades om offentliggjorde staten med utgångspunkt i banksyndikatets åtagande den 4 december 2002 sitt beslut att delta i kapitaltillskottet till företaget med 9 miljarder euro. Samtidigt meddelande staten att den via ERAP eventuellt kunde utställa ett förskott på deltagandet som skulle återbetalas av FT till marknadsvillkor. Med tanke på de finansiella villkoren för statens förskott och kommissionens signaler om att det var oklart om åtgärden hade inslag av stöd, föredrog FT att vända sig direkt till obligationsmarknaden. |
| --- | --- |

(144)

Franska staten påpekar inledningsvis att den agerat som en rationell privat investerare ända från början. När FT:s resultat för första halvåret 2002 offentliggjordes och visade på obalanser i den finansiella strukturen och ett väsentligt behov av eget kapital trots goda rörelseresultat tog staten konsekvenserna och utsåg en ny VD för företaget samt sammankallade ett banksyndikat som i september 2002 åtog sig att i sinom tid garantera ett kapitaltillskott. Samtidigt uppmanade staten den nya ledningen att göra en ingående revision av företaget. Efter Ambitionsplanen 2005 – som majoritetsägaren regelbundet informerades om offentliggjorde staten med utgångspunkt i banksyndikatets åtagande den 4 december 2002 sitt beslut att delta i kapitaltillskottet till företaget med 9 miljarder euro. Samtidigt meddelande staten att den via ERAP eventuellt kunde utställa ett förskott på deltagandet som skulle återbetalas av FT till marknadsvillkor. Med tanke på de finansiella villkoren för statens förskott och kommissionens signaler om att det var oklart om åtgärden hade inslag av stöd, föredrog FT att vända sig direkt till obligationsmarknaden.

| (145) | Franska staten förtydligar att finansieringen efter obligationsemissionen sammanlagt uppgick till cirka 9 miljarder euro, vilket motsvarar det högsta planerade beloppet för aktieägarförskottet. Franska staten hävdar att den framgångsrika obligationsemissionen visade att FT hade kapacitet att få tillträde till finansmarknaderna på goda villkor och att marknaden hade förtroende för de tillfälliga åtgärderna enligt TOP-planen samt den nya ledningens förmåga att genomföra planen. Franska staten påpekar att kapitaltillskottet lanserades så snart det var tekniskt möjligt, dvs. den 24 mars 2003, och att det genomfördes med framgång. |
| --- | --- |

(145)

Franska staten förtydligar att finansieringen efter obligationsemissionen sammanlagt uppgick till cirka 9 miljarder euro, vilket motsvarar det högsta planerade beloppet för aktieägarförskottet. Franska staten hävdar att den framgångsrika obligationsemissionen visade att FT hade kapacitet att få tillträde till finansmarknaderna på goda villkor och att marknaden hade förtroende för de tillfälliga åtgärderna enligt TOP-planen samt den nya ledningens förmåga att genomföra planen. Franska staten påpekar att kapitaltillskottet lanserades så snart det var tekniskt möjligt, dvs. den 24 mars 2003, och att det genomfördes med framgång.

| (146) | Vid mötet med kommissionen den 22 januari 2004 framhöll franska staten att den ansåg att återfinansieringen gjorts enligt principen om rationella investeringar och att statens ekonomiska åtgärder till förmån för FT därmed inte innehöll något inslag av stöd. Staten ansåg att principen om rationella investeringar innebär att en ny ledning utses, en revision företas och trovärdig plan utarbetas innan åtgärder vidtas. Det tidsförlopp som franska staten beskriver skulle i sig visa att staten handlade rationellt. Därför anser franska staten att den kontrollerade situationen (bland annat emissionspriset). |
| --- | --- |

(146)

Vid mötet med kommissionen den 22 januari 2004 framhöll franska staten att den ansåg att återfinansieringen gjorts enligt principen om rationella investeringar och att statens ekonomiska åtgärder till förmån för FT därmed inte innehöll något inslag av stöd. Staten ansåg att principen om rationella investeringar innebär att en ny ledning utses, en revision företas och trovärdig plan utarbetas innan åtgärder vidtas. Det tidsförlopp som franska staten beskriver skulle i sig visa att staten handlade rationellt. Därför anser franska staten att den kontrollerade situationen (bland annat emissionspriset).

5.2.   Företagets ekonomiska ställning

| (147) | Franska staten hävdar att när man beslutade att investera var FT inte ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna. Företagets omsättning ökade stadigt (med 10 % mellan det första halvåret 2001 och det första halvåret 2002), det hade stort kassaflöde som ökade snabbare än omsättningen. Franska staten nämner dock att företagets finansiella struktur var i obalans den 30 juni 2002 och förtydligar att förlusterna i första hand berodde på oförutsedda avsättningar och nedskrivningar på grund av värdeminskning på tillgångar som förvärvades innan marknaden oförutsett kraschade. Franska staten förtydligar även att FT:s transaktionskostnader ökade långsammare än omsättningen, vilket tyder på att lönsamheten ökade. Resultatet och kassaflödet ökade också (kassaflödet med mer än 15 % jämfört med första halvåret 2001). Franska staten förtydligar att FT:s mycket goda utsikter förbättrades ytterligare av TOP-planen. Prestationerna bekräftades i årsredovisningen 2002, som visade att företagets nya ledning lyckats göra företaget mer dynamiskt. |
| --- | --- |

(147)

Franska staten hävdar att när man beslutade att investera var FT inte ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna. Företagets omsättning ökade stadigt (med 10 % mellan det första halvåret 2001 och det första halvåret 2002), det hade stort kassaflöde som ökade snabbare än omsättningen. Franska staten nämner dock att företagets finansiella struktur var i obalans den 30 juni 2002 och förtydligar att förlusterna i första hand berodde på oförutsedda avsättningar och nedskrivningar på grund av värdeminskning på tillgångar som förvärvades innan marknaden oförutsett kraschade. Franska staten förtydligar även att FT:s transaktionskostnader ökade långsammare än omsättningen, vilket tyder på att lönsamheten ökade. Resultatet och kassaflödet ökade också (kassaflödet med mer än 15 % jämfört med första halvåret 2001). Franska staten förtydligar att FT:s mycket goda utsikter förbättrades ytterligare av TOP-planen. Prestationerna bekräftades i årsredovisningen 2002, som visade att företagets nya ledning lyckats göra företaget mer dynamiskt.

| (148) | Vad gäller kriteriet på eget kapital i punkt 5 a) i riktlinjerna förtydligar franska staten att de relevanta indikatorerna enligt artikel L225-248 i Code de commerce är att FT SA aldrig uppvisat underkott på eget kapital och aldrig understigit hälften av aktiekapitalet. Franska staten betonar att FT därför inte var i den situation som avses i riktlinjerna, dvs. att det egna kapitalet understiger aktiekapitalet. |
| --- | --- |

(148)

Vad gäller kriteriet på eget kapital i punkt 5 a) i riktlinjerna förtydligar franska staten att de relevanta indikatorerna enligt artikel L225-248 i Code de commerce är att FT SA aldrig uppvisat underkott på eget kapital och aldrig understigit hälften av aktiekapitalet. Franska staten betonar att FT därför inte var i den situation som avses i riktlinjerna, dvs. att det egna kapitalet understiger aktiekapitalet.

| (149) | FT hade inte ställt in betalningarna, företaget noterade bara att likviditetsproblem eventuellt kunde förekomma under första halvåret 2003 om den förväntade återhämtningen på marknaderna inte skulle äga rum. Franska staten tillägger att FT väntade sig att ha 6,9 miljarder euro tillgängliga den 31 december 2003 och inte hade behövt vända sig till finansmarknaden 2003. Vid mötet den 22 januari 2004 förtydligade franska staten att företaget hade använt ett syndikerat lån, som var billigare än obligationsmarknadens villkor, och hade 4 miljarder euro tillgängliga från ett syndikerat lån. |
| --- | --- |

(149)

FT hade inte ställt in betalningarna, företaget noterade bara att likviditetsproblem eventuellt kunde förekomma under första halvåret 2003 om den förväntade återhämtningen på marknaderna inte skulle äga rum. Franska staten tillägger att FT väntade sig att ha 6,9 miljarder euro tillgängliga den 31 december 2003 och inte hade behövt vända sig till finansmarknaden 2003. Vid mötet den 22 januari 2004 förtydligade franska staten att företaget hade använt ett syndikerat lån, som var billigare än obligationsmarknadens villkor, och hade 4 miljarder euro tillgängliga från ett syndikerat lån.

| (150) | Franska staten noterar bland annat att FT hade tillgång till finansmarknaderna under 2002 och beskriver alla finansieringsinstrument som FT utnyttjade mellan den 11 juli 2002 och den 15 januari 2003 (92). Staten nämner bland annat att FT den 14 februari 2002 hade förhandlat fram en syndikerad kreditfacilitet på 15 miljarder euro och gjort en obligationsemission under 2002 (93) varav 442,2 miljoner euro i aktieobligationer. |
| --- | --- |

(150)

Franska staten noterar bland annat att FT hade tillgång till finansmarknaderna under 2002 och beskriver alla finansieringsinstrument som FT utnyttjade mellan den 11 juli 2002 och den 15 januari 2003 (92). Staten nämner bland annat att FT den 14 februari 2002 hade förhandlat fram en syndikerad kreditfacilitet på 15 miljarder euro och gjort en obligationsemission under 2002 (93) varav 442,2 miljoner euro i aktieobligationer.

| (151) | Franska staten förtydligar även att FT inte löpte någon som helst ekonomisk risk på grund av den försämrade kreditvärderingen eftersom det bland annat inte fanns någon klausul om förtida inlösen i avtalen. |
| --- | --- |

(151)

Franska staten förtydligar även att FT inte löpte någon som helst ekonomisk risk på grund av den försämrade kreditvärderingen eftersom det bland annat inte fanns någon klausul om förtida inlösen i avtalen.

| (152) | Flera banker som rådgivit konsulten är eniga om att FT mellan juni och november 2002, innan Ambitionsplanen 2005 och majoritetsägarens stöd offentliggjordes, var i stånd att återfinansiera sig på obligationsmarknaden. Franska staten uppger att bankerna [...] (94) i juli 2002 och [...] i september 2002 erbjudit sig att via ett utbytesprogram som skulle genomföras i oktober eller november, återfinansiera FT:s obligationslån som förföll till betalning mellan 2003 och 2005. |
| --- | --- |

(152)

Flera banker som rådgivit konsulten är eniga om att FT mellan juni och november 2002, innan Ambitionsplanen 2005 och majoritetsägarens stöd offentliggjordes, var i stånd att återfinansiera sig på obligationsmarknaden. Franska staten uppger att bankerna [...] (94) i juli 2002 och [...] i september 2002 erbjudit sig att via ett utbytesprogram som skulle genomföras i oktober eller november, återfinansiera FT:s obligationslån som förföll till betalning mellan 2003 och 2005.

| (153) | I fråga om yttrandet från FT:s tidigare VD om att företaget inte längre hade tillgång till marknaden (95) betonar franska staten att åsikten naturligtvis är färgad av omständigheterna. |
| --- | --- |

(153)

I fråga om yttrandet från FT:s tidigare VD om att företaget inte längre hade tillgång till marknaden (95) betonar franska staten att åsikten naturligtvis är färgad av omständigheterna.

5.3.   Krav på att staten som aktieägare skall uppvisa omsorg

| (154) | Huruvida staten som aktieägare brustit i omsorg med avseende på företagets tidigare uppförande hävdar franska staten att det inte är relevant att påstå att en rationell investerare inte skulle ha kunnat befinna sig i statens situation, eftersom kommissionen enligt fast rättspraxis måste analysera det ögonblick då investeringsbeslutet fattades, om det inte kan visas att statens tidigare beteende innehållit inslag av stöd, vilket inte hävdats i det aktuella fallet. Även om de rättsliga förpliktelser som följer av statens aktiemajoritet missgynnat FT kan kommissionen ändå inte ifrågasätta franska statens val att stödja ett statsägt företag, eftersom det skulle inkräkta på neutralitetsprincipen enligt fördraget. Franska staten framhåller att den ingrep så snart den fick kännedom om företagets ekonomiska svårigheter. Franska staten framhäver i synpunkterna av den 29 juli 2003 att man enligt praxis från Stardustfallet
   (96) måste ta hänsyn till när stödåtgärderna vidtogs vilket ”[...] automatiskt utesluter tidsperioden före juli 2002”. Staten framhåller att den utdelningen som lämnades i aktier år 2001 är förenlig med principen om rationella privata investeringar eftersom aktiekursen då hade goda utsikter att stiga. |
| --- | --- |

(154)

Huruvida staten som aktieägare brustit i omsorg med avseende på företagets tidigare uppförande hävdar franska staten att det inte är relevant att påstå att en rationell investerare inte skulle ha kunnat befinna sig i statens situation, eftersom kommissionen enligt fast rättspraxis måste analysera det ögonblick då investeringsbeslutet fattades, om det inte kan visas att statens tidigare beteende innehållit inslag av stöd, vilket inte hävdats i det aktuella fallet. Även om de rättsliga förpliktelser som följer av statens aktiemajoritet missgynnat FT kan kommissionen ändå inte ifrågasätta franska statens val att stödja ett statsägt företag, eftersom det skulle inkräkta på neutralitetsprincipen enligt fördraget. Franska staten framhåller att den ingrep så snart den fick kännedom om företagets ekonomiska svårigheter. Franska staten framhäver i synpunkterna av den 29 juli 2003 att man enligt praxis från Stardustfallet
   (96) måste ta hänsyn till när stödåtgärderna vidtogs vilket ”[...] automatiskt utesluter tidsperioden före juli 2002”. Staten framhåller att den utdelningen som lämnades i aktier år 2001 är förenlig med principen om rationella privata investeringar eftersom aktiekursen då hade goda utsikter att stiga.

5.4.   Rationaliteten i TOP-planen

| (155) | Franska staten framhåller att det ovanstående, ökningen av kassaflödet och tillskottet av eget kapital enligt Ambitionsplanen 2005 ingick i en strategi som varje rationell majoritetsägare skulle ha tillämpat. Eftersom företaget i grunden var sunt, kan FT:s situation inte jämföras med företag som Vivendi Universal eller Crédit Lyonnais. |
| --- | --- |

(155)

Franska staten framhåller att det ovanstående, ökningen av kassaflödet och tillskottet av eget kapital enligt Ambitionsplanen 2005 ingick i en strategi som varje rationell majoritetsägare skulle ha tillämpat. Eftersom företaget i grunden var sunt, kan FT:s situation inte jämföras med företag som Vivendi Universal eller Crédit Lyonnais.

| (156) | När det gäller huruvida TOP-planen var rationell förtydligar franska staten att planen tillkom efter väsentliga ansträngningar från företagets sida. Franska staten understryker att det rör sig om en övergripande omstrukturering av förvaltningen enligt konkreta åtgärder som redan givit positiva resultat. Staten förtydligar att planen är mycket detaljerad och gör det möjligt att öka företagets lönsamhet så att avkastningen på investeringar (TRI) blir 43 % under 2005 för de investerare som deltog i kapitaltillskottet i april 2003. Den avkastningen är klart högre än det referensbelopp (11 %) som en privat investerare i telekomsektorn kunde vänta sig. TOP-planen omfattar även ett avsnitt som skall optimera personalförvaltningen. Franska staten betonar att de tillgångar som överläts i slutet av 2002 gjorde att alla eventuella likviditetsproblem kunde skjutas upp till slutet av 2003 utan att överhuvudtaget utnyttja finansmarknaderna. En överlåtelse av strategiska tillgångar skulle ha stridit mot FT:s och aktieägarnas intressen på medellång till lång sikt. |
| --- | --- |

(156)

När det gäller huruvida TOP-planen var rationell förtydligar franska staten att planen tillkom efter väsentliga ansträngningar från företagets sida. Franska staten understryker att det rör sig om en övergripande omstrukturering av förvaltningen enligt konkreta åtgärder som redan givit positiva resultat. Staten förtydligar att planen är mycket detaljerad och gör det möjligt att öka företagets lönsamhet så att avkastningen på investeringar (TRI) blir 43 % under 2005 för de investerare som deltog i kapitaltillskottet i april 2003. Den avkastningen är klart högre än det referensbelopp (11 %) som en privat investerare i telekomsektorn kunde vänta sig. TOP-planen omfattar även ett avsnitt som skall optimera personalförvaltningen. Franska staten betonar att de tillgångar som överläts i slutet av 2002 gjorde att alla eventuella likviditetsproblem kunde skjutas upp till slutet av 2003 utan att överhuvudtaget utnyttja finansmarknaderna. En överlåtelse av strategiska tillgångar skulle ha stridit mot FT:s och aktieägarnas intressen på medellång till lång sikt.

| (157) | Franska staten understryker att de konkurrerande operatörernas strategier inte verkar mer rationella och att en plan inte bör bedömas enligt hur många eller vilka strategiska tillgångar som överlåts utan med utgångspunkt i hela planens rationalitet. Den framgångsrika obligationsemissionen i december 2002 och januari 2003 bekräftade i efterhand att de privata investerarna hade förtroende för företagets verksamhetspotential. |
| --- | --- |

(157)

Franska staten understryker att de konkurrerande operatörernas strategier inte verkar mer rationella och att en plan inte bör bedömas enligt hur många eller vilka strategiska tillgångar som överlåts utan med utgångspunkt i hela planens rationalitet. Den framgångsrika obligationsemissionen i december 2002 och januari 2003 bekräftade i efterhand att de privata investerarna hade förtroende för företagets verksamhetspotential.

5.5.   Tillämpning av principen om rationella investeringar på kapitaltillskottet

| (158) | När det gäller hur principen om rationella privata investeringar skall tillämpas på statens tillkännagivande att den beviljat ett förskott på kapitaltillskottet framhåller franska staten att beslutet var beroende av att den nya ledningen lade fram en trovärdig ny omstruktureringsplan och att bankerna deltog. |
| --- | --- |

(158)

När det gäller hur principen om rationella privata investeringar skall tillämpas på statens tillkännagivande att den beviljat ett förskott på kapitaltillskottet framhåller franska staten att beslutet var beroende av att den nya ledningen lade fram en trovärdig ny omstruktureringsplan och att bankerna deltog.

| (159) | När det gäller samtidighetsprincipen understryker franska staten att den som aktieägare redan från början vidtagit alla åtgärder för att offentliga och privata aktieägare skulle delta samtidigt och att den inte tagit några risker före de privata investerarna. När staten den 12 september 2002 (97) tillkännagav att den skulle delta i kapitaltillskottet hade ett banksyndikat redan under september 2002 åtagit sig att i sinom tid garantera kapitaltillskottet från privata investerare vid sidan om den statliga aktieägaren, på villkor att en trovärdig omstruktureringsplan presenterades för marknaden. Franska staten betonar att villkoret är normalt med tanke på FT:s obalanserade ekonomiska ställning och förtydligar att statens deltagande var villkorat mot att en för marknaden trovärdig plan skulle läggas fram. Franska staten förtydligar att om inga privata investerare ställt ut garantier skulle den inte ha gjort sitt uttalande. |
| --- | --- |

(159)

När det gäller samtidighetsprincipen understryker franska staten att den som aktieägare redan från början vidtagit alla åtgärder för att offentliga och privata aktieägare skulle delta samtidigt och att den inte tagit några risker före de privata investerarna. När staten den 12 september 2002 (97) tillkännagav att den skulle delta i kapitaltillskottet hade ett banksyndikat redan under september 2002 åtagit sig att i sinom tid garantera kapitaltillskottet från privata investerare vid sidan om den statliga aktieägaren, på villkor att en trovärdig omstruktureringsplan presenterades för marknaden. Franska staten betonar att villkoret är normalt med tanke på FT:s obalanserade ekonomiska ställning och förtydligar att statens deltagande var villkorat mot att en för marknaden trovärdig plan skulle läggas fram. Franska staten förtydligar att om inga privata investerare ställt ut garantier skulle den inte ha gjort sitt uttalande.

| (160) | Franska staten meddelar att den privata finansieringen ställdes till förfogande innan den offentliga finansieringen eftersom de privata investerarna lämnat väsentliga finansiella bidrag – i form av obligationslån och omlagda banklån mellan december 2002 och februari 2003. Franska staten förtydligar att analysen av om statliga medel tillhandahållits även måste ta hänsyn till sådan privat finansiering. |
| --- | --- |

(160)

Franska staten meddelar att den privata finansieringen ställdes till förfogande innan den offentliga finansieringen eftersom de privata investerarna lämnat väsentliga finansiella bidrag – i form av obligationslån och omlagda banklån mellan december 2002 och februari 2003. Franska staten förtydligar att analysen av om statliga medel tillhandahållits även måste ta hänsyn till sådan privat finansiering.

| (161) | Franska staten framhåller att återfinansieringen den 24 mars 2003 följde samtidighetsprincipen. Staten gjorde för egen del inget kapitaltillskott före de privata aktieägarna, vilket framgår av villkoren för aktieägarförskottet som beskrivs i punkt 5.6 och som inte innebär några ovillkorade åtaganden från statens sida om att delta i återfinansieringen före mars 2003. De bankåtaganden från september 2002 som beskrivs i punkt 159 bekräftades alltså genom den formella garantin från banksyndikatet i mars 2003 varför staten inte tog några risker alls innan de privata investerarna deltog i kapitaltillskottet. Franska staten understryker att den enligt rättspraxis i Alitaliaärendet
   (98) inte gjort några formella åtaganden innan bankerna gjort sina formella åtaganden. Privata aktieägare har deltagit i väsentlig omfattning, med 40 %, vilket EG-domstolen ansett förenligt med samtidighetsprincipen. Det banksyndikat som skulle ställa garantin valdes ut efter en anbudsinfordran vilket garanterade att bankerna lämnade bästa möjliga marknadsvillkor, bland annat i fråga om bankavgifter. Franska staten nämner även att de avgifter som betalats kontant ([...] % av garantibeloppet) är förenliga med anvisningarna i Alitaliadomen av den 19 juni 2002 (99). |
| --- | --- |

(161)

Franska staten framhåller att återfinansieringen den 24 mars 2003 följde samtidighetsprincipen. Staten gjorde för egen del inget kapitaltillskott före de privata aktieägarna, vilket framgår av villkoren för aktieägarförskottet som beskrivs i punkt 5.6 och som inte innebär några ovillkorade åtaganden från statens sida om att delta i återfinansieringen före mars 2003. De bankåtaganden från september 2002 som beskrivs i punkt 159 bekräftades alltså genom den formella garantin från banksyndikatet i mars 2003 varför staten inte tog några risker alls innan de privata investerarna deltog i kapitaltillskottet. Franska staten understryker att den enligt rättspraxis i Alitaliaärendet
   (98) inte gjort några formella åtaganden innan bankerna gjort sina formella åtaganden. Privata aktieägare har deltagit i väsentlig omfattning, med 40 %, vilket EG-domstolen ansett förenligt med samtidighetsprincipen. Det banksyndikat som skulle ställa garantin valdes ut efter en anbudsinfordran vilket garanterade att bankerna lämnade bästa möjliga marknadsvillkor, bland annat i fråga om bankavgifter. Franska staten nämner även att de avgifter som betalats kontant ([...] % av garantibeloppet) är förenliga med anvisningarna i Alitaliadomen av den 19 juni 2002 (99).

| (162) | I fråga om den förväntade avkastningen förtydligar franska staten att principen om rationella privata investeringar följts, vilket alltså även framgår av TOP-planens goda lönsamhetsprognoser, som bekräftades av det goda mottagandet på marknaden. Franska staten hävdar även att FT när investeringsbeslutet togs inte var ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna, och hade tillgång till finansmarknaderna under andra halvåret 2002. |
| --- | --- |

(162)

I fråga om den förväntade avkastningen förtydligar franska staten att principen om rationella privata investeringar följts, vilket alltså även framgår av TOP-planens goda lönsamhetsprognoser, som bekräftades av det goda mottagandet på marknaden. Franska staten hävdar även att FT när investeringsbeslutet togs inte var ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna, och hade tillgång till finansmarknaderna under andra halvåret 2002.

| (163) | Franska staten understryker att kapitaltillskottet gjordes så snart det var tekniskt möjligt att ge staten och övriga investerare aktuella uppgifter om företagets utsikter, vilket visar att staten valt högkvalitativa investerare med tanke på utsikterna för den långsiktiga avkastningen. Franska staten förtydligar att tidspressen var ett tekniskt tvång på FT, oberoende av eventuella förmånliga villkor på börsen. |
| --- | --- |

(163)

Franska staten understryker att kapitaltillskottet gjordes så snart det var tekniskt möjligt att ge staten och övriga investerare aktuella uppgifter om företagets utsikter, vilket visar att staten valt högkvalitativa investerare med tanke på utsikterna för den långsiktiga avkastningen. Franska staten förtydligar att tidspressen var ett tekniskt tvång på FT, oberoende av eventuella förmånliga villkor på börsen.

| (164) | Franska staten betonar att transaktionen var framgångsrik och att det fast garanterade beloppet var över fem gånger högre än det belopp som uppbådades på finansmarknaden. |
| --- | --- |

(164)

Franska staten betonar att transaktionen var framgångsrik och att det fast garanterade beloppet var över fem gånger högre än det belopp som uppbådades på finansmarknaden.

| (165) | Franska staten tillägger att återfinansieringsbeloppet inte är relevant och att det enda som bör bedömas är om transaktionen var rationell. Det likvida beloppet var i vilket fall som helst inte överdrivet stort, t.ex. jämfört med KPN:s kapitaltillskott. |
| --- | --- |

(165)

Franska staten tillägger att återfinansieringsbeloppet inte är relevant och att det enda som bör bedömas är om transaktionen var rationell. Det likvida beloppet var i vilket fall som helst inte överdrivet stort, t.ex. jämfört med KPN:s kapitaltillskott.

| (166) | Franska staten understryker på denna punkt avslutningsvis att kapitaltillskottet redan tycks utgöra en rationell investering eftersom FT:s aktiekurs stigit med nära 50 % jämfört med kusen när kapitaltillskottet gjordes (dessa synpunkter lämnades i juli 2003). |
| --- | --- |

(166)

Franska staten understryker på denna punkt avslutningsvis att kapitaltillskottet redan tycks utgöra en rationell investering eftersom FT:s aktiekurs stigit med nära 50 % jämfört med kusen när kapitaltillskottet gjordes (dessa synpunkter lämnades i juli 2003).

| (167) | Statens återbetalning av ERAP:s lån, som tillkännagavs av den biträdande budgetministern i december 2002, avser bara formerna för statens investering och påverkar inte förbindelserna mellan staten, aktieägarna och företaget. |
| --- | --- |

(167)

Statens återbetalning av ERAP:s lån, som tillkännagavs av den biträdande budgetministern i december 2002, avser bara formerna för statens investering och påverkar inte förbindelserna mellan staten, aktieägarna och företaget.

5.6.   Aktieägarförskott

| (168) | Franska staten framför att FT aldrig undertecknade förskottsavtalet, dels eftersom FT ansåg att finansieringsvillkoren var alltför kostsamma, dels eftersom kommissionen ifrågasatte om åtgärden var förenlig med fördraget. Därför ställdes inga statliga medel till förfogande för företaget enligt förslaget om aktieägarförskott. Franska staten understryker att förskottet inte verkställdes genom statens uttalande den 4 december 2002, där den statliga aktieägaren enbart tillkännagav sin avsikt att delta i kapitaltillskottet till företaget, och nämner ett eventuellt (100) aktieägarförskott. |
| --- | --- |

(168)

Franska staten framför att FT aldrig undertecknade förskottsavtalet, dels eftersom FT ansåg att finansieringsvillkoren var alltför kostsamma, dels eftersom kommissionen ifrågasatte om åtgärden var förenlig med fördraget. Därför ställdes inga statliga medel till förfogande för företaget enligt förslaget om aktieägarförskott. Franska staten understryker att förskottet inte verkställdes genom statens uttalande den 4 december 2002, där den statliga aktieägaren enbart tillkännagav sin avsikt att delta i kapitaltillskottet till företaget, och nämner ett eventuellt (100) aktieägarförskott.

| (169) | Staten framhåller även att planerna i vilket fall som helst inte gav FT några fördelar. |
| --- | --- |

(169)

Staten framhåller även att planerna i vilket fall som helst inte gav FT några fördelar.

| (170) | Franska staten framhåller att åtgärden inte verkställdes, att företaget inte utnyttjade förskottet och därmed inte heller kunde skjuta upp likviditetsbehovet. Franska staten anser inte att tillkännagivandet om förskottet utgör någon garanti. Fransk rätt medger inga underförstådda garantier: alla statliga garantier måste befästas i lag. Att jämställa ett uttalande om ett eventuellt förskott från statens sida med en garanti är inte korrekt. Franska staten insisterar vidare på att den garanti staten beviljade ERAP för att finansiera tillskottet av eget kapital till FT inte kan jämställas med en garanti till förmån för FT. Franska staten hävdar att ERAP hade en helt neutral roll och endast ingripit av budgetskäl. |
| --- | --- |

(170)

Franska staten framhåller att åtgärden inte verkställdes, att företaget inte utnyttjade förskottet och därmed inte heller kunde skjuta upp likviditetsbehovet. Franska staten anser inte att tillkännagivandet om förskottet utgör någon garanti. Fransk rätt medger inga underförstådda garantier: alla statliga garantier måste befästas i lag. Att jämställa ett uttalande om ett eventuellt förskott från statens sida med en garanti är inte korrekt. Franska staten insisterar vidare på att den garanti staten beviljade ERAP för att finansiera tillskottet av eget kapital till FT inte kan jämställas med en garanti till förmån för FT. Franska staten hävdar att ERAP hade en helt neutral roll och endast ingripit av budgetskäl.

| (171) | FT:s tillträde till obligationsmarknaden underlättades inte heller av att staten offentliggjorde förslaget till förskott. För det första kunde inga garantier ställas för obligationslånen, som löpte på längre tid än förskottet. Obligationsinnehavare kan heller inte överklaga om insatsen inte återbetalas när löptiden går ut. För det andra förtydligar franska staten att statens uttalande om ett eventuellt förskott på kapitaltillskottet inte kan jämföras med den garanti som beviljades i det tidigare nämnda ärendet avseende Crédit Foncier de France, eftersom det planerade förskottet i det föreliggande ärendet var hypotetiskt och strikt begränsat i tid och till sitt belopp, och inte i sig löste företagets alla ekonomiska problem med förfalloplanen. För det tredje understryker franska staten att obligationsemissionen därför enbart värderades utifrån marknadens uppfattning om FT:s kapacitet att själv fullgöra sina åtaganden utan statlig garanti. Detta framgår av den räntespread som följer FT:s kreditvärdering och alltså ligger klart över andra operatörers. Marknadens förtroende för dessa obligationsemissioner beror därför huvudsakligen på den nya ledningen och att den nya strategi som presenterades i Ambitionsplanen 2005 fick ett varmt välkomnande. |
| --- | --- |

(171)

FT:s tillträde till obligationsmarknaden underlättades inte heller av att staten offentliggjorde förslaget till förskott. För det första kunde inga garantier ställas för obligationslånen, som löpte på längre tid än förskottet. Obligationsinnehavare kan heller inte överklaga om insatsen inte återbetalas när löptiden går ut. För det andra förtydligar franska staten att statens uttalande om ett eventuellt förskott på kapitaltillskottet inte kan jämföras med den garanti som beviljades i det tidigare nämnda ärendet avseende Crédit Foncier de France, eftersom det planerade förskottet i det föreliggande ärendet var hypotetiskt och strikt begränsat i tid och till sitt belopp, och inte i sig löste företagets alla ekonomiska problem med förfalloplanen. För det tredje understryker franska staten att obligationsemissionen därför enbart värderades utifrån marknadens uppfattning om FT:s kapacitet att själv fullgöra sina åtaganden utan statlig garanti. Detta framgår av den räntespread som följer FT:s kreditvärdering och alltså ligger klart över andra operatörers. Marknadens förtroende för dessa obligationsemissioner beror därför huvudsakligen på den nya ledningen och att den nya strategi som presenterades i Ambitionsplanen 2005 fick ett varmt välkomnande.

| (172) | Vad gäller huruvida det eventuella förskottet följder principen om rationella investeringar understryker franska staten att det var naturligt att lämna ett förskott på sin andel så snart beslutet om att delta i kapitaltillskottet fattats och villkoren uppfyllts (en trovärdig plan och ledning, en garanti från banksyndikatet). Diskussionerna om förskottet inleddes i november 2002. Franska staten understryker att åtgärden otvivelaktigt är legitim eftersom den, såsom framgår ovan, byggde på en trovärdig och detaljerad plan vars innehåll till största delen var känt när förslaget till förskott tillkännagavs den 4 december 2002. Staten förfogade dessutom redan över banksyndikatets åtagande, förutsatt att marknaden presenterades med en trovärdig plan, och i slutet av november hindrade ingenting att man frångick det villkoret, eftersom marknaderna reagerat positivt så snart den nya ledningen utsetts. Franska staten understryker att det aktuella kontantbeloppet inte är relevant, utan att man enligt rättspraxis i Alitaliaärendet istället bör bedöma om finansieringsvillkoren var rimliga för ett företag av liknande storlek. |
| --- | --- |

(172)

Vad gäller huruvida det eventuella förskottet följder principen om rationella investeringar understryker franska staten att det var naturligt att lämna ett förskott på sin andel så snart beslutet om att delta i kapitaltillskottet fattats och villkoren uppfyllts (en trovärdig plan och ledning, en garanti från banksyndikatet). Diskussionerna om förskottet inleddes i november 2002. Franska staten understryker att åtgärden otvivelaktigt är legitim eftersom den, såsom framgår ovan, byggde på en trovärdig och detaljerad plan vars innehåll till största delen var känt när förslaget till förskott tillkännagavs den 4 december 2002. Staten förfogade dessutom redan över banksyndikatets åtagande, förutsatt att marknaden presenterades med en trovärdig plan, och i slutet av november hindrade ingenting att man frångick det villkoret, eftersom marknaderna reagerat positivt så snart den nya ledningen utsetts. Franska staten understryker att det aktuella kontantbeloppet inte är relevant, utan att man enligt rättspraxis i Alitaliaärendet istället bör bedöma om finansieringsvillkoren var rimliga för ett företag av liknande storlek.

| (173) | Franska staten understryker att avkastningen på det eventuella förskottet var marknadsmässig och underställd kompletterande straffavgifter. Franska staten framhåller att en avgift för icke utnyttjande föreskrevs i förslaget och att avsaknaden av garanti är förenlig med praxis i rationella investeringar då kortfristiga aktieägarförskott lämnas innan ett kapitaltillskott tecknas. Franska staten uppger även att aktiebeloppet verkligen betalades in i likvida medel. |
| --- | --- |

(173)

Franska staten understryker att avkastningen på det eventuella förskottet var marknadsmässig och underställd kompletterande straffavgifter. Franska staten framhåller att en avgift för icke utnyttjande föreskrevs i förslaget och att avsaknaden av garanti är förenlig med praxis i rationella investeringar då kortfristiga aktieägarförskott lämnas innan ett kapitaltillskott tecknas. Franska staten uppger även att aktiebeloppet verkligen betalades in i likvida medel.

| (174) | Franska staten förtydligar att kommissionen enligt rättspraxis i Alitaliaärendet inte skall jämföra den statliga aktieägarens strategi med andra lösningar som skulle givit lägre risk, utan istället skall bedöma om en privat investerare under liknande omständigheter skulle ha kunnat vidta liknande åtgärder. |
| --- | --- |

(174)

Franska staten förtydligar att kommissionen enligt rättspraxis i Alitaliaärendet inte skall jämföra den statliga aktieägarens strategi med andra lösningar som skulle givit lägre risk, utan istället skall bedöma om en privat investerare under liknande omständigheter skulle ha kunnat vidta liknande åtgärder.

5.7.   Statens uttalanden

| (175) | Franska staten understryker i sina synpunkter av den 29 juli 2003 den bakgrund mot vilken statens uttalanden bör analyseras såsom rationell aktieägare och inte såsom myndighet. Mellan september och december 2002 tryckte staten på för att få en ny inriktning på ledningen, framför allt för att byta ut företagsledningen. Staten följde även med intresse utarbetandet av en omstruktureringsplan samtidigt som den försäkrade sig om stöd från privata investerare om ett eventuellt kapitaltillskott skulle behövas (se beskrivningen av statens ingripande ovan). Enligt franska staten hade dessa tillfälliga åtgärder betydande ekonomiska konsekvenser, togs emot positivt på finansmarknaderna och bidrog till att höja FT:s kurs. |
| --- | --- |

(175)

Franska staten understryker i sina synpunkter av den 29 juli 2003 den bakgrund mot vilken statens uttalanden bör analyseras såsom rationell aktieägare och inte såsom myndighet. Mellan september och december 2002 tryckte staten på för att få en ny inriktning på ledningen, framför allt för att byta ut företagsledningen. Staten följde även med intresse utarbetandet av en omstruktureringsplan samtidigt som den försäkrade sig om stöd från privata investerare om ett eventuellt kapitaltillskott skulle behövas (se beskrivningen av statens ingripande ovan). Enligt franska staten hade dessa tillfälliga åtgärder betydande ekonomiska konsekvenser, togs emot positivt på finansmarknaderna och bidrog till att höja FT:s kurs.

| (176) | Franska staten betonar att den aldrig tillkännagivit eller föreslagit något ovillkorligt och obegränsat stöd till FT. Staten tillägger att ”Staten underströk [...] redan under sommaren [franska staten hänvisar till ekonomiministerns uttalande av den 12 juli] att den skulle agera som en rationell privat aktieägare och inte i egenskap av myndighet och att den hade för avsikt att ingripa i egenskap av aktieägare under samma former (som då ännu återstod att fastställa) som en privat investerare skulle ha valt, varför staten inte redan då hade beslutat att ingripa på ett ovillkorlig och oåterkalleligt sätt” (101). Dessa uttalanden skiljer sig inte från vad en privat investerare skulle ha gjort och utesluter de facto allt ovillkorligt och oåterkalleligt stöd. Franska staten hävdar att dess uttalanden mellan juli och oktober 2002 var ”vaga inledande uttalanden” utan ”konkreta åtföljande åtgärder” (102). Franska staten förtydligar att de senare uttalandena måste bedömas mot bakgrund av det första uttalandet och att det vore oriktigt att påstå att staten redan den 12 juli 2002 skulle ha gjort ”ett oåterkalleligt åtagande att stödja FT” och vid det tillfället skulle ha gjort ”ett oåterkalleligt åtagande att delta i tillskottet av eget kapital”. Franska staten förtydligar att den som aktieägare först i september 2002 tillkännagav sin avsikt att delta i tillskottet av eget kapital till företaget och att ”detta skulle ske i form av en transaktion till marknadsvillkor (hänvisning till en tidsplan som återstår att fastställa beroende på marknadsvillkoren)” (103). |
| --- | --- |

(176)

Franska staten betonar att den aldrig tillkännagivit eller föreslagit något ovillkorligt och obegränsat stöd till FT. Staten tillägger att ”Staten underströk [...] redan under sommaren [franska staten hänvisar till ekonomiministerns uttalande av den 12 juli] att den skulle agera som en rationell privat aktieägare och inte i egenskap av myndighet och att den hade för avsikt att ingripa i egenskap av aktieägare under samma former (som då ännu återstod att fastställa) som en privat investerare skulle ha valt, varför staten inte redan då hade beslutat att ingripa på ett ovillkorlig och oåterkalleligt sätt” (101). Dessa uttalanden skiljer sig inte från vad en privat investerare skulle ha gjort och utesluter de facto allt ovillkorligt och oåterkalleligt stöd. Franska staten hävdar att dess uttalanden mellan juli och oktober 2002 var ”vaga inledande uttalanden” utan ”konkreta åtföljande åtgärder” (102). Franska staten förtydligar att de senare uttalandena måste bedömas mot bakgrund av det första uttalandet och att det vore oriktigt att påstå att staten redan den 12 juli 2002 skulle ha gjort ”ett oåterkalleligt åtagande att stödja FT” och vid det tillfället skulle ha gjort ”ett oåterkalleligt åtagande att delta i tillskottet av eget kapital”. Franska staten förtydligar att den som aktieägare först i september 2002 tillkännagav sin avsikt att delta i tillskottet av eget kapital till företaget och att ”detta skulle ske i form av en transaktion till marknadsvillkor (hänvisning till en tidsplan som återstår att fastställa beroende på marknadsvillkoren)” (103).

| (177) | Franska staten hävdar att uttalandet av den 2 oktober 2002 bekräftar att en trovärdig plan var en förutsättning för att staten skulle delta. |
| --- | --- |

(177)

Franska staten hävdar att uttalandet av den 2 oktober 2002 bekräftar att en trovärdig plan var en förutsättning för att staten skulle delta.

| (178) | Franska staten förtydligar att det i vilket fall är omöjligt ”att i avsaknad av närmare upplysningar om FT från staten mellan juli och oktober 2002, då staten uppgivit att den skulle agera som en rationell investerare, härleda någon som helst avsikt från statens sida – och ännu mindre något åtagande om att vidta åtgärder som skulle strida mot gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd. Man kan inte presumera överträdelse av fördragets bestämmelser och de kan inte heller yttra sig som vaga inledande uttalanden inför ett beslut och utan några konkreta åtföljande åtgärder” (104). |
| --- | --- |

(178)

Franska staten förtydligar att det i vilket fall är omöjligt ”att i avsaknad av närmare upplysningar om FT från staten mellan juli och oktober 2002, då staten uppgivit att den skulle agera som en rationell investerare, härleda någon som helst avsikt från statens sida – och ännu mindre något åtagande om att vidta åtgärder som skulle strida mot gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd. Man kan inte presumera överträdelse av fördragets bestämmelser och de kan inte heller yttra sig som vaga inledande uttalanden inför ett beslut och utan några konkreta åtföljande åtgärder” (104).

| (179) | Franska staten understryker även att ”De enda särskilda åtgärder som staten i egenskap av majoritetsägare i FT planerade var de som redovisas i uppgifterna och anmälan till kommissionen och som offentliggjordes den 5 december 2002, nämligen att staten vid sidan av privata investerare skulle delta i ett kapitaltillskott på 15 miljarder euro motsvarande statens innehav i FT:s kapital och ett eventuellt aktieägarförskott innan kapitaltillskottet som skulle återbetalas till marknadsvillkor. Att staten erinrade om att den skulle agera som en rationell aktieägare utgör inte en statlig garanti. Om statens uttalanden mellan juli och oktober 2002 verkligen hade varit rättsligt jämställda med eller ens uppfattats av marknaden och kreditvärderingsinstituten som en utfästelse om en ’obegränsad garanti’ till förmån för FT skulle inte FT:s kreditvärdering ha försämrats i juli och FT:s räntespread och kreditvärdering under perioden skulle ha återspeglat statens risk (en kreditvärdering på AAA och en mycket liten räntespread). Inte ens om kreditvärderingsinstituten skulle ha uppfattat statens närvaro i egenskap av majoritetsägare oberoende av underförstådda eller uttryckliga garantier eller särskilda åtgärder och oaktat företagets ekonomiska ställning vid en given tidpunkt kan det betraktas som ett statligt stöd. En sådan tolkning skulle direkt strida mot neutralitetsprincipen som stadfästs i EG-rätten genom artikel 295 i EG-fördraget” (105). |
| --- | --- |

(179)

Franska staten understryker även att ”De enda särskilda åtgärder som staten i egenskap av majoritetsägare i FT planerade var de som redovisas i uppgifterna och anmälan till kommissionen och som offentliggjordes den 5 december 2002, nämligen att staten vid sidan av privata investerare skulle delta i ett kapitaltillskott på 15 miljarder euro motsvarande statens innehav i FT:s kapital och ett eventuellt aktieägarförskott innan kapitaltillskottet som skulle återbetalas till marknadsvillkor. Att staten erinrade om att den skulle agera som en rationell aktieägare utgör inte en statlig garanti. Om statens uttalanden mellan juli och oktober 2002 verkligen hade varit rättsligt jämställda med eller ens uppfattats av marknaden och kreditvärderingsinstituten som en utfästelse om en ’obegränsad garanti’ till förmån för FT skulle inte FT:s kreditvärdering ha försämrats i juli och FT:s räntespread och kreditvärdering under perioden skulle ha återspeglat statens risk (en kreditvärdering på AAA och en mycket liten räntespread). Inte ens om kreditvärderingsinstituten skulle ha uppfattat statens närvaro i egenskap av majoritetsägare oberoende av underförstådda eller uttryckliga garantier eller särskilda åtgärder och oaktat företagets ekonomiska ställning vid en given tidpunkt kan det betraktas som ett statligt stöd. En sådan tolkning skulle direkt strida mot neutralitetsprincipen som stadfästs i EG-rätten genom artikel 295 i EG-fördraget” (105).

5.8.   Utvecklingen av FT:s aktiekurs och räntespread

| (180) | Franska staten hävdar att tillfälliga åtgärder påverkade FT:s börskurs. Kursen på företagets aktier vände uppåt den 2 oktober 2002 (en ökning på över 10,4 % under veckan den 2 oktober) när det blev känt att en ny ledning utsetts, med en ny driftsförvaltning. Kursökningen fortsatte och ökade när TOP-planen och den nya styrelsen presenterades den 5 december 2002, vilket gav en ökning på över 25 % på två dagar. Franska staten hävdar att dess deltagande i kapitaltillskottet och aktieägarförskottet beskrivits i pressen före den 5 december 2002 och därför inte kan ha varit orsaken till att aktiekursen steg. Franska staten förtydligar att dess principuttalanden mellan juli och oktober 2002 inte var avgörande för ökningen och att kursen fortsatte fluktuera så länge inga tillfälliga åtgärder hade vidtagits, vilket visar marknadens osäkerhet om företagets situation, bland annat i Mobilcomfrågan. Franska staten understryker att denna uppfattning gjorde att börskursen sjönk och låg som lägst den 30 september 2002 med en mellanliggande relativ stabilitet under sommaren utan särskilda uttalanden eller rykten. Staten förtydligar att dess uttalanden under perioden om sina avsikter att axla sin roll som aktieägare inte ändrade den nedåtgående trenden för FT:s aktier. |
| --- | --- |

(180)

Franska staten hävdar att tillfälliga åtgärder påverkade FT:s börskurs. Kursen på företagets aktier vände uppåt den 2 oktober 2002 (en ökning på över 10,4 % under veckan den 2 oktober) när det blev känt att en ny ledning utsetts, med en ny driftsförvaltning. Kursökningen fortsatte och ökade när TOP-planen och den nya styrelsen presenterades den 5 december 2002, vilket gav en ökning på över 25 % på två dagar. Franska staten hävdar att dess deltagande i kapitaltillskottet och aktieägarförskottet beskrivits i pressen före den 5 december 2002 och därför inte kan ha varit orsaken till att aktiekursen steg. Franska staten förtydligar att dess principuttalanden mellan juli och oktober 2002 inte var avgörande för ökningen och att kursen fortsatte fluktuera så länge inga tillfälliga åtgärder hade vidtagits, vilket visar marknadens osäkerhet om företagets situation, bland annat i Mobilcomfrågan. Franska staten understryker att denna uppfattning gjorde att börskursen sjönk och låg som lägst den 30 september 2002 med en mellanliggande relativ stabilitet under sommaren utan särskilda uttalanden eller rykten. Staten förtydligar att dess uttalanden under perioden om sina avsikter att axla sin roll som aktieägare inte ändrade den nedåtgående trenden för FT:s aktier.

| (181) | Franska staten förtydligar att utvecklingen av FT:s räntespread inte kan åberopas som bevis för att företaget skulle ha fått stöd från uttalandena i juli. En jämförelse av FT:s och Deutsche Telekoms räntespread sedan januari 2002 visar en viss likhet under hela perioden: FT:s räntespread sjönk i juli 2002, vilket visar att riskerna på telekommarknaden bedömdes oberoende av statens uttalanden. Dessutom ökade spread i december 2002, efter statens uttalande om tillfälliga åtgärder som planerades. Franska staten drar slutsatsen att utvecklingen av FT:s räntespread hänger samman med utvecklingen på telekomsektorn och att statens uttalanden inte varit avgörande. |
| --- | --- |

(181)

Franska staten förtydligar att utvecklingen av FT:s räntespread inte kan åberopas som bevis för att företaget skulle ha fått stöd från uttalandena i juli. En jämförelse av FT:s och Deutsche Telekoms räntespread sedan januari 2002 visar en viss likhet under hela perioden: FT:s räntespread sjönk i juli 2002, vilket visar att riskerna på telekommarknaden bedömdes oberoende av statens uttalanden. Dessutom ökade spread i december 2002, efter statens uttalande om tillfälliga åtgärder som planerades. Franska staten drar slutsatsen att utvecklingen av FT:s räntespread hänger samman med utvecklingen på telekomsektorn och att statens uttalanden inte varit avgörande.

| (182) | Sedan den rättsliga utredningen och konsultens ekonomiska rapport översändes den 9 och 10 juni 2003 har franska staten framfört att ekonomi- och finansministerns uttalanden i intervjun i Les Echos den 12 juli 2002 inte skall ingå i den utredning kommissionen inledde den 30 januari 2003. Enligt denna tolkning skulle kommissionen inte kunna ta hänsyn till dessa uttalanden som gjordes när den frist på 18 månader som föreskrivs i artikel 7.6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (106) nästan löpt ut. Franska staten förbehåller sig rätten att inge kompletterande expertutlåtanden till kommissionen med anledning av konsultens rapport. |
| --- | --- |

(182)

Sedan den rättsliga utredningen och konsultens ekonomiska rapport översändes den 9 och 10 juni 2003 har franska staten framfört att ekonomi- och finansministerns uttalanden i intervjun i Les Echos den 12 juli 2002 inte skall ingå i den utredning kommissionen inledde den 30 januari 2003. Enligt denna tolkning skulle kommissionen inte kunna ta hänsyn till dessa uttalanden som gjordes när den frist på 18 månader som föreskrivs i artikel 7.6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (106) nästan löpt ut. Franska staten förbehåller sig rätten att inge kompletterande expertutlåtanden till kommissionen med anledning av konsultens rapport.

| (183) | Angående den rättsliga utredningen har franska staten framfört följande synpunkter:






  — | Man anför ”först och främst att den rättsliga utredningen bygger på en felaktig (eller till och med tendentiös) tolkning av fakta. I synnerhet ... förvrängs i rapporten uttalanden, trots att de var tydliga, från ekonomiministerns uttalanden i en intervju med en journalist som publicerades i juli 2002. Franska staten bestrider bestämt att sådana ogrundade tolkningar får användas för att försöka dra rättsliga slutsatser och bland annat påstå att staten skulle ha beviljat France Télécom en garanti”. |
| --- | --- | --- |

(183)

Angående den rättsliga utredningen har franska staten framfört följande synpunkter:

—

Man anför ”först och främst att den rättsliga utredningen bygger på en felaktig (eller till och med tendentiös) tolkning av fakta. I synnerhet ... förvrängs i rapporten uttalanden, trots att de var tydliga, från ekonomiministerns uttalanden i en intervju med en journalist som publicerades i juli 2002. Franska staten bestrider bestämt att sådana ogrundade tolkningar får användas för att försöka dra rättsliga slutsatser och bland annat påstå att staten skulle ha beviljat France Télécom en garanti”.

| — | ”Vi upprepar ... att staten i egenskap av aktieägare i France Télécom hela tiden har betett sig som en rationell investerare gentemot France Télécom och dessutom även tydligt och offentligt uttryckt att denna hållning är en förutsättning för alla eventuella ingripanden i ärendet ...”. Intervjun med ministern från i juli 2002 innebär inte att något beslut tagits. ”... [Staten] har fullt förtroende för företagets lönsamhet och har därför bara medgivit tvivel på France Télécoms situation och har i egenskap av majoritetsägare försökt precisera analysen utan att för den skull på detta stadium kunna göra någon närmare problembeskrivning eller fatta något beslut”. ”Det finns dessutom inget skäl att på förhand anta att uttrycket ’lämpliga åtgärder’ avsåg ekonomiska åtgärder”. |
| --- | --- |

—

”Vi upprepar ... att staten i egenskap av aktieägare i France Télécom hela tiden har betett sig som en rationell investerare gentemot France Télécom och dessutom även tydligt och offentligt uttryckt att denna hållning är en förutsättning för alla eventuella ingripanden i ärendet ...”. Intervjun med ministern från i juli 2002 innebär inte att något beslut tagits. ”... [Staten] har fullt förtroende för företagets lönsamhet och har därför bara medgivit tvivel på France Télécoms situation och har i egenskap av majoritetsägare försökt precisera analysen utan att för den skull på detta stadium kunna göra någon närmare problembeskrivning eller fatta något beslut”. ”Det finns dessutom inget skäl att på förhand anta att uttrycket ’lämpliga åtgärder’ avsåg ekonomiska åtgärder”.

| — | ”Franska staten har vidare noterat flera misstag i den rättsliga utredningens resonemang. Rapporten är uppenbarligen inte objektiv, och innehåller ibland mycket kontroversiella rättsliga analyser (bland annat beskrivningen av avsiktsförklaringar och ensidiga åtagandens räckvidd i civilrätt och handelsrätt), och tillämpar ibland omotiverat vissa rättsliga begrepp på sakomständigheter utanför sammanhanget (man tillämpar till exempel affärsförvaltningstekniska teorier och bestämmelser om internationell offentlig rätt på förbindelserna mellan ett företag och dess majoritetsägare)”. |
| --- | --- |

—

”Franska staten har vidare noterat flera misstag i den rättsliga utredningens resonemang. Rapporten är uppenbarligen inte objektiv, och innehåller ibland mycket kontroversiella rättsliga analyser (bland annat beskrivningen av avsiktsförklaringar och ensidiga åtagandens räckvidd i civilrätt och handelsrätt), och tillämpar ibland omotiverat vissa rättsliga begrepp på sakomständigheter utanför sammanhanget (man tillämpar till exempel affärsförvaltningstekniska teorier och bestämmelser om internationell offentlig rätt på förbindelserna mellan ett företag och dess majoritetsägare)”.

| — | ”Slutsatserna i den rättsliga utredningen där man försöker fastställa att staten beviljat France Télécom en ’obegränsad garanti’ har ingen grund i EG-rätten”. Enligt praxis i Air Franceärendet (107) kan de ifrågasatta uttalandena inte utgöra något fast och ovillkorligt åtagande från statens sida. Vidare ”avgörandet i målet om Crédit foncier de France – om det nu är förenligt med rättspraxis i EG-rätten, vilket är långt i från säkert eftersom domen inte överklagats – gäller helt andra omständigheter”. ”Det är inte ens frågan om ett officiellt pressmeddelande från regeringen eller France Télécom, utan om en vanlig artikel i pressen som återger en intervju med ekonomiministern i ett större sammanhang som gäller regeringens prioriteringar, vilket därmed fråntar den all rättsverkan”. ”Försöken att inordna ministerns uttalanden den 12 juli 2002 i olika kategorier av nationell rätt (i synnerhet associationsrätten och förvaltningsrätten) bevisar inte att någon garanti lämnats till France Télécom”. Vad gäller om ministerns uttalanden kan jämföras med en avsiktsförklaring understryker franska staten ”(i) i första hand måste en avsiktsförklaring rikta sig till en mottagare (ii) föregående punkt kompletteras av att rättskraften är beroende av att mottagaren accepterar den (iii) slutligen beror åtagandenas räckvidd uteslutande på formuleringen (både i fråga om syftet och den rättsverkan som upphovsmannen avser)”. ”Därmed ... utesluter den minst sagt allmänna karaktären på ministerns uttalanden ... otvivelaktigt att något åtagande skulle ha gjorts till förmån för France Télécom eller dess borgenärer, och ännu mindre något resultatkrav (och det kan därmed inte heller jämföras med en garanti) samt något krav på medel”. ”Ministerns svar ... visar endast att inget beslut – annat än att agera som en ’rationell investerare’ – hade fattats vid den tidpunkten och att staten som aktieägare hade förtroende för kvaliteten på företagets verksamhet men inte vid den tidpunkten kunde ställa en tillräckligt precis diagnos för att fatta något beslut”. ”Enligt rättspraxis ... kan ett garantiåtagande inte förekomma utan tydliga mottagare och inte åberopas bara därför att det gynnar någon. Det är heller ingenting konstigt, eftersom det ligger i garantins och avsiktsförklaringens natur att de riktar sig till en eller flera mottagare. Det är heller inte förvånande att detta påstådda åtagande inte godtagits, eftersom det inte riktar sig till någon särskild mottagare”. Den affärsförvaltningstekniska teorin är helt irrelevant i det föreliggande ärendet. ”I fråga om artikel L.465-1 i Code monétaire et financier understryker [Franska staten] att 'om man förutsätter att den kan överföras även på staten hindrar den dock inte staten att ändra åsikt, utan bara att gå ut med en från början falsk eller missledande åsikt, vilket uppenbarligen inte var fallet, eftersom uttalandena enbart återspeglade att inget som helst beslut fattats med de upplysningar som aktieägaren vid den tidpunkten förfogade över”. I fråga om förvaltningsrätten hävdar franska staten ”[Å ena sidan]'banala uttalanden för en journalist – såsom de som ekonomiministern gjorde den 12 juli 2002 – utgör inte en ’rättshandling som går någon emot’ som kan skapa rättigheter och skyldigheter och ännu mindre någon statlig garanti för France Télécom. Å andra sidan kan staten inte hållas ansvarig på grund av ministerns mycket allmänna uttalanden, vare sig i fråga om uteblivet genomförande – teorin om en utfästelse som inte respekterats – eller för att de genomförts – teorin om en olaglig utfästelse”. |
| --- | --- |

—

”Slutsatserna i den rättsliga utredningen där man försöker fastställa att staten beviljat France Télécom en ’obegränsad garanti’ har ingen grund i EG-rätten”. Enligt praxis i Air Franceärendet (107) kan de ifrågasatta uttalandena inte utgöra något fast och ovillkorligt åtagande från statens sida. Vidare ”avgörandet i målet om Crédit foncier de France – om det nu är förenligt med rättspraxis i EG-rätten, vilket är långt i från säkert eftersom domen inte överklagats – gäller helt andra omständigheter”. ”Det är inte ens frågan om ett officiellt pressmeddelande från regeringen eller France Télécom, utan om en vanlig artikel i pressen som återger en intervju med ekonomiministern i ett större sammanhang som gäller regeringens prioriteringar, vilket därmed fråntar den all rättsverkan”. ”Försöken att inordna ministerns uttalanden den 12 juli 2002 i olika kategorier av nationell rätt (i synnerhet associationsrätten och förvaltningsrätten) bevisar inte att någon garanti lämnats till France Télécom”. Vad gäller om ministerns uttalanden kan jämföras med en avsiktsförklaring understryker franska staten ”(i) i första hand måste en avsiktsförklaring rikta sig till en mottagare (ii) föregående punkt kompletteras av att rättskraften är beroende av att mottagaren accepterar den (iii) slutligen beror åtagandenas räckvidd uteslutande på formuleringen (både i fråga om syftet och den rättsverkan som upphovsmannen avser)”. ”Därmed ... utesluter den minst sagt allmänna karaktären på ministerns uttalanden ... otvivelaktigt att något åtagande skulle ha gjorts till förmån för France Télécom eller dess borgenärer, och ännu mindre något resultatkrav (och det kan därmed inte heller jämföras med en garanti) samt något krav på medel”. ”Ministerns svar ... visar endast att inget beslut – annat än att agera som en ’rationell investerare’ – hade fattats vid den tidpunkten och att staten som aktieägare hade förtroende för kvaliteten på företagets verksamhet men inte vid den tidpunkten kunde ställa en tillräckligt precis diagnos för att fatta något beslut”. ”Enligt rättspraxis ... kan ett garantiåtagande inte förekomma utan tydliga mottagare och inte åberopas bara därför att det gynnar någon. Det är heller ingenting konstigt, eftersom det ligger i garantins och avsiktsförklaringens natur att de riktar sig till en eller flera mottagare. Det är heller inte förvånande att detta påstådda åtagande inte godtagits, eftersom det inte riktar sig till någon särskild mottagare”. Den affärsförvaltningstekniska teorin är helt irrelevant i det föreliggande ärendet. ”I fråga om artikel L.465-1 i Code monétaire et financier understryker [Franska staten] att 'om man förutsätter att den kan överföras även på staten hindrar den dock inte staten att ändra åsikt, utan bara att gå ut med en från början falsk eller missledande åsikt, vilket uppenbarligen inte var fallet, eftersom uttalandena enbart återspeglade att inget som helst beslut fattats med de upplysningar som aktieägaren vid den tidpunkten förfogade över”. I fråga om förvaltningsrätten hävdar franska staten ”[Å ena sidan]'banala uttalanden för en journalist – såsom de som ekonomiministern gjorde den 12 juli 2002 – utgör inte en ’rättshandling som går någon emot’ som kan skapa rättigheter och skyldigheter och ännu mindre någon statlig garanti för France Télécom. Å andra sidan kan staten inte hållas ansvarig på grund av ministerns mycket allmänna uttalanden, vare sig i fråga om uteblivet genomförande – teorin om en utfästelse som inte respekterats – eller för att de genomförts – teorin om en olaglig utfästelse”.

| — | ”Slutsatserna i konsultens rättsliga rapport strider uppenbarligen mot kommissionens sedvanliga beslut och EG-rättens praxis för statliga stöd, enligt vilken ett stöd föreligger om man kan påvisa ett fast, precist och ovillkorligt åtagande från den berörda staten, vilket inte på något sätt är fallet med ministerns uttalanden av den 12 juli 2002”. ”En statlig åtgärd måste oavsett formen vara tillräckligt tydlig och konkret för att kommissionen skall kunna fastställa om den lett till en fördel”. ”För att kunna tillämpa kravet på en rationell investerare måste kommissionen få alla nödvändiga upplysningar om de konkreta förhållandena kring den åtgärd som utreds”. |
| --- | --- |

—

”Slutsatserna i konsultens rättsliga rapport strider uppenbarligen mot kommissionens sedvanliga beslut och EG-rättens praxis för statliga stöd, enligt vilken ett stöd föreligger om man kan påvisa ett fast, precist och ovillkorligt åtagande från den berörda staten, vilket inte på något sätt är fallet med ministerns uttalanden av den 12 juli 2002”. ”En statlig åtgärd måste oavsett formen vara tillräckligt tydlig och konkret för att kommissionen skall kunna fastställa om den lett till en fördel”. ”För att kunna tillämpa kravet på en rationell investerare måste kommissionen få alla nödvändiga upplysningar om de konkreta förhållandena kring den åtgärd som utreds”.

| — | ”Om kommissionen använder teorierna i konsultens rättsliga rapport skulle det resultera i en diskriminering som strider mot rättsäkerhetsprincipen. I synnerhet skulle konsultens resonemang leda till absurda konsekvenser, bland annat en skyldighet för varje medlemsstat att till kommissionen anmäla alla planer på intervjuer eller offentliga uttalanden om företag där staten är majoritetsägare”. Denna tolkning skulle även leda till omotiverad diskriminering mellan gemenskapens institutioner och medlemsstaterna. ”Enligt EG-rätten kan ingen i princip åberopa utfästelser ens från en gemenskapsinstitution om det inte föreligger ’tydliga, ovillkorliga och samstämmiga försäkranden från behöriga och trovärdiga källor som tillhandahållits av förvaltningen” (108). |
| --- | --- |

—

”Om kommissionen använder teorierna i konsultens rättsliga rapport skulle det resultera i en diskriminering som strider mot rättsäkerhetsprincipen. I synnerhet skulle konsultens resonemang leda till absurda konsekvenser, bland annat en skyldighet för varje medlemsstat att till kommissionen anmäla alla planer på intervjuer eller offentliga uttalanden om företag där staten är majoritetsägare”. Denna tolkning skulle även leda till omotiverad diskriminering mellan gemenskapens institutioner och medlemsstaterna. ”Enligt EG-rätten kan ingen i princip åberopa utfästelser ens från en gemenskapsinstitution om det inte föreligger ’tydliga, ovillkorliga och samstämmiga försäkranden från behöriga och trovärdiga källor som tillhandahållits av förvaltningen” (108).

| — | ”På denna punkt och framför allt kan den rättsliga konsultens tolkning strida mot neutralitetsprincipen i artikel 295 i EG-fördraget och skulle göra det omöjligt att tillämpa kriteriet på rationella investeringar. Om man drar ut konsekvenserna av konsultens resonemang skulle alla statliga ingripanden i ett offentligt företag utgöra stöd och staten skulle därmed presumeras agera i egenskap av myndighet och inte i egenskap av aktieägare i företaget”. |
| --- | --- |

—

”På denna punkt och framför allt kan den rättsliga konsultens tolkning strida mot neutralitetsprincipen i artikel 295 i EG-fördraget och skulle göra det omöjligt att tillämpa kriteriet på rationella investeringar. Om man drar ut konsekvenserna av konsultens resonemang skulle alla statliga ingripanden i ett offentligt företag utgöra stöd och staten skulle därmed presumeras agera i egenskap av myndighet och inte i egenskap av aktieägare i företaget”.

| (184) | Angående den ekonomiska rapporten har franska staten lagt fram följande synpunkter:






  — | ”Slutsatserna i konsultens ekonomiska rapport har ingen giltighet eftersom de helt bygger på den felaktiga förutsättningen (i den rättsliga utredningen) att France Télécom skulle ha fått en ’obegränsad garanti’ från staten”. |
| --- | --- | --- |

(184)

Angående den ekonomiska rapporten har franska staten lagt fram följande synpunkter:

—

”Slutsatserna i konsultens ekonomiska rapport har ingen giltighet eftersom de helt bygger på den felaktiga förutsättningen (i den rättsliga utredningen) att France Télécom skulle ha fått en ’obegränsad garanti’ från staten”.

| — | ”Vidare ... visar den ekonomiska utredningen överhuvudtaget inte att företaget skulle ha fått någon fördel gentemot konkurrenterna”. |
| --- | --- |

—

”Vidare ... visar den ekonomiska utredningen överhuvudtaget inte att företaget skulle ha fått någon fördel gentemot konkurrenterna”.

| — | ”Den mikroekonomiska fallstudiemetoden som den ekonomiska konsulten använt ger flera avgörande problem, bland annat eftersom man använt börskursernas utveckling på mycket kort sikt som det enda måttet på utvecklingen av företagsvärdet, i strid med allmänt vedertagna metoder (som accepteras även av EG-domstolen) (109) för att beräkna värdet och trots att uppenbara fel nyligen gjorts på marknaden i värdeberäkningen av telekomoperatörer som åtminstone borde ge anledning till större försiktighet. Den ekonomiska konsulten struntar dessutom helt i France Télécoms särskilda situation under undersökningsperioden, till exempel den tidigare kraftiga volatiliteten, som gör metoden klart olämplig i det aktuella ärendet”. |
| --- | --- |

—

”Den mikroekonomiska fallstudiemetoden som den ekonomiska konsulten använt ger flera avgörande problem, bland annat eftersom man använt börskursernas utveckling på mycket kort sikt som det enda måttet på utvecklingen av företagsvärdet, i strid med allmänt vedertagna metoder (som accepteras även av EG-domstolen) (109) för att beräkna värdet och trots att uppenbara fel nyligen gjorts på marknaden i värdeberäkningen av telekomoperatörer som åtminstone borde ge anledning till större försiktighet. Den ekonomiska konsulten struntar dessutom helt i France Télécoms särskilda situation under undersökningsperioden, till exempel den tidigare kraftiga volatiliteten, som gör metoden klart olämplig i det aktuella ärendet”.

| — | ”Fallstudiemetoden är desto olämpligare i det aktuella ärendet eftersom kursen inte var entydig under undersökningsperioden utan varierade snabbt och kraftigt både uppåt och nedåt, vilket visar på att många motstridiga faktorer kan ha påverkat kursutvecklingen under undersökningsperioden. Konsultens analys bör därför inte bygga på en enda faktor (intervjun med ministern den 12 juli 2002) och strunta i alla andra faktorer (trots att ingenting utesluter att marknadsaktörerna ansåg att intervjun med ministern var viktig för investerarna i juli 2002)”. ”Marknaderna fick vid denna period upplysningar om företagets egen situation (till exempel risken med MobilCom)”. |
| --- | --- |

—

”Fallstudiemetoden är desto olämpligare i det aktuella ärendet eftersom kursen inte var entydig under undersökningsperioden utan varierade snabbt och kraftigt både uppåt och nedåt, vilket visar på att många motstridiga faktorer kan ha påverkat kursutvecklingen under undersökningsperioden. Konsultens analys bör därför inte bygga på en enda faktor (intervjun med ministern den 12 juli 2002) och strunta i alla andra faktorer (trots att ingenting utesluter att marknadsaktörerna ansåg att intervjun med ministern var viktig för investerarna i juli 2002)”. ”Marknaderna fick vid denna period upplysningar om företagets egen situation (till exempel risken med MobilCom)”.

| — | ”Beräkningarna i konsultens rapport bestäms dessutom i realiteten av metoden (bland annat analysvinkeln och beräkningsperioden) som fastställts utan klara motiv på ett i stort sett godtyckligt sätt, vilket berövar konsultens resultat bevisvärde”. ”Det belopp som räknats fram av den ekonomiska konsulten bygger främst på att man använt en referenskurs för France Télécom som inte har någon koppling till de händelser som utreds i undersökningen (dvs. ministerns uttalanden av den 12 juli 2002)”. ”Slutsatserna i konsultens rapport motsägs dessutom av enkla och nödvändiga test t.ex. av att aktier och obligationer i France Télécom under den granskade perioden utvecklades på exakt samma sätt som den närmaste jämförbara konkurrentens värdepapper, Deutsche Telekom”. Konsultens rapport kritiseras vidare för ”omotiverade variationer i framräkningen av den ’normala’ utvecklingen på aktier och obligationer eller att konsulten inte är tillräckligt försiktig i beräkningarna av en ’normal’” utveckling av skulden på marknaden utifrån vissa obligationsposter med dålig likviditet, eller för att extrapolera marknadsvärdet på några obligationer ur skuldens totalsumma. Man framhåller även svagheterna i en sådan teoretisk beräkning som konsulten gjort för att med hjälp av kreditderivat (Credit Default Swaps) beräkna kostnaden för den garanti som staten påstås ha beviljat France Télécom. Beräkningen tar ingen som helst hänsyn till hur sällsynta kreditderivaten var under den period som avses, vilket förklarar varför instrumentet uppvisar mycket hög reaktivitet (bland annat jämfört med [?spread på obligationerna) och inte fungerar som ett relevant mätinstrument för perioden. |
| --- | --- |

—

”Beräkningarna i konsultens rapport bestäms dessutom i realiteten av metoden (bland annat analysvinkeln och beräkningsperioden) som fastställts utan klara motiv på ett i stort sett godtyckligt sätt, vilket berövar konsultens resultat bevisvärde”. ”Det belopp som räknats fram av den ekonomiska konsulten bygger främst på att man använt en referenskurs för France Télécom som inte har någon koppling till de händelser som utreds i undersökningen (dvs. ministerns uttalanden av den 12 juli 2002)”. ”Slutsatserna i konsultens rapport motsägs dessutom av enkla och nödvändiga test t.ex. av att aktier och obligationer i France Télécom under den granskade perioden utvecklades på exakt samma sätt som den närmaste jämförbara konkurrentens värdepapper, Deutsche Telekom”. Konsultens rapport kritiseras vidare för ”omotiverade variationer i framräkningen av den ’normala’ utvecklingen på aktier och obligationer eller att konsulten inte är tillräckligt försiktig i beräkningarna av en ’normal’” utveckling av skulden på marknaden utifrån vissa obligationsposter med dålig likviditet, eller för att extrapolera marknadsvärdet på några obligationer ur skuldens totalsumma. Man framhåller även svagheterna i en sådan teoretisk beräkning som konsulten gjort för att med hjälp av kreditderivat (Credit Default Swaps) beräkna kostnaden för den garanti som staten påstås ha beviljat France Télécom. Beräkningen tar ingen som helst hänsyn till hur sällsynta kreditderivaten var under den period som avses, vilket förklarar varför instrumentet uppvisar mycket hög reaktivitet (bland annat jämfört med [?spread på obligationerna) och inte fungerar som ett relevant mätinstrument för perioden.

| — | ”Slutsatserna i den ekonomiska konsultens rapport om ett påstått stöd till France Télécom bygger för övrigt på felaktiga slutsatser och en förvirrad argumentation om företagets teoretiska marknadsvärde, aktieägarnas och borgenärernas vinst till följd av ökningen samt en påstådd fördel för företaget”. ”Konsulten utgår ifrån att ett statligt stöd skulle öka värdet på det företag som är mottagare ... [trots att] man inte kan ignorera att marknadsaktörerna idag är helt medvetna om riskerna med stöd som inte är förenliga med gemenskapsrätten ... Därför ... kan ett stöd som uppfattas som olagligt av marknaden leda till ... att kursen på företagets värdepapper sjunker, vilket minskar företagets marknadsvärde”. |
| --- | --- |

—

”Slutsatserna i den ekonomiska konsultens rapport om ett påstått stöd till France Télécom bygger för övrigt på felaktiga slutsatser och en förvirrad argumentation om företagets teoretiska marknadsvärde, aktieägarnas och borgenärernas vinst till följd av ökningen samt en påstådd fördel för företaget”. ”Konsulten utgår ifrån att ett statligt stöd skulle öka värdet på det företag som är mottagare ... [trots att] man inte kan ignorera att marknadsaktörerna idag är helt medvetna om riskerna med stöd som inte är förenliga med gemenskapsrätten ... Därför ... kan ett stöd som uppfattas som olagligt av marknaden leda till ... att kursen på företagets värdepapper sjunker, vilket minskar företagets marknadsvärde”.

| — | ”Slutsatser som uteslutande bygger på en efterhandsanalys av den påstådda statliga garantin till France Télécom är vidare oförenliga med kriteriet om en privat investerare som kräver en förhandsbedömning”. |
| --- | --- |

—

”Slutsatser som uteslutande bygger på en efterhandsanalys av den påstådda statliga garantin till France Télécom är vidare oförenliga med kriteriet om en privat investerare som kräver en förhandsbedömning”.

| — | ”Slutligen konstateras i den ekonomiska utredningen dessutom, som om det behövdes, att France Télécom inte var i svårigheter under den period som avses (eftersom företaget hade tillgång till kapitalmarknaden och inte hade några lönsamhetsproblem på lång sikt) och staten som aktieägare deltog i en plan för att återfå jämvikten i företagets balansräkning enligt kriterierna för privata investerare, vilket bekräftar att de ekonomiska åtgärder som kommissionen utrett inte innehöll några inslag av stöd”. |
| --- | --- |

—

”Slutligen konstateras i den ekonomiska utredningen dessutom, som om det behövdes, att France Télécom inte var i svårigheter under den period som avses (eftersom företaget hade tillgång till kapitalmarknaden och inte hade några lönsamhetsproblem på lång sikt) och staten som aktieägare deltog i en plan för att återfå jämvikten i företagets balansräkning enligt kriterierna för privata investerare, vilket bekräftar att de ekonomiska åtgärder som kommissionen utrett inte innehöll några inslag av stöd”.

6.   HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

| (185) | Den 4 december 2002 anmäldes ett planerat aktieägarförskott från Frankrike till förmån för FT till kommissionen. Förskottet skulle lämnas i väntan på ett kapitaltillskott till företaget enligt en plan med namnet ”Ambition 2005” som skulle återställa en sund finansiell ställning. Innehållet i anmälan beskrevs i beslutet om att inleda förfarandet. För att bedöma om åtgärderna var förenliga med fördraget undersökte kommissionen de händelser som ägde rum när planen anmäldes, bland annat regeringens uttalanden mellan juli och december 2002 (110) (se avsnitt 5). Efter undersökningen drog kommissionen slutsatsen att de anmälda åtgärderna inte kunde bedömas oberoende av regeringens uttalanden mellan juli och december 2002. Staten uttryckte i dessa uttalanden sin avsikt att vidta lämpliga åtgärder för att lösa FT:s ekonomiska svårigheter. Det planerade förskottet utgör därför ett konkret uttryck för statens avsikt. Rent materiellt finns det inga rättsliga skäl att begränsa undersökningen av omständigheterna enbart till det som medlemsstaten tagit upp i sin anmälan. Begreppet stöd är objektivt och bygger på den ekonomiska verkligheten. Därför bör kommissionen, om den har kännedom om tidigare omständigheter som objektivt sett är relevanta, ta med dem i sin bedömning. |
| --- | --- |

(185)

Den 4 december 2002 anmäldes ett planerat aktieägarförskott från Frankrike till förmån för FT till kommissionen. Förskottet skulle lämnas i väntan på ett kapitaltillskott till företaget enligt en plan med namnet ”Ambition 2005” som skulle återställa en sund finansiell ställning. Innehållet i anmälan beskrevs i beslutet om att inleda förfarandet. För att bedöma om åtgärderna var förenliga med fördraget undersökte kommissionen de händelser som ägde rum när planen anmäldes, bland annat regeringens uttalanden mellan juli och december 2002 (110) (se avsnitt 5). Efter undersökningen drog kommissionen slutsatsen att de anmälda åtgärderna inte kunde bedömas oberoende av regeringens uttalanden mellan juli och december 2002. Staten uttryckte i dessa uttalanden sin avsikt att vidta lämpliga åtgärder för att lösa FT:s ekonomiska svårigheter. Det planerade förskottet utgör därför ett konkret uttryck för statens avsikt. Rent materiellt finns det inga rättsliga skäl att begränsa undersökningen av omständigheterna enbart till det som medlemsstaten tagit upp i sin anmälan. Begreppet stöd är objektivt och bygger på den ekonomiska verkligheten. Därför bör kommissionen, om den har kännedom om tidigare omständigheter som objektivt sett är relevanta, ta med dem i sin bedömning.

| (186) | Kommissionen konstaterar att de åtgärder som anmäldes i december 2002 föregicks av flera uttalanden och åtgärder från franska statens sida sedan i juli. Dessa uttalanden och åtgärder gör det lättare att förstå orsakerna till och omfattningen på åtgärderna i december. Uttalandena och åtgärderna påverkade troligen hur marknaden och de ekonomiska aktörerna uppfattade FT:s situation i december. De ekonomiska aktörernas beteende påverkas ju av statens beteende varför det utgör en objektiv parameter för att bedöma statens beteende. De tidigare ingripandena beaktas därför i analysen av om åtgärderna från december utgjorde stöd. |
| --- | --- |

(186)

Kommissionen konstaterar att de åtgärder som anmäldes i december 2002 föregicks av flera uttalanden och åtgärder från franska statens sida sedan i juli. Dessa uttalanden och åtgärder gör det lättare att förstå orsakerna till och omfattningen på åtgärderna i december. Uttalandena och åtgärderna påverkade troligen hur marknaden och de ekonomiska aktörerna uppfattade FT:s situation i december. De ekonomiska aktörernas beteende påverkas ju av statens beteende varför det utgör en objektiv parameter för att bedöma statens beteende. De tidigare ingripandena beaktas därför i analysen av om åtgärderna från december utgjorde stöd.

| (187) | Franska statens på varandra följande uttalanden och åtgärder från juli 2002 och framåt kan analyseras som en helhet som fick konkret uttryck i åtgärderna i december (tillhandahållandet av aktieägarförskottet), vilka hade anmälts. Naturligtvis kan stöd bara enbart föreligga i den mån de olika inslagen i begreppet stöd är för handen (selektiv fördel, statliga medel, påverkan av handeln och konkurrensen). |
| --- | --- |

(187)

Franska statens på varandra följande uttalanden och åtgärder från juli 2002 och framåt kan analyseras som en helhet som fick konkret uttryck i åtgärderna i december (tillhandahållandet av aktieägarförskottet), vilka hade anmälts. Naturligtvis kan stöd bara enbart föreligga i den mån de olika inslagen i begreppet stöd är för handen (selektiv fördel, statliga medel, påverkan av handeln och konkurrensen).

| (188) | Analysen av ärendet visar vid första anblicken att fördelarna för företaget, som blev särskilt tydliga i juli, inte inträffade på samma gång som det eventuella ianspråktagandet av statliga medel, som snarare förekom i december. Ekonomi- och finansministerns uttalanden kan betraktas som stöd i den mån de tydligt påverkade marknaderna och gav företaget en fördel. Det är dock svårt att tveklöst avgöra om uttalandena i juli 2002 åtminstone potentiellt kan anses ha bundit statliga medel. Kommissionen har på denna punkt ingående analyserat många juridiska argument som dels skall visa att sådana offentliga uttalanden är att likställa med en statlig garanti ur rättslig synvinkel, dels att de satte statens rykte på spel och kunde få ekonomiska kostnader om de inte efterlevdes. Dessa omständigheter kan i sin helhet tolkas som att statliga medel faktiskt utsattes för en risk (antingen genom att staten kunde hållas ansvarig gentemot investerarna eller genom att statens framtida transaktioner skulle bli dyrare). Teorin om att uttalandena från juli 2002 kan utgöra stöd är därför nyskapande, men troligen inte helt grundlös. |
| --- | --- |

(188)

Analysen av ärendet visar vid första anblicken att fördelarna för företaget, som blev särskilt tydliga i juli, inte inträffade på samma gång som det eventuella ianspråktagandet av statliga medel, som snarare förekom i december. Ekonomi- och finansministerns uttalanden kan betraktas som stöd i den mån de tydligt påverkade marknaderna och gav företaget en fördel. Det är dock svårt att tveklöst avgöra om uttalandena i juli 2002 åtminstone potentiellt kan anses ha bundit statliga medel. Kommissionen har på denna punkt ingående analyserat många juridiska argument som dels skall visa att sådana offentliga uttalanden är att likställa med en statlig garanti ur rättslig synvinkel, dels att de satte statens rykte på spel och kunde få ekonomiska kostnader om de inte efterlevdes. Dessa omständigheter kan i sin helhet tolkas som att statliga medel faktiskt utsattes för en risk (antingen genom att staten kunde hållas ansvarig gentemot investerarna eller genom att statens framtida transaktioner skulle bli dyrare). Teorin om att uttalandena från juli 2002 kan utgöra stöd är därför nyskapande, men troligen inte helt grundlös.

| (189) | I det föreliggande ärendet har kommissionen dock inte tillräcklig information för att tveklöst bevisa inslag av stöd enligt denna nyskapande teori. Kommissionen anser dock att den kan fastställa inslag av stöd genom en mer traditionell hållning utifrån de åtgärder som anmäldes i december. |
| --- | --- |

(189)

I det föreliggande ärendet har kommissionen dock inte tillräcklig information för att tveklöst bevisa inslag av stöd enligt denna nyskapande teori. Kommissionen anser dock att den kan fastställa inslag av stöd genom en mer traditionell hållning utifrån de åtgärder som anmäldes i december.

| (190) | För det första är det tydligt att statliga medel bands upp i december. För det andra framgår även tydligt att företaget fick en fördel i december med hänsyn till hur uttalandena och åtgärderna påverkade marknaderna. |
| --- | --- |

(190)

För det första är det tydligt att statliga medel bands upp i december. För det andra framgår även tydligt att företaget fick en fördel i december med hänsyn till hur uttalandena och åtgärderna påverkade marknaderna.

| (191) | På den här punkten kan inte principen om privata investerares beteende i en marknadsekonomi motivera ingripandet i december på det sätt som franska staten hävdar, eftersom de ekonomiska aktörerna i december var tydligt påverkade av regeringens tidigare agerande och uttalanden från juli och framåt. Det kan visserligen ifrågasättas om uttalandena i juli var tillräckligt konkreta för att utgöra stöd men det råder knappast något tvivel om att de var mer än tillräckliga för att påverka marknadens bedömning och de ekonomiska aktörernas beteende i ett senare skede. Därmed kan de ekonomiska aktörernas beteende inte användas som en neutral hållpunkt för jämförelser för att bedöma statens beteende. Principen om privata investerares beteende i en marknadsekonomi kan därför inte bedömas med utgångspunkt i marknadsläget i december utan rimligtvis med utgångspunkt i ett marknadsläge som är opåverkat av tidigare uttalanden. |
| --- | --- |

(191)

På den här punkten kan inte principen om privata investerares beteende i en marknadsekonomi motivera ingripandet i december på det sätt som franska staten hävdar, eftersom de ekonomiska aktörerna i december var tydligt påverkade av regeringens tidigare agerande och uttalanden från juli och framåt. Det kan visserligen ifrågasättas om uttalandena i juli var tillräckligt konkreta för att utgöra stöd men det råder knappast något tvivel om att de var mer än tillräckliga för att påverka marknadens bedömning och de ekonomiska aktörernas beteende i ett senare skede. Därmed kan de ekonomiska aktörernas beteende inte användas som en neutral hållpunkt för jämförelser för att bedöma statens beteende. Principen om privata investerares beteende i en marknadsekonomi kan därför inte bedömas med utgångspunkt i marknadsläget i december utan rimligtvis med utgångspunkt i ett marknadsläge som är opåverkat av tidigare uttalanden.

7.   BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN I FÖRHÅLLANDE TILL ARTIKEL 87. 1 I FÖRDRAGET

| (192) | Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller vissa produktion, oförenligt med den gemensamma markanden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Fördraget skiljer inte mellan orsakerna till eller syftena med de statliga ingripandena, utan definierar dem i förhållande till deras verkningar (111). Begreppet stöd avser stöd, som direkt eller indirekt på ett kännbart sätt kan gynna företag eller produkter, ”av vilket slag det än är” införs och – även eventuellt – hotar att snedvrida konkurrensen (112). Enligt fast rättspraxis omfattar begreppet statligt stöd inte endast sådana konkreta förmåner som subventioner i egentlig mening, utan även ingripanden som på olika sätt minskar de kostnader som vanligtvis belastar ett företags budget och som därigenom, utan att det är fråga om subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt likadana effekter (113). Det tidigare sagda visar att stödbegreppet bygger på det ekonomiska begreppet fördel, medan det formella kriteriet är ovidkommande (114). Sammanfattningsvis är begreppet stöd ett objektivt begrepp, som inte tar hänsyn till den rättsliga formen på en statlig åtgärd, utan endast dess effekt (115). Tolkningen av bestämmelserna visar därför att man istället för att ta fasta på formella kriterier måste se till syftet med bestämmelserna, som enligt artikel 3 g i fördraget är att se till att konkurrensen inte snedvrids (116). |
| --- | --- |

(192)

Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller vissa produktion, oförenligt med den gemensamma markanden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Fördraget skiljer inte mellan orsakerna till eller syftena med de statliga ingripandena, utan definierar dem i förhållande till deras verkningar (111). Begreppet stöd avser stöd, som direkt eller indirekt på ett kännbart sätt kan gynna företag eller produkter, ”av vilket slag det än är” införs och – även eventuellt – hotar att snedvrida konkurrensen (112). Enligt fast rättspraxis omfattar begreppet statligt stöd inte endast sådana konkreta förmåner som subventioner i egentlig mening, utan även ingripanden som på olika sätt minskar de kostnader som vanligtvis belastar ett företags budget och som därigenom, utan att det är fråga om subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt likadana effekter (113). Det tidigare sagda visar att stödbegreppet bygger på det ekonomiska begreppet fördel, medan det formella kriteriet är ovidkommande (114). Sammanfattningsvis är begreppet stöd ett objektivt begrepp, som inte tar hänsyn till den rättsliga formen på en statlig åtgärd, utan endast dess effekt (115). Tolkningen av bestämmelserna visar därför att man istället för att ta fasta på formella kriterier måste se till syftet med bestämmelserna, som enligt artikel 3 g i fördraget är att se till att konkurrensen inte snedvrids (116).

| (193) | Flera omständigheter måste föreligga för att en åtgärd skall kunna anses utgöra stöd: det måste ge en selektiv fördel samt beviljas med statliga medel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(193)

Flera omständigheter måste föreligga för att en åtgärd skall kunna anses utgöra stöd: det måste ge en selektiv fördel samt beviljas med statliga medel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

| (194) | När det gäller huruvida en fördel beviljats noterar kommissionen att aktieägarförskottet (som lämnades innan staten deltog i återfinansieringen av företaget) gav FT en fördel eftersom företaget kunde öka sin finansiering och lugna marknadens oro för om det skulle fullgöra sina förpliktelser. Även om förskottsavtalet aldrig skrevs under förespeglades marknaden ett förskott som gav FT en fördel eftersom marknaden ansåg att företagets ekonomiska ställning var solidare (117). Detta kan ha påverkat lånevillkoren för FT. |
| --- | --- |

(194)

När det gäller huruvida en fördel beviljats noterar kommissionen att aktieägarförskottet (som lämnades innan staten deltog i återfinansieringen av företaget) gav FT en fördel eftersom företaget kunde öka sin finansiering och lugna marknadens oro för om det skulle fullgöra sina förpliktelser. Även om förskottsavtalet aldrig skrevs under förespeglades marknaden ett förskott som gav FT en fördel eftersom marknaden ansåg att företagets ekonomiska ställning var solidare (117). Detta kan ha påverkat lånevillkoren för FT.

| (195) | När det gäller huruvida stödet avsåg statliga medel framhåller kommissionen att fördelen beviljats genom en statlig åtgärd som innebar eventuell men inte omedelbar överföring av medel, vilket inte utesluter att fördelen beviljades med statliga medel. ”Domstolen påpekar i detta hänseende för det första att det enligt fast rättspraxis inte alltid är nödvändigt att en överföring av statliga medel har ägt rum för att en förmån som beviljats ett eller flera företag skall anses vara statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG” (118). Även en fördel som medför en ytterligare börda för de offentliga myndigheterna utgör alltså statligt stöd om det påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna (119). |
| --- | --- |

(195)

När det gäller huruvida stödet avsåg statliga medel framhåller kommissionen att fördelen beviljats genom en statlig åtgärd som innebar eventuell men inte omedelbar överföring av medel, vilket inte utesluter att fördelen beviljades med statliga medel. ”Domstolen påpekar i detta hänseende för det första att det enligt fast rättspraxis inte alltid är nödvändigt att en överföring av statliga medel har ägt rum för att en förmån som beviljats ett eller flera företag skall anses vara statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG” (118). Även en fördel som medför en ytterligare börda för de offentliga myndigheterna utgör alltså statligt stöd om det påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna (119).

| (196) | I motsats till franska staten och FT noterar kommissionen att statliga medel eventuellt kan ha belastats när aktieägarförskottet offentliggjordes och villkoren för tillhandahållandet fastställdes (120), eftersom marknaden fick intryck av att förskottet faktiskt tillhandahållits (121) och slutligen när det av ERAP paraferade och undertecknade förskottsavtalet översändes till FT (122). Att FT aldrig undertecknade avtalet utesluter inte att statliga medel eventuellt belastades. Avtalet kan avtalsrättsligt anses utgöra ett anbud som så länge det inte hade avvisats när som helst kunde skrivas under av FT som då omedelbart skulle få rätt till en utbetalning på 9 miljarder euro. Staten kände till detta och måste därför hålla beloppet tillgängligt för FT via ERAP. |
| --- | --- |

(196)

I motsats till franska staten och FT noterar kommissionen att statliga medel eventuellt kan ha belastats när aktieägarförskottet offentliggjordes och villkoren för tillhandahållandet fastställdes (120), eftersom marknaden fick intryck av att förskottet faktiskt tillhandahållits (121) och slutligen när det av ERAP paraferade och undertecknade förskottsavtalet översändes till FT (122). Att FT aldrig undertecknade avtalet utesluter inte att statliga medel eventuellt belastades. Avtalet kan avtalsrättsligt anses utgöra ett anbud som så länge det inte hade avvisats när som helst kunde skrivas under av FT som då omedelbart skulle få rätt till en utbetalning på 9 miljarder euro. Staten kände till detta och måste därför hålla beloppet tillgängligt för FT via ERAP.

| (197) | Därför bör kommissionen undersöka om den fördel som beviljats FT följde principen om rationella privata investeringar och om den påverkade konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(197)

Därför bör kommissionen undersöka om den fördel som beviljats FT följde principen om rationella privata investeringar och om den påverkade konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

| (198) | De aktuella åtgärderna gynnade FT som kunde mildra och delvis undvika den logiska följden av en obalanserad ekonomisk ställning. Staten ingrep med det uttryckliga syftet att lösa den finansiella krisen, behålla strukturen på verksamheten i stort sett intakt samt bevara tillväxten (syftet uppnåddes i stort sett eftersom FT återhämtade sig och koncernen kunde hållas ihop, med undantag för vissa smärre överlåtelser). Om FT beviljades en selektiv fördel har den naturligtvis snedvridit konkurrensen mellan FT och dess konkurrenter. Sådana fördelar som FT beviljades på en så konkurrensutsatt marknad som telekommarknaden måste därför anses snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen på ett särskilt kännbart sätt. |
| --- | --- |

(198)

De aktuella åtgärderna gynnade FT som kunde mildra och delvis undvika den logiska följden av en obalanserad ekonomisk ställning. Staten ingrep med det uttryckliga syftet att lösa den finansiella krisen, behålla strukturen på verksamheten i stort sett intakt samt bevara tillväxten (syftet uppnåddes i stort sett eftersom FT återhämtade sig och koncernen kunde hållas ihop, med undantag för vissa smärre överlåtelser). Om FT beviljades en selektiv fördel har den naturligtvis snedvridit konkurrensen mellan FT och dess konkurrenter. Sådana fördelar som FT beviljades på en så konkurrensutsatt marknad som telekommarknaden måste därför anses snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen på ett särskilt kännbart sätt.

| (199) | Om ett statligt finansiellt stöd förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen skall denna handel anses påverkas av detta stöd (123). Inte heller när en medlemsstat beviljar stöd till företag som är verksamma inom tjänste- och distributionssektorerna är det nödvändigt att de stödmottagande företagen själva utövar sin verksamhet utanför sagda medlemsstat för att stödet skall påverka handeln mellan medlemsstaterna (124). |
| --- | --- |

(199)

Om ett statligt finansiellt stöd förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen skall denna handel anses påverkas av detta stöd (123). Inte heller när en medlemsstat beviljar stöd till företag som är verksamma inom tjänste- och distributionssektorerna är det nödvändigt att de stödmottagande företagen själva utövar sin verksamhet utanför sagda medlemsstat för att stödet skall påverka handeln mellan medlemsstaterna (124).

| (200) | I den mån FT verkar på marknader som gradvis konkurrensutsattes från slutet av 80-talet kan regeringens uttalanden från juli 2002 och framåt påverka handeln mellan medlemsstaterna. Telekommarknaden är idag en av de mest dynamiska och integrerade marknaderna i Europa. Många aktörer på området är liksom FT verksamma i flera medlemsstater (125). |
| --- | --- |

(200)

I den mån FT verkar på marknader som gradvis konkurrensutsattes från slutet av 80-talet kan regeringens uttalanden från juli 2002 och framåt påverka handeln mellan medlemsstaterna. Telekommarknaden är idag en av de mest dynamiska och integrerade marknaderna i Europa. Många aktörer på området är liksom FT verksamma i flera medlemsstater (125).

| (201) | Av det ovanstående framgår att de aktuella åtgärderna kan ha påverkat handeln mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

(201)

Av det ovanstående framgår att de aktuella åtgärderna kan ha påverkat handeln mellan medlemsstaterna.

| (202) | Principen om rationella privata investeringar utreds i avsnitt 8 tillsammans med regeringens uttalanden månaderna innan det planerade förskottet. |
| --- | --- |

(202)

Principen om rationella privata investeringar utreds i avsnitt 8 tillsammans med regeringens uttalanden månaderna innan det planerade förskottet.

8.   PRINCIPEN OM RATIONELLA PRIVATA INVESTERINGAR I EN MARKNADSEKONOMI

| (203) | Kommissionen framhåller som sagt att de anmälda åtgärderna inte kan bedömas fristående från regeringens uttalanden mellan juli och december 2002. Enligt innehållet i dessa uttalanden och deras effekt på marknaderna hade staten redan i juli beslutat att stödja företaget. |
| --- | --- |

(203)

Kommissionen framhåller som sagt att de anmälda åtgärderna inte kan bedömas fristående från regeringens uttalanden mellan juli och december 2002. Enligt innehållet i dessa uttalanden och deras effekt på marknaderna hade staten redan i juli beslutat att stödja företaget.

| (204) | Kommissionen framhåller inledningsvis att det är allmänt vedertaget inom EG-rätten att statliga utfästelser och uttalanden är viktiga för tolkningen av bestämmelserna om statliga stöd (126). Den 12 juli 2002 publicerade tidningen Les Echos en intervju där Frankrikes ekonomi- och finansminister flera gånger bekräftade att staten skulle vidta lämpliga åtgärder för att lösa eventuella finansieringsproblem i FT. Den publicerade intervjun lyder som följer:
  ”Ni nämnde marknadernas utsvävningar. France Telecom har en mycket volatil börskurs. Ni är majoritetsägare i företaget med 55 % av aktiekapitalet, har ni något budskap att framföra?
  Vi är majoritetsägare med 55 % av aktiekapitalet och det är naturligtvis inte frågan om att återförstatliga företaget som jag hört att det ryktas. Jag känner ett ansvar för statens tillgångar. Staten kommer i egenskap av aktieägare att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem.
  Var det omdömesgillt av staten att låta France Télécom skuldsätta sig, till exempel genom lanseringen i Tyskland?
  Jag kan inte kritisera mina företrädare. Jag noterar bara att hela sektorn har tillämpat samma strategi samtidigt. Den ideologiska viljan att behålla majoriteten har inte gjort det lättare för France Télécom att etablera sig internationellt, eftersom företaget inte kunnat förvärva andra bolag med värdepapper. Därav skuldsättningen. Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att ta de beslut som behövs för att de skall övervinnas.
  Ni sätter ny fart på ryktena om ett kapitaltillskott...
  Absolut inte! Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder. Om det skulle bli nödvändigt.
  ...” (127) |
| --- | --- |

(204)

Kommissionen framhåller inledningsvis att det är allmänt vedertaget inom EG-rätten att statliga utfästelser och uttalanden är viktiga för tolkningen av bestämmelserna om statliga stöd (126). Den 12 juli 2002 publicerade tidningen Les Echos en intervju där Frankrikes ekonomi- och finansminister flera gånger bekräftade att staten skulle vidta lämpliga åtgärder för att lösa eventuella finansieringsproblem i FT. Den publicerade intervjun lyder som följer:

”Ni nämnde marknadernas utsvävningar. France Telecom har en mycket volatil börskurs. Ni är majoritetsägare i företaget med 55 % av aktiekapitalet, har ni något budskap att framföra?

Vi är majoritetsägare med 55 % av aktiekapitalet och det är naturligtvis inte frågan om att återförstatliga företaget som jag hört att det ryktas. Jag känner ett ansvar för statens tillgångar. Staten kommer i egenskap av aktieägare att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem.

Var det omdömesgillt av staten att låta France Télécom skuldsätta sig, till exempel genom lanseringen i Tyskland?

Jag kan inte kritisera mina företrädare. Jag noterar bara att hela sektorn har tillämpat samma strategi samtidigt. Den ideologiska viljan att behålla majoriteten har inte gjort det lättare för France Télécom att etablera sig internationellt, eftersom företaget inte kunnat förvärva andra bolag med värdepapper. Därav skuldsättningen. Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att ta de beslut som behövs för att de skall övervinnas.

Ni sätter ny fart på ryktena om ett kapitaltillskott...

Absolut inte! Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder. Om det skulle bli nödvändigt.

...” (127)

| (205) | Det bör framhållas att franska staten aldrig dementerat uppgifterna i intervjun. (128) Tvärtom har innehållet bekräftats genom på varandra följande uttalanden i pressmeddelanden från ekonomi- och finansministeriet den 13 september 2002, 2 oktober 2002 och 4 december 2002. Budskapet blir allt tydligare (129) i de senare uttalandena, till dess att man anger villkoren för det åtagande att lösa finansieringsproblemen i France Télécom som Frankrike anmälde till kommissionen (beloppet för kapitaltillskottet och statens andel, aktieägarförskottet, hjälp med återfinansieringen av företaget innan tillskottet). I det första pressmeddelandet från den 13 september 2002 nämner ekonomi- och finansministeriet deltagandet i det kommande kapitaltillskottet till France Télécom ”Staten kommer att delta i genomförandet av denna plan och kommer för sin del att bidra till det väsentliga tillskottet av eget kapital till företaget enligt en tidsplan och villkor som återstår att fastställa på marknadsmässiga villkor”. Ministern tillägger: ”Fram till dess kommer staten vid behov att vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem”. Samma uttalanden görs i pressmeddelandet från ekonomi- och finansministeriet den 2 oktober 2002: ”Staten kommer att delta i genomförandet av återhämningsplanen och kommer för sin del att bidra till tillskottet av eget kapital till företaget enligt former som kommer att utarbetas i nära samverkan med företagets VD och styrelse. Såsom redan uppgivits kommer staten under tiden vid behov att vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem”. Också pressmeddelandet av den 4 december inriktas på dessa två huvudfrågor, dels deltagandet i kapitaltillskottet, dels återfinansieringen av företaget, denna gång med hjälp av ett aktieägarförskott i form av en kreditfacilitet. (130) |
| --- | --- |

(205)

Det bör framhållas att franska staten aldrig dementerat uppgifterna i intervjun. (128) Tvärtom har innehållet bekräftats genom på varandra följande uttalanden i pressmeddelanden från ekonomi- och finansministeriet den 13 september 2002, 2 oktober 2002 och 4 december 2002. Budskapet blir allt tydligare (129) i de senare uttalandena, till dess att man anger villkoren för det åtagande att lösa finansieringsproblemen i France Télécom som Frankrike anmälde till kommissionen (beloppet för kapitaltillskottet och statens andel, aktieägarförskottet, hjälp med återfinansieringen av företaget innan tillskottet). I det första pressmeddelandet från den 13 september 2002 nämner ekonomi- och finansministeriet deltagandet i det kommande kapitaltillskottet till France Télécom ”Staten kommer att delta i genomförandet av denna plan och kommer för sin del att bidra till det väsentliga tillskottet av eget kapital till företaget enligt en tidsplan och villkor som återstår att fastställa på marknadsmässiga villkor”. Ministern tillägger: ”Fram till dess kommer staten vid behov att vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem”. Samma uttalanden görs i pressmeddelandet från ekonomi- och finansministeriet den 2 oktober 2002: ”Staten kommer att delta i genomförandet av återhämningsplanen och kommer för sin del att bidra till tillskottet av eget kapital till företaget enligt former som kommer att utarbetas i nära samverkan med företagets VD och styrelse. Såsom redan uppgivits kommer staten under tiden vid behov att vidta åtgärder för att företaget inte skall få finansieringsproblem”. Också pressmeddelandet av den 4 december inriktas på dessa två huvudfrågor, dels deltagandet i kapitaltillskottet, dels återfinansieringen av företaget, denna gång med hjälp av ett aktieägarförskott i form av en kreditfacilitet. (130)

| (206) | Uttalandena kan i sin helhet betraktas som offentliggörandet av statens avsikter att göra det som krävdes om France Télécom skulle få finansieringsproblem eller råka i ekonomiska svårigheter. Avsnitt 9 visar att FT redan när det första uttalandet gjordes uppenbarligen hade strukturella ekonomiska svårigheter som syntes i balansräkningen. Kassaflödet räckte inte för att lösa problemen i samband med skuldsättningen. Det bristande kassaflödet och en obefogad optimism kring överlåtandet av icke strategiska tillgångar fortsatte att belasta FT:s aktiekurs och kreditvärdering. (131) När ministern uttalade att staten skulle fatta nödvändiga beslut eller vidta lämpliga åtgärder konkretiserades det statliga åtagandet att göra det som krävdes för att lösa företagets strukturella finansieringsproblem. I varje fall gjorde de ekonomiska aktörerna den tolkningen. |
| --- | --- |

(206)

Uttalandena kan i sin helhet betraktas som offentliggörandet av statens avsikter att göra det som krävdes om France Télécom skulle få finansieringsproblem eller råka i ekonomiska svårigheter. Avsnitt 9 visar att FT redan när det första uttalandet gjordes uppenbarligen hade strukturella ekonomiska svårigheter som syntes i balansräkningen. Kassaflödet räckte inte för att lösa problemen i samband med skuldsättningen. Det bristande kassaflödet och en obefogad optimism kring överlåtandet av icke strategiska tillgångar fortsatte att belasta FT:s aktiekurs och kreditvärdering. (131) När ministern uttalade att staten skulle fatta nödvändiga beslut eller vidta lämpliga åtgärder konkretiserades det statliga åtagandet att göra det som krävdes för att lösa företagets strukturella finansieringsproblem. I varje fall gjorde de ekonomiska aktörerna den tolkningen.

| (207) | Frågan om uttalandena har gjorts för statens räkning blir aktuell enbart avseende uttalandet från juli. I ett sådant ekonomiskt sammanhang som beskrivits ovan uppsöker den ledande franska finanstidningen Les Echos den behöriga ministern och frågar honom om han har ett meddelande till marknaden, inte vad han anser om det som pågår. Ministerns svar till journalisten är därför varken en slump eller en analys av det som hänt. Ministern, och med honom regeringen, väljer att sända ett tydligt budskap till alla marknadsaktörer. Ministern gör tydliga uttalanden för statens och regeringens räkning (dessutom i en artikelserie om den nya regeringens ekonomiska prioriteringar). Med tanke på omständigheterna råder det inget tvivel om att intervjun med ministern uttrycker regeringens beslut att stödja FT och därför utgör en statlig handling. Såsom anges i punkt 205 har uttalandena till pressen inte heller senare dementerats eller ändrats, vare sig av ministern eller av regeringen. |
| --- | --- |

(207)

Frågan om uttalandena har gjorts för statens räkning blir aktuell enbart avseende uttalandet från juli. I ett sådant ekonomiskt sammanhang som beskrivits ovan uppsöker den ledande franska finanstidningen Les Echos den behöriga ministern och frågar honom om han har ett meddelande till marknaden, inte vad han anser om det som pågår. Ministerns svar till journalisten är därför varken en slump eller en analys av det som hänt. Ministern, och med honom regeringen, väljer att sända ett tydligt budskap till alla marknadsaktörer. Ministern gör tydliga uttalanden för statens och regeringens räkning (dessutom i en artikelserie om den nya regeringens ekonomiska prioriteringar). Med tanke på omständigheterna råder det inget tvivel om att intervjun med ministern uttrycker regeringens beslut att stödja FT och därför utgör en statlig handling. Såsom anges i punkt 205 har uttalandena till pressen inte heller senare dementerats eller ändrats, vare sig av ministern eller av regeringen.

| (208) | Kommissionen understryker att dessa offentliga uttalanden är tillräckligt klara, tydliga och fasta för att på ett trovärdigt sätt uttrycka statens åtagande. När det gäller publiceringen framhåller kommissionen att det första uttalandet publicerades i en rikstäckande dagstidning, som dessutom riktar sig till ekonomiska aktörer och banker. Ministerns svar riktas dessutom inte enbart till journalisten utan helt klart till hela finans- och industrisektorn. Den första frågan journalisten ställer är mycket talande: ”France Telecom har en mycket volatil börskurs. Ni är majoritetsägare i företaget med 55 % av aktiekapitalet, har ni något budskap att framföra?”. Ministern är inte omedveten om att han riktar ett budskap till företaget och dess anställda samt aktieägare, banker, borgenärer och företagets konkurrenter. De andra uttalandena har offentliggjorts i pressmeddelanden från ekonomi- och finansministeriet som får en bredare spridning. |
| --- | --- |

(208)

Kommissionen understryker att dessa offentliga uttalanden är tillräckligt klara, tydliga och fasta för att på ett trovärdigt sätt uttrycka statens åtagande. När det gäller publiceringen framhåller kommissionen att det första uttalandet publicerades i en rikstäckande dagstidning, som dessutom riktar sig till ekonomiska aktörer och banker. Ministerns svar riktas dessutom inte enbart till journalisten utan helt klart till hela finans- och industrisektorn. Den första frågan journalisten ställer är mycket talande: ”France Telecom har en mycket volatil börskurs. Ni är majoritetsägare i företaget med 55 % av aktiekapitalet, har ni något budskap att framföra?”. Ministern är inte omedveten om att han riktar ett budskap till företaget och dess anställda samt aktieägare, banker, borgenärer och företagets konkurrenter. De andra uttalandena har offentliggjorts i pressmeddelanden från ekonomi- och finansministeriet som får en bredare spridning.

| (209) | Kommissionen anser att budskapet var klart och tydligt redan i juli 2002, även om omständigheterna kring statens ingripande, dvs. villkoren för åtagandet, ännu inte preciserats: ”Jag känner ett ansvar för statens tillgångar. Staten kommer i egenskap av aktieägare att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem” och längre fram ”Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder. Om det blir nödvändigt.”. Detta stycke visar tydligt dels att staten har för avsikt att bete sig som en rationell majoritetsägare, dels att den kommer att vidta åtgärder för att lösa France Télécoms problem. Majoritetsägarens åtagande är klart och tydligt, eftersom det upprepas längre fram: ”Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att ta de beslut som behövs för att de skall övervinnas”. Kommissionen understryker att det statliga åtagandet inte blir otydligare därför att uttalandena följer på varandra. |
| --- | --- |

(209)

Kommissionen anser att budskapet var klart och tydligt redan i juli 2002, även om omständigheterna kring statens ingripande, dvs. villkoren för åtagandet, ännu inte preciserats: ”Jag känner ett ansvar för statens tillgångar. Staten kommer i egenskap av aktieägare att bete sig som en rationell investerare och kommer att vidta lämpliga åtgärder om France Télécom skulle få problem” och längre fram ”Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder. Om det blir nödvändigt.”. Detta stycke visar tydligt dels att staten har för avsikt att bete sig som en rationell majoritetsägare, dels att den kommer att vidta åtgärder för att lösa France Télécoms problem. Majoritetsägarens åtagande är klart och tydligt, eftersom det upprepas längre fram: ”Jag upprepar att om France Télécom skulle få finansieringsproblem, vilket inte är fallet idag, kommer staten att ta de beslut som behövs för att de skall övervinnas”. Kommissionen understryker att det statliga åtagandet inte blir otydligare därför att uttalandena följer på varandra.

| (210) | Vad gäller om åtagandet är fast är kommissionen inte övertygad om att uttrycken ”om France Télécom skulle få problem” eller ”om France Télécom skulle få finansieringsproblem” (uttalandena i juli) samt ”vid behov” (pressmeddelandena från september och oktober) kan tolkas som villkor med suspenderande effekt på det statliga åtagandet. När det första uttalandet gjordes hade FT:s kreditvärdering redan försämrats mycket, företaget hade en skuld på cirka 70 miljarder euro och marknaden visste att företaget måste hantera stora belopp som förföll till betalning i slutet av 2002 och början av 2003 och fylla ett stort finansieringsbehov i slutet av år 2003. Finansieringsproblemen var alltså ingen slump, med tanke på den ekonomiska bakgrunden. Situationen hade inte förändrats när de övriga uttalandena gjordes. De ovannämnda formuleringarna kan därför inte betraktas som suspensiva villkor eftersom sådana per definition avser en framtida och osäker händelse (132). Uttalandena gör vidare inga förebehåll när det gäller förhandsanmälan till kommissionen. Trots franska statens påstående kan argumentet att staten kommer att bete sig som en rationell investerare (en sorts förbehåll som för övrigt gjordes bara i juli och december) inte anses utgöra ett villkor för det statliga åtagandet. Det finns heller ingenting som visar att marknaden uppfattat att det förelåg några villkor. Den enda hänvisningen till begreppet rationell investering görs i pressmeddelandet från Standard & Poor's den 12 juli 2002, då det citeras ur ministerns uttalande, som tolkas på ett annat sätt av kreditvärderingsinstitutet efter citatet (statens uttalanden ligger till grund för kreditvärderingen av FT på hög kreditvärdighet) (133). Några villkor nämns inte heller i pressmeddelandena från övriga kreditvärderingsinstitut, t.ex. Moody's som anser att ministerns uttalanden tyder på ett fast åtagande från statens sida att stödja (”support”) FT, oavsett formerna. Det räcker alltså inte att säga att man kommer att bete sig som en rationell investerare för att följa bestämmelserna om statliga stöd och principen om rationella privata investeringar. Om så vore fallet, skulle det räcka att medlemsstaterna hävdade att de följt bestämmelserna för att faktiskt ha följt dem och kommissionen skulle inte behöva utföra några kontroller. Det är för övrigt inte medlemsstaterna som skall bedöma om principen om rationella investeringar följts utan kommissionen, som i sin tur kontrolleras av EG-domstolen. Trots sina påståenden tycks franska staten inte ha betett sig som en rationell investerare (se punkt 5.5). FT har för övrigt framhållit att uttrycket ”lämpliga åtgärder” inte à priori hänvisar till ekonomiska åtgärder. Kommissionen noterar att franska statens argument är motsägelsefulla. Å ena sidan hävdar staten att den kommer att agera som en rationell aktieägare. Med hänsyn till företagets ekonomiska ställning, den ekonomiska analysen och det privata aktiekapitalet tyder det på att staten hade för avsikt att ge FT ekonomiskt stöd (en ny ledning var ju inte tillräckligt, vilket bekräftades av Ambitionsplanen 2005). När franska staten å andra sidan hävdar att åtgärderna inte var ekonomiska antyder detta att den hade för avsikt att ingripa inom ramen för sin myndighetsutövning. |
| --- | --- |

(210)

Vad gäller om åtagandet är fast är kommissionen inte övertygad om att uttrycken ”om France Télécom skulle få problem” eller ”om France Télécom skulle få finansieringsproblem” (uttalandena i juli) samt ”vid behov” (pressmeddelandena från september och oktober) kan tolkas som villkor med suspenderande effekt på det statliga åtagandet. När det första uttalandet gjordes hade FT:s kreditvärdering redan försämrats mycket, företaget hade en skuld på cirka 70 miljarder euro och marknaden visste att företaget måste hantera stora belopp som förföll till betalning i slutet av 2002 och början av 2003 och fylla ett stort finansieringsbehov i slutet av år 2003. Finansieringsproblemen var alltså ingen slump, med tanke på den ekonomiska bakgrunden. Situationen hade inte förändrats när de övriga uttalandena gjordes. De ovannämnda formuleringarna kan därför inte betraktas som suspensiva villkor eftersom sådana per definition avser en framtida och osäker händelse (132). Uttalandena gör vidare inga förebehåll när det gäller förhandsanmälan till kommissionen. Trots franska statens påstående kan argumentet att staten kommer att bete sig som en rationell investerare (en sorts förbehåll som för övrigt gjordes bara i juli och december) inte anses utgöra ett villkor för det statliga åtagandet. Det finns heller ingenting som visar att marknaden uppfattat att det förelåg några villkor. Den enda hänvisningen till begreppet rationell investering görs i pressmeddelandet från Standard & Poor's den 12 juli 2002, då det citeras ur ministerns uttalande, som tolkas på ett annat sätt av kreditvärderingsinstitutet efter citatet (statens uttalanden ligger till grund för kreditvärderingen av FT på hög kreditvärdighet) (133). Några villkor nämns inte heller i pressmeddelandena från övriga kreditvärderingsinstitut, t.ex. Moody's som anser att ministerns uttalanden tyder på ett fast åtagande från statens sida att stödja (”support”) FT, oavsett formerna. Det räcker alltså inte att säga att man kommer att bete sig som en rationell investerare för att följa bestämmelserna om statliga stöd och principen om rationella privata investeringar. Om så vore fallet, skulle det räcka att medlemsstaterna hävdade att de följt bestämmelserna för att faktiskt ha följt dem och kommissionen skulle inte behöva utföra några kontroller. Det är för övrigt inte medlemsstaterna som skall bedöma om principen om rationella investeringar följts utan kommissionen, som i sin tur kontrolleras av EG-domstolen. Trots sina påståenden tycks franska staten inte ha betett sig som en rationell investerare (se punkt 5.5). FT har för övrigt framhållit att uttrycket ”lämpliga åtgärder” inte à priori hänvisar till ekonomiska åtgärder. Kommissionen noterar att franska statens argument är motsägelsefulla. Å ena sidan hävdar staten att den kommer att agera som en rationell aktieägare. Med hänsyn till företagets ekonomiska ställning, den ekonomiska analysen och det privata aktiekapitalet tyder det på att staten hade för avsikt att ge FT ekonomiskt stöd (en ny ledning var ju inte tillräckligt, vilket bekräftades av Ambitionsplanen 2005). När franska staten å andra sidan hävdar att åtgärderna inte var ekonomiska antyder detta att den hade för avsikt att ingripa inom ramen för sin myndighetsutövning.

| (211) | Statens hänvisning till Air Franceärendet (134) och argumentation att uttalandena inte utgör ett fast och ovillkorligt statligt åtagande därför att de inte är tillräckligt precisa bygger på en sammanblandning av när åtagandena gjordes och hur de bedömts i förhållande till principen om rationella privata investeringar. I fråga om när åtagandet har gjorts, framhåller kommissionen att praxis inte utesluter att fasta åtaganden föreligger trots att inte alla villkor för genomförandet är kända. Förstainstansrätten har dock uttalat att privata investerare inte brukar fatta oåterkalleliga investeringsbeslut innan investeringsvillkoren fastställts. |
| --- | --- |

(211)

Statens hänvisning till Air Franceärendet (134) och argumentation att uttalandena inte utgör ett fast och ovillkorligt statligt åtagande därför att de inte är tillräckligt precisa bygger på en sammanblandning av när åtagandena gjordes och hur de bedömts i förhållande till principen om rationella privata investeringar. I fråga om när åtagandet har gjorts, framhåller kommissionen att praxis inte utesluter att fasta åtaganden föreligger trots att inte alla villkor för genomförandet är kända. Förstainstansrätten har dock uttalat att privata investerare inte brukar fatta oåterkalleliga investeringsbeslut innan investeringsvillkoren fastställts.

| (212) | Andra omständigheter kring uttalandena visar att ministerns budskap var klart och fast och att staten medvetet ville göra ett åtagande. Staten nöjde sig inte med att göra offentliga uttalanden utan kontaktade redan i juli 2002 de största marknadsaktörerna för att de skulle förmedla budskapet till investerarna (135). Med tanke på företagets akuta problem med den ekonomiska ställningen bekräftar det att staten var fast besluten att stödja FT. Under det första halvåret 2002 försämrades FT:s kreditvärdering kraftigt sedan årsredovisningen 2001 offentliggjorts. FT:s kreditvärdering var som sämst den 24 juni 2002 då Moody's sänkte kreditvärderingen till klassen precis över högriskobligationer, vilket gjorde det mycket svårt att återfinansiera skulden (136). Försämringen ledde till stor oro på finansmarknaderna om FT:s ekonomiska ställning (särskilt kapaciteten att återfinansiera den skuld på 15 miljarder euro som förföll till betalning i slutet av 2003) och marknaderna förväntade sig därför att staten skulle reagera för att gjuta olja på vågorna. Dessa omständigheter tyder enligt kommissionen på att staten blev tvungen att ingripa akut för att lugna marknaden och förebygga att FT:s kreditbetyg skulle försämras ytterligare och klassas som en högriskobligation, vilket skulle ha fått mycket negativa följder (137) för företagets ekonomiska ställning. Staten bevarade därför förtroendet med hjälp av på varandra följande uttalanden. Statens ingripande förebyggde också en ytterligare försämring av företagets kreditbetyg vilket tydligt framgår av S & P:s pressmeddelande av den 12 juli 2002, där det hänvisas till att statens uttalanden varit avgörande för att inte klassa FT som en högriskobligation. |
| --- | --- |

(212)

Andra omständigheter kring uttalandena visar att ministerns budskap var klart och fast och att staten medvetet ville göra ett åtagande. Staten nöjde sig inte med att göra offentliga uttalanden utan kontaktade redan i juli 2002 de största marknadsaktörerna för att de skulle förmedla budskapet till investerarna (135). Med tanke på företagets akuta problem med den ekonomiska ställningen bekräftar det att staten var fast besluten att stödja FT. Under det första halvåret 2002 försämrades FT:s kreditvärdering kraftigt sedan årsredovisningen 2001 offentliggjorts. FT:s kreditvärdering var som sämst den 24 juni 2002 då Moody's sänkte kreditvärderingen till klassen precis över högriskobligationer, vilket gjorde det mycket svårt att återfinansiera skulden (136). Försämringen ledde till stor oro på finansmarknaderna om FT:s ekonomiska ställning (särskilt kapaciteten att återfinansiera den skuld på 15 miljarder euro som förföll till betalning i slutet av 2003) och marknaderna förväntade sig därför att staten skulle reagera för att gjuta olja på vågorna. Dessa omständigheter tyder enligt kommissionen på att staten blev tvungen att ingripa akut för att lugna marknaden och förebygga att FT:s kreditbetyg skulle försämras ytterligare och klassas som en högriskobligation, vilket skulle ha fått mycket negativa följder (137) för företagets ekonomiska ställning. Staten bevarade därför förtroendet med hjälp av på varandra följande uttalanden. Statens ingripande förebyggde också en ytterligare försämring av företagets kreditbetyg vilket tydligt framgår av S & P:s pressmeddelande av den 12 juli 2002, där det hänvisas till att statens uttalanden varit avgörande för att inte klassa FT som en högriskobligation.

| (213) | Varje enskilt uttalande är inte tillräckligt för att visa att staten beslutat stödja FT, men samtliga uttalanden tyder på att så är fallet (vilket sedan uttrycktes genom aktieägarförskottet till FT innan återfinansieringen). Det var i vilket fall så marknaden tolkade situationen. Att beslutet stod fast skulle ytterligare bekräftas om uttalandena kan anses bindande enligt nationell rätt eller skulle kunna urholka statens trovärdighet. |
| --- | --- |

(213)

Varje enskilt uttalande är inte tillräckligt för att visa att staten beslutat stödja FT, men samtliga uttalanden tyder på att så är fallet (vilket sedan uttrycktes genom aktieägarförskottet till FT innan återfinansieringen). Det var i vilket fall så marknaden tolkade situationen. Att beslutet stod fast skulle ytterligare bekräftas om uttalandena kan anses bindande enligt nationell rätt eller skulle kunna urholka statens trovärdighet.

| (214) | Inledningsvis undersökte kommissionen om en privat investerare som gjort liknande uttalanden skulle vara bunden av sina utfästelser enligt nationell rätt. Eftersom det i det föreliggande ärendet är staten som investerat har undersökningen av nationell rätt även utsträckts till förvaltningsrätten. |
| --- | --- |

(214)

Inledningsvis undersökte kommissionen om en privat investerare som gjort liknande uttalanden skulle vara bunden av sina utfästelser enligt nationell rätt. Eftersom det i det föreliggande ärendet är staten som investerat har undersökningen av nationell rätt även utsträckts till förvaltningsrätten.

| (215) | Kommissionen har begärt in expertutlåtanden i frågan och har även fått in utlåtanden från tredje man. Med utgångspunkt i dessa upplysningar kan kommissionen i dagsläget inte utesluta att uttalandena skulle kunna anses bindande enligt fransk förvaltningsrätt, civilrätt, handelsrätt och straffrätt (138) samt enligt rätten i staten New York. |
| --- | --- |

(215)

Kommissionen har begärt in expertutlåtanden i frågan och har även fått in utlåtanden från tredje man. Med utgångspunkt i dessa upplysningar kan kommissionen i dagsläget inte utesluta att uttalandena skulle kunna anses bindande enligt fransk förvaltningsrätt, civilrätt, handelsrätt och straffrätt (138) samt enligt rätten i staten New York.

| (216) | Franska statens främsta motargument är att ensidiga åtaganden är ett undantagsfall i nationell rätt, och att avsiktsförklaringar inte är en homogen kategori och bara undantagsvis kan jämställas med ensidiga åtaganden. Men frågan är inte om fransk rätt är tydlig på denna punkt utan om delar av privaträtten gör det möjligt att definiera om det är frågan om ett ensidigt åtagande i det föreliggande ärendet. Kassationsdomstolen (139) har utarbetat användbar praxis, vars räckvidd franska staten försöker bagatellisera (140). |
| --- | --- |

(216)

Franska statens främsta motargument är att ensidiga åtaganden är ett undantagsfall i nationell rätt, och att avsiktsförklaringar inte är en homogen kategori och bara undantagsvis kan jämställas med ensidiga åtaganden. Men frågan är inte om fransk rätt är tydlig på denna punkt utan om delar av privaträtten gör det möjligt att definiera om det är frågan om ett ensidigt åtagande i det föreliggande ärendet. Kassationsdomstolen (139) har utarbetat användbar praxis, vars räckvidd franska staten försöker bagatellisera (140).

| (217) | Upprepade och inbördes samstämmiga uttalanden från den minister som är behörig att förvalta statens investeringar och som företräder majoritetsägaren i företaget kan mycket väl anses trovärdiga av marknaden, och därför skapa förväntningar på att staten kommer att göra allt som krävs för att lösa företagets ekonomiska problem. Skulle staten inte ha levt upp till förväntningarna hade detta direkt påverkat dess rykte som innehavare, aktieägare eller förvaltare av företag, oavsett om de är börsnoterade eller ej, samt dess ställning som utställare av obligationer för att finansiera statsskulden (141). Den franska regeringens uttalanden från juli 2002 och framåt ger därför uttryck för en strategi som utgår från statens renommé. Strategin består i att göra trovärdiga åtaganden på kort och lång sikt. Oberoende av rättsläget riskerar majoritetsägare eller andra innehavare i ett företag (även förvaltare) som inte fullgör sina uttalanden och obligationsutställare som inte håller sina löften att förlora sitt goda rykte. Det dåliga ryktet resulterar helt säkert i kostnadsökningar när operatören vill ta upp nya lån på kapitalmarknaden (om det nu finns någon som är beredd att lämna kredit) och påverkar även handlingsmarginalen för företagets ägare eller förvaltare (142). I det föreliggande ärendet är franska staten majoritetsägare. Franska staten är en stor ekonomisk aktör, som är verksam som innehavare, aktieägare och förvaltare av ett stort antal offentliga företag (143). Franska staten har även stora lån på kapitalmarknaden för att finansiera statsskulden (144). Att förlora trovärdigheten skulle få långtgående konsekvenser för statens renommé som ekonomisk aktör och utställare av värdepapper på de internationella marknaderna och som politisk aktör. |
| --- | --- |

(217)

Upprepade och inbördes samstämmiga uttalanden från den minister som är behörig att förvalta statens investeringar och som företräder majoritetsägaren i företaget kan mycket väl anses trovärdiga av marknaden, och därför skapa förväntningar på att staten kommer att göra allt som krävs för att lösa företagets ekonomiska problem. Skulle staten inte ha levt upp till förväntningarna hade detta direkt påverkat dess rykte som innehavare, aktieägare eller förvaltare av företag, oavsett om de är börsnoterade eller ej, samt dess ställning som utställare av obligationer för att finansiera statsskulden (141). Den franska regeringens uttalanden från juli 2002 och framåt ger därför uttryck för en strategi som utgår från statens renommé. Strategin består i att göra trovärdiga åtaganden på kort och lång sikt. Oberoende av rättsläget riskerar majoritetsägare eller andra innehavare i ett företag (även förvaltare) som inte fullgör sina uttalanden och obligationsutställare som inte håller sina löften att förlora sitt goda rykte. Det dåliga ryktet resulterar helt säkert i kostnadsökningar när operatören vill ta upp nya lån på kapitalmarknaden (om det nu finns någon som är beredd att lämna kredit) och påverkar även handlingsmarginalen för företagets ägare eller förvaltare (142). I det föreliggande ärendet är franska staten majoritetsägare. Franska staten är en stor ekonomisk aktör, som är verksam som innehavare, aktieägare och förvaltare av ett stort antal offentliga företag (143). Franska staten har även stora lån på kapitalmarknaden för att finansiera statsskulden (144). Att förlora trovärdigheten skulle få långtgående konsekvenser för statens renommé som ekonomisk aktör och utställare av värdepapper på de internationella marknaderna och som politisk aktör.

| (218) | Dessa omständigheter kan i sin helhet faktiskt ha inneburit risker för statsfinanserna (antingen därför att staten kunde ha hållits ansvarig gentemot investerarna eller därför att statens kostnader för framtida transaktioner skulle ha ökat). Att franska statens uttalanden från juli 2002 skulle utgöra stöd är därför en nyskapande teori men antagligen inte helt grundlös. |
| --- | --- |

(218)

Dessa omständigheter kan i sin helhet faktiskt ha inneburit risker för statsfinanserna (antingen därför att staten kunde ha hållits ansvarig gentemot investerarna eller därför att statens kostnader för framtida transaktioner skulle ha ökat). Att franska statens uttalanden från juli 2002 skulle utgöra stöd är därför en nyskapande teori men antagligen inte helt grundlös.

| (219) | I det föreliggande ärendet har kommissionen dock inte tillräcklig information för att otvivelaktigt bevisa inslag av stöd enligt denna nyskapande teori. Kommissionen anser dock att den kan fastställa inslag av stöd genom en mer traditionell hållning som bygger på de åtgärder som anmäldes i december 2002. På denna punkt räcker det att fastställa att uttalandena faktiskt påverkade marknadernas tolkning i december, varför det inte behöver visas att uttalandena i sig kan anses utgöra statligt stöd. |
| --- | --- |

(219)

I det föreliggande ärendet har kommissionen dock inte tillräcklig information för att otvivelaktigt bevisa inslag av stöd enligt denna nyskapande teori. Kommissionen anser dock att den kan fastställa inslag av stöd genom en mer traditionell hållning som bygger på de åtgärder som anmäldes i december 2002. På denna punkt räcker det att fastställa att uttalandena faktiskt påverkade marknadernas tolkning i december, varför det inte behöver visas att uttalandena i sig kan anses utgöra statligt stöd.

| (220) | I det föreliggande ärendet bekräftar marknadens reaktion och finansanalytikernas kommentarer att marknaden tolkade uttalandena som ett trovärdigt åtagande från statens sida om att stödja FT. |
| --- | --- |

(220)

I det föreliggande ärendet bekräftar marknadens reaktion och finansanalytikernas kommentarer att marknaden tolkade uttalandena som ett trovärdigt åtagande från statens sida om att stödja FT.

| (221) | När det gäller marknadens reaktion framhåller NERA att den fallstudie som gjordes efter uttalandet av den 12 juli 2002 visar en onormal och omfattande ökning av FT:s aktie- och obligationskurser. FT:s aktiekurs ökade mellan 37,8 % och 43,8 % jämfört med ett representativt index för telekommarknaden. Den onormala ökningen av obligationskursen ligger i intervallet 3,2 % till 9,7 %. Reaktionen tyder på att marknaden tolkade statens uttalande som att den åtog sig att stödja FT (145) och att stor vikt fästes vid uttalandet. Finansanalytikernas nämnde flera gånger i sina kommentarer, till exempel Deutsche Bank i en rapport av den 22 juli 2002, att statens stöd var avgörande för att undvika en kris (146) och att marknaden med anledning av regeringens uttalanden var övertygad om att staten skulle stödja FT (147) (även om marknaden ifrågasatte omfattningen och villkoren för stödet) (148). Kreditvärderingsinstitutet S & P tillmätte regeringens uttalanden så hög trovärdighet att företagets kreditvärdering påverkades. Den 12 juli försämrade S & P kreditvärderingen på FT till BBB- men bibehöll en hög kreditvärdighet med stabila utsikter (149) samtidigt som man framhöll att ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har klargjort för Standard & Poor att den kommer att beta sig som en rationell investerare och vidta lämpliga åtgärder om FT skulle få problem. S & P anser därför att FT skulle kunna få vissa svårigheter att återfinansiera sina skuldförbindelser som löper ut 2003. Statens uppgifter stödjer dock FT:s höga kreditvärdighet”. (”The French state – which owns 55 % of France Télécom has clearly indicated to Standard&Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties ... Indeed S & P believes that the company could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality” (150). Att det statliga stöd som offentliggjordes i juli 2002 var så trovärdigt att FT fick stå kvar på hög kreditvärdighet bekräftas även av FT självt (151). Dessa omständigheter stödjer kommissionens tolkning att franska regeringen, för att behålla sitt renommé på finansmarknaderna, var bunden av sina utfästelser (inga andra omständigheter i ärendet ger anledning att anta att detta varit regeringens avsikt). |
| --- | --- |

(221)

När det gäller marknadens reaktion framhåller NERA att den fallstudie som gjordes efter uttalandet av den 12 juli 2002 visar en onormal och omfattande ökning av FT:s aktie- och obligationskurser. FT:s aktiekurs ökade mellan 37,8 % och 43,8 % jämfört med ett representativt index för telekommarknaden. Den onormala ökningen av obligationskursen ligger i intervallet 3,2 % till 9,7 %. Reaktionen tyder på att marknaden tolkade statens uttalande som att den åtog sig att stödja FT (145) och att stor vikt fästes vid uttalandet. Finansanalytikernas nämnde flera gånger i sina kommentarer, till exempel Deutsche Bank i en rapport av den 22 juli 2002, att statens stöd var avgörande för att undvika en kris (146) och att marknaden med anledning av regeringens uttalanden var övertygad om att staten skulle stödja FT (147) (även om marknaden ifrågasatte omfattningen och villkoren för stödet) (148). Kreditvärderingsinstitutet S & P tillmätte regeringens uttalanden så hög trovärdighet att företagets kreditvärdering påverkades. Den 12 juli försämrade S & P kreditvärderingen på FT till BBB- men bibehöll en hög kreditvärdighet med stabila utsikter (149) samtidigt som man framhöll att ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har klargjort för Standard & Poor att den kommer att beta sig som en rationell investerare och vidta lämpliga åtgärder om FT skulle få problem. S & P anser därför att FT skulle kunna få vissa svårigheter att återfinansiera sina skuldförbindelser som löper ut 2003. Statens uppgifter stödjer dock FT:s höga kreditvärdighet”. (”The French state – which owns 55 % of France Télécom has clearly indicated to Standard&Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties ... Indeed S & P believes that the company could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003. Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality” (150). Att det statliga stöd som offentliggjordes i juli 2002 var så trovärdigt att FT fick stå kvar på hög kreditvärdighet bekräftas även av FT självt (151). Dessa omständigheter stödjer kommissionens tolkning att franska regeringen, för att behålla sitt renommé på finansmarknaderna, var bunden av sina utfästelser (inga andra omständigheter i ärendet ger anledning att anta att detta varit regeringens avsikt).

| (222) | Kommissionen noterar att uttalandena fick långtgående effekter på marknaden. En undersökning av de synpunkter och handlingar som lämnats in av franska staten samt tillgängliga upplysningar från parlamentet visar att uttalandena bidrog till att återställa förtroendet på finansmarknaderna (152). Efter pressmeddelandet från S & P den 13 juli 2002 framhöll alla kreditvärderingsinstitut att det stöd staten gått ut med i juli 2002 var avgörande för att behålla FT:s klassificering. Att FT fortfarande hade en hög kreditvärdighet gjorde att företaget kunde undvika högre finansieringskostnader (153) för utestående och kommande lån, på grund av ökningsklausuler (154) i vissa obligationsemissioner. Den höga kreditvärdigheten gjorde även att företaget kunde återhämta sig genom en återfinansiering som genomfördes till optimala villkor i mars-april 2003. Redan i september 2002 sades att ett av villkoren som bankerna ställt för att delta i återfinansieringen var ”Att dagens kreditvärdering åtminstone står kvar på den aktuella nivån (hög kreditvärdighet) för företagets långfristiga skulder vid kreditvärderingsinstituten Moody's och Standard & Poor's – villkoren skall tas in i ett garanti- och investeringsavtal” (155). I den mån förskottet utgjorde en del av statens återfinansiering av FT måste det bedömas mot bakgrund av dessa uttalanden. En sämre kreditvärdering av FT skulle ha gjort aktieägarförskottet föga troligt eller åtminstone dyrare. |
| --- | --- |

(222)

Kommissionen noterar att uttalandena fick långtgående effekter på marknaden. En undersökning av de synpunkter och handlingar som lämnats in av franska staten samt tillgängliga upplysningar från parlamentet visar att uttalandena bidrog till att återställa förtroendet på finansmarknaderna (152). Efter pressmeddelandet från S & P den 13 juli 2002 framhöll alla kreditvärderingsinstitut att det stöd staten gått ut med i juli 2002 var avgörande för att behålla FT:s klassificering. Att FT fortfarande hade en hög kreditvärdighet gjorde att företaget kunde undvika högre finansieringskostnader (153) för utestående och kommande lån, på grund av ökningsklausuler (154) i vissa obligationsemissioner. Den höga kreditvärdigheten gjorde även att företaget kunde återhämta sig genom en återfinansiering som genomfördes till optimala villkor i mars-april 2003. Redan i september 2002 sades att ett av villkoren som bankerna ställt för att delta i återfinansieringen var ”Att dagens kreditvärdering åtminstone står kvar på den aktuella nivån (hög kreditvärdighet) för företagets långfristiga skulder vid kreditvärderingsinstituten Moody's och Standard & Poor's – villkoren skall tas in i ett garanti- och investeringsavtal” (155). I den mån förskottet utgjorde en del av statens återfinansiering av FT måste det bedömas mot bakgrund av dessa uttalanden. En sämre kreditvärdering av FT skulle ha gjort aktieägarförskottet föga troligt eller åtminstone dyrare.

| (223) | Kommissionen anser att det vid första anblicken verkar finnas viss grund för franska statens resonemang att aktieägarförskottet i och för sig följde principen om rationella investeringar om det bedöms fristående från de händelser som föregick det. Men intrycket skingras vid en närmare analys. Kommissionen anser inte att beslutet om att innan kapitaltillskottet utfärda ett aktieägareförskott inte kan bedömas fristående från de tidigare nämnda uttalandena, av nedanstående skäl. |
| --- | --- |

(223)

Kommissionen anser att det vid första anblicken verkar finnas viss grund för franska statens resonemang att aktieägarförskottet i och för sig följde principen om rationella investeringar om det bedöms fristående från de händelser som föregick det. Men intrycket skingras vid en närmare analys. Kommissionen anser inte att beslutet om att innan kapitaltillskottet utfärda ett aktieägareförskott inte kan bedömas fristående från de tidigare nämnda uttalandena, av nedanstående skäl.

| (224) | Staten uttalade redan i juli 2002 att den skulle vidta nödvändiga åtgärder för att företaget skulle kunna lösa sina finansieringsproblem. I inledningsskedet var franska staten vag om hur uttalandena skulle konkretiseras. Detta preciserades sedan vid flera på varandra följande uttalanden i september om beslutet att delta i tillskottet av eget kapital och i december om att företaget fått en kreditfacilitet på 9 miljarder euro samt genom att man fastställde villkoren för tillhandahållandet. |
| --- | --- |

(224)

Staten uttalade redan i juli 2002 att den skulle vidta nödvändiga åtgärder för att företaget skulle kunna lösa sina finansieringsproblem. I inledningsskedet var franska staten vag om hur uttalandena skulle konkretiseras. Detta preciserades sedan vid flera på varandra följande uttalanden i september om beslutet att delta i tillskottet av eget kapital och i december om att företaget fått en kreditfacilitet på 9 miljarder euro samt genom att man fastställde villkoren för tillhandahållandet.

| (225) | De åtgärder som anmäldes i december (bland annat beslutet om att ett aktieägarförskott skulle utfärdas innan återfinansieringen) framstår var för sig som rationella transaktioner. Det utesluter dock inte att de ekonomiska aktörernas beteende i december var klart påverkade av statens tidigare beteende och uttalanden, särskilt från juli 2002 och framåt, vilka antydde att staten skulle lösa företagets finansieringsproblem. Kommissionen erinrar om att statens uttalanden varit avgörande för företagets kreditvärdering på hög kreditvärdighet och att en klassning som högriskobligation skulle ha gjort aktieägarförskottet mindre troligt och i varje fall dyrare. |
| --- | --- |

(225)

De åtgärder som anmäldes i december (bland annat beslutet om att ett aktieägarförskott skulle utfärdas innan återfinansieringen) framstår var för sig som rationella transaktioner. Det utesluter dock inte att de ekonomiska aktörernas beteende i december var klart påverkade av statens tidigare beteende och uttalanden, särskilt från juli 2002 och framåt, vilka antydde att staten skulle lösa företagets finansieringsproblem. Kommissionen erinrar om att statens uttalanden varit avgörande för företagets kreditvärdering på hög kreditvärdighet och att en klassning som högriskobligation skulle ha gjort aktieägarförskottet mindre troligt och i varje fall dyrare.

| (226) | Statens beslut om att utfärda en kreditfacilitet innan återfinansieringen av företaget utgör en konkretisering av uttalandena. |
| --- | --- |

(226)

Statens beslut om att utfärda en kreditfacilitet innan återfinansieringen av företaget utgör en konkretisering av uttalandena.

| (227) | Kommissionen känner till att återfinansieringen av FT i april 2003 blev framgångsrik och att aktieägarförskottet därför aldrig behövde göras. För att tolka kriteriet på rationella privata investeringar brukar kommissionen undersöka om en privat investerare av samma storlek som den offentliga investeraren skulle ha agerat på samma sätt. Enligt fast rättspraxis skall principen om rationella privata investeringar tolkas mot bakgrund av de upplysningar investerarna hade när de beslutade att investera. Kommissionen kan därför inte bedöma statens beteende i december 2002 mot bakgrund av den framgångsrika transaktionen i mars-april 2003. I den mån statens uttalanden påverkade marknaden och de ekonomiska aktörerna kan kommissionen inte heller utgå från övriga ekonomiska aktörers beteende för att bedöma statens beteende och tillämpa samtidighetskriteriet. Statens uttalande i juli och upprepade senare att den skulle göra det som krävdes för att företaget skulle kunna lösa sina finansieringsproblem. Detta snedvrider samtidighetsprövningen eftersom de privata investerarna troligen inte bara har utgått från företagets situation, oberoende av om uttalandena i sig utgör ett statligt stöd eller inte (156). Principen om rationella privata investerares beteende i en marknadsekonomi kan inte heller tolkas med hjälp av marknadsläget i december utan måste logiskt sett utgå från en marknadssituation som inte påverkats av tidigare uttalanden och ingripanden. |
| --- | --- |

(227)

Kommissionen känner till att återfinansieringen av FT i april 2003 blev framgångsrik och att aktieägarförskottet därför aldrig behövde göras. För att tolka kriteriet på rationella privata investeringar brukar kommissionen undersöka om en privat investerare av samma storlek som den offentliga investeraren skulle ha agerat på samma sätt. Enligt fast rättspraxis skall principen om rationella privata investeringar tolkas mot bakgrund av de upplysningar investerarna hade när de beslutade att investera. Kommissionen kan därför inte bedöma statens beteende i december 2002 mot bakgrund av den framgångsrika transaktionen i mars-april 2003. I den mån statens uttalanden påverkade marknaden och de ekonomiska aktörerna kan kommissionen inte heller utgå från övriga ekonomiska aktörers beteende för att bedöma statens beteende och tillämpa samtidighetskriteriet. Statens uttalande i juli och upprepade senare att den skulle göra det som krävdes för att företaget skulle kunna lösa sina finansieringsproblem. Detta snedvrider samtidighetsprövningen eftersom de privata investerarna troligen inte bara har utgått från företagets situation, oberoende av om uttalandena i sig utgör ett statligt stöd eller inte (156). Principen om rationella privata investerares beteende i en marknadsekonomi kan inte heller tolkas med hjälp av marknadsläget i december utan måste logiskt sett utgå från en marknadssituation som inte påverkats av tidigare uttalanden och ingripanden.

| (228) | Investeringsbesluten bör därför bedömas med hjälp av situationen före juli 2002. En sådan analys visar att besluten tycks strida mot principen om rationella privata investeringar. FT befann sig som sagt i en svår ekonomisk situation år 2002. Ledningens skuldsaneringsplan gick ut på omfattande överlåtelser av tillgångar men ansågs orealistisk av kreditvärderingsinstitutet Moodys, som sänkte företagets kreditvärdering två steg den 24 juni 2002 (157). FT hade alltså förlorat marknadens förtroende. Regeringen hade då ännu inte vidtagit några åtgärder avseende företagets förvaltning eller resultat (158) och hade inte heller vidtagit någon ingående revision. Regeringen hade inte inrättat någon ny ledning och inte upprättat någon återhämtningsplan, vilket inte ens planerades (159). Stödet från regeringen som tillkännagavs i uttalandena från juli 2002 och framåt framstår därför som en ensidig insats i ett läge där marknaden var skeptiskt inställd till företagets möjligheter att återhämta sig (160) och där finansanalytikerna rekommenderade försiktighet avseende eventuella kapitaltillskott till företaget (161). |
| --- | --- |

(228)

Investeringsbesluten bör därför bedömas med hjälp av situationen före juli 2002. En sådan analys visar att besluten tycks strida mot principen om rationella privata investeringar. FT befann sig som sagt i en svår ekonomisk situation år 2002. Ledningens skuldsaneringsplan gick ut på omfattande överlåtelser av tillgångar men ansågs orealistisk av kreditvärderingsinstitutet Moodys, som sänkte företagets kreditvärdering två steg den 24 juni 2002 (157). FT hade alltså förlorat marknadens förtroende. Regeringen hade då ännu inte vidtagit några åtgärder avseende företagets förvaltning eller resultat (158) och hade inte heller vidtagit någon ingående revision. Regeringen hade inte inrättat någon ny ledning och inte upprättat någon återhämtningsplan, vilket inte ens planerades (159). Stödet från regeringen som tillkännagavs i uttalandena från juli 2002 och framåt framstår därför som en ensidig insats i ett läge där marknaden var skeptiskt inställd till företagets möjligheter att återhämta sig (160) och där finansanalytikerna rekommenderade försiktighet avseende eventuella kapitaltillskott till företaget (161).

| (229) | Med tanke på den ekonomiska ställning i företaget som beskrivits i det här beslutet, marknadens allmänna misstro under perioden och avsaknaden av en trovärdig och realistisk skuldsaneringsplan före december anser kommissionen att en privat investerare knappast skulle ha gjort sådana uttalanden som franska regeringen gjorde från och med juli 2002, dels eftersom uttalandena rent ekonomiskt satte dess trovärdighet och rykte på spel och dels utgjorde en bindande skyldighet att stödja företaget ekonomiskt i alla lägen. Det skulle ha inneburit att ensam bära en mycket stor risk utan någon motprestation från företaget eller övriga aktieägare, och utan någon kompensation eller avkastning. Inte ens en majoritetsägare med samma upplysningar om företagets ekonomiska situation som franska staten hade (162) skulle ha vidtagit sådana åtgärder utan en noggrann revision av företagets ekonomiska ställning (163), återhämtningsåtgärder, samt en klar uppfattning om risker och förväntad avkastning. En sådan majoritetsägare skulle dessutom ha behövt stöd från finansmarknaderna för att vända utvecklingen – och marknaderna var inte villiga att investera eller bevilja FT särskilt mycket kredit. En rationell privat investerare i samma situation som franska staten skulle knappast ha gjort stödjande uttalanden för FT i juli 2002 med tanke på företagets ekonomiska situation och bristen på klar och uttömmande information. Det är ännu mindre troligt att ett aktieägarförskott skulle ha beviljats eftersom ingen ensam skulle ha velat ta en så stor ekonomisk risk. Kommissionen kan inte godta FT:s och franska statens argument att ”det kan invändas att alla stödinsatser från staten i så fall skulle kunna betraktas som en underförstådd garanti på grund av statens ’obegränsade’ medel” vilket ”skulle göra det omöjligt att tillämpa principen om en rationell privat investerare – vars tillgångar ju alltid är begränsade – varför statens agerande som aktieägare skulle behandlas annorlunda än de privata investerarnas” (164) varför staten inte heller skulle kunna göra offentliga uttalanden. Det handlar inte om att hindra staten från att bete sig som en rationell privat investerare och i förekommande fall göra sådana stödjande uttalanden som en rationell privat investerare skulle ha gjort (till exempel att tillkännage sin avsikt att delta i en eventuell återfinansiering när transaktionen bygger på en seriös och trovärdig återhämtningsplan) och inte heller att ålägga staten att anmäla alla uttalanden. Kommissionen vill framhålla att uttalandena hade kunnat villkoras genom ett uttryckligt förbehåll om att alla åtgärder skall anmälas till kommissionen och inte kommer att genomföras förrän de godkänts. Därmed hade statens agerande kunnat undersökas mot bakgrund av det marknadsläge som rådde när åtgärderna godkändes. |
| --- | --- |

(229)

Med tanke på den ekonomiska ställning i företaget som beskrivits i det här beslutet, marknadens allmänna misstro under perioden och avsaknaden av en trovärdig och realistisk skuldsaneringsplan före december anser kommissionen att en privat investerare knappast skulle ha gjort sådana uttalanden som franska regeringen gjorde från och med juli 2002, dels eftersom uttalandena rent ekonomiskt satte dess trovärdighet och rykte på spel och dels utgjorde en bindande skyldighet att stödja företaget ekonomiskt i alla lägen. Det skulle ha inneburit att ensam bära en mycket stor risk utan någon motprestation från företaget eller övriga aktieägare, och utan någon kompensation eller avkastning. Inte ens en majoritetsägare med samma upplysningar om företagets ekonomiska situation som franska staten hade (162) skulle ha vidtagit sådana åtgärder utan en noggrann revision av företagets ekonomiska ställning (163), återhämtningsåtgärder, samt en klar uppfattning om risker och förväntad avkastning. En sådan majoritetsägare skulle dessutom ha behövt stöd från finansmarknaderna för att vända utvecklingen – och marknaderna var inte villiga att investera eller bevilja FT särskilt mycket kredit. En rationell privat investerare i samma situation som franska staten skulle knappast ha gjort stödjande uttalanden för FT i juli 2002 med tanke på företagets ekonomiska situation och bristen på klar och uttömmande information. Det är ännu mindre troligt att ett aktieägarförskott skulle ha beviljats eftersom ingen ensam skulle ha velat ta en så stor ekonomisk risk. Kommissionen kan inte godta FT:s och franska statens argument att ”det kan invändas att alla stödinsatser från staten i så fall skulle kunna betraktas som en underförstådd garanti på grund av statens ’obegränsade’ medel” vilket ”skulle göra det omöjligt att tillämpa principen om en rationell privat investerare – vars tillgångar ju alltid är begränsade – varför statens agerande som aktieägare skulle behandlas annorlunda än de privata investerarnas” (164) varför staten inte heller skulle kunna göra offentliga uttalanden. Det handlar inte om att hindra staten från att bete sig som en rationell privat investerare och i förekommande fall göra sådana stödjande uttalanden som en rationell privat investerare skulle ha gjort (till exempel att tillkännage sin avsikt att delta i en eventuell återfinansiering när transaktionen bygger på en seriös och trovärdig återhämtningsplan) och inte heller att ålägga staten att anmäla alla uttalanden. Kommissionen vill framhålla att uttalandena hade kunnat villkoras genom ett uttryckligt förbehåll om att alla åtgärder skall anmälas till kommissionen och inte kommer att genomföras förrän de godkänts. Därmed hade statens agerande kunnat undersökas mot bakgrund av det marknadsläge som rådde när åtgärderna godkändes.

| (230) | De ovanstående anmärkningarna visar att principen om rationella privata investeringar i en marknadsekonomi inte följts. Därför utgör den fördel som FT fick genom det planerade aktieägarförskottet – vilket utretts mot bakgrund av franska statens tidigare uttalanden och beteende – ett statligt stöd, även om dess omfattning är svår att beräkna. |
| --- | --- |

(230)

De ovanstående anmärkningarna visar att principen om rationella privata investeringar i en marknadsekonomi inte följts. Därför utgör den fördel som FT fick genom det planerade aktieägarförskottet – vilket utretts mot bakgrund av franska statens tidigare uttalanden och beteende – ett statligt stöd, även om dess omfattning är svår att beräkna.

9.   TÖDETS FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

| (231) | När det gäller om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden framhåller kommissionen inledningsvis att analysen i punkterna 122 och 123 i beslutet om att inleda förfarandet fortfarande är tillämplig på ärendet. Stödets förenlighet med den gemensamma marknaden kan därför analyseras enligt kriterierna i riktlinjerna. |
| --- | --- |

(231)

När det gäller om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden framhåller kommissionen inledningsvis att analysen i punkterna 122 och 123 i beslutet om att inleda förfarandet fortfarande är tillämplig på ärendet. Stödets förenlighet med den gemensamma marknaden kan därför analyseras enligt kriterierna i riktlinjerna.

| (232) | Kommissionen noterar att France Télécom var i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna, vilket framgår av tabell 10. Ett företag anses vara i svårigheter ”när över hälften av det tecknade kapitalet har förlorats(5) och mer än en fjärdedel av detta kapital förlorats under de senaste tolv månaderna” (165).
  Tabell 10
  France Telecom

  Konsol. balansräkning









  (Belopp i miljoner euro)(Uppgifter från 1998, 1 Euro = 6,55957 FRF) |
| --- | --- |
| | Per den 31 december |
| TILLGÅNGAR | 2000 | 2001 | 2002 |
| Aktiekapital | 4 615 | 4 615 | 4 761 |
| Överkursfond | 24 228 | 24 228 | 24 750 |
| Avsättningar | 2 748 | 4 682 | –5 434 |
| Nettoresultat i koncernen | 3 660 | –8 280 | –20 736 |
| Reservfond | 59 | 844 | –3 315 |
| Egna aktier | –2 153 | –5 002 | –9 977 |
| Eget kapital | 33 157 | 21 087 | –9 951 |
| Minoritetsintressen | 2 036 | 8 101 | 9 780 |
| Kapitaltillskott och liknande | — | — | — |
| Lån med lång och medelllång löptid | 30 547 | 54 543 | 46 898 |
| Övriga långfristiga skulder | 5 220 | 8 663 | 14 978 |
| Långfristiga skulder totalt | 35 767 | 63 206 | 61 876 |
| Andel skulder med löptid på under ett år | 7 542 | 1 596 | 13 495 |
| Bankkrediter och övriga kortfristiga lån | 25 165 | 11 365 | 10 490 |
| Leverantörsskulder | 7 618 | 8 631 | 8 503 |
| Upplupna kostnader och andra kortfristiga fordringar | 7 729 | 7 259 | 7 395 |
| Övriga skulder | 8 113 | 2 481 | 1 712 |
| Skatteskulder | 512 | 374 | 87 |
| Förutbetalda intäkter | 1 946 | 3 258 | 3 200 |
| Kortfristiga skulder totalt | 58 625 | 34 964 | 44 882 |
| Tillgångar totalt | 129 585 | 127 358 | 106 587 |
| Källa: Årsredovisning för France Telecom 1999, 2002, 2003. |

(232)

Kommissionen noterar att France Télécom var i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna, vilket framgår av tabell 10. Ett företag anses vara i svårigheter ”när över hälften av det tecknade kapitalet har förlorats(5) och mer än en fjärdedel av detta kapital förlorats under de senaste tolv månaderna” (165).

Tabell 10

France Telecom

Konsol. balansräkning

(Belopp i miljoner euro)(Uppgifter från 1998, 1 Euro = 6,55957 FRF)

Per den 31 december

TILLGÅNGAR

2000

2001

2002

Aktiekapital

4 615

4 615

4 761

Överkursfond

24 228

24 228

24 750

Avsättningar

2 748

4 682

–5 434

Nettoresultat i koncernen

3 660

–8 280

–20 736

Reservfond

59

844

–3 315

Egna aktier

–2 153

–5 002

–9 977

Eget kapital

33 157

21 087

–9 951

Minoritetsintressen

2 036

8 101

9 780

Kapitaltillskott och liknande

—

—

—

Lån med lång och medelllång löptid

30 547

54 543

46 898

Övriga långfristiga skulder

5 220

8 663

14 978

Långfristiga skulder totalt

35 767

63 206

61 876

Andel skulder med löptid på under ett år

7 542

1 596

13 495

Bankkrediter och övriga kortfristiga lån

25 165

11 365

10 490

Leverantörsskulder

7 618

8 631

8 503

Upplupna kostnader och andra kortfristiga fordringar

7 729

7 259

7 395

Övriga skulder

8 113

2 481

1 712

Skatteskulder

512

374

87

Förutbetalda intäkter

1 946

3 258

3 200

Kortfristiga skulder totalt

58 625

34 964

44 882

Tillgångar totalt

129 585

127 358

106 587

Källa: Årsredovisning för France Telecom 1999, 2002, 2003.

| (233) | För att avgöra om FT var ett företag i svårigheter behöver inte alla omständigheter kring eget kapital beaktas enligt riktlinjerna om tecknat kapital, utan enbart indikatorer som avser eget kapital och överkurs. |
| --- | --- |

(233)

För att avgöra om FT var ett företag i svårigheter behöver inte alla omständigheter kring eget kapital beaktas enligt riktlinjerna om tecknat kapital, utan enbart indikatorer som avser eget kapital och överkurs.

| (234) | Enligt denna definition uppgick det tecknade kapitalet den 31 december 2001 till 28,8 miljarder euro (varav 4,6 miljarder euro i eget kapital och 24,2 miljarder euro i överkurs). |
| --- | --- |

(234)

Enligt denna definition uppgick det tecknade kapitalet den 31 december 2001 till 28,8 miljarder euro (varav 4,6 miljarder euro i eget kapital och 24,2 miljarder euro i överkurs).

| (235) | Den 31 december 2002 uppgick det tecknade kapitalet till 29,5 miljarder euro (varav 4,8 miljarder euro i eget kapital och 24,7 miljarder euro i överkurs). Under räkenskapsåret 2002 uppvisade koncernen en nettoförlust på 20,7 miljarder euro, vilket motsvarar 70 % av det tecknade kapitalet (20,7 miljarder euro/29,5 miljarder euro). Om man tar hänsyn till de negativa reserverna på 8,9 miljarder euro uppvisade företaget sammantaget ett underskott på tecknat kapital. |
| --- | --- |

(235)

Den 31 december 2002 uppgick det tecknade kapitalet till 29,5 miljarder euro (varav 4,8 miljarder euro i eget kapital och 24,7 miljarder euro i överkurs). Under räkenskapsåret 2002 uppvisade koncernen en nettoförlust på 20,7 miljarder euro, vilket motsvarar 70 % av det tecknade kapitalet (20,7 miljarder euro/29,5 miljarder euro). Om man tar hänsyn till de negativa reserverna på 8,9 miljarder euro uppvisade företaget sammantaget ett underskott på tecknat kapital.

| (236) | Det måste därmed konstateras att FT var ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna. |
| --- | --- |

(236)

Det måste därmed konstateras att FT var ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna.

| (237) | Denna slutsats bekräftas även av en analys enligt punkt 6 i riktlinjerna. I punkten nämns ett antal tecken på att ett företag befinner sig i ekonomiska svårigheter. Det kan vara kvalitativa kriterier såsom ökande förluster, sjunkande omsättning, minskande kassaflöde, stigande skuldsättningsgrad och finansiella kostnader samt ett sjunkande värde, som kan gå ner till noll, på nettotillgångarna (166). |
| --- | --- |

(237)

Denna slutsats bekräftas även av en analys enligt punkt 6 i riktlinjerna. I punkten nämns ett antal tecken på att ett företag befinner sig i ekonomiska svårigheter. Det kan vara kvalitativa kriterier såsom ökande förluster, sjunkande omsättning, minskande kassaflöde, stigande skuldsättningsgrad och finansiella kostnader samt ett sjunkande värde, som kan gå ner till noll, på nettotillgångarna (166).

| (238) | Angående franska statens argument om omsättningsökningen vill kommissionen framhålla att ett företags balansräkning, rörelseresultat och förväntade kassaflöde är faktorer som ingår i bedömningen av företaget. Skulder i balansräkningen belastar det framtida kassaflödet även om de beror på händelser i det förgångna. Kommissionen är naturligtvis medveten om att företagets omsättning ökade och att kassaflödet var stort och ökade snabbare än omsättningen – men kan inte strunta i marknadsrealiteterna för kraftigt skuldsatta företag. Kommissionen kan inte heller åsidosätta de strategiska beslut som företaget fattade om verksamheten. I motsats till vad franska staten framför kan tyngdpunkten inte enbart läggas på ökningen av företagets kassaflöde. I den tidigare nämnda rapporten från HSBC sägs vidare att företaget trots TOP-planen hade ett finansieringsbehov på 21,9 miljarder euro år 2004 och 2005 – utan TOP-planen skulle behovet ha legat på 33 miljarder euro under samma period.
  Tabell 11
  France Telecom

  Konsoliderad resultaträkning








  (Belopp i miljoner euro)(Uppgifter från 1998, 1 Euro = 6,55957 FRF) |
| --- | --- |
| | 2001 | 2002 |
| Omsättning | 43 026 | 46 630 |
| Kostnader för sålda varor och tjänster | (17 619) | (18 558) |
| Försäljnings- och administrationskostnader | (12 520) | (12 579) |
| Kostnader för forskning och utveckling | (567) | (576) |
| Vinst före finansiella poster såsom avskrivningar på anläggningstillgångar och försäkringsmatematiska variationer för förtidspensionering | 12 320 | 14 917 |
| Vinst före finansiella poster och skatt

  (EBIT) | 5 200 | 6 808 |
| Finansiella nettokostnader, ej instrument utan fast löptid inlösningsbara i aktier | (3 847) | (4 041) |
| Räntekostnader för instrument utan fast löptid inlösningsbara i aktier | — | — |
| Växelkursförluster, netto | (337) | 136 |
| Kostnad för förtidspensioneringsplanen | (229) | (216) |
| Resultat efter finansiella intäkter och kostnader i dotterbolagen | 787 | 2 687 |
| Övriga nettointäkter (och kostnader), ej från rörelsen+A48 | (5 904) | (12 849) |
| Skatt | 2 932 | (2 499) |
| Vinstandelar för anställda | (131) | (148) |
| Nettoresultat i dotterbolagen | (2 316) | (12 809) |
| Vinstandel i koncernbolag | (890) | (367) |
| Avsättning för förvärvskostnader | (2 531) | (2 352) |
| Särskilda avsättningar för förvärvskostnader | (3 257) | (5 378) |
| Konsoliderat nettoresultat i koncernen | (8 994) | (20 906) |
| Minoritetsintressen | 714 | 170 |
| Nettoresultat (del i koncernen) | (8 280) | (20 736) |
| Källa: Årsredovisning för France Telecom 1999, 2002, 2003. |

(238)

Angående franska statens argument om omsättningsökningen vill kommissionen framhålla att ett företags balansräkning, rörelseresultat och förväntade kassaflöde är faktorer som ingår i bedömningen av företaget. Skulder i balansräkningen belastar det framtida kassaflödet även om de beror på händelser i det förgångna. Kommissionen är naturligtvis medveten om att företagets omsättning ökade och att kassaflödet var stort och ökade snabbare än omsättningen – men kan inte strunta i marknadsrealiteterna för kraftigt skuldsatta företag. Kommissionen kan inte heller åsidosätta de strategiska beslut som företaget fattade om verksamheten. I motsats till vad franska staten framför kan tyngdpunkten inte enbart läggas på ökningen av företagets kassaflöde. I den tidigare nämnda rapporten från HSBC sägs vidare att företaget trots TOP-planen hade ett finansieringsbehov på 21,9 miljarder euro år 2004 och 2005 – utan TOP-planen skulle behovet ha legat på 33 miljarder euro under samma period.

Tabell 11

France Telecom

Konsoliderad resultaträkning

(Belopp i miljoner euro)(Uppgifter från 1998, 1 Euro = 6,55957 FRF)

2001

2002

Omsättning

43 026

46 630

Kostnader för sålda varor och tjänster

(17 619)

(18 558)

Försäljnings- och administrationskostnader

(12 520)

(12 579)

Kostnader för forskning och utveckling

(567)

(576)

Vinst före finansiella poster såsom avskrivningar på anläggningstillgångar och försäkringsmatematiska variationer för förtidspensionering

12 320

14 917

Vinst före finansiella poster och skatt

  (EBIT)

5 200

6 808

Finansiella nettokostnader, ej instrument utan fast löptid inlösningsbara i aktier

(3 847)

(4 041)

Räntekostnader för instrument utan fast löptid inlösningsbara i aktier

—

—

Växelkursförluster, netto

(337)

136

Kostnad för förtidspensioneringsplanen

(229)

(216)

Resultat efter finansiella intäkter och kostnader i dotterbolagen

787

2 687

Övriga nettointäkter (och kostnader), ej från rörelsen+A48

(5 904)

(12 849)

Skatt

2 932

(2 499)

Vinstandelar för anställda

(131)

(148)

Nettoresultat i dotterbolagen

(2 316)

(12 809)

Vinstandel i koncernbolag

(890)

(367)

Avsättning för förvärvskostnader

(2 531)

(2 352)

Särskilda avsättningar för förvärvskostnader

(3 257)

(5 378)

Konsoliderat nettoresultat i koncernen

(8 994)

(20 906)

Minoritetsintressen

714

170

Nettoresultat (del i koncernen)

(8 280)

(20 736)

Källa: Årsredovisning för France Telecom 1999, 2002, 2003.

| (239) | Analysen av de kriterier som nämns i punkt 237 visar att FT:s förluster ökade under 2001 och 2002. FT:s nettoskuld (se tabell 12) uppgick den 31 december 2001 till 63,5 miljarder euro, den 30 juni 2002 till 69,7 miljarder euro och den 31 december 2002 till 68,0 miljarder euro.
  Tabell 12








  Miljarder euro |
| --- | --- |
| | 31.12.2001 | 30.6.2002 | 31.12.2002 |
| Summa långfristiga skulder | 63,2 | 64,3 | 61,8 |
| Andel skulder med löptid på under ett år | 1,6 | 9,2 | 13,5 |
| Bankkrediter och andra kortfristiga lån | 11,4 | 13,8 | 10,5 |
| Bruttoskuld | 76,2 | 87,3 | 85,8 |
| Placeringar i värdepapper | (1,1) | (0,1) | (—) |
| Likvida medel | (2,9) | (2,3) | (2,8) |
| Övriga långfristiga skulder | (8,7) | (15,2) | (15,0) |
| Nettoskuld | 63,5 | 69,7 | 68,0 |
| Källa: France Télécoms årsredovisning och konsoliderade räkenskaper den 30 juni 2002. |

(239)

Analysen av de kriterier som nämns i punkt 237 visar att FT:s förluster ökade under 2001 och 2002. FT:s nettoskuld (se tabell 12) uppgick den 31 december 2001 till 63,5 miljarder euro, den 30 juni 2002 till 69,7 miljarder euro och den 31 december 2002 till 68,0 miljarder euro.

Tabell 12

Miljarder euro

31.12.2001

30.6.2002

31.12.2002

Summa långfristiga skulder

63,2

64,3

61,8

Andel skulder med löptid på under ett år

1,6

9,2

13,5

Bankkrediter och andra kortfristiga lån

11,4

13,8

10,5

Bruttoskuld

76,2

87,3

85,8

Placeringar i värdepapper

(1,1)

(0,1)

(—)

Likvida medel

(2,9)

(2,3)

(2,8)

Övriga långfristiga skulder

(8,7)

(15,2)

(15,0)

Nettoskuld

63,5

69,7

68,0

Källa: France Télécoms årsredovisning och konsoliderade räkenskaper den 30 juni 2002.

| (240) | Kommissionen framhåller att de finansiella kostnaderna steg från 2 miljarder euro år 2000 till 3,8 miljarder euro en 2001 och 4 miljarder euro år 2002. |
| --- | --- |

(240)

Kommissionen framhåller att de finansiella kostnaderna steg från 2 miljarder euro år 2000 till 3,8 miljarder euro en 2001 och 4 miljarder euro år 2002.

| (241) | Värdet på nettotillgångarna som motsvarar värdet på eget kapital minskade från 33,2 miljarder euro den 31 december 2000 till 21 miljarder euro den 31 december 2001 och uppvisade ett underskott på 10 miljarder euro den 31 december 2002. |
| --- | --- |

(241)

Värdet på nettotillgångarna som motsvarar värdet på eget kapital minskade från 33,2 miljarder euro den 31 december 2000 till 21 miljarder euro den 31 december 2001 och uppvisade ett underskott på 10 miljarder euro den 31 december 2002.

| (242) | Därav följer att fyra av de sex kriterierna i punkt 6 i riktlinjerna som tyder på en osund ekonomisk situation i ett företag var uppfyllda. |
| --- | --- |

(242)

Därav följer att fyra av de sex kriterierna i punkt 6 i riktlinjerna som tyder på en osund ekonomisk situation i ett företag var uppfyllda.

| (243) | Företagets ekonomiska svårigheter framgår för övrigt även av att FT under 2002 hade problem med att återfinansiera sig till rimliga villkor på kapitalmarknaden. I motsats till vad franska staten hävdar hade FT inte tillgång till finansmarknaderna under 2002 till rimliga villkor, innan statens upprepade stödjande uttalanden från juli till december 2002 (167). |
| --- | --- |

(243)

Företagets ekonomiska svårigheter framgår för övrigt även av att FT under 2002 hade problem med att återfinansiera sig till rimliga villkor på kapitalmarknaden. I motsats till vad franska staten hävdar hade FT inte tillgång till finansmarknaderna under 2002 till rimliga villkor, innan statens upprepade stödjande uttalanden från juli till december 2002 (167).

| (244) | FT:s svårigheter att återfinansiera sig till rimliga villkor utan statens stöd framgår bland annat av finansanalytikernas rapporter. |
| --- | --- |

(244)

FT:s svårigheter att återfinansiera sig till rimliga villkor utan statens stöd framgår bland annat av finansanalytikernas rapporter.

| (245) | I juli 2002 framförde en analytiker till exempel att med en kreditvärdering på Baa3 skulle företaget svårligen ha kunnat lösa skuldsättningsproblemet genom att uppbåda nytt kapital: ”Kreditvärderingen på Baa3 gör det svårt att säga vem som skulle vilja teckna en eventuell obligationsemission. De negativa utsikterna ökar risken för att företaget blir en ’fallen ängel’ om det inte kan lösa sina skuldsättningsproblem”. (’[FT's Baa3 rating meant that it was] hard to say who would buy a potential bond issue. The negative outlook increases the possibility of the company becoming a fallen angel, if it is unable to solve its debt problem’) (168). |
| --- | --- |

(245)

I juli 2002 framförde en analytiker till exempel att med en kreditvärdering på Baa3 skulle företaget svårligen ha kunnat lösa skuldsättningsproblemet genom att uppbåda nytt kapital: ”Kreditvärderingen på Baa3 gör det svårt att säga vem som skulle vilja teckna en eventuell obligationsemission. De negativa utsikterna ökar risken för att företaget blir en ’fallen ängel’ om det inte kan lösa sina skuldsättningsproblem”. (’[FT's Baa3 rating meant that it was] hard to say who would buy a potential bond issue. The negative outlook increases the possibility of the company becoming a fallen angel, if it is unable to solve its debt problem’) (168).

| (246) | En rapport från JP MORGAN av den 2 december 2002 tycks också bekräfta att FT utan statens stöd inte hade kunnat uppbåda nytt kapital på marknaden för att återfinansiera sina lån. I rapporten förtydligas följande: ”Vi anser fortfarande att FT:s riskprofil i förhållande till avkastningen är oattraktiv innan en strategisk revision gjorts. [...] Vi har sett att FT har god kapacitet att minska sina kostnader och ge mycket god avkastning, och VD:n har mycket gott rykte, men regeringen har en central roll för att ge FT det handlingsutrymme som företaget behöver. Under tiden kvarstår likviditetsrisken och vi tror att det bara är en tidsfråga innan det blir fråga om ett kapitaltillskott. [...] Regeringen kommer även att ha en central roll i återfinansieringen och skuldminskningen. Under 2003 är tidsfristerna för återfinansiering mycket korta och FT och kreditvärderingsinstituten har inriktat sig på likviditetsrisken och återfinansieringen av företaget på kort sikt. Detta hade inte varit möjligt utan regeringens ingripande – något som France Télécom medgav i en telefonkonferens under tredje kvartalet”. (’We continue to view FT's risk/reward profile as unattractive pending the outcome of a strategy review. [...] Although we see significant scope for FT to cut costs and deliver a compelling yield and even though the CEO has strong track record execution, the government role in giving FT the flexibility it requires is pivotal. In the meantime, liquidity risk remains and in our view, a right issue is a matter of when not if. [...] The government's role will again be pivotal in refinancing and reducing this debt. However it is liquidity or refinancing risk that is the near-term focus of FT and rating agencies alike, with a daunting refinancing schedule ahead in 2003. [...] This would be impossible without government intervention – even FT acknowledged this in its Q3 conference call’) (vår understrykning). |
| --- | --- |

(246)

En rapport från JP MORGAN av den 2 december 2002 tycks också bekräfta att FT utan statens stöd inte hade kunnat uppbåda nytt kapital på marknaden för att återfinansiera sina lån. I rapporten förtydligas följande: ”Vi anser fortfarande att FT:s riskprofil i förhållande till avkastningen är oattraktiv innan en strategisk revision gjorts. [...] Vi har sett att FT har god kapacitet att minska sina kostnader och ge mycket god avkastning, och VD:n har mycket gott rykte, men regeringen har en central roll för att ge FT det handlingsutrymme som företaget behöver. Under tiden kvarstår likviditetsrisken och vi tror att det bara är en tidsfråga innan det blir fråga om ett kapitaltillskott. [...] Regeringen kommer även att ha en central roll i återfinansieringen och skuldminskningen. Under 2003 är tidsfristerna för återfinansiering mycket korta och FT och kreditvärderingsinstituten har inriktat sig på likviditetsrisken och återfinansieringen av företaget på kort sikt. Detta hade inte varit möjligt utan regeringens ingripande – något som France Télécom medgav i en telefonkonferens under tredje kvartalet”. (’We continue to view FT's risk/reward profile as unattractive pending the outcome of a strategy review. [...] Although we see significant scope for FT to cut costs and deliver a compelling yield and even though the CEO has strong track record execution, the government role in giving FT the flexibility it requires is pivotal. In the meantime, liquidity risk remains and in our view, a right issue is a matter of when not if. [...] The government's role will again be pivotal in refinancing and reducing this debt. However it is liquidity or refinancing risk that is the near-term focus of FT and rating agencies alike, with a daunting refinancing schedule ahead in 2003. [...] This would be impossible without government intervention – even FT acknowledged this in its Q3 conference call’) (vår understrykning).

| (247) | Två rapporter från Goldman Sachs och SG Equity Research bekräftar att det var först efter statens många uttalanden som kapitalmarknaden lät FT återfinansiera sig till rimliga villkor. Global Equity Research förtydligar den 20 februari 2003 att ”[De] omedelbara likviditetsproblemen har lösts: sedan staten beviljat förskott på sin andel av kapitaltillskottet på 15 miljarder euro i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro fick FT på nytt tillgång till obligationsmarknaden och kunde lösa sina omedelbara likviditetsproblem”. (’[the] immediate liquidity issues are solved: since the government's upfront prepayment of its €15bn equity offering in the form of a €9bn standby facility, FT has been able to re-access the debt capital markets to solve its immediate liquidity challenges’.) |
| --- | --- |

(247)

Två rapporter från Goldman Sachs och SG Equity Research bekräftar att det var först efter statens många uttalanden som kapitalmarknaden lät FT återfinansiera sig till rimliga villkor. Global Equity Research förtydligar den 20 februari 2003 att ”[De] omedelbara likviditetsproblemen har lösts: sedan staten beviljat förskott på sin andel av kapitaltillskottet på 15 miljarder euro i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro fick FT på nytt tillgång till obligationsmarknaden och kunde lösa sina omedelbara likviditetsproblem”. (’[the] immediate liquidity issues are solved: since the government's upfront prepayment of its €15bn equity offering in the form of a €9bn standby facility, FT has been able to re-access the debt capital markets to solve its immediate liquidity challenges’.)

| (248) | Finansanalytikernas åsikter bekräftades av uttalanden från företagets dåvarande VD, Michel Bon i flera tidningsartiklar (169) och i franska statens egen anmälan i december 2002 (170). Franska staten hävdar visserligen att det med hänsyn till omständigheterna inte är relevant vilka åsikter FT:s tidigare VD:s framfört, men samma åsikter framfördes av den VD som utsågs i oktober 2002 under förhöret den 5 december 2002 inför franska senatens finansutskott, där också han förklarade att koncernen befann sig i en oroande situation: ”Ställt inför en enorm skuldsättning tycks företaget inte ha insett vidden av ställningen för en koncern som ser kursen sjunka, som inte längre har tillgång till kapitalmarknaderna...” (171). |
| --- | --- |

(248)

Finansanalytikernas åsikter bekräftades av uttalanden från företagets dåvarande VD, Michel Bon i flera tidningsartiklar (169) och i franska statens egen anmälan i december 2002 (170). Franska staten hävdar visserligen att det med hänsyn till omständigheterna inte är relevant vilka åsikter FT:s tidigare VD:s framfört, men samma åsikter framfördes av den VD som utsågs i oktober 2002 under förhöret den 5 december 2002 inför franska senatens finansutskott, där också han förklarade att koncernen befann sig i en oroande situation: ”Ställt inför en enorm skuldsättning tycks företaget inte ha insett vidden av ställningen för en koncern som ser kursen sjunka, som inte längre har tillgång till kapitalmarknaderna...” (171).

| (249) | De handlingar franska staten givit in för att visa att FT hade tillgång till marknaden är föga övertygande. [...] och [...] anbud om att lösa in obligationer med kort löptid till obligationer med längre löptid stödjer inte franska statens teori om att FT hade tillgång till kapitalmarknaden. [...] inlösenanbud är daterat i juli 2002 och skulle ha överlämnats till FT den 17 juli men innehåller endast inledande kommentarer om en eventuell inlösen (172) och anger bara ett pris som indexerats till EURIBOR + 380 punkter med en kupong på 8,50 % (173). Anbudet från [...] från september 2002 har inte undertecknats av parterna och innehåller inga upplysningar om återfinansieringsräntan. Kommissionen understryker att anbuden är irrelevanta eftersom de inte formaliserats och bara ett anger en indikativ ränta som är högre än den genomsnittliga räntan på FT:s emitteringar under 2002 (174). Anbuden lades efter statens uttryckliga stödjande uttalanden i juli 2002 och kan därför inte visa att FT hade normalt tillträde till kapitalmarknaden. |
| --- | --- |

(249)

De handlingar franska staten givit in för att visa att FT hade tillgång till marknaden är föga övertygande. [...] och [...] anbud om att lösa in obligationer med kort löptid till obligationer med längre löptid stödjer inte franska statens teori om att FT hade tillgång till kapitalmarknaden. [...] inlösenanbud är daterat i juli 2002 och skulle ha överlämnats till FT den 17 juli men innehåller endast inledande kommentarer om en eventuell inlösen (172) och anger bara ett pris som indexerats till EURIBOR + 380 punkter med en kupong på 8,50 % (173). Anbudet från [...] från september 2002 har inte undertecknats av parterna och innehåller inga upplysningar om återfinansieringsräntan. Kommissionen understryker att anbuden är irrelevanta eftersom de inte formaliserats och bara ett anger en indikativ ränta som är högre än den genomsnittliga räntan på FT:s emitteringar under 2002 (174). Anbuden lades efter statens uttryckliga stödjande uttalanden i juli 2002 och kan därför inte visa att FT hade normalt tillträde till kapitalmarknaden.

| (250) | De olika transaktioner som franska staten nämner (175), såsom FT:s utfärdande av obligationer och aktieobligationer under 2002 (176), visar inte heller att FT hade tillträde till marknaden till rimliga villkor. Kommissionen framhåller att emissionernas sammanlagda belopp är mycket lägre (177) än FT:s genomsnitt under 1997-2003 (178). Bara emissionen av aktieobligationerna är relevant (179) men det är just ett sådant instrument som används vid hög risk när det skulle bli för dyrt att utfärda vanliga obligationer. |
| --- | --- |

(250)

De olika transaktioner som franska staten nämner (175), såsom FT:s utfärdande av obligationer och aktieobligationer under 2002 (176), visar inte heller att FT hade tillträde till marknaden till rimliga villkor. Kommissionen framhåller att emissionernas sammanlagda belopp är mycket lägre (177) än FT:s genomsnitt under 1997-2003 (178). Bara emissionen av aktieobligationerna är relevant (179) men det är just ett sådant instrument som används vid hög risk när det skulle bli för dyrt att utfärda vanliga obligationer.

| (251) | Franska statens påstående att den hellre ville använda sig av ett syndikerat lån än av obligationsmarknaden för återfinansieringen tyder inte på att FT kunde återfinansiera sig till rimliga villkor. Ett sådant syndikerat lån som franska staten nämner i synpunkterna av den 22 januari 2004 togs den 14 februari 2002, alltså innan FT:s kreditvärdering försämrades. Att detta kortsiktiga låneinstrument användes i flera månader istället för en långsiktig obligationsemission som skulle ha gjort det möjligt att återfinansiera en del av företagets skuld (180) tycks snarare bekräfta att FT inte enkelt hade tillgång till kapitalmarknaden. Det bekräftades dessutom av franska staten i synpunkterna av den 22 januari 2004, där man uppgav att ett syndikerat lån användes eftersom det var billigare för FT än obligationsmarknaden. |
| --- | --- |

(251)

Franska statens påstående att den hellre ville använda sig av ett syndikerat lån än av obligationsmarknaden för återfinansieringen tyder inte på att FT kunde återfinansiera sig till rimliga villkor. Ett sådant syndikerat lån som franska staten nämner i synpunkterna av den 22 januari 2004 togs den 14 februari 2002, alltså innan FT:s kreditvärdering försämrades. Att detta kortsiktiga låneinstrument användes i flera månader istället för en långsiktig obligationsemission som skulle ha gjort det möjligt att återfinansiera en del av företagets skuld (180) tycks snarare bekräfta att FT inte enkelt hade tillgång till kapitalmarknaden. Det bekräftades dessutom av franska staten i synpunkterna av den 22 januari 2004, där man uppgav att ett syndikerat lån användes eftersom det var billigare för FT än obligationsmarknaden.

| (252) | Med hänsyn till det ovanstående anser kommissionen att FT under första halvåret 2002 måste anses vara ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna (181). |
| --- | --- |

(252)

Med hänsyn till det ovanstående anser kommissionen att FT under första halvåret 2002 måste anses vara ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna (181).

| (253) | De aktuella åtgärderna kan dock inte betraktas som stöd för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter eftersom de inte uppfyller villkoren för beviljande enligt riktlinjerna. Kommissionen noterar att franska staten inte heller hävdat detta och aldrig har påstått att syftet med åtgärderna var att undsätta och omstrukturera FT. Franska staten har tvärtom hela tiden bestridit att FT var ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna och har understrukit att företagets verksamhet var sund. |
| --- | --- |

(253)

De aktuella åtgärderna kan dock inte betraktas som stöd för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter eftersom de inte uppfyller villkoren för beviljande enligt riktlinjerna. Kommissionen noterar att franska staten inte heller hävdat detta och aldrig har påstått att syftet med åtgärderna var att undsätta och omstrukturera FT. Franska staten har tvärtom hela tiden bestridit att FT var ett företag i svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna och har understrukit att företagets verksamhet var sund.

| (254) | De aktuella åtgärderna kan inte heller utgöra undsättningsstöd. I riktlinjerna föreskrivs att lån skall vara betalningspliktiga, vilket inte är fallet i det föreliggande ärendet. Stödet skall även motiveras av allvarliga sociala problem, men kommissionen har inga uppgifter om att en social nödsituation skulle ha uppstått utan detta stöd. I den mån FT:s verksamhet var sund ur operativ synpunkt skulle företaget knappast ha fått några allvarliga sociala problem om det tvingats överlåta tillgångar för att täcka finansieringsbehoven. I riktlinjerna sägs även att undsättningsstödet måste begränsa sig till vad som är nödvändigt för att upprätthålla driften av företaget under den period stödet beviljas. I det föreliggande ärendet har kommissionen inga uppgifter som gör det möjligt att kontrollera om det statliga åtagandet att stödja företaget enbart avsåg driften av FT. Franska staten har inte heller formellt anmält dessa åtgärder som undsättningsstöd, och har inte heller hävdat att syftet med åtgärderna var att undsätta FT. Undsättningsstöd måste återbetalas inom ett år från den sista utbetalningen. Den kompenserande återbetalningen i aktier från FT kan dock inte anses utgöra en sådan återbetalning som avses i riktlinjerna, utan är helt enkelt ett kapitaltillskott eftersom ingenting garanterar att aktiernas nominella värde kommer att motsvara stödbeloppet. Enligt riktlinjerna får undsättningsstöd beviljas i högst sex månader. Kreditfaciliteten löpte dock under 18 månader, vilket alltså överskrider den tillåtna tidsfristen. |
| --- | --- |

(254)

De aktuella åtgärderna kan inte heller utgöra undsättningsstöd. I riktlinjerna föreskrivs att lån skall vara betalningspliktiga, vilket inte är fallet i det föreliggande ärendet. Stödet skall även motiveras av allvarliga sociala problem, men kommissionen har inga uppgifter om att en social nödsituation skulle ha uppstått utan detta stöd. I den mån FT:s verksamhet var sund ur operativ synpunkt skulle företaget knappast ha fått några allvarliga sociala problem om det tvingats överlåta tillgångar för att täcka finansieringsbehoven. I riktlinjerna sägs även att undsättningsstödet måste begränsa sig till vad som är nödvändigt för att upprätthålla driften av företaget under den period stödet beviljas. I det föreliggande ärendet har kommissionen inga uppgifter som gör det möjligt att kontrollera om det statliga åtagandet att stödja företaget enbart avsåg driften av FT. Franska staten har inte heller formellt anmält dessa åtgärder som undsättningsstöd, och har inte heller hävdat att syftet med åtgärderna var att undsätta FT. Undsättningsstöd måste återbetalas inom ett år från den sista utbetalningen. Den kompenserande återbetalningen i aktier från FT kan dock inte anses utgöra en sådan återbetalning som avses i riktlinjerna, utan är helt enkelt ett kapitaltillskott eftersom ingenting garanterar att aktiernas nominella värde kommer att motsvara stödbeloppet. Enligt riktlinjerna får undsättningsstöd beviljas i högst sex månader. Kreditfaciliteten löpte dock under 18 månader, vilket alltså överskrider den tillåtna tidsfristen.

| (255) | De aktuella åtgärderna kan inte heller utgöra omstruktureringsstöd. Som ett svar på kommissionens begäran i beslutet om att inleda förfarandet har franska staten inlämnat Ambitionsplanen 2005. En genomläsning av planen bekräftar att FT gick in i en period av djupgående omstrukturering, såväl industriellt som ekonomsikt. Kommissionen anser därför att franska statens ekonomiska åtgärder till stöd för FT kan ha utgjort ett sådant omstruktureringsstöd som avses i riktlinjerna. Kommissionen kan dock inte anse att åtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i fördraget och riktlinjerna. I riktlinjerna sägs att ”omstruktureringsstöd medför särskilda problem ur konkurrenshänseende”. Dessa stöd får därför beviljas endast ”om strikta villkor uppfylls och om det är säkert att eventuella snedvridningar av konkurrensen kommer att uppvägas av nyttan av att bibehålla företaget i drift ... och, i förekommande fall, genom tillräckliga åtgärder till förmån för konkurrenterna.”. I det föreliggande ärendet har franska staten inte lämnat några upplysningar om detta, bland annat har kommissionen inte fått in de upplysningar som krävs enligt bilaga I till riktlinjerna, t.ex. en närmare beskrivning av stödet (och förslag till kompensationsåtgärder) samt marknadsundersökningar, vilket är absolut nödvändigt för att kommissionen skall kunna yttra sig om i vilken mån konkurrensen snedvrids och därmed om kompensationsåtgärderna är lämpliga samt bedöma om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden. |
| --- | --- |

(255)

De aktuella åtgärderna kan inte heller utgöra omstruktureringsstöd. Som ett svar på kommissionens begäran i beslutet om att inleda förfarandet har franska staten inlämnat Ambitionsplanen 2005. En genomläsning av planen bekräftar att FT gick in i en period av djupgående omstrukturering, såväl industriellt som ekonomsikt. Kommissionen anser därför att franska statens ekonomiska åtgärder till stöd för FT kan ha utgjort ett sådant omstruktureringsstöd som avses i riktlinjerna. Kommissionen kan dock inte anse att åtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i fördraget och riktlinjerna. I riktlinjerna sägs att ”omstruktureringsstöd medför särskilda problem ur konkurrenshänseende”. Dessa stöd får därför beviljas endast ”om strikta villkor uppfylls och om det är säkert att eventuella snedvridningar av konkurrensen kommer att uppvägas av nyttan av att bibehålla företaget i drift ... och, i förekommande fall, genom tillräckliga åtgärder till förmån för konkurrenterna.”. I det föreliggande ärendet har franska staten inte lämnat några upplysningar om detta, bland annat har kommissionen inte fått in de upplysningar som krävs enligt bilaga I till riktlinjerna, t.ex. en närmare beskrivning av stödet (och förslag till kompensationsåtgärder) samt marknadsundersökningar, vilket är absolut nödvändigt för att kommissionen skall kunna yttra sig om i vilken mån konkurrensen snedvrids och därmed om kompensationsåtgärderna är lämpliga samt bedöma om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden.

| (256) | Därför anser kommissionen att franska statens finansiella ingripande till förmån för FT är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i fördraget och riktlinjerna. |
| --- | --- |

(256)

Därför anser kommissionen att franska statens finansiella ingripande till förmån för FT är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i fördraget och riktlinjerna.

10.   ÅTERKRAV AV STÖD

| (257) | Med hänsyn till det ovanstående utgör aktieägarförskottet från december 2002 ett statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden. Enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 659/1999 är kommissionen därför i princip skyldig att återkräva det. |
| --- | --- |

(257)

Med hänsyn till det ovanstående utgör aktieägarförskottet från december 2002 ett statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden. Enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 659/1999 är kommissionen därför i princip skyldig att återkräva det.

| (258) | En förutsättning för att verkställa denna skyldighet är naturligtvis att stödbeloppet kan anges relativt exakt i beslutet eller, om det inte är möjligt, att parametrar ges för att medlemsstaten tillsammans med kommissionen skall kunna göra en beräkning av omfånget senare. |
| --- | --- |

(258)

En förutsättning för att verkställa denna skyldighet är naturligtvis att stödbeloppet kan anges relativt exakt i beslutet eller, om det inte är möjligt, att parametrar ges för att medlemsstaten tillsammans med kommissionen skall kunna göra en beräkning av omfånget senare.

| (259) | Kommissionen kan i detta stadium inte göra någon beräkning av stödet. |
| --- | --- |

(259)

Kommissionen kan i detta stadium inte göra någon beräkning av stödet.

| (260) | Bedömningen av marknadsläget innan uttalandena i juli 2002 antyder att FT fick en avsevärd fördel. Kommissionen anser dock inte att det är lämpligt att använda enbart dessa omständigheter för att beräkna omfattningen på stödet. Marknadsläget innan uttalandena i juli 2002 gör det möjligt att bedöma hur franska statens uttalanden påverkade marknaden, men denna påverkan kan inte isoleras från eventuella effekter av andra faktorer, t.ex. FT:s nya ledning och Ambitionsplanen 2005. Beräkningen ger därför bara en ”bruttobestämning” som troligen inte strikt motsvarar den fördel FT fått. |
| --- | --- |

(260)

Bedömningen av marknadsläget innan uttalandena i juli 2002 antyder att FT fick en avsevärd fördel. Kommissionen anser dock inte att det är lämpligt att använda enbart dessa omständigheter för att beräkna omfattningen på stödet. Marknadsläget innan uttalandena i juli 2002 gör det möjligt att bedöma hur franska statens uttalanden påverkade marknaden, men denna påverkan kan inte isoleras från eventuella effekter av andra faktorer, t.ex. FT:s nya ledning och Ambitionsplanen 2005. Beräkningen ger därför bara en ”bruttobestämning” som troligen inte strikt motsvarar den fördel FT fått.

| (261) | Trots sina försök har kommissionen inte kunnat göra någon realistisk beräkning av de anmälda åtgärdernas ekonomiska nettoeffekt, som ju teoretiskt bör beräknas på ett sätt som isolerar effekterna av statens uttalanden och agerande från alla andra händelser som skulle ha kunnat påverka FT:s situation eller marknadens bedömning. Det tycks inte heller gå att fastställa tillräckligt exakta beräkningsparametrar i det här beslutet för att kunna göra en slutgiltig beräkning senare. Under dessa extraordinära omständigheter kan medlemsstatens rätt att gå i svaromål förhindra ett återkrav, enligt artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999, där det sägs att ”Kommissionen skall inte återkräva stödet om detta skulle stå i strid med en allmän princip i gemenskapsrätten”. |
| --- | --- |

(261)

Trots sina försök har kommissionen inte kunnat göra någon realistisk beräkning av de anmälda åtgärdernas ekonomiska nettoeffekt, som ju teoretiskt bör beräknas på ett sätt som isolerar effekterna av statens uttalanden och agerande från alla andra händelser som skulle ha kunnat påverka FT:s situation eller marknadens bedömning. Det tycks inte heller gå att fastställa tillräckligt exakta beräkningsparametrar i det här beslutet för att kunna göra en slutgiltig beräkning senare. Under dessa extraordinära omständigheter kan medlemsstatens rätt att gå i svaromål förhindra ett återkrav, enligt artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999, där det sägs att ”Kommissionen skall inte återkräva stödet om detta skulle stå i strid med en allmän princip i gemenskapsrätten”.

| (262) | Denna slutsats får även stöd i principen om berättigade förväntningar. Frankrike har visserligen inte försett kommissionen med några argument avseende stödmottagarens berättigade förväntningar. Av EG-domstolens rättspraxis (182) framgår dock att kommissionen på eget initiativ skall ta hänsyn till särskilda omständigheter som enligt artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999 motiverar att olagligt beviljade stöd inte återkrävs, om ett sådant återkrav strider mot en allmän princip i gemenskapsrätten, till exempel mottagarnas berättigade förväntningar. |
| --- | --- |

(262)

Denna slutsats får även stöd i principen om berättigade förväntningar. Frankrike har visserligen inte försett kommissionen med några argument avseende stödmottagarens berättigade förväntningar. Av EG-domstolens rättspraxis (182) framgår dock att kommissionen på eget initiativ skall ta hänsyn till särskilda omständigheter som enligt artikel 14.1 i förordning (EG) nr 659/1999 motiverar att olagligt beviljade stöd inte återkrävs, om ett sådant återkrav strider mot en allmän princip i gemenskapsrätten, till exempel mottagarnas berättigade förväntningar.

| (263) | Kommissionen har tagit hänsyn till regeringens uttalanden när den bedömt om åtgärderna är förenliga med bestämmelserna om statligt stöd. Det planerade aktieägarförskottet utgör troligen inte ett stöd som strider mot fördraget. Kommissionen anser dock att uttalandena ökade marknadens förtroende för företaget, varför principen om rationella privata investeringar inte respekterats och det planerade aktieägarförskottet istället blev ett konkret uttryck för statens stöd till FT. Kommissionen är medveten om att det är första gången den måste pröva om sådana beteenden utgör stöd. Stödet grundas på de beteenden som föregick anmälan av förskottet. Även en försiktig operatör skulle ha antagit att medlemsstaten betedde sig lagligt, och det planerade förskottet anmäldes dessutom. Generaladvokaten Darmon framhöll i sina slutsatser i mål C 5/89 (183) att: ”man kan inte strunta i den tveksamhet som vissa företag kan känna inför om ’atypiska’ stödformer måste anmälas eller ej”. |
| --- | --- |

(263)

Kommissionen har tagit hänsyn till regeringens uttalanden när den bedömt om åtgärderna är förenliga med bestämmelserna om statligt stöd. Det planerade aktieägarförskottet utgör troligen inte ett stöd som strider mot fördraget. Kommissionen anser dock att uttalandena ökade marknadens förtroende för företaget, varför principen om rationella privata investeringar inte respekterats och det planerade aktieägarförskottet istället blev ett konkret uttryck för statens stöd till FT. Kommissionen är medveten om att det är första gången den måste pröva om sådana beteenden utgör stöd. Stödet grundas på de beteenden som föregick anmälan av förskottet. Även en försiktig operatör skulle ha antagit att medlemsstaten betedde sig lagligt, och det planerade förskottet anmäldes dessutom. Generaladvokaten Darmon framhöll i sina slutsatser i mål C 5/89 (183) att: ”man kan inte strunta i den tveksamhet som vissa företag kan känna inför om ’atypiska’ stödformer måste anmälas eller ej”.

| (264) | Kommissionen drar därför avslutningsvis slutsatsen att FT haft berättigade förväntningar på att Frankrikes beteende inte utgjorde statligt stöd. Mot bakgrund av det ovanstående anser kommissionen att det skulle strida mot en allmän princip i gemenskapsrätten att återkräva stödet i det föreliggande ärendet. |
| --- | --- |

(264)

Kommissionen drar därför avslutningsvis slutsatsen att FT haft berättigade förväntningar på att Frankrikes beteende inte utgjorde statligt stöd. Mot bakgrund av det ovanstående anser kommissionen att det skulle strida mot en allmän princip i gemenskapsrätten att återkräva stödet i det föreliggande ärendet.

11.   SLUTSATSER

| (265) | Kommissionen konstaterar att det aktieägarförskott som Frankrike beviljade FT i december 2002 i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro med hänvisning till uttalandena från juli 2002 och framåt utgör ett statligt stöd. |
| --- | --- |

(265)

Kommissionen konstaterar att det aktieägarförskott som Frankrike beviljade FT i december 2002 i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro med hänvisning till uttalandena från juli 2002 och framåt utgör ett statligt stöd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

Artikel 1

Det aktieägarförskott som Frankrike beviljade France Télécom i december 2002 i form av en kreditfacilitet på 9 miljarder euro utgör med hänvisning till uttalandena från juli 2002 och framåt ett statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Det stöd som avses i artikel 1 skall inte leda till återkrav.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

Utfärdat i Bryssel den 2 augusti 2004

På kommissionens vägnar

Frederik BOLKESTEIN

Ledamot av kommissionen

---

(1)  EGT C 57, 12.3.2003, s. 5.

1

(2)  Se punkterna 1–8 i beslutet om att inleda förfarandet som utgör en del av det här beslutet.

2

(3)  Se fotnoten på sidan 1.

3

(4)  Parten vill vara anonym.

4

(5)  Kallas nedan även MCI.

5

(6)  Parten vill vara anonym.

6

(7)  I bilagan fanns ett klagomål från samma företag av den 22 januari 2003.

7

(8)  Parten vill vara anonym.

8

(9)  Bolaget LDCOM har tillställt kommissionen en rättelse som vidarebefordrades till franska staten den 16 juni 2003.

9

(10)  Franska staten översände en korrigerad version av en av bilagorna via e-post den 30 juli 2003.

10

(11)  2003/S 103-091487.

11

(12)  Parten vill vara anonym.

12

(13)  Avseende rådgivning från Sureau.

13

(14)  Med tre expertrapporter som valts ut av FT (Claus-Dieter Ehlermann, Yves Galmot och Sir Studzinski från banken HSBC).

14

(15)  Denna skrivelse innehåller utredningar vars upphovsmän önskar vara anonyma. Den första är en ekonomisk utredning, den andra en utredning av det engelska rättsläget och den tredje en utredning av om statens uttalanden har bindande verkan enligt rättsläget i USA och Frankrike.

15

(16)  Med de expertrapporter som nämns i punkt 4.13.

16

(17)  Staten har fortfarande aktiemajoritet i FT. Se punkt 60.

17

(18)  Punkt 9–12 i beslutet om att inleda förfarandet. Enligt rapporten ”l'Etat actionnaire” från 2003 har FT 240 000 medarbetare i 39 länder.

18

l'Etat actionnaire”

(19)  Förhör med Thierry Breton, VD för FT, vid utredningen av förvaltningen av offentliga företag den 4 juni 2003.

19

(20)  NERA: ”Skuldsättningsgraden definieras som de långfristiga skuldernas förhållande till övriga långfristiga tillgångar (skulder och eget kapital)”. (”The debt ratio is defined as the ratio of long term debt to total long term capital (debt and equity)”.)

20

The debt ratio is defined as the ratio of long term debt to total long term capital (debt and equity)

(21)  NERA: ”Soliditeten beräknas på förhållandet mellan långfristiga skulder och eget kapital”. (”The debt-equity ratio is calculated as the ratio of long-term debt to equity”.)

21

”The debt-equity ratio is calculated as the ratio of long-term debt to equity

(22)  NERA: ”Räntetäckningsgraden (’times-interest-earned ratio’ eller ’interest cover’) visar i vilken omfattning räntorna täcks av vinsten före finansiella poster och skatt, plus avskrivningar. Nyckeltalet visar förhållandet mellan företagets kassaflöde och dess möjligheter att betala räntorna”. (”The ’times-interest-earned ratio’ or ’interest cover’ measures the extent to which interest is covered by earnings before interest and taxes (EBIT) plus depreciation. The measure gives a level of the adequacy of cash-flow generation and the consequent comfort a company enjoys in meeting its interest payments”.)

22

times-interest-earned ratio

interest cover

(23)  NERA: ”Beräkningarna bygger på FT:s uppgifter. Uppskattningarna omfattar räntor och kapital för obligationslån och företagscertifikat (räntorna på företagscertifikaten har beräknats från den 25 juli till den 31 december 2003 eftersom det saknades uppgifter om tidigare perioder”.) (”Calculations based on data supplied by France Telecom. Figures include bond and commercial paper interest and principal (interest on commercial paper was computed from 25 July 2002 to 31 December 2003 due to data unavailability for previous dates)”.)

23

(24)  Kreditvärdering används av investerare som en indikator på utsikterna att få utdelning på investeringen enligt villkoren. En god kreditvärdering (internationella klassificeringarna ”AAA” till ”BBB” för långfristiga skulder och ”F1”– ”F3” för kortfristiga skulder) anger en relativt låg risk, medan en ”spekulativ” kreditvärdering eller avsaknad av tillfredsställande kreditvärdering (internationell klassificering mellan ”BB” och ”D” för långfristiga skulder och ”B” till ”D” för kortfristiga skulder) anger hög risk eller redan gjorda förluster” (Internetsidan för kreditvärderingsinstitutet Fitch: http://www.fitcratings.com/)). (”Ratings are used by investors as indications of the likelihood of repayment in accordance with the terms on which they invested. Thus, the use of ratings defines their function: ’investment grade’ ratings (international long-term ’AAA’ – ’BBB’ categories; short-term ’F1’ – ’F3’) indicate a relatively low probability of default, while those in the ’speculative’ or ’non-investment grade’ categories (international long-term ’BB’ – ’D’; short-term ’B’ – ’D’) may signal a higher probability of default or that a default has already occurred” (Internetsidan för kreditvärderingsinstitutet Fitch: http://www.fitchratings.com/).)

24

(25)  Moody's: ”Moody's places France Telecom and Orange's long-term debt ratings on review for downgrade – Approximately EUR60 billion of Debt Securities Affected... The France Telecom ratings under review for possible downgrade relate to the following: Convertible global bonds, Euro MTNs, Eurobonds, Floating Rate Euro MTNs, Floating Rate French Franc Bonds, French Bonds, Swiss Franc Bonds, its issuer rating and bank loan rating.... any resulting rating action should not exceed more than one notch”.

25

long-term debt ratings

(26)  ”Utsikterna för France Télécoms kreditvärdering på BBB+ för långfristiga skulder förändrades till negativa, men kreditvärderingen på A-2 kvarstår... Beslutet följer på nyheten att den tyska börsinspektionen kommer att utreda om France Télécom, Gerhard Schmid som har aktiemajoritet i Mobilcom AG där France Télécom äger 28,5 %, och ett europeiskt bankkonsortium eventuellt ingått avtal om övertagande av Mobilcom”. (”France Telecom's Long-Term’BBB+’ Rating Placed on CreditWatch Negative; A-2 Rating Affirmed... The action follows news that the German stock-exchange regulatory authority will investigate a possible agreement between France Telecom, the main shareholder–Gerhard Schmid–of France Telecom's 28,5 % -owned German associate Mobilcom AG, and a consortium of European banks regarding the conditions for a change in control of Mobilcom”.)

26

Long-Term

(27)  ”Moody's Investors Service has today placed the Prime-2 short-term rating of France Telecom (FT) on review for possible downgrade as a result of the rating agency's decision to expand the scope of the ongoing review of FT. The ongoing review for downgrade of the Baa1 long-term debt ratings of both FT and Orange plc will continue. Although Moody's has revised its guidance, indicating that a downgrade of up to two notches is now possible for the long-term ratings, the rating agency expects the ratings to remain investment grade. The review of FT's Prime-2 rating reflects Moody's increasing concerns about FT's ability to execute its debt reduction strategy. The rating agency noted that FT's slow progress in finalising asset sales, coupled with continuing deterioration in capital market conditions in this sector, could further limit FT's ability to improve its financial flexibility and meet its debt reduction targets”.

27

short-term rating

(28)  ”Standard & Poor's said today that the ratings on France Telecom (BBB+/Watch Neg/A-2) remain unchanged, including the group's short-term corporate credit rating. In its CreditWatch placement of France Telecom's long-term ratings on March 28, 2002, Standard & Poor's indicated that any long-term rating downgrade would be limited to one notch and that its short-term ratings were affirmed. This indication is still valid today”.

28

(29)  ”[...] Despite expectations that FT's EBITDA will grow to around €14 billion in 2002, FT's substantial interest and capex requirements means the company is not expected to generate material free cashflow for deleveraging in the near term. FT is dependant upon asset disposals and its treasury stock to make any significant inroads into reducing its debt:

29

| — | Moody's regard FT's ability to reduce debt within a relatively short period as having become increasingly constrained by the fall in its equity value, which reduces the potential value of the treasury stock FT holds, reducing the probability of conversion of numerous convertible bonds and potentially implying a lower realizable value for expected non-core asset disposals, although Moody's acknowledges that it is possible this may change. Additionally, the positive impact of expected asset disposals is expected to be partly offset by various contingent liabilities adversely impacting upon FT; |
| --- | --- |

—

Moody's regard FT's ability to reduce debt within a relatively short period as having become increasingly constrained by the fall in its equity value, which reduces the potential value of the treasury stock FT holds, reducing the probability of conversion of numerous convertible bonds and potentially implying a lower realizable value for expected non-core asset disposals, although Moody's acknowledges that it is possible this may change. Additionally, the positive impact of expected asset disposals is expected to be partly offset by various contingent liabilities adversely impacting upon FT;

| — | The negative outlook attached to the Baa3 rating reflects the execution risks associated with FT's high debt refinancing needs of this highly leveraged company. Although Moody's does not have any immediate liquidity concerns, the rating agency notes that FT faces around €15 billion of total long-term debt maturities in 2003;” |
| --- | --- |

—

The negative outlook attached to the Baa3 rating reflects the execution risks associated with FT's high debt refinancing needs of this highly leveraged company. Although Moody's does not have any immediate liquidity concerns, the rating agency notes that FT faces around €15 billion of total long-term debt maturities in 2003;”

(30)  ”Standard & Poor's said today that it has lowered its long- and short-term corporate rating on France Telecom (FT) to triple-’B’/’A-3’ from triple-’B’-plus/’A-2’. The downgrade primarily reflects Standard & Poor's expectations that FT will acquire the 71,5 % stake it does not already own in German wireless operator Mobilcom, as well as FT's inability to reduce debt sufficiently and rapidly enough to maintain credit measures consistent with the previous ratings. Standard & Poor's also lowered to triple-’B’ from triple-’B’-plus its long-term corporate credit rating on Orange S.A., FT's majority-owned wireless subsidiary. The long-term ratings on both companies remain on CreditWatch with negative implications, where they were placed on March 28, 2002, reflecting FT's challenging refinancing needs, including €15 billion of financial obligations in 2003”.

30

(31)  FT:s kreditvärdering sänktes av Fitch den 5 juli 2002 och av S & P den 12 juli 2002. I ett pressmeddelande tillkännagav S & P den 12 juli att: ”FT kan få svårigheter att återfinansiera de skuldförbindelser som förfaller till betalning 2003”. (”FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003”.)

31

(32)  Förhör med FT:s revisor V. de la Bachelerie under den tidigare nämnda utredningen: ”Lagen kräver faktiskt att vi lämnar en varning vid vissa kriterier och indikatorer. Det blev inte aktuellt före mitten av 2002, men då kom tydliga signaler från marknaden och France Télécoms kreditvärdering försämrades. Enligt mitt uppdrag som revisor blev jag därför tvungen att ta upp frågan med revisionskommittén och styrelsen, och kräva att styrelseledamöterna skulle få en likviditetsplan på kort sikt, för att lösa likviditetsbehovet. Kravet ställdes sent, eftersom bolaget fram till dess kunde ha återfinansierat sig och för övrigt även hade uppbådat omfattande finansiering, bland annat jumbolån. När likviditetsbehovet blev känt och kreditvärderingen försämrades begärde jag därför att likviditetsplanen skulle uppdateras. Halvårsbokslutet i början av september 2002 avslutades vid styrelsemötet den 12 september 2002 och då undersöktes likviditeten på kort sikt – insynen i likviditeten bedöms ju på kort sikt, dvs. mindre än ett år. Situationen var då kritisk vilket blev offentligt genom anmärkningarna till halvårsrapporten den 30 juni 2002”.

32

(33)  Franska regeringens uttalanden återfinns i punkt 204 nedan.

33

(34)  Goldman Sachs: ”FT höll på att nedvärderas till högriskobligation av Moody's och S & P”. (”FT was on the brink of ’junk’ status with both Moody's and S & P's”.)

34

(35)  Off Watch; Outlook Stable; Teleconf 3:30PM BST Today, Standard & Poor's Ratings direct, (12 juli 2002).

35

(36)  Förhör med Thierry Breton, FT:s VD vid nationalförsamlingens finansutskott den 11 december 2002: ”Han uttalade att finansieringsplanen inte hade följts och att situationen i början av 2001 hade förvärrats, så att en likviditetskris var att vänta under sommaren 2003 ... Thierry Breton sade att företaget skulle tvingas ställa in betalningarna och var i kris... på grund av sina omfattande skulder, eftersom det krävdes likvida medel för att betala tillbaka 15 miljarder euro 2003 och 2004, samt 20 miljarder euro år 2005”.

36

(37)  Franska senaten, 21 november 2002, yttrande från finansutskottet och förslag (1) till finanslag för 2003, som antogs av nationalförsamlingen.

37

(38)  Siffrorna är hämtade ur bilagan till franska statens skrivelse av den 3 december 2002. På sidan 25 i skrivelsen anger franska staten dock att 15 miljarder euro i utestående obligationslån förfaller år 2003. Skillnaden beror på hur det obligationslån som löper ut före slutet av 2004 beräknats. Det anges till 18,8 miljarder euro i bilaga 2 och till 23,9 miljarder euro på sidan 20 i den tidigare nämnda skrivelsen.

38

(39)  Se rapporten från utredningen av förvaltningen av offentliga företag för att förbättra beslutsgången, som inrättades av nationalförsamlingens ordförande den 3 juli 2003 (nedan ”utredningsrapporten” eller ”utredningen”): ”Utskottet/utredningen ville närmare analysera France Télécoms och EDF:s strategi och metoder för internationella förvärv, med hänsyn till de allvarliga följderna för de båda företagens räkenskaper (när det gäller France Télécom uppgick förlusterna för särskilda avsättningar och delbetalningar med anledning av förvärv under perioden 1998-2002 till 28,5 miljarder för år 2001 och 2002). I stort sett förekommer samma sak: förhastade förvärv av mycket stor omfattning (mellan 1999 och 2000 ägnade France Télécom under ett enda år 65 miljoner euro åt det), otillräcklig uppmärksamhet på de ekonomiska, politiska och geopolitiska riskerna, mycket oförsiktiga finansieringsbeslut... I en situation som präglades av oro, brådska och tvivel gav sig företaget 1999 och framåt in på en ambitiös och oordnad expansion, med inriktning på marknaden i Förenade kungariket och Tyskland”.

39

Se även Ekonomi- och finansministerns pressmeddelande av den 5 december 2002: ”... Företagets ekonomi är idag i obalans och det är i behov av eget kapital och på medellång sikt återfinansiering. Situationen bottnar i misslyckade investeringar som tyvärr gjordes just när den ekonomiska överhettningen var som värst samt i allmänna motgångar på marknaden. Att France Télécom inte kunde finansiera sin expansion på annat sätt än genom lån har förvärrat situationen”.

(40)  ”Enligt franska statens uppgifter beror skulsättningsgraden på att FT expanderade kraftigt efter 1999 och att expansionen endast lånefinansierats utan att företaget, som sina konkurrenter, utnyttjat verktygen för att öka det egna kapitalet eller lösa in aktier eftersom det enligt lag är skyldigt att se till att staten har aktiemajoritet i FT. Franska staten påpekar även att motgångarna på marknaden lett till att de på varandra följande skuldsaneringsplanerna inte genomförts... Under 2000 finansierade företaget därför till största delen förvärven via obligations- och bankmarknaden. Sammanlagt uppgick FT:s långsiktiga upplåningar år 2000-2001 till 59 miljarder euro medan krediten på 15 miljoner euro var en delåterfinansiering av ett banklån på 30 miljarder euro som togs upp för förvärv i mitten av 2000...” (punkterna 20 och 21 i beslutet om att inleda förfarandet).

40

(41)  FT:s pressmeddelande av den 5 december 2002, s. 2. Se även förhöret med Thierry Breton, VD för FT, inför finansutskottet den 11 december 2002: ”under 2000 gjordes förvärv för sammanlagt 106 miljarder euro (förvärv av Orange PLC, NTL, Equant och TPSA)”.

41

(42)  Förhör med Thierry Breton, FT:s VD, inför det tidigare nämnda finansutskottet: ”Av sammanlagt cirka 100 miljarder euro för inköp användes 75 för att utveckla strategin på mobilmarknaden, 10 miljarder investerades i TPSA, 11,2 miljarder i Mobilcom och 9 miljarder i NTL”. Se även Goldman Sachs rapport av den 26 september 2002 där det förtydligas att skulden hade ”ackumulerats genom en rad transaktioner 2000, huvudsakligen förvärvet av Orange och samriskföretaget Mobilcom” (”amassed through a series of transactions in 2000, mainly the acquisition of Orange and the Mobilcom joint venture”).

42

(43)  Den tidigare nämnda utredningen: ”Orange var avgörande för koncernens expontentiella skuldsättning”.

43

Senatens rapport nr 274, i bilaga till protokollet från sammanträdet den 21 februari 2002: ”Den 29 maj 2000 ingick France Télécom ett avtal med Vodafonekoncernen om att France Télécom skulle överta samtliga aktier i den brittiska mobiltelefonioperatören Orange plc från Mannesmann. Avtalet ingicks den 22 augusti 2000, då France Télécom köpte 664 743 658 aktier i Orange mot kontant betalning av 21,5 miljarder euro och tillskott från Vodafone till France Télécom av 544 559 931 aktier i Orange, vilket ersattes genom en nyemission till Vodafone av 129 201 742 aktier utan rösträtt i France Télécom till enhetspriset 140,2 euro. Samtidigt överlät France Télécom till Vodafone en rad säljoptioner på de aktier i France Télécom som emitterats för dem och Vodafone överlät till France Télécom en köpoption på alla eller en del av dess aktier i France Télécom. France Télécom återköpte omedelbart 15 355 531 egna aktier från Vodafone till emissionspriset, så att Vodafone skulle inneha högst 9,9 % av kapitalet i France Télécom ... Efter börsintroduktionen av Orange SA den 13 februari 2001 enades Vodafone och France Télécom den 28 februari 2001 om villkoren för France Télécoms övertagande av egna aktier för 113,85 miljoner, vilka fortfarande innehades av Vodafone. I överenskommelsen regleras hur köp- och säljoptionerna på Vodafones FT-aktier kunde realiseras, och aktiernas totalpris fastställs till cirka 11,63 miljarder euro ... Den tredje betalningen väntas verkställas ... Kompletteringen kan uppgå till cirka 1,5 miljarder euro... Enligt överenskommelsen uppgår totalkostnaden för förvärvet av Orange plc till 35 472 miljoner euro”.

Se även den tidigare nämnda utredningsrapporten: ”Förvärvet för 43,2 miljarder euro (som minskades till 35,4 miljarder euro i februari 2001) finansierades till hälften kontant (21,5 miljarder euro) och till hälften genom aktier (18,1 miljarder euro). France Télécom förband sig dock att återköpa aktierna till en lägsta kurs på 104 euro. Det rådde inget tvivel om att säljaren skulle kräva realisering av köpoptionerna ... Eftersom börsen rasade hösten 2000 tvingades den franska koncernen att betala 100 % kontant för Orange, vilket resulterade i två utbetalningar till Vodafone på 6,631 miljarder euro och 4,973 miljarder euro i mars 2001 respektive 2002”.

(44)  Utredningen: ”Det var under dessa besvärliga omständigheter som man började planera uppköpet av aktier i Mobilcom ... . trots att satsningen avsåg ett mycket högt belopp gjordes uppenbarligen inga närmare överväganden, trots att den medförde stora risker... I mars 2000 investerade France Télécom alltså 3,7 miljarder euro i utbyte mot 28,5 % av aktiekapitalet, vilket ökade operatörens värde till 80 gånger vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar (jämfört med ett börsvärde på 65 gånger vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar, innan ryktena om transaktionen) med en premie på 570 miljoner euro. France Télécom var bundet av överenskommelsen om detta tillskott, som först utformades som ett lån med en garanti som var oåterkallelig, även om företaget inte kunde få licens för tredje generationens mobiltelefonisystem (UMTS).

44

I ett samarbetsavtal som kommit till föredragandens kännedom åtog sig France Télécom dessutom att förbehållslöst lämna nödvändigt finansiellt stöd för att Mobilcom skulle kunna delta i upphandlingen och utveckla UMTS-verksamheten i Tyskland ... I utbyte mot dessa åtaganden tog Mobilcom avsevärda risker. Den affärsplan som utarbetades för transaktionen framstår som mycket bristfällig. Vad avser utvecklingen av UMTS beräknades licenspriset till 2 eller 3 miljarder euro, trots att upphandlingen i Storbritannien i mars och april 2000 visade att det gått inflation i licenserna. I augusti 2000 kostade de tyska licenserna 8,4 miljarder euro, och France Télécom funderade inte ens på att dra sig ur trots att företaget två månader tidigare investerat 43 miljarder euro i förvärvet av Orange [vår understrykning]... Inte förrän på sommaren 2002 reviderades den tyska operatörens utsikter två gånger, vilket påvisade hög sårbarhet, låg kvalitet på kundunderlaget och att det var klart omöjligt att få avkastning på investeringen”.

trots att företaget två månader tidigare investerat 43 miljarder euro i förvärvet av Orange

(45)  Utredningen: ”Det erinras om att France Télécom försökte få aktiemajoritet [NTL, Mobilcom och Orange] men samtidigt fortsatte göra opportunistiska inköp i utkanten av sin internationella strategi. Även om investeringarna hade ett faktiskt branschintresse ökade de också operatörens sårbarhet för branschutvecklingen onödigt mycket och belastade ekonomin ... Även om investeringen var lockande kan man ändå ifrågasätta omfattningen (7,69 miljarder euro samt 1,5 miljarder euro i köpoptioner för motparten och ett investeringsprogram på 6,7 miljarder euro under 7 år som till största delen skulle självfinansieras) i en koncern med en mycket ansträngd finansieringskapacitet, främst på grund av förvärvet av Orange (skuldsättningen var 2,7 gånger högre än det egna kapitalet) och i ett läge med tydliga tecken på en annalkande börskris ... Hur skall man då tolka Michel Bons uttalande om transaktionen inför utskottet där han sade: ’Det hade varit bättre att avstå, men bollen var redan satt i rullning...’”.

45

Exemplet med TPSA är belysande. Den franska operatören var en potentiell köpare när den tidigare polska monopoloperatören privatiserades i september 1999.

(46)  Utredningen: ”I juli [1999] ville France Télécom ta sig in på marknaden i Storbritannien genom att skaffa sig aktiemajoritet i NTL. Projektet branschstrategiska motivering var visserligen solid ... den franska operatören gjorde sammanlagt åtaganden för 8,122 miljarder euro för en investering som förlorade i stort sett allt strategiskt intresse så snart planerna på att köpa Orange konkretiserades och dessutom gav köparen aktieminoritet. Bekymmerslösheten i företagsledningens analys upphör inte att förvåna”.

46

(47)  ”Ekonomi-, finans- och industriministeriet dementerar uppgifterna om att Thierry Breton skulle ha accepterat att ersätta Michel Bon som VD för France Télécom”. Pressmeddelande från Ekonomi- och finansministern den 12 september 2002, gemensamma tekniska ministerkommittén.

47

(48)  Pressmeddelande från Ekonomi- och finansministern den 13 september 2002 om France Télécoms ekonomiska ställning.

48

(49)  ”Moody's har ändrat France Télécoms och Orange kreditvärdering från negativ till stabil och bekräftar betyget Baa3 för långfristiga skulder och prime-3 för kortfristiga skulder”. (Moody's changes France Télécom and Orange's outlook to stable from negative and affirms the Baa3 long-term debt ratings and prime-3 short-term rating), Moody's investors services, 13 september 2002. I den relevanta delen av pressmeddelandet står följande: ”Moody's förtroende har ökat efter regeringens uttalande, vilken ännu en gång bekräftat sitt starka stöd för France Télécom. Trots Moody's oro för den övergripande ekonomiska risken och i synnerhet för France Télécoms fortsatt svaga likviditet har förtroendet ökat för att den franska regeringen kommer att stödja France Télécom om företaget får svårigheter att betala sin skuld”. (”Moody's have taken increased comfort from the governments statement, which once again confirmed their strong support for FT. Whilst Moody's concerns regarding the overall level of financial risk and particularly FT's weak liquidity position remain, Moody's has grown more comfortable with expectation that the French government will act in a supportive manner, if FT started to encounter difficulties with its debt repayment schedule”.) (vår understrykning)

49

Moody's have taken increased comfort from the governments statement, which once again confirmed their strong support for FT. Whilst Moody's concerns regarding the overall level of financial risk and particularly FT's weak liquidity position remain, Moody's has grown more comfortable with expectation that the French government will act in a supportive manner, if FT started to encounter difficulties with its debt repayment schedule

(50)  Pressmeddelande från ekonomi- och finansministern onsdag den 2 oktober 2002, France Télécom.

50

(51)  Pressmeddelande från FT den 5 december 2002, s. 1.

51

(52)  Sidan 27 i franska statens skrivelse av den 3 december 2002.

52

(53)  Pressmeddelande från Ekonomi- och finansministern av den 4 december 2002 om statens stöd för den handlingsplan som France Télécoms styrelse antog.

53

(54)  Se även France Télécoms årsredovisning 2002: ”France Télécom emitterade den 29 juli 2002 ett obligationslån på sammanlagt 442 miljoner euro till en ränta på 6,75 %, som förfaller den 6 augusti 2005 och är återbetalningsbart i aktier i ST Microelectronics. De räntor som erhållits har indexerats till finansmarknadens räntor plus marginal”.

54

(55)  AFP den 13 januari 2003: ”En ny etapp i France Télécoms återfinansieringsplan inleddes när 3 miljarder euro lånades upp på obligationsmarknaden [...]. Villkoren för transaktionen kommer att offentliggöras före veckans slut”.

55

I en artikel i Financial Times den 15 januari 2003 stod följande: ”FT skingrade idag investerarnas tvivel på kassaflödet genom att mobilisera 5,5 miljarder euro på obligationsmarknaden. [...] Företaget har nu tillräcklig likviditet för den skuld på 15 miljarder euro som förfaller i år [...] FT har även en skuld på 35 miljarder euro som förfaller år 2004 och 2005”. (”FT will today settle investor doubt about its cash-flow situation in 2003 by raising €5.5 billion in the bond market. [...] It would now have all the cash it needs to honor €15 billion of debts that falls due for repayment this year [...] FT also faces €35 billion of debt repayments in 2004 and 2005”.)

(56)  Research France Télécom, STANDARD & POOR'S RATINGSDIRECT, 17 december 2002: ”Sedan i juli 2002 har franska statens stöd varit avgörande för koncernens kreditvärdering, som stått kvar på hög kreditvärdighet”. (”Since July 2002, support from the French state has been a key rating factor, underpinning the group's investment-grade status”.) (vår understrykning). Uttalandet följer på uttalandet av den 5 december: ”Kreditvärderingsinstitutet Standard & Poor bekräftade idag FT:s betyg BBB- för långsiktiga skulder och A-3 för kortsiktiga skulder. Sedan i juli 2002 tror Standard & Poor att det förväntade stödet från staten, som äger 56 % av FT, påverkar koncernens investeringskvalitet. Dagens uttalande om att staten omedelbart beviljar ett aktieägarförskott på 9 miljarder euro för att hjälpa FT med de skulder som förfaller 2003 tar Standard & Poor som ett gott bevis på dess stöd”. (”Standard & Poor's rating services said today that it has affirmed its BBB- long term and A-3 short term corporate rating [on FT] ... Since July 2002 Standard & Poor's has indicated that expected support from FT's 56 % shareholder, the French State, is a likely factor underpinning the group investments–grade status. The French State's announcement today that it will immediately grant a 9€ billion shareholder loan to help FT face its 2003 debt obligations is viewed by Standard & Poor's as strong evidence of this support”.) (Standard & Poor's, 5 december 2002) (vår understrykning)

56

Since July 2002, support from the French state has been a key rating factor, underpinning the group's investment-grade status

... Since July 2002 Standard & Poor's has indicated that expected support from FT's 56 % shareholder, the French State, is a likely factor underpinning the group investments–grade status.

(57)  Research France Télécom, STANDARD & POOR'S RATINGSDIRECT,17 december 2002: ”The state's December 2002 announcement that it will grant a €9 billion shareholder loan, coupled with its commitment to subscribe to a €15 billion capital increase, underscores this support and provides significant credit protection for FT's debtholders. Although the rights issue's timing has not been specified yet, FT and the state's targets in this respect meet Standard & Poor's expectations for the ratings. While market conditions may challenge the operation, the state's commitment to subscribe to the equity injection–so as to at least maintain its stake–strongly mitigates execution risks”.

57

STANDARD & POOR'S RATINGSDIRECT,

(58)  Även detta faktum framhölls av S & P den 17 december 2002. Det var även grundläggande för Moody's i februari 2003. I sin analys av företaget tar kreditvärderingsinstitutet hänsyn till (i) att FT är den största franska operatören på fast och mobil telefoni, (ii) att företaget kan komma att privatiseras ”FT's path from Governement Entity to Private Corporation”; (iii) – i avsnittet ”Governement seen As Supportive”- sägs vidare: ”Den franska regeringen upprepar fortfarande sitt stöd för France Télécom och att den är beredd att bidra med nödvändigt ekonomiskt stöd för att lösa eventuella likviditetsproblem. Stödet har bekräftats eftersom ERAP under 18 månader ställt 9 miljarder euro till France Télécoms förfogande, mot ränta men enbart återbetalningsbart i aktier i France Télécom. Moody's noterar statens stöd för kreditvärderingen Baa3”. (”The French government has consistently stated its support for FT and its willingness to provide financial support if required, thereby addressing potential liquidity concerns. (vår understrykning) This support has been evidenced by ERAP's providing a €9 billion loan facility to FT, which pays cash interest, but is only repayable in FT's equity, upon maturity in 18 months time [...]. Moody's factors governement support into the Baaa3 rating”.) (vår understrykning); (iv) – I avsnittet ”risks/weaknesses section”- sägs följande: ”den ekonomiska risken med France Télécom höga skuldsättning motsvarar inte investeringskvaliteten (som bygger på goda resultat i verksamheten och underförstått stöd från franska regeringen”). (”the financial risk of the highly leveraged FT is not commensurate with investment grade (compensated by strong operational performance/implicit support of French government)”.) (vår understrykning)

58

The French government has consistently stated its support for FT and its willingness to provide financial support if required, thereby addressing potential liquidity concerns.

Moody's factors governement support into the Baaa3 rating

risks/weaknesses section

the financial risk of the highly leveraged FT is not commensurate with investment grade

Sedan kapitalet förstärktes beaktas inte längre denna faktor utan kreditvärderingen bygger helt klart på FT:s ekonomi. S & P skriver till exempel den 14 maj 2003”On May 14, 2003, S & P raise its long and short term corporate rating on [...] FT to BBB from BBB- [...]. The action follows FT's recent €15 billion rights issue and S & P review of the new management's business strategy for the group as well as the debt-reduction potential arising from its plan to boost cash-flow generation during the next three years”.

(59)  EGT C 288, 9.10.1999, s. 2.

59

(60)  Kommissionens beslut 2001/89/EG av den 23 juni 1999 om villkorligt godkännande av det stöd som Frankrike har beviljat Crédit Foncier de France (EGT L 34, 3.2.2001, s. 36).

60

(61)  BT hänvisar på sidan 25 i sina synpunkter av den 22 januari 2003 till kassationsdomstolens dom, Chambre commerciale, av den 9 juli 2002, dom nr 1414 FP-P.

61

(62)  Not från M. Sureau av den 14 januari 2004.

62

(63)  Upphovsmannen vill vara anonym.

63

(64)  Skrivelse från budgetstyrelsen av den 22 juli 2003 med titeln ”Recensement des dispositifs de garanti implicite ou explicite accordée par l'Etat”.

64

(65)  BT hänvisar även i sina synpunkter av den 11 april 2003, s. 14, till användandet av ERAP för att slutföra stödåtgärden och diverse lagar i frågan, till exempel lagen om ändring av stadgar eller beviljande av en uttrycklig garanti.

65

(66)  BT hänvisar till kommissionens beslut 2000/536/EG av den 2 juni 1999 om det statliga stöd som Italien har beviljat företaget Seleco SpA (EGT L 227 du 7.9.2000, s. 24).

66

(67)  EGT C 71, 11.3.2000, s. 14.

67

(68)  Se finans- ekonomi och planeringsutskottets protokoll nr 26, sammanträde den 5 december 2002, förhör med Thierry Breton, VD för France Télécom.

68

(69)  Kommissionens beslut 2001/723/EG av den 18 juli 2001 om kapitalrekonstruktion av flygbolaget Alitalia (EGT L 271, 12.10.2001, s. 28).

69

(70)  Kommissionens beslut 96/278/EG av den 31 januari 1996 angående rekapitalisering av flygbolaget Iberia (EGT L 104, 27.7.1996, s. 25).

70

(71)  Siffran omfattar tre separata fördelar, nämligen: höjningen av FT:s kreditvärdighet vid tillträdet till obligationsmarknaden, besparingarna på grund av att skuldsättningen inte försämrades vilket har betydelse för kreditvärdigheten, samt besparingarna på grund av tidsplanen.

71

(72)  Kommissionens beslut 98/490/EG av den 20 maj 1998 om det stöd som Frankrike beviljat koncernen Crédit Lyonnais, sista stycket i punkt 8 (EGT L 221, 8.8.1998, s. 28).

72

(73)  ”Quelques mots de l'Etat venu rappeler que le risque de FT est finalement un risque ’quasi-souverain’”. Tribune av den 3 februari 2003.

73

(74)  Punkt 17 i riktlinjerna.

74

(75)  Nedan Neuf Télécom.

75

(76)  LDCOM hänvisar till en rapport från Deutsche Bank av den 22 juli 2002.

76

(77)  LDCOM hänvisar till Internationella domstolen, rättsfallssamling 1974 s. 267.

77

(78)  Pressmeddelande från finansministeriet av den 12 september 2002.

78

(79)  Handelsdomstolen i Rouen den 10 mars 1981, Jurisdata 1982-00382, Soc. Chapelle Darblay.

79

(80)  Jurisclasseur commercial, konkurser och likvidationer 1995, fascicule 3110.

80

(81)  EG-domstolens dom av den 15 februari 2001 i mål C-99/1998, Österrike mot kommissionen, Rec. s. I-1101. I det aktuella ärendet hade pressartiklarna ingen rättsverkan eftersom de varken kom från det berörda företaget eller regeringen.

81

(82)  Synpunkter från LDCOM av den 23 juni 2003, s. 23.

82

(83)  Idem.

83

(84)  LDCOM har lämnat följande definition på spread: ersättning för transaktionskostnader för ett lån på obligationsmarknaden. Spread motsvarar skillnaden mellan den ränta som emittenten betalar beroende på transaktionens karaktär och referensräntan (statsobligationer med lång löptid). Nivån och utvecklingen på spread visar alltså vilken risk marknaden förknippar med en viss emittent.

84

spread

(85)  LDCOM anmärker även att uttalandet enligt TOP-planen om inrättandet av personalomflyttningar för att underlätta tillsättningen av anställda tjänstemän i samtliga offentliga anställningar skulle kunna anses innehålla inslag av stöd.

85

(86)  LDCOM föreslår bland annat förbud mot kampanjer för att värva tillbaka kunder på rösttelefonimarknaden, gränser för marknadsföringsutgifterna för rösttelefoni och bredbandsuppkoppling till Internettjänster, begränsning av Wanadoos marknadsföringsverktyg.

86

(87)  LDCOM föreslår att man förbjuder tidspress eller prispress på uppdelning, kräver att Wanadoo förpliktigas att återförsälja Internett till tredje man, öka lönsamheten för alternativa nät genom att höja priserna på inkommande samtrafik och förbehålla konkurrenterna statligt stöd för att utveckla nätet i de mindre lönsamma zonerna.

87

(88)  Enbart iakttagelserna om kontrollen av statligt stöd tas upp i det här beslutet.

88

(89)  Dekret nr 2002-1409 av den 2 december 2002 om ändring av dekret nr 65-1117 av den 17 december 1967 om ERAP:s administrativa och ekonomiska organisation.

89

(90)  Artikel 80 i lag nr 2002-1576 av den 30 december 2002 i den justerade finanslagen för 2002.

90

(91)  Den första noten avser en undersökning av Yves Galmot av den 7 juni 2004, den andra en undersökning av Claus-Dieter Ehlermann den 1 juni 2004, den tredje en undersökning av Michel Jeol som åtföljs av en not från Pierre Kirch av den 11 juni 2004. Den ekonomiska utredningen är en rapport från HSBC av den 2 juni 2004.

91

(92)  Franska staten nämner bland annat obligationsemission, kreditfaciliteten, företagscertifikat, kortfristiga lån, värdepapperiseringstransaktioner och derivatinstrument.

92

(93)  Från den 26 juli 2002 fram till dess att Ambitionsplanen 2005 lades fram den 4 december 2002 utfärdade FT ett obligationslån på 70 miljoner euro den 26 juli 2002 och en fungibel del på 150 miljoner euro för obligationslånet på 3,5 miljarder euro som utfärdades i mars 2001.

93

(94)  Affärshemlighet

94

(95)  Se punkt 39.

95

(96)  EG-domstolens domar av den 16 maj 2002 i mål C-482/99, Frankrike mot kommissionen (”Stardust”), REG, s. I-4397.

96

(97)  Synpunkter från franska staten av den 29 juli 2003, s. 8. I synpunkterna av den 4 april 2003 uppger franska staten att den offentliga aktieägarens investeringsbeslut fattades redan den 4 december 2002.

97

(98)  Förstainstansrättens dom av den 12 december 2000 i mål T-296/97, Alitalia mot kommissionen, REG, s. II-3871.

98

(99)  Kommissionens beslut C54/96 och N318/02 av den 18 juli 2001 om ”Tredje delbetalningen till stöd för omstruktureringen av Alitalia, som godkändes av kommissionen den 18 juli 2001 samt ny kapitalrekonstruktion på 1,4 miljarder euro” (EGT C 239, 4 oktober 2002, p.2).

99

(100)  Synpunkter från franska staten av den 29 juli 2003, s. 27.

100

(101)  Se sidan 8 i franska statens synpunkter av den 29 juli 2003.

101

(102)  Se sidan 9 i franska statens synpunkter av den 29 juli 2003.

102

(103)  I franska statens synpunkter av den 29 juli 2003 s. 8 har ”till marknadsvillkor” kursiverats.

103

marknadsvillkor”

(104)  Se sidan 9 i franska statens synpunkter av den 29 juli 2003.

104

(105)  Ibid. s. 9.

105

(106)  EGT L 83, 27.3.1999, s. 1. Förordningen ändrades genom anslutningsakten från 2003.

106

(107)  Förstainstansrättens dom av den 12 december 1996 i mål T-358/94, Compagnie nationale Air France mot kommissionen, REG, s. II-2109. Se även kommissionens beslut 94/662/EG av den 27 juli 1994 om CDC-Participations teckning av Air France obligationsemissioner (EGT L 258, 6.10.1994, s. 26).

107

(108)  Principen om berättigade förväntningar är en allmän princip i EG-rätten som fastställs i fast rättspraxis. Se bland annat Förstainstansrättens dom av den 29 april 2004 i förenade målen T-236/01, T-239/01, T-244/01, T-245/01, T-246/01, T-251/01 och T-252/01,Electrodes de graphite, ännu ej offentliggjord, punkt 152. Se även Förstainstansrättens domar av den 9 juli 2003 i förenade målen T-220/00, Cheil Jedang Cors. mot kommissionen, ännu ej offentliggjord, punkt 33, T-223/00, Kyowa Hakko Kogyo Co. Ltd mot kommissionen, ännu ej offentliggjord, punkt 38 och T-224/00, Archer Daniels Midland Company mot kommissionen, ännu ej offentliggjord, punkt 62.

108

Electrodes de graphite

Cheil Jedang Cors. mot kommissionen

Kyowa Hakko Kogyo Co. Ltd mot kommissionen

Archer Daniels Midland Company mot kommissionen

(109)  EG-domstolens dom av den 24 oktober 1996, förenade målen C-329/93, C-62/95 och C63/95, Tyskland mot kommissionen, REG, s. I-5151, punkterna 28 och 32.

109

(110)  I beslutet om att inleda förfarandet uppgav kommissionen att dessa uttalanden kunde behöva vägas in. I punkt 70 i beslutet skriver kommissionen: ”Det bör även tilläggas att ett statligt uttalande om åtaganden kan binda statliga medel, om det är oåterkalleligt och därmed skapar förväntan och marknaden har förtroende för den, vilket återspeglas i att FT:s aktier steg och av kreditvärderingsinstitutens positiva reaktion. Därefter kopplar kommissionen samman detta påstående med fakta i anmälan och skriver: ’Tillkännagivandet av statens åtagande gjorde tillsammans med det skenbara tillhandahållandet av förskottet att kommissionen anser att stödet kan anses ha beviljats även innan ett eventuellt avtal slutits mellan FT och ERAP avseende kreditfaciliteten’. Kommissionen tillägger i en fotnot att ’Det erinras på den här punkten om att marknaden redan i juli 2002 och i synnerhet i september 2002 redan lugnats av statens stöd av FT’ (fotnot på sidan 40). När förfarandet inleddes uppgav kommissionen alltså att utredningen skulle kunna omfatta händelserna i juli och i september 2002.”

110

(111)  Se EG-domstolens dom av den 17 juni 1999 i mål C-75/97, Belgien mot kommissionen, REG, s. I-03671, punkt 25.

111

(112)  EG-domstolens dom av den 15 juli 1964 i mål 6/64, Costa mot E.N.E.L, Rec., s. 1141.

112

(113)  Förstainstansrättens dom av den 13 juni 2000, förenade målen T-204/97 och T-270/97, EPAC mot kommissionen, REG, s. II-2267.

113

(114)  EG-domstolens dom av den 14 november 1984 i mål C-323/82, Intermills mot kommissionen, Rec., s. 3809, punkt 31.

114

(115)  Dom av den 27 januari 1998 i mål T-67/94, Ladbroke mot kommissionen, REG, s. II-1, punkt 52.

115

(116)  Se den tidigare citerade domen i Air France-målet.

116

(117)  Se till exempel ”Moody's tror att kombinationen av kreditfaciliteten och det som återstår av det befintliga syndikerade lånet på 15 miljarder euro samt det tillgängliga kassaflödet nu gör det möjligt att återbetala skulden på 15 miljarder euro som förfaller till betalning inom de kommande 12 månaderna”. (”Moody's now expects that a combination of this facility headroom under the existing EUR 15 billion syndicated facility and the free cash-flow will enable debt maturities of EUR 15 billion to be repaid during the next 12 months.”) (Moody's den 9 december 2002)

117

(118)  Det tidigare nämnda Stardust-målet, punkt 36. Se även EG-domstolens domar av den 15 mars 1994 i mål C-387/92, Banco Exterior de España, Rec., s. I-877, punkt 14 och dom av den 19 maj 1999 i mål C-6/97, Italien mot kommissionen, REG, s. I-2981, punkt 16.

118

(119)  EG-domstolens dom av den 1 december 1998 i mål C-200/97, Ecotrade, REG, s. I-7907, punkt 43 och Förstainstansrättens tidigare nämnda dom i EPAC-målet, punkt 80.

119

(120)  åsom antagandet a lagen om utvidgandet av ERAP:s verksamhet eller antagandet av tilläggsbudgeten om beviljar ERAP en statlig garanti på ytterligare 10 miljarder euro.

120

(121)  Se ERAP: ”har redan ställt till förfogande för FT ett aktieägarförskott som skall konsolideras vid tillskottet till företagets eget kapital”(finansutskottet, Nationalförsamlingen, protokoll nr 28, förhör med minister Alain Lambert). Se även bild 42 i ”France Telecom presentation to investors of December 5th, 2002” där franska statens kreditfacilitet (French state back-up facility) beskrivs som omedelbart tillgänglig (immediately available). Marknaden var övertygad om att förskottet gjorts. Se till exempel: ”Franska statens tillkännagivande idag att den omedelbart skall bevilja ett aktieägarförskott på 9 miljarder euro...” (”The French State's announcement today that it will immediately grant 9€ shareholder loan ...”) (S & P 5 december 2002); ”Bekräftelsen följer på FT:s tillkännagivande att en kreditfacilitet på 9 miljarder euro har inrättats via ERAP” (”the confirmation follows FT's announcements that EUR9 billion loan facility has been put in place via ERAP ...”.) (Moody's 9 december 2002).

121

redan ställt till förfogande

kapital

th

French state back-up facility)

immediately available).

(122)  Enligt franska staten skulle förslaget ha presenterats för FT den 20 december. I förslaget anges dock inget datum.

122

(123)  EG-domstolens dom av den 17 september 1980 i mål 730/79, Philip Morris, Rec., s. 2671, punkt 11.

123

(124)  EG-domstolens dom av den 7 mars 2002 i mål C-310/99, Italien mot kommissionen, REG, s. I-2289.

124

(125)  FT inrättade till exempel ett samriskföretag med Deutsche Telekom och Enel i Italien.

125

(126)  Vikten av statliga uttalanden för tillämpningen av EG-rätten är allmänt vedertagen. Det bör erinras om att när staten driver på åtgärder i officiella uttalanden från en regeringsföreträdare, men som genomförs av (rättsligt) oberoende organ (under statlig kontroll) vars effekter strider mot fördraget har EG-domstolen uttalat följande: ”En sådan praxis faller inte utanför förbudet i artikel 30 i fördraget enbart därför att den inte grundas på beslut som är bindande för företagen. Även icke bindande åtgärder som vidtas av en medlemsstats regering kan påverka näringsidkares och konsumenters handlande i den staten, och på så sätt försvåra uppnåendet av gemenskapens mål såsom de uppställs i artikel 2 och närmare anges i artikel 3 i fördraget.” (EG-domstolens dom av den 24 november 1982 i mål 249/81, kommissionen mot Irland, Rec., s. 4005, punkt 28). Se även EG-domstolens dom nyligen av den 13 december 2001 i mål C-1/00, kommissionen mot Frankrike, REG, s. I-9989, där domstolen sanktionerade en underlåtenhet (att inte rätta sig efter ett beslut) vilket uttrycktes genom en vägran i ett pressmeddelande. I fråga om stöd mer exakt har förstainstansrätten till exempel preciserat att utfästelser från offentliga myndigheter är relevanta för incitamentskriteriet (Förstainstansrättens dom av den 14 maj 2002 i mål T-126/99, Graphischer Maschinenbau GmbH mot kommissionen, REG, s. II-2427).

126

(127)  Les Echos nr 18695, Frankrike, fredagen den 12 juli 2002, s. 2, intervju avseende France Télécom: ”Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder”.

127

Jag säger bara att vi i sinom tid kommer att vidta lämpliga åtgärder”

(128)  Se i denna fråga artikeln i Financial Times av den 12 maj 2004.

128

(129)  Sambandet mellan uttalandena framgår till exempel av uttrycket ”såsom redan uppgivits” i pressmeddelandet från oktober 2002, som hänvisar till uttalandena från i juli och september 2002.

129

(130)  ”3/ Med hänsyn till handlingsplanen som styrelsen utarbetat och utsikterna till avkastning på investeringar kommer staten att delta i tillskottet av eget kapital med 15 miljarder euro i förhållande till sin andel av aktierna, dvs. en investering på 9 miljarder euro. Staten kommer därför i egenskap av aktieägare att handlas om en rationell investerare.

130

France Télécom skall fastställa närmare former och tidsplanen för tillskottet av eget kapital. Regeringen vill att transaktionen skall ske med största möjliga hänsyn till de enskilda aktieägarnas situation och företagets löntagare som har aktier i företaget.

För att ge företaget möjlighet att inleda transaktionen på marknaden vid lämpligt tidpunkt är staten beredd att till France Télécom lämna förskott på kapitaltillskottet via ett tillfälligt aktieägarförskott, som skall återbetalas enligt marknadsvillkor”.

(131)  Se Moody's tidigare nämnda pressmeddelande av den 24 juni.

131

(132)  Se artikel 1181 i den franska civilrättslagstiftningen där det står: ”En skyldighet med ett suspensivt villkor är beroende av en osäker framtida händelse eller en händelse som faktiskt inträffat, men som är okänd för parterna”. Den andra definitionen är uppenbarligen inte relevant för det här ärendet.

132

(133)  ”Nevertheless the state's indication underpins FT's investment grade credit quality”. Vidare: ”Francis Mer uteslöt privatisering av koncernen men bekräftade tydligt att statens stöd inte kommer att svikta, eftersom den innehar 54,5 % av aktierna, vid finansieringsproblem. [...] En handlare bedömer ett det är första gången finansministern uttryckt sig så tydligt i France Télécomfrågan. [...] Nu återstår bara att få reda på hur statens stöd kommer att utformas”. Factiva, Reuters – 12 juli 2002, ”Börsen – FT lyfter efter uttalandet från Francis Mer.” Vidare: ”Risken för FT:s kortfristiga lån sänktes på grund av franska regeringen säger Guy Deslondes, börsanalytiker hos S & P vid en telefonkonferens. [...] fredagens kurs tar hänsyn till S & P:s förtroende för att franska regeringen kommer att hjälpa FT med återfinansieringen åtminstone för den skuld som förfaller 2003. De stabila utsikterna visar att noteringen slagit i botten, tillägger Deslondes”. (”FT's short term risk has been mitigated by the French government said S & P analyst Guy Deslondes in a conference call. [...] Friday's rating action took into account S & P's confidence that the French government will help FT refinance itself, at least for its 2003 obligations. The stable outlook shows that the rating has bottomed out, added Deslondes”.) ’France Telecom Avoids Liquidity Crisis Thanks To Gvt’. Factiva, Dow Jones Capital Market Report, 12 July 2002.

133

(134)  Den tidigare nämnda domen i Air Franceärendet. Se även det tidigare nämnda beslutet 94/662/EG.

134

(135)  Statens direkta ingripande gentemot kreditvärderingsinstituten visar tydligt att uttalandena uttryckte en väldefinierad och välövervägd viljeyttring. Kreditvärderingsinstitutet Standard & Poor's säger: ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har tydligt till Standard & Poor uppgivit att den kommer att bete sig som en rationell investerare och vita lämpliga åtgärder om FT får problem”. (”the French State – which owns 55 % of France Telecom – has clearly indicated to Standard & Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Telecom were to face any difficulties”.) France Télécom LT Kreditvärdering cut to ”BBB-”; Off Watch; Outlook Stable; Teleconf 3:30PM BST Today, Standard & Poor's ratingsdirect, (12 juli 2002).

135

(136)  Se de uttalanden som FT:s tidigare VD, Michel Bon, gjorde för pressen: en artikel i Tribune den 16 september 2002”... de sämre kreditvärderingarna förhindrar den planerade återfinansieringen”, en artikel i Monde den 16 september 2002”försämringen i slutet av juni av FT:s kreditvärdering av Moody's [....] stängde oss ute från marknaden”, en artikel i Financial Times den 16 september 2002”FT cannot continue to survive when no one wants to lend us money and, on the contrary, when everyone wants to be paid on the nail. In the current markets, the refinancing of our debt is simply out of question”.

136

(137)  En del anser till och med att företaget inte ens skulle ha kunnat få tag på tillräckliga medel på marknaderna eftersom kreditvärderingen försämrats. Se till exempel sidan 9 i den tidigare nämnda rapporten från Goldman Sachs av den 22 juli 2002: ”Om obligationerna på marknaden för fast ränta hade klassats om från hög kreditvärdighet till spekulation med hög avkastning skulle de översvämma dagens europeiska marknad med obligationer med hög avkastning (...) [och] vi anser att de europeiska investerarna skulle få svårigheter att absorbera alla France Télécoms obligationer”. (”If these bonds moved from the investment grade segment of the fixed income market, to ’junk’, i.e. high yield, they would swamp the current European high yield market(...) [and] we believe it would be difficult for the existing European investor base alone to absorb all France Telecom bonds”.)

137

(138)  En fransk skribent skriver: ”Det finns många offentliga system för att återförsäkra lånen på samma nivå som en formell säkerhet: de har det gemensamt att de ökar osäkerheten om vilket belopp staten bundit upp så att de inte längre begränsas trots att parlamentet inte fått tillfälle att fastställa dem som offentliga utgifter” (A DELION, Les Garantis D'emprunt des Collectivites Locales et de L'Etat, Petites Affiches, 17 juni 1998 nr 72, s. 19).

138

Les Garantis D'emprunt des Collectivites Locales et de L'Etat

(139)  Se Com, 28 mars 2000, D. 2000, cah.dr. aff. s. 210

139

(140)  Via begreppet rättsverkan gentemot alla som byggde på en lag från 1985. Frågan är dock annorlunda än åtagandets bindande natur och tycks inte heller vara särskilt ovanlig eftersom all rättsverkan sist och slutligen bygger på en rättslig bestämmelse.

140

(141)  Skyldigheten kan definieras som en placering till fast ränta enligt vilken emittenten åtar sig att betala en fast summa vid en senare tidpunkt som anges, samt en rad ränteutbetalningar – der rör sig med andra ord om et utfästelse att återbetala kapitalet plus räntorna vid på förhand angivna datum.

141

(142)  NERA framförde: ”ekonomerna och spelteoretiker har ingående utrett ryktets vikt och värde. I så gott som alla ekonomiska sammanhang finns ett inslag av osäkerhet om motparten. I de flesta fall är motparten dock bunden av inte en utan en rad liknande transaktioner under en given period. Det är vanligt att en eller båda parter ser om sitt rykte eftersom det kan gynna dem i ett senare skede. [...] Ekonomerna utredde noggrant hur ett rykte förvärvas under de senaste 25 åren och det finns ett omfattande antal publikationer i specialiserade tidskrifter. Detta grundbegrepp kan tillämpas på många olika områden men vi kommer att begränsa oss till tre exempel, nämligen centralbankernas verksamhet, branschorganisationer och marknaderna för statsskulder. (...) Det är också viktigt att ha gott rykte när man vill ta upp eller lämna lån (internationellt). En självständig enhet, som alla privata gäldenärer som inte fullgör sin skyldighet att återbetala ett lån kommer att få svårigheter att hitta nya krediter i framtiden. Därför tycks staterna ibland föredra en ekonomisk nedgång med alla de prövningar det medför heller än att svika förtroendet. Den franska staten har på samma sätt rykte om sig att fullgöra sina förpliktelser i förvaltningen av många affärsföretag och skattemässiga ställningstaganden. Det skulle kosta för mycket om dess ord inte godtogs i dessa frågor”.

142

(”economists and game theorists have studied extensively the importance and value of reputation. In almost any economic relationship there is some degree of uncertainty regarding the nature of the counter party. However, very often a party is involved in not a single but a whole series of similar transactions over a period of time. It is a common observation that one or both parties may seek to establish a reputation for themselves, as this may be beneficial later on”. (David M. Kreps and Robert Wilson, Reputation and Imperfect Information, 27 JOURNAL OF ECONOMIC THEORY 253-279 (1982).

JOURNAL OF ECONOMIC THEORY

”Economists have studied the phenomenon of reputation acquisition rigorously over the past 25 years, and the list of publications in leading journals is sizeable. Applications of the basic notion to various fields abound, but we confine ourselves to three examples, i.e. central banking, industrial organization and sovereign debt markets. (...) The acquisition of reputation is also important in the area of (international) borrowing and lending. A sovereign entity, as well as a private debtor, that fails to pay back a loan will find it difficult to attract new funding in the future. That is why countries sometimes seem to prefer an economic downturn, with all its hardships, to a situation of default”. (Jeremy Bulow and Kenneth Rogoff, Sovereign Debt: Is to Forgive to Forget?, 79 AMERICAN ECONOMIC REVIEW 43-50 (1989).

AMERICAN ECONOMIC REVIEW

”In the same vein, the French government benefits from a reputation for honouring the commitment it makes regarding its management of many commercial enterprises, and matters affecting the fiscal position of the government. It would be very costly if its word could not be believed in these matters”.)

(143)  Se rapporten från ekonomi-, finans- och industriministeriet L'Etat actionnaire 2003:”Den 31 december 2002, kontrollerade staten enligt den senaste statistiken direkt eller indirekt 1 616 företag varav 97 storföretag. Dessa företag har sitt säte i Frankrike” http://www.paris-europlace.net/links/doc062197.htm .

143

L'Etat actionnaire 2003:

(144)  Mer information i den här frågan finns i dokumentet La gestion de la dette publique en France: les objectifs, les instruments et la gestion des risques av Christian Esters, Ecole Nationale d’Administration 2000: ”Den franska obligationsmarknaden ökade under 90-talet. Andelen statsobligationer ökade väsentligt mellan 1989 och 1993 och har sedan dess legat kring 50 %, utom 1995, då de övriga obligationsemissionerna på den franska marknaden sjönk för andra gången i rad, så att andelen statliga värdepapper trots deras stabilitet i absoluta värden ökat kraftigt under detta år ... Statens andel av obligationsmarknaden på lång sikt är en följd av att förvaltningen av statsskulden reformerades i Frankrike från 1986. En av reformerna bestod i att man ändrade skuldens struktur: statsobligationerna användes snarare än andra instrument med fast ränta, vilket ledde till att statens andel på obligationsmarknaden ökade kraftigt”. http://www.ena.fr/tele/mcil99/master99esters.pdf

144

La gestion de la dette publique en France: les objectifs, les instruments et la gestion des risques

(145)  NERA: ”The results of an event study analysing the effect on share and bond prices of the announcement on 12th July 2002. The study shows that there is a strong positive effect: as a result of the statement, market participants believed the cash-flows that France Télécom would generate were going to be higher than they would have been otherwise. Moreover the effect is strongly statistically significant: it is not the result of random fluctuations in prices ... The market believed that, as a result of the statement, the French Authorities would offer more support to France Télécom than they would do in the absence of any costs of non-performance”.

145

(146)  Deutsche Bank France Télécom/Deutsche Telekom Debt Liquidity and possible solution 22 July 2002, s. 1, 3, 8.

146

(147)  Rapport från Deutsche Bank av den 22 juli 2002 med titeln ”France Télécom/Deutsche Telekom Debt Liquidity and possible solution”: Den 12 juli 2002 försämrade S & P France Télécoms kreditvärdering till à BBB- ... Kreditvärderingsinstitutet tror inte längre att France Télécom kommer att nå målet på 3,5 × nettoskulden/vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar under 2003 men anger stabila utsikter för kreditvärderingen på BBB-. De stabila utsikterna tycks bygga på att ”Franska staten – som äger 55 % av France Télécom – har till Standard & Poor tydligt uppgivit att den kommer att bete sig som en rationell investerare och vidta lämpliga åtgärder om FT får problem”. Det bör framhållas att S & P ursprungligen uttalat att den inte skulle ta hänsyn till extraordinärt stöd från franska staten i kreditvärderingen när den sänkte France Télécoms kreditbetyg till BBB i juni. Sedan dess tycks kreditvärderingsinstitutet ha ändrat uppfattning eftersom man uttalat att slutsatserna från creditwatch status ”följer en analys av bolagets likviditet under slutet av 2003 och en översikt av franska statens eventuella deltagande i franska telekommarknaden”(s. 19). ”France Télécom har åtnjutit ökande förtroende på marknaden sedan regeringen på ett eller annat sätt uttalat stöd för dess lån” (s. 20). ”Vi kan inte bortse från att FT till största delen ägs av franska staten och den franska finansministerns uttalanden nyligen har lugnat investerarna i fråga om likviditeten” (s. 54). Som vi dock hela tiden påpekat anser vi att bolaget slutligen kommer att ha tillräckligt likviditet via detta så kallade ”underförstådda stödet från staten”. Detta kan yttra sig i lån, till marknadsvillkor från banker eller regeringen (s. 21). Däremot sägs ”vad är marknadspriset låt oss säga för en ny skuld på 10 miljarder när kreditvärderingen ligger på BBB- ? Vad är den faktiska kostnaden för en skuld på 10 miljarder euro för ett bolag som inte egentligen motsvarar BBB- utan helt enkelt fått en sådan bedömning på grund av regeringens stöd? ...” Vi anser att det inte finns något bra svar på dessa frågor, eftersom FT om de verkade i den verkliga världen inte enligt vår uppfattning skulle ha kunnat återfinansiera sig utan att omsätta skulden i kapital (s. 33, se i samma riktning qqäven s. 54). Vidare: ”Pressen har nämnt att franska staten kommer att stödja France Télécom, vilket antyder att staten skulle gå med på att erbjuda bolaget lånemöjligheter ’som sista utväg’. Detta har väsentligt höjt priset på obligationerna och aktierna – de sistnämnda ökade med 90 % och obligationerna med 137 punkter på två veckor, bland annat därför att spekulanterna ville täcka sina positioner.” (s. 28). Det bör framhållas att S & P under en telefonkonferens nyligen om FT:s försämrade kreditvärdering uttalade att ett företag som genererar kassaflöde och ett förhållande mellan skuld och vinst före räntor, skatt, av- och nedskrivningar som motsvarar fyra i allmänhet skulle anses ha ett kreditbetyg på BBB-, det vill säga lägsta betyg för hög kreditvärdighet. FT:s nuvarande kreditvärdering på BBB- tycks till största delen grundas på regeringens utfästelse om att grantera likviditeten än på ekonomiska grunder. Enligt Deutsche Banks beräkningar var FT:s förhållande mellan skulden och vinsten före räntor, skatt, av- och nedskrivningar på 4,9 under andra halvåret 2002 och på 5,20 den 31 december 2002. (”... on July 12, 2002, S & P ... downgraded France Télécom's ratings to BBB- ... The agency no longer expects France Télécom to hit the 3,5 × net debt/EBITDA target by 2003, but did assign a ’stable’ outlook to the low triple B ratings. It seems that the stable outlook is anchored by ’the French state ... [which] has clearly indicated to Standard & Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties.’ ... Interestingly, S & P had initially said it was not incorporating any extraordinary support from the French government into its rating when it downgraded France Télécom's ratings to BBB in June. Since then, the agency appears to have taken an about face in stating that the conclusions of the creditwatch status follows an analysis of the company's liquidity position through the end of 2003 and a review of the French state's potential involvement in the French telecommunications market ”(s. 19); ”France Télécom benefited from the market's increased confidence that the French government will in one way or another support the credit” (s. 20); ”we cannot ignore the fact that FT is majority owned by the French State and recent comments from the French finance Ministry have reassured investor that liquidity will be provided” (page 54) ”However, as we have consistently mentioned, we expect that the company will ultimately find all the liquidity it needs via the so-called ’implicit government support’. This could take the form of banks or the government providing the necessary loans at market prices” (p.. 21). Däremot ”what is the market price for, say, 10 bn of new debt to a BBB- credit? what is the real price for a Euro 10bn of debt to a company that is not really a BBB- credit, just treaded there because the government support? ... we suspect there is no right answer to these questions, because if FT was operating in the real world, it would not be able to refinance without a debt for equity swap, in our view.” (s. 33, samma sak se även s. 54). Vidare ”There have been reports in the press that the French government will stand behind France Télécom, implying that it is willing to be the ’lender of last resort’ to the company. Thess retorts halve resulted in a significant rally in both bonds and equity prices, with the equity rallying over 90 % and the bonds 137bp in two weeks, as nervous shorts covered position.” (s. 28); ”It is worth noting that S & P states on its recent conference call on its downgrade of FT's credit that, in general, a company generating free cash-flow with debt to EBITDA of four times would qualify as a BBB- credit, the last investment grade rating. FT current BBB- rating appears to be based largely on the promise of government support providing liquidity, rather than on fundamentals” (s. 30).)

147

France Télécom/Deutsche Telekom Debt Liquidity and possible solution

(148)  Ibid., ”Bonds and convertibles suggest that the market is unsure of the weight of government support” (s. 3). Se även s. 22.

148

(149)  Detta tyder på att kreditvärderingsinstitutet inte väntade sig en ytterligare försämring.

149

(150)  France Télécom LT Rating cut to ”BBB-”; Off Watch; Outlook Stable; Teleconf 3:30PM BST
  Today, Standard & Poor's Ratings direct, (12 juli 2002). S & P tycks snarare hänvisa till uppgifter från regeringen till kreditvärderingsinstitutet självt, men enligt kommissionens tolkning av ärendet med utgångspunkt i de uppgifter som inkommit avser dessa upplysningar huvudsakligen samma åtaganden som offentliggjordes i uttalandena.

150

France Télécom LT Rating cut to ”BBB-”; Off Watch; Outlook Stable; Teleconf 3:30PM BST

Today

(151)  Board meeting presentation, France Télécom ”Etat des lieux”, december 2002, s. 36.

151

Board meeting presentation

(152)  Bankens företrädare är otvetydig på denna punkt i en separat skrivelse på finansprotokollets brevpapper som undertecknats av banken [...]den 12 september 2002 och som tar upp bankens åtagande i fråga om företagets planerade kapitaltillskott: ”Vi anser att den planerade transaktionen skulle vara svår att genomföra i dagsläget och att en positiv reaktion från marknaderna på de uttalanden och pressmeddelande som kommer att göras i slutet av veckan ör avgörande för att skapa de villkor som krävs för att genomföra transaktionen”.

152

(153)  Se FT:s skrivelse 20-F, mars 2003, s. 15-16 ”Om S & P och Moody's sänker kreditvärderingen för långfristiga skulder med en punkt ökar automatiskt de årliga räntekostnaderna med cirka 75 miljoner euro” (”a decrease of one notch in its long term debt rating by S & P's and Moody's would automatically increase its annual interest expense by approximately € 75 million.”)

153

(154)  En ökningsklausul fastställer en ökning av obligationskupongerna och räntan på lånet allt eftersom kreditvärderingen försämras.

154

(155)  Samförståndsavtal som undertecknades den 11 och 12 september 2002 mellan staterna och bankerna (villkor h).

155

(156)  Se på denna punkt den tidigare nämnda domen i Selecomålet, punkt 84. Se även generaladvokaten L.A Geelhoeds slutsatser av den 27 september 2001 i förenade målen C-328/99 och C-399/00, Italien mot kommissionen, REG. 2003, s. I-4035, där det fastställs att ”De privata investerarna får därför förutsättas ha varit villiga att satsa kapital först efter det att myndigheterna fattat beslut om att bevilja nya stöd. Den omständigheten att de privata investerarna varit beredda att intervenera samtidigt är därför inte relevant”.

156

REG. 2003, s. I-4035,

(157)  Se punkt 3.1.1.

157

(158)  Se France Télécoms synpunkter i rapporten från Claus-Dieter Ehlermann av den 21 januari 2004: ”... under första halvåret 2002 tappade marknaden gradvis förtroendet för FT:s kapacitet att hantera skulden och styrelsens förmåga att lösa problemet (punkt 7) ... när siffrorna för det första halvåret blev kända och styrelsen inte kunde lugna marknaderna ingrep franska staten i september 2002 (punkt 8).”

158

(159)  Tillsättningen av en ny ledning och inledandet av en undersökning för att utarbeta en ny verksamhetsplan framstod som de första åtgärder som borde antas för att återvinna marknadens förtroende (se till exempel den tidigare nämnda rapporten från HSBC, s. 6 ”... rationella investerare brukar i sådana situationer: (i) återställa förtroendet för bolagets framtid genom att inrätta en mer trovärdig ledning”. Se även den tidigare nämnda undersökningen som utförts av Deutsche Bank den 22 juli 2002”om vi antar att en ny ledning tillsätts, vilket transaktionerna kräver (...) Med en ny ledning skulle transaktionen för att öka kapitalet kunna säljas till marknaden” (”If we assume a management change which would be necessary for any deal ()... With a new management the equity story could then perhaps be sold to the markets” s. 33). Vid mötet med kommissionen den 22 januari 2003 förklarade franska staten att den agerat på samma sätt som en rationell investerare eftersom den innan den vidtagit åtgärder avvaktat: den nya styrelsen, kontrollerat företagets ekonomiska situation, utarbetat TOP-planen och tillkännagivit statens uppbackning och dess avsikt att delta i transaktionen för att stärka företagets eget kapital, och slutligen att marknaden skulle återfå förtroendet. Kommissionen instämmer med franska staten om att detta vore vad alla rationella privata investerare skulle ha gjort innan de gjort några som helst åtaganden att stödja företaget. Såsom visats ovan har dock kommissionen dragit slutsatsen att staten åtagit sig att stödja FT redan innan någon av dessa åtgärder hade inletts.

159

(160)  Såsom nämnts försämrade kreditvärderingsinstituten FT:s kreditvärdighet under juni och juli 2002 till strax ovanför högriskobjekt, och angav i sitt pressmeddelande att kreditbedömningen varit ännu sämre om den enbart byggt på FT:s företagsvärde.

160

(161)  Se Deutsche Banks tidigare nämnda undersökning av den 22 juli 2002: ”Vi anser att det nuvarande förhållandet mellan risk och avkastning inte lockar investerarna att delta i en ökning av kapitalet”. (”in our view the risk reward balance is not currently very attractive for investor to participate in a capital increase”.)

161

(162)  Den tidigare nämnda utredningen bedömde informationen som partisk. Se bland annat: ”Staten tycks alltså dels vara mycket närvarande dels ineffektiv ... Staten har problem med att ge offentliga företag klara direktiv... Statens kontrollmöjligheter försvagas även väsentligt av den yttre tillväxten, dvs. utvecklingen av dotterbolag. Beslut som är avgörande för offentliga koncerner fattas i dotterbolagen vilket på grund av deras tydliga identitet (Orange eller Equant i fråga om France Télécom) och de särskilda styrelseformerna (antalet direkta företrädare för staten i styrelsen är litet eller saknas, trots att staten utövar tillsyn) vilket ytterligare minskar den tid och kvalitet som ägnas informationen till den offentliga aktieägaren”. Enligt utredningens analys åtföljdes FT:s interna problem av att man gick bakom ryggen på staten som aktieägare ”Mellan 1999 och 2000 var finansministeriet minst sagt illa informerat om operatörens stora strategiska beslut... France Télécoms styrelse tycks i förhållande till sin majoritetsägare ha tillämpat selektiv information, i bästa fall ofullständig, i sämsta fall obefintlig, och i de flesta fall sen och ofullständig” vilket tycks ha förbättrats förs 2002 ”Enligt finansministeriets handlingar upptäcktes den klara innebörden i aktieägaröverenskommelsen först när den överlämnats till ministeriet den 19 februari 2002 ... finansministeriet säger sig ha fått kännedom om den först i februari 2002 då Gerhard Schmid hänvisade till den i pressen via en skrivelse av den 18 april 2000 från Michel Bon till Mobilcom i vilken France Télécom åtar sig att till den tyska operatören tillhandahålla de ekonomiska medel som krävs för att inrätta UMTS, dock högst 10 miljarder euro . Vissa åtaganden har helt enkelt inte nämnts av France Télécom för majoritetsägaren ... Förs när optionen avslutades i början av 2002 upptäckte staten åtagandet för 950 miljoner euro.”.

162

Se även vissa delar av förhöret med Thierry Breton, VD för FT, vid finansutskottet den 11 december 2002, bland annat: ”För Jean Arthuis, ordförande för finansutskottet, som frågade ut honom om statens ansvar som aktieägare, bland annat i fråga om kontrollskyldigheten mot bakgrund av den snabbt försämrade situationen vid France Télécom uppgav Thierry Breton att staten trots ovedersägliga framsteg ännu inte helt tagit till sig reglerna för modern företagsförvaltning av börsnoterade internationella företag och inte heller förstått att besluten måste fattas av styrelsen, och kontrolleras av aktieägarna.”

I inledningen till sin rapport framhåller utskottet att ”... den ’tillsyn’ av offentliga företag kan kritiseras på två, till synes motstridiga sätt ... Staten är som aktieägare samtidigt otillräckligt eller sent informerad och klart inte i stånd att utöva effektiv kontroll av ibland tveksamma strategiska beslut ... ’Denna överdrivna försiktighet’ och de ibland ’onödiga och på varandra följande’ kontrollerna leder i realiteten, som Francis Mer framhållit för utskottet ’till att man inte (...) kontrollerar’ offentliga företag. Man kan inte annat än att såsom Elie Cohen dra slutsatsen att ’både Crédit Lyonnais och France Télécom var underställda statlig kontroll och tillsyn från finansdepartementet, revisionsrättens kontroller och en rad andra externa kontroller som i det föreliggande fallet inte fungerat’”.

(163)  Vilket skedde först i oktober då Thierry Breton utnämndes.

163

(164)  Se France Télécoms synpunkter i rapporten från Claus-Dieter Ehlermann av den 21 januari 2004, punkt 90.

164

(165)  Punkt 5 a i riktlinjerna.

165

(166)  Här nämns enbart kriterier som är tillämpliga på ett företag som är verksamt på telekommarknaderna.

166

(167)  Douste-Blazy, ordförande för utredningen ”Det bör preciseras att försämringen av företagets kreditvärdering stängde tillgången till obligationsmarknaden och därför även försvårade dess möjligheter att ta upp lån”. Den försämring som ordföranden hänvisar till är den som skedde i maj 2002.

167

(168)  Sara Husband, High Yield Report, 1 juli 2002.

168

(169)  Se uttalandena från Michel Bon, FT:s tidigare VD i pressen: artikel i Tribune den 16 september 2002”... sänkningen av kreditvärderingen hindrar den planerade återfinansieringen”; artikel i Le Monde den 16 september 2002”försämringen i slutet av juni av kreditvärderingen av FT:s skuldsituation som kreditvärderingsinstitutet Moody's [....] stängde marknaden för oss”, artikel i Financial Times av den 16 september 2002”FT cannot continue to survive when no one wants to lend us money and, on the contrary, when everyone wants to be paid on the nail. In the current markets, the refinancing of our debt is simply out of question”.

169

(170)  Se även franska statens uttalanden: ”att sanera nettoskulden och återställa det egna kapitalet [är] en föreutsättning för att på sikt återställa förtroendet för företagets kreditvärdighet ...”s. 26 i franska statens skrivelse av den 3 december 2002.

170

(171)  Finans-, ekonomi- och planeringsutskottets protokoll nr 26, sammanträdet den 5 december 2002, förhör med Thierry Breton, VD för France Télécom. Se även förhöret med Thierry Breton, FT:s VD inför finansutskottet den 11 december 2002: ”[Thierry Breton] insisterade på det återställda förtroende som framgår bland annat av det mycket goda mottagandet av den obligationsemission på 1,5 miljarder euro som lanserades igår, för första gången sedan 2001”.

171

(172)  [...] proposal for an exchange offer: ”We provide below preliminary thoughts on such a transaction”.

172

[...] proposal for an exchange offer

(173)  Ibid. Indicative pricing of a new 5-year transaction at 380 bp over Euribor and an estimated coupon at 8,5 %.

173

(174)  Se franska statens skrivelse av den 16 februari 2004.

174

(175)  Se franska statens synpunkter av den 4 december 2003, 22 januari 2004 och 16 februari 2004.

175

(176)  Franska staten hänvisar till fem obligationslån som utfärdades mellan den 26 juli 2002 och den 23 december 2002 till sammanlagt 220 miljoner euro för obligationslån som utfärdades innan Ambitionsplanen 2005 offentliggjorde (5 december 2002), till vilket kommer 442,2 miljoner euro för emissionen av aktieobligationer.

176

(177)  Under perioden innan Ambitionsplanen 2005 tillkännagavs, dvs. före den 5 december 2002.

177

(178)  Snittet ligger på 1,5 miljarder euro.

178

(179)  442,2 miljoner euro.

179

(180)  Sådana emissioner gjordes för övrigt i december 2002 och i januari 2003.

180

(181)  Det är på denna punkt intressant att erinra om vissa passager i protokollet från förhöret inför utredningen av FT:s revisorer:

181

”Edouard Salustro: Ledamoten bör påminnas om något som han känner bättre till än någon annan. Innan revisorn uttalar sig om samtliga ekonomiska uppgifter frågar han eller hon sig om bolagets verksamhet är ekonomiskt riktig. Detta är den första frågan, det är en grundläggande princip som sedan tillämpas på räkenskaperna. Därefter ställs inte frågan längre, eftersom den redan är besvarad

Xavier de Roux: Ni ansåg alltså att verksamheten var självklar.

Edouard Salustro: Nej! Jag menar, naturligtvis!... Jag var ju inte där!...

Vincent de La Bachelerie: Den var inte nödvändigtvis självklar, och vi bevakade ju inte heller ...”.

Ännu tydligare på den här punkten är förklaringen från FT:s tidigare VD, Michel Bon, inför samma utredning:

”Det värsta scenariot tog dock inte hänsyn till ett viktigt faktum, nämligen att kapitalmarknaden inte var tillgänglig för oss. Vi hade aldrig tänkt på den möjligheten eftersom vi tog för givet att en statlig majoritetsägare gjorde att marknaden skulle hålla det för otänkbart att France Télécom skulle gå i konkurs, oavsett om staten gjorde stödjande uttalanden eller inte. Nästan samtliga marknadsaktörer tänkte så, till dess att ett av de tre kreditvärderingsinstituten – och ett enda – bedömde att France Télécom stod på randen till insolvens och ändrade sin kreditvärdering, vilket över en natt stängde företagets tillgång till marknaden ... När detta enda kreditvärderingsinstitut yttrade sig i juni och vi inte längre fick tillgång till marknaden, insåg jag att om vi inte kunde ta upp nya lån skulle France Télécom få betalningssvårigheter ett år senare, mot slutet av första halvåret 2003”.

Se även HSBC:s rapport av den 12 juni 2004, s. 11: ”sammanfattningsvis var FT inte ett företag i svårigheter eftersom verksamheten var sund, men företaget har en olämplig finansieringsstruktur och saknar eget kapital och har alltför korta frister för att återfinansiera skulden samt lider av marknadens förtroendekris på grund av den osäkerhet situationen skapar”.

(182)  EG-domstolens dom av den 24 november 1987 i mål 223/85, RSV mot kommissionen, Rec., s. 4617.

182

(183)  EG-domstolens dom av den 20 september 1990 i mål C-5/89, kommissionen mot Tyskland, REG. 1990, s. I-3437.

183

---