# Euroopan unionin L 79/2010

| | ISSN 1725-261X
  doi:10.3000/1725261X.L_2010.079.fin |
| --- | --- |
| Euroopan unionin
  virallinen lehti | L 79 |
| | |
| Suomenkielinen laitos | Lainsäädäntö | 53. vuosikerta25. maaliskuu 2010 |

ISSN 1725-261X

doi:10.3000/1725261X.L_2010.079.fin

Euroopan unionin

virallinen lehti

L 79

Suomenkielinen laitos

Lainsäädäntö

53. vuosikerta25. maaliskuu 2010

---

| Sisältö | | II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset | Sivu |
| --- | --- | --- | --- |
| | | ASETUKSET |
| | * | Komission asetus (EU) N:o 248/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1484/95 sekä maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuonnin lisätullijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 504/2007 muuttamisesta | 1 |
| | * | Komission asetus (EU) N:o 249/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Chorizo Riojano (SMM)) | 3 |
| | * | Komission asetus (EU) N:o 250/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Farine de Petit Épeautre de Haute Provence (SMM)) | 5 |
| | * | Komission asetus (EU) N:o 251/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Yorkshire Forced Rhubarb (SAN)) | 7 |
| | | Komission asetus (EU) N:o 252/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi | 9 |
| | | Komission asetus (EU) N:o 253/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, asetuksessa (EY) N:o 877/2009 markkinointivuodeksi 2009/10 vahvistettujen sokerialan tiettyjen tuotteiden edustavien hintojen ja niiden tuonnissa sovellettavien lisätullien muuttamisesta | 11 |
| | | PÄÄTÖKSET |
| | | 2010/178/EU |
| | * | Komission päätös, annettu 15 päivänä joulukuuta 2009, valtiontuista, jotka Saksa on myöntänyt tiettyjen Baijerin eläinterveydenhuollon toimintojen yhteydessä (C 24/06 (ex NN 75/2000))
  (tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9954) | 13 |

Sisältö

II   Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

Sivu

ASETUKSET

*

Komission asetus (EU) N:o 248/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1484/95 sekä maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuonnin lisätullijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 504/2007 muuttamisesta

1

*

Komission asetus (EU) N:o 249/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Chorizo Riojano (SMM))

3

*

Komission asetus (EU) N:o 250/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Farine de Petit Épeautre de Haute Provence (SMM))

5

*

Komission asetus (EU) N:o 251/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Yorkshire Forced Rhubarb (SAN))

7

Komission asetus (EU) N:o 252/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

9

Komission asetus (EU) N:o 253/2010, annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010, asetuksessa (EY) N:o 877/2009 markkinointivuodeksi 2009/10 vahvistettujen sokerialan tiettyjen tuotteiden edustavien hintojen ja niiden tuonnissa sovellettavien lisätullien muuttamisesta

11

PÄÄTÖKSET

2010/178/EU

*

Komission päätös, annettu 15 päivänä joulukuuta 2009, valtiontuista, jotka Saksa on myöntänyt tiettyjen Baijerin eläinterveydenhuollon toimintojen yhteydessä (C 24/06 (ex NN 75/2000))
  (tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9954)

(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9954)

13

| | | IV   EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset |
| --- | --- | --- |
| | * | EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 329/08/KOL, tehty 28 päivänä toukokuuta 2008, yritykselle Sementsverksmiðjan hf. myönnetystä tuesta (Islanti) | 25 |
| | * | EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 405/08/KOL, tehty 27 päivänä kesäkuuta 2008, Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn lopettamisesta (Islanti) | 40 |

IV   EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset

*

EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 329/08/KOL, tehty 28 päivänä toukokuuta 2008, yritykselle Sementsverksmiðjan hf. myönnetystä tuesta (Islanti)

25

*

EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 405/08/KOL, tehty 27 päivänä kesäkuuta 2008, Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn lopettamisesta (Islanti)

40

| FI | Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.
  Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä. |
| --- | --- |

FI

Säädökset, joiden otsikot on painettu laihalla kirjasintyypillä, ovat maatalouspolitiikan alaan kuuluvia juoksevien asioiden hoitoon liityviä säädöksiä, joiden voimassaoloaika on yleensä rajoitettu.

Kaikkien muiden säädösten otsikot on painettu lihavalla kirjasintyypillä ja merkitty tähdellä.

---

II Muut kuin lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävät säädökset

ASETUKSET

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/1 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/1

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 248/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1484/95 sekä maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuonnin lisätullijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 504/2007 muuttamisesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 143 artiklan b alakohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,

ottaa huomioon muna-albumiinin ja maitoalbumiinin yhteisestä kauppajärjestelmästä 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 614/2009 (2) ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Komission asetuksen (EY) N:o 1484/95 (3) 3 artiklan 3 kohdassa ja komission asetuksen (EY) N:o 504/2007 (4) 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos lähetyksen cif-tuontihinta on korkeampi kuin sovellettava edustava hinta, tuojan on asetettava tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin se lisätullien määrä, jonka hän olisi maksanut, jos lisätullien laskenta olisi toteutettu kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella. |
| --- | --- |

(1)

Komission asetuksen (EY) N:o 1484/95 (3) 3 artiklan 3 kohdassa ja komission asetuksen (EY) N:o 504/2007 (4) 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos lähetyksen cif-tuontihinta on korkeampi kuin sovellettava edustava hinta, tuojan on asetettava tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin se lisätullien määrä, jonka hän olisi maksanut, jos lisätullien laskenta olisi toteutettu kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella.

| (2) | Kuitenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansien maiden kanssa käytävän sokerialan kaupan osalta 30 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 951/2006 (6) 38 artiklan 3 kohdassa säädetään samankaltaisessa tapauksessa, että tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus. |
| --- | --- |

(2)

Kuitenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansien maiden kanssa käytävän sokerialan kaupan osalta 30 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 951/2006 (6) 38 artiklan 3 kohdassa säädetään samankaltaisessa tapauksessa, että tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.

| (3) | Eri aloilla sovellettavien laskentamenetelmien yhdenmukaistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 kohdassa säädetty menetelmä olisi saatettava yhdenmukaiseksi asetuksen (EY) N:o 951/2006 38 artiklan 3 kohdassa säädetyn menetelmän kanssa. |
| --- | --- |

(3)

Eri aloilla sovellettavien laskentamenetelmien yhdenmukaistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 kohdassa säädetty menetelmä olisi saatettava yhdenmukaiseksi asetuksen (EY) N:o 951/2006 38 artiklan 3 kohdassa säädetyn menetelmän kanssa.

| (4) | Asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan määräajat, joiden kuluessa tuojan on todistettava, että lähetys on myyty cif-tuontihintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Tuontimenettely ja tavaroiden myynti näyttäisivät tässä järjestelmässä käytännössä eriytyneen. Aiemmin yleensä yksi toimija vastasi ostoista kolmannessa maassa sekä tavaroiden saattamisesta vapaaseen liikkeeseen ja myynnistä yhteisössä, mutta nykyisellään toimiin liittyy useita toimijoita, ja tämän vuoksi kyseisiä määräaikoja on usein mahdotonta noudattaa. Sen vuoksi kyseisiä määräaikoja on aiheellista pidentää. |
| --- | --- |

(4)

Asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan määräajat, joiden kuluessa tuojan on todistettava, että lähetys on myyty cif-tuontihintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Tuontimenettely ja tavaroiden myynti näyttäisivät tässä järjestelmässä käytännössä eriytyneen. Aiemmin yleensä yksi toimija vastasi ostoista kolmannessa maassa sekä tavaroiden saattamisesta vapaaseen liikkeeseen ja myynnistä yhteisössä, mutta nykyisellään toimiin liittyy useita toimijoita, ja tämän vuoksi kyseisiä määräaikoja on usein mahdotonta noudattaa. Sen vuoksi kyseisiä määräaikoja on aiheellista pidentää.

| (5) | Sen vuoksi asetuksia (EY) N:o 1484/95 ja (EY) N:o 504/2007 olisi muutettava. |
| --- | --- |

(5)

Sen vuoksi asetuksia (EY) N:o 1484/95 ja (EY) N:o 504/2007 olisi muutettava.

| (6) | Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset, |
| --- | --- |

(6)

Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Korvataan asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:

”3.   Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.

4.   Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.

Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.”

2 artikla

Korvataan asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:

”3.   Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (7) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.

4.   Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.

Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.

3 artikla

Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Euroopan unionin virallisessa lehdessä

Sitä sovelletaan 1 päivästä toukokuuta 2010.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta

José Manuel BARROSO

Puheenjohtaja

---

(1)  EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUVL L 181, 14.7.2009, s. 8.

2

(3)  EYVL L 145, 29.6.1995, s. 47.

3

(4)  EUVL L 119, 9.5.2007, s. 7.

4

(5)  EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1.

5

(6)  EUVL L 178, 1.7.2006, s. 24.

6

(7)  EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1.”

7

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/3 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/3

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 249/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Chorizo Riojano (SMM))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Espanjan hakemus nimityksen ”Chorizo Riojano” rekisteröimisestä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti. |
| --- | --- |

(1)

Espanjan hakemus nimityksen ”Chorizo Riojano” rekisteröimisestä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.

| (2) | Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä, |
| --- | --- |

(2)

Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Rekisteröidään tämän asetuksen liitteessä oleva nimitys.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta

José Manuel BARROSO

Puheenjohtaja

---

(1)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.

1

(2)  EUVL C 186, 8.8.2009, s. 14.

2

---

LIITE

Ihmisravinnoksi tarkoitetut perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvat maataloustuotteet:

Luokka 1.2   Lihavalmisteet (kuumennetut, suolatut, savustetut jne.)

ESPANJA

Chorizo Riojano (SMM)

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/5 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/5

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 250/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Farine de Petit Épeautre de Haute Provence (SMM))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Ranskan hakemus nimityksen ”Farine de Petit Épeautre de Haute Provence” rekisteröimisestä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja mainitun asetuksen 17 artiklan 2 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

(1)

Ranskan hakemus nimityksen ”Farine de Petit Épeautre de Haute Provence” rekisteröimisestä julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ja mainitun asetuksen 17 artiklan 2 kohdan nojalla.

| (2) | Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä, |
| --- | --- |

(2)

Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Rekisteröidään tämän asetuksen liitteessä oleva nimitys.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta

José Manuel BARROSO

Puheenjohtaja

---

(1)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.

1

(2)  EUVL C 185, 7.8.2009, s. 17.

2

---

LIITE

Ihmisravinnoksi tarkoitetut perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvat maataloustuotteet:

Luokka 1.6   Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

RANSKA

Farine de Petit Épeautre de Haute Provence (SMM)

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/7 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/7

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 251/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Yorkshire Forced Rhubarb (SAN))

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus nimityksen ”Yorkshire Forced Rhubarb” rekisteröimiseksi julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti. |
| --- | --- |

(1)

Yhdistyneen kuningaskunnan hakemus nimityksen ”Yorkshire Forced Rhubarb” rekisteröimiseksi julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2) asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti.

| (2) | Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä, |
| --- | --- |

(2)

Koska komissiolle ei ole toimitettu vastaväitteitä asetuksen (EY) N:o 510/2006 7 artiklan mukaisesti, nimitys olisi rekisteröitävä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Rekisteröidään tämän asetuksen liitteessä oleva nimitys.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta

José Manuel BARROSO

Puheenjohtaja

---

(1)  EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.

1

(2)  EUVL C 189, 12.8.2009, s. 29.

2

---

LIITE

Ihmisravinnoksi tarkoitetut perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvat maataloustuotteet:

Luokka 1.6   Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA

Yorkshire Forced Rhubarb (SAN)

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/9 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/9

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 252/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

kiinteistä tuontiarvoista tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1),

ottaa huomioon neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21 päivänä joulukuuta 2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1580/2007 (2) ja erityisesti sen 138 artiklan 1 kohdan,

sekä katsoo seuraavaa:

Asetuksessa (EY) N:o 1580/2007 säädetään Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen tulosten soveltamiseksi perusteista, joiden mukaan komissio vahvistaa kolmansista maista tapahtuvan tuonnin kiinteät arvot mainitun asetuksen liitteessä XV olevassa A osassa luetelluille tuotteille ja ajanjaksoille,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Asetuksen (EY) N:o 1580/2007 138 artiklassa tarkoitetut kiinteät tuontiarvot vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan 25 päivänä maaliskuuta 2010.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta, puheenjohtajan nimissä

Jean-Luc DEMARTY

Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtaja

---

(1)  EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUVL L 350, 31.12.2007, s. 1.

2

---

LIITE

Kiinteät tuontiarvot tiettyjen hedelmien ja vihannesten tulohinnan määrittämiseksi

| (EUR/100 kg) |
| --- |
| CN-koodi | Kolmansien maiden koodi (1) | Kiinteä tuontiarvo |
| 0702 00 00 | IL | 74,8 |
| JO | 59,4 |
| MA | 95,7 |
| TN | 128,2 |
| TR | 97,7 |
| ZZ | 91,2 |
| 0707 00 05 | JO | 68,6 |
| MA | 74,6 |
| MK | 124,9 |
| TR | 123,4 |
| ZZ | 97,9 |
| 0709 90 70 | JO | 97,9 |
| MA | 147,9 |
| TR | 103,1 |
| ZZ | 116,3 |
| 0805 10 20 | EG | 40,2 |
| IL | 59,5 |
| MA | 43,6 |
| TN | 55,8 |
| TR | 62,6 |
| ZZ | 52,3 |
| 0805 50 10 | EG | 66,4 |
| IL | 91,6 |
| MA | 49,1 |
| TR | 63,1 |
| ZZ | 67,6 |
| 0808 10 80 | AR | 89,0 |
| BR | 89,0 |
| CA | 99,1 |
| CL | 85,2 |
| CN | 74,1 |
| MK | 24,7 |
| US | 132,2 |
| UY | 68,2 |
| ZA | 107,6 |
| ZZ | 85,5 |
| 0808 20 50 | AR | 79,6 |
| CL | 69,2 |
| CN | 94,1 |
| US | 134,2 |
| UY | 118,7 |
| ZA | 94,0 |
| ZZ | 98,3 |

(EUR/100 kg)

CN-koodi

Kolmansien maiden koodi (1)

Kiinteä tuontiarvo

0702 00 00

IL

74,8

JO

59,4

MA

95,7

TN

128,2

TR

97,7

ZZ

91,2

0707 00 05

JO

68,6

MA

74,6

MK

124,9

TR

123,4

ZZ

97,9

0709 90 70

JO

97,9

MA

147,9

TR

103,1

ZZ

116,3

0805 10 20

EG

40,2

IL

59,5

MA

43,6

TN

55,8

TR

62,6

ZZ

52,3

0805 50 10

EG

66,4

IL

91,6

MA

49,1

TR

63,1

ZZ

67,6

0808 10 80

AR

89,0

BR

89,0

CA

99,1

CL

85,2

CN

74,1

MK

24,7

US

132,2

UY

68,2

ZA

107,6

ZZ

85,5

0808 20 50

AR

79,6

CL

69,2

CN

94,1

US

134,2

UY

118,7

ZA

94,0

ZZ

98,3

---

(1)  Komission asetuksessa (EY) N:o 1833/2006 (EUVL L 354, 14.12.2006, s. 19) vahvistettu maanimikkeistö. Koodi ”ZZ” tarkoittaa ”muuta alkuperää”.

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/11 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/11

---

KOMISSION ASETUS (EU) N:o 253/2010,

annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,

asetuksessa (EY) N:o 877/2009 markkinointivuodeksi 2009/10 vahvistettujen sokerialan tiettyjen tuotteiden edustavien hintojen ja niiden tuonnissa sovellettavien lisätullien muuttamisesta

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1),

ottaa huomioon neuvoston asetuksen (ETY) N:o 318/2006 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä vilja-alan tuontitullien osalta 30 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 951/2006 (2) ja erityisesti sen 36 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen,

sekä katsoo seuraavaa:

| (1) | Valkoisen sokerin, raakasokerin ja eräiden siirappien edustavien hintojen sekä niiden tuonnissa sovellettavien lisätullien määrät markkinointivuodeksi 2009/10 on vahvistettu komission asetuksessa (EY) N:o 877/2009 (3). Kyseiset hinnat ja tullien määrät on viimeksi muutettu komission asetuksella (EU) N:o 236/2010 (4). |
| --- | --- |

(1)

Valkoisen sokerin, raakasokerin ja eräiden siirappien edustavien hintojen sekä niiden tuonnissa sovellettavien lisätullien määrät markkinointivuodeksi 2009/10 on vahvistettu komission asetuksessa (EY) N:o 877/2009 (3). Kyseiset hinnat ja tullien määrät on viimeksi muutettu komission asetuksella (EU) N:o 236/2010 (4).

| (2) | Komissiolla tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseisiä määriä olisi muutettava asetuksessa (EY) N:o 951/2006 säädettyjen sääntöjen mukaisesti, |
| --- | --- |

(2)

Komissiolla tällä hetkellä käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseisiä määriä olisi muutettava asetuksessa (EY) N:o 951/2006 säädettyjen sääntöjen mukaisesti,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutetaan asetuksen (EY) N:o 951/2006 36 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden asetuksessa (EY) N:o 877/2009 markkinointivuodeksi 2009/10 vahvistetut edustavat hinnat ja tuonnissa sovellettavat lisätullit ja esitetään ne tämän asetuksen liitteessä.

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan 25 päivänä maaliskuuta 2010.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.

Komission puolesta, puheenjohtajan nimissä

Jean-Luc DEMARTY

Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtaja

---

(1)  EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1.

1

(2)  EUVL L 178, 1.7.2006, s. 24.

2

(3)  EUVL L 253, 25.9.2009, s. 3.

3

(4)  EUVL L 72, 20.3.2010, s. 15.

4

---

LIITE

Valkoisen sokerin, raakasokerin ja CN-koodiin 1702 90 95 kuuluvien tuotteiden edustavien hintojen ja tuonnissa sovellettavien lisätullien muutetut määrät, joita sovelletaan 25 päivästä maaliskuuta 2010

| (EUR) |
| --- |
| CN-koodi | Edustava hinta 100 nettokilogrammalta tuotetta | Lisätulli 100 nettokilogrammalta tuotetta |
| 1701 11 10 (1) | 33,42 | 1,26 |
| 1701 11 90 (1) | 33,42 | 4,88 |
| 1701 12 10 (1) | 33,42 | 1,13 |
| 1701 12 90 (1) | 33,42 | 4,58 |
| 1701 91 00 (2) | 35,05 | 7,71 |
| 1701 99 10 (2) | 35,05 | 3,82 |
| 1701 99 90 (2) | 35,05 | 3,82 |
| 1702 90 95 (3) | 0,35 | 0,31 |

(EUR)

CN-koodi

Edustava hinta 100 nettokilogrammalta tuotetta

Lisätulli 100 nettokilogrammalta tuotetta

1701 11 10 (1)

33,42

1,26

1701 11 90 (1)

33,42

4,88

1701 12 10 (1)

33,42

1,13

1701 12 90 (1)

33,42

4,58

1701 91 00 (2)

35,05

7,71

1701 99 10 (2)

35,05

3,82

1701 99 90 (2)

35,05

3,82

1702 90 95 (3)

0,35

0,31

---

(1)  Vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä IV olevassa III kohdassa määritellylle vakiolaadulle.

(2)  Vahvistetaan asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä IV olevassa II kohdassa määritellylle vakiolaadulle.

(3)  Vahvistetaan yhden prosentin sakkaroosipitoisuudelle.

---

PÄÄTÖKSET

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/13 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/13

---

KOMISSION PÄÄTÖS,

annettu 15 päivänä joulukuuta 2009,

valtiontuista, jotka Saksa on myöntänyt tiettyjen Baijerin eläinterveydenhuollon toimintojen yhteydessä (C 24/06 (ex NN 75/2000))

(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9954)

(Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)

(2010/178/EU)

EUROOPAN KOMISSIO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,

on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa mainitun artiklan mukaisesti ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I   MENETTELY

| (1) | Komissiolle tehtiin 21 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä kantelu, joka koski Baijerin eläinterveydenhuollon (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’, toteuttamia toimenpiteitä. Sama kantelija lähetti sittemmin myös muita kirjeitä, jotka koskivat kyseistä kantelua. Tukiasia kirjattiin viitenumerolla NN 75/00. |
| --- | --- |

(1)

Komissiolle tehtiin 21 päivänä helmikuuta 2000 päivätyllä kirjeellä kantelu, joka koski Baijerin eläinterveydenhuollon (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’, toteuttamia toimenpiteitä. Sama kantelija lähetti sittemmin myös muita kirjeitä, jotka koskivat kyseistä kantelua. Tukiasia kirjattiin viitenumerolla NN 75/00.

| (2) | Komissio lähetti Saksalle useita kirjeitä, joissa käsiteltiin kyseistä kantelua. Saksa vastasi niihin toimittamalla tietoja 4 päivänä heinäkuuta 2000, 22 päivänä joulukuuta 2000, 22 päivänä marraskuuta 2002, 10 päivänä huhtikuuta 2003, 1 päivänä joulukuuta 2003 ja 27 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyillä kirjeillä. Saksan edustajien kanssa pidettiin kokous 17 päivänä heinäkuuta 2003. |
| --- | --- |

(2)

Komissio lähetti Saksalle useita kirjeitä, joissa käsiteltiin kyseistä kantelua. Saksa vastasi niihin toimittamalla tietoja 4 päivänä heinäkuuta 2000, 22 päivänä joulukuuta 2000, 22 päivänä marraskuuta 2002, 10 päivänä huhtikuuta 2003, 1 päivänä joulukuuta 2003 ja 27 päivänä kesäkuuta 2005 päivätyillä kirjeillä. Saksan edustajien kanssa pidettiin kokous 17 päivänä heinäkuuta 2003.

| (3) | Toimenpide oli otettu käyttöön vuonna 1974. Tiedusteluista huolimatta ei voitu näyttää toteen, että toimenpiteestä olisi ilmoitettu komissiolle. Sen vuoksi tuki siirrettiin ilmoittamatta jätettyjen tukien rekisteriin. |
| --- | --- |

(3)

Toimenpide oli otettu käyttöön vuonna 1974. Tiedusteluista huolimatta ei voitu näyttää toteen, että toimenpiteestä olisi ilmoitettu komissiolle. Sen vuoksi tuki siirrettiin ilmoittamatta jätettyjen tukien rekisteriin.

| (4) | Komissio ilmoitti Saksalle 7 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen (1) 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee kyseistä tukea. |
| --- | --- |

(4)

Komissio ilmoitti Saksalle 7 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen (1) 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee kyseistä tukea.

| (5) | Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa. |
| --- | --- |

(5)

Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä
   (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa.

| (6) | Komissiolle esitettiin huomautuksia 30 päivänä lokakuuta 2006, 2 päivänä marraskuuta 2006 ja 7 päivänä marraskuuta 2006 päivätyillä kirjeillä. |
| --- | --- |

(6)

Komissiolle esitettiin huomautuksia 30 päivänä lokakuuta 2006, 2 päivänä marraskuuta 2006 ja 7 päivänä marraskuuta 2006 päivätyillä kirjeillä.

| (7) | Saksa esitti huomautuksensa 6 päivänä marraskuuta 2006, 22 päivänä tammikuuta 2007, 25 päivänä heinäkuuta 2008 ja 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyillä kirjeillä. |
| --- | --- |

(7)

Saksa esitti huomautuksensa 6 päivänä marraskuuta 2006, 22 päivänä tammikuuta 2007, 25 päivänä heinäkuuta 2008 ja 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyillä kirjeillä.

II   KUVAUS

| (8) | Toimenpiteen toteutus perustuu maatalousalan tukea Baijerissa koskevan lain (Gesetz zur Förderung der bayerischen Landwirtschaft), jäljempänä ’LwFöG’, 14 §:n 1 momenttiin. |
| --- | --- |

(8)

Toimenpiteen toteutus perustuu maatalousalan tukea Baijerissa koskevan lain (Gesetz zur Förderung der bayerischen Landwirtschaft), jäljempänä ’LwFöG’, 14 §:n 1 momenttiin.

| (9) | Toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen. |
| --- | --- |

(9)

Toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen.

| (10) | Toimenpiteen edunsaajia ovat viljelijät ja kalastajat (molempiin ryhmiin viitataan jäljempänä yhteisnimityksellä ’viljelijät’). |
| --- | --- |

(10)

Toimenpiteen edunsaajia ovat viljelijät ja kalastajat (molempiin ryhmiin viitataan jäljempänä yhteisnimityksellä ’viljelijät’).

| (11) | Toimenpiteen edunsaajiin lukeutuu lisäksi Baijerin eläinterveydenhuolto (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’. |
| --- | --- |

(11)

Toimenpiteen edunsaajiin lukeutuu lisäksi Baijerin eläinterveydenhuolto (Tiergesundheitsdienst Bayern), jäljempänä ’TGD’.

| (12) | Toimenpide rahoitetaan Baijerin osavaltion sekä Baijerin eläintautirahaston (Bayerische Tierseuchenkasse), jäljempänä ’BTSK’, varoin. |
| --- | --- |

(12)

Toimenpide rahoitetaan Baijerin osavaltion sekä Baijerin eläintautirahaston (Bayerische Tierseuchenkasse), jäljempänä ’BTSK’, varoin.

| (13) | Vaikka viljelijöiden hyväksi toteutettavia toimenpiteitä kutsutaan yleisiksi toimenpiteiksi, kyse on toimenpiteistä, jotka toteutetaan ainoastaan Baijerin viljelijöiden hyväksi. Saksan mukaan kyse on lisäksi puhtaasti ennalta ehkäisevistä erityistoimenpiteistä, jotka liittyvät maidon- ja lihantuotantoon, sika-, siipikarja- ja lammastalouteen sekä kalanviljelyyn. Eläinkannat tutkitaan noudattaen tiettyä ohjelmaa, jossa otetaan huomioon eläintauteihin liittyvät erityisriskit tai eläintautien ehkäisemis- ja valvontakriteerit. Saksa on lisäksi ilmoittanut, että tukea myönnetään vain yleishyödyllisiin yleistoimenpiteisiin, jotka menevät yksittäisiä eläintenpitäjiä koskevia yleisiä säännöksiä pitemmälle (6 päivänä marraskuuta 2006 päivätty kirje, sivu 4). |
| --- | --- |

(13)

Vaikka viljelijöiden hyväksi toteutettavia toimenpiteitä kutsutaan yleisiksi toimenpiteiksi, kyse on toimenpiteistä, jotka toteutetaan ainoastaan Baijerin viljelijöiden hyväksi. Saksan mukaan kyse on lisäksi puhtaasti ennalta ehkäisevistä erityistoimenpiteistä, jotka liittyvät maidon- ja lihantuotantoon, sika-, siipikarja- ja lammastalouteen sekä kalanviljelyyn. Eläinkannat tutkitaan noudattaen tiettyä ohjelmaa, jossa otetaan huomioon eläintauteihin liittyvät erityisriskit tai eläintautien ehkäisemis- ja valvontakriteerit. Saksa on lisäksi ilmoittanut, että tukea myönnetään vain yleishyödyllisiin yleistoimenpiteisiin, jotka menevät yksittäisiä eläintenpitäjiä koskevia yleisiä säännöksiä pitemmälle (6 päivänä marraskuuta 2006 päivätty kirje, sivu 4).

| (14) | Maatiloilla toteutetaan seuraavanlaisia toimenpiteitä: jatkuva valvonta testien ja/tai seulonnan avulla, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen. |
| --- | --- |

(14)

Maatiloilla toteutetaan seuraavanlaisia toimenpiteitä: jatkuva valvonta testien ja/tai seulonnan avulla, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen.

| (15) | Saksan ilmoituksen mukaan johdanto-osan 14 kappaleessa luetellut toiminnot muodostavat perustan viljelijöiden ohjeistamiseksi tarkoituksenmukaisista ennaltaehkäisy- ja hoitotoimenpiteistä. Saksan toimittamien tietojen mukaan toiminnot, joiden suorittaja on yleensä eläinlääkäri (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset), eivät kuitenkaan sisälly näihin yleistoimenpiteisiin. |
| --- | --- |

(15)

Saksan ilmoituksen mukaan johdanto-osan 14 kappaleessa luetellut toiminnot muodostavat perustan viljelijöiden ohjeistamiseksi tarkoituksenmukaisista ennaltaehkäisy- ja hoitotoimenpiteistä. Saksan toimittamien tietojen mukaan toiminnot, joiden suorittaja on yleensä eläinlääkäri (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset), eivät kuitenkaan sisälly näihin yleistoimenpiteisiin.

| (16) | Viljelijöiltä ei veloiteta maksua yleistoimenpiteistä. He eivät kuitenkaan voi pyytää näiden toimenpiteiden toteuttamista vaan niistä vastaava TGD toteuttaa ne omasta aloitteestaan. |
| --- | --- |

(16)

Viljelijöiltä ei veloiteta maksua yleistoimenpiteistä. He eivät kuitenkaan voi pyytää näiden toimenpiteiden toteuttamista vaan niistä vastaava TGD toteuttaa ne omasta aloitteestaan.

| (17) | Baijerin osavaltio korvaa TGD:lle toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset. LwFöG:n 14 §:n 1 momentin 2 alamomentin mukaan valtionavustuksilla katetaan 50 prosenttia välttämättömistä kuluista. |
| --- | --- |

(17)

Baijerin osavaltio korvaa TGD:lle toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset. LwFöG:n 14 §:n 1 momentin 2 alamomentin mukaan valtionavustuksilla katetaan 50 prosenttia välttämättömistä kuluista.

| (18) | Osa TGD:n henkilöstökuluista ja aineellisista kuluista katetaan lisäksi BTSK:n varoin (ks. valtiontukiasiat NN 23/07, N 426/03 ja N 81/04). Korvaukset kattavat kaiken kaikkiaan jopa 100 prosenttia kustannuksista. |
| --- | --- |

(18)

Osa TGD:n henkilöstökuluista ja aineellisista kuluista katetaan lisäksi BTSK:n varoin (ks. valtiontukiasiat NN 23/07, N 426/03 ja N 81/04). Korvaukset kattavat kaiken kaikkiaan jopa 100 prosenttia kustannuksista.

| (19) | TGD:n hyväksi toteutettuja toimia käsitellään seuraavassa. |
| --- | --- |

(19)

TGD:n hyväksi toteutettuja toimia käsitellään seuraavassa.

| (20) | LwFöG:n mukaisesti ainoastaan puolet TGD:n välttämättömistä kuluista korvataan valtion varoista. Saksan toimittamien tietojen mukaan korvauksella voidaan kuitenkin käytännössä kattaa jopa 100 prosenttia kuluista. |
| --- | --- |

(20)

LwFöG:n mukaisesti ainoastaan puolet TGD:n välttämättömistä kuluista korvataan valtion varoista. Saksan toimittamien tietojen mukaan korvauksella voidaan kuitenkin käytännössä kattaa jopa 100 prosenttia kuluista.

| (21) | TGD on saanut tukea vuodesta 1974. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission toimivaltuuksiin periä tuki takaisin sovelletaan kymmenen vuoden vanhentumisaikaa. Komission aloitti tutkintamenettelynsä vuonna 2000. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdassa säädetty kymmenen vuoden vanhentumisaika ulottuu tämän vuoksi vuoteen 1990. Ennen tätä ajankohtaa maksettuja tukia ei tästä syystä tutkita perusteellisemmin. |
| --- | --- |

(21)

TGD on saanut tukea vuodesta 1974. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission toimivaltuuksiin periä tuki takaisin sovelletaan kymmenen vuoden vanhentumisaikaa. Komission aloitti tutkintamenettelynsä vuonna 2000. Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 2 kohdassa säädetty kymmenen vuoden vanhentumisaika ulottuu tämän vuoksi vuoteen 1990. Ennen tätä ajankohtaa maksettuja tukia ei tästä syystä tutkita perusteellisemmin.

| (22) | Saksan toimittamat talousarviotiedot, jotka ovat tämän päätöksen liitteenä, koskevat vastaavasti maksuja, jotka on suoritettu TGD:lle vuosina 1990–2008 julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi. |
| --- | --- |

(22)

Saksan toimittamat talousarviotiedot, jotka ovat tämän päätöksen liitteenä, koskevat vastaavasti maksuja, jotka on suoritettu TGD:lle vuosina 1990–2008 julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi.

| (23) | Alustavan tutkinnan jälkeen oli epävarmaa, oliko TGD saanut kilpailuedun julkisten varojen ja BTSK:n suorittamien maksujen perusteella. |
| --- | --- |

(23)

Alustavan tutkinnan jälkeen oli epävarmaa, oliko TGD saanut kilpailuedun julkisten varojen ja BTSK:n suorittamien maksujen perusteella.

| (24) | Kantelija väitti lisäksi, että tietyt TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset/diagnostiset ja terapeuttiset (hoito)toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi. TGD toimi voittoa tavoittelevana yrityksenä näiden toimintojen osalta. |
| --- | --- |

(24)

Kantelija väitti lisäksi, että tietyt TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset/diagnostiset ja terapeuttiset (hoito)toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi. TGD toimi voittoa tavoittelevana yrityksenä näiden toimintojen osalta.

| (25) | Kantelijan mukaan tämä on mahdollista pelkästään siitä syystä, että TGD saa avustuksia yleistoimenpiteiden toteuttamiseen ja pystyy sen vuoksi tarjoamaan kliinisiä/diagnostisia ja terapeuttisia palveluita tuntuvasti edullisemmin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit, jotka eivät saa avustuksia. Kantelijan mukaan TGD:n eläinlääkäreillä, jotka ovat jo paikkakunnalla, on lisäksi hyvät mahdollisuudet sopimusten tekoon ja matkakustannussäästöihin. |
| --- | --- |

(25)

Kantelijan mukaan tämä on mahdollista pelkästään siitä syystä, että TGD saa avustuksia yleistoimenpiteiden toteuttamiseen ja pystyy sen vuoksi tarjoamaan kliinisiä/diagnostisia ja terapeuttisia palveluita tuntuvasti edullisemmin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit, jotka eivät saa avustuksia. Kantelijan mukaan TGD:n eläinlääkäreillä, jotka ovat jo paikkakunnalla, on lisäksi hyvät mahdollisuudet sopimusten tekoon ja matkakustannussäästöihin.

| (26) | Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (4) mukaan komissio arvioi, soveltuvatko sääntöjenvastaiset tuet yhteismarkkinoille, sellaisten kriteerien mukaan, jotka on vahvistettu tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen perusteella. Aloittaessaan menettelyn komissiolla ei ollut käytettävissään riittävästi tietoja voidakseen olla varma siitä, että viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet olivat unionin määräysten eli maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen sekä kalastus- ja vesiviljelyalan valtion tukien tutkimista koskevien suuntaviivojen edellytysten mukaisia. Komissio kehotti tämän vuoksi Saksaa toimittamaan tarvittavat tiedot. |
| --- | --- |

(26)

Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen (4) mukaan komissio arvioi, soveltuvatko sääntöjenvastaiset tuet yhteismarkkinoille, sellaisten kriteerien mukaan, jotka on vahvistettu tuen myöntämisajankohtana voimassa olevien sääntöjen perusteella. Aloittaessaan menettelyn komissiolla ei ollut käytettävissään riittävästi tietoja voidakseen olla varma siitä, että viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet olivat unionin määräysten eli maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen sekä kalastus- ja vesiviljelyalan valtion tukien tutkimista koskevien suuntaviivojen edellytysten mukaisia. Komissio kehotti tämän vuoksi Saksaa toimittamaan tarvittavat tiedot.

| (27) | Komissio pyysi 12 päivänä joulukuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Saksalta vahvistusta sille, oliko tarkasteltavina olevien tukien myöntämistä jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeen, ja jos oli, toimittamaan tiedot, jotka tarvitaan sen arvioimiseksi, noudattavatko tuet maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja vuosiksi 2007–2013 (5), jäljempänä ’suuntaviivat’, joilla korvattiin 1 päivänä helmikuuta 2000 annetut yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (6), jäljempänä ’yhteisön suuntaviivat’, 1 päivästä tammikuuta 2007, ja suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten (7), jäljempänä ’vuonna 2008 annetut suuntaviivat’. Saksa ilmoitti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tukien myöntämistä maatalousalalla oli jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeenkin, ja toimitti lisäksi pyydetyt tiedot. |
| --- | --- |

(27)

Komissio pyysi 12 päivänä joulukuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Saksalta vahvistusta sille, oliko tarkasteltavina olevien tukien myöntämistä jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeen, ja jos oli, toimittamaan tiedot, jotka tarvitaan sen arvioimiseksi, noudattavatko tuet maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja vuosiksi 2007–2013 (5), jäljempänä ’suuntaviivat’, joilla korvattiin 1 päivänä helmikuuta 2000 annetut yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta (6), jäljempänä ’yhteisön suuntaviivat’, 1 päivästä tammikuuta 2007, ja suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten (7), jäljempänä ’vuonna 2008 annetut suuntaviivat’. Saksa ilmoitti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tukien myöntämistä maatalousalalla oli jatkettu 1 päivän tammikuuta 2008 jälkeenkin, ja toimitti lisäksi pyydetyt tiedot.

III   SAKSAN HUOMAUTUKSET

| (28) | Saksa väitti, että Baijerin osavaltion ja BTSK:n yleistoimenpiteiden toteuttamiseen myöntämät määrät ovat yleishyödyllisten julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettavia korvauksia. Saksa viittasi oikeuskäytäntöön, jonka mukaan valtion maksamat korvaukset julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä eivät tietyin edellytyksin ole valtiontukia. Saksan näkemyksen mukaan toimenpiteitä ei tämän vuoksi ole syytä katsoa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi valtiontuiksi. |
| --- | --- |

(28)

Saksa väitti, että Baijerin osavaltion ja BTSK:n yleistoimenpiteiden toteuttamiseen myöntämät määrät ovat yleishyödyllisten julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettavia korvauksia. Saksa viittasi oikeuskäytäntöön, jonka mukaan valtion maksamat korvaukset julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä eivät tietyin edellytyksin ole valtiontukia. Saksan näkemyksen mukaan toimenpiteitä ei tämän vuoksi ole syytä katsoa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi valtiontuiksi.

| (29) | Saksa katsoi, että yleistoimenpiteet edistävät eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kuluttajansuojaa ja eläintensuojelua. Yleistoimenpiteiden toteutus on sen vuoksi ennen kaikkea yleisen edun mukaista. |
| --- | --- |

(29)

Saksa katsoi, että yleistoimenpiteet edistävät eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kuluttajansuojaa ja eläintensuojelua. Yleistoimenpiteiden toteutus on sen vuoksi ennen kaikkea yleisen edun mukaista.

| (30) | Saksan näkemyksen mukaan yleistoimenpiteiden toteutuksen tuloksena saavutetaan huomattava määrä tietämystä, jota voidaan jatkossa esitellä kotimaisissa ja kansainvälisisissä ammattijulkaisuissa ja tieteellisissä esitelmissä. Suuri osa yleistoimenpiteiden kautta saavutetuista tuloksista on siten Saksan mukaan unionin asiantuntijoiden saatavilla. |
| --- | --- |

(30)

Saksan näkemyksen mukaan yleistoimenpiteiden toteutuksen tuloksena saavutetaan huomattava määrä tietämystä, jota voidaan jatkossa esitellä kotimaisissa ja kansainvälisisissä ammattijulkaisuissa ja tieteellisissä esitelmissä. Suuri osa yleistoimenpiteiden kautta saavutetuista tuloksista on siten Saksan mukaan unionin asiantuntijoiden saatavilla.

| (31) | Saksa ilmoitti myös, että yleistoimenpideohjelman puitteissa ei suoritettu hoitotoimintoja eli eläinlääkäreiden tavanomaisesti suorittamia toimintoja (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset). TGD harjoittaa tämän tuetun ohjelman lisäksi voittoa tavoittelevaa toimintaa (hoitotoimintaa). Kyseisen toiminnan osuus kaikista eläinlääkäritoiminnoista on kuitenkin alle viisi prosenttia. Voittoa tavoittelevan toiminnan osuus TGD:n vuotuisesta kokonaisliikevaihdosta on 2,6–2,85 prosenttia. |
| --- | --- |

(31)

Saksa ilmoitti myös, että yleistoimenpideohjelman puitteissa ei suoritettu hoitotoimintoja eli eläinlääkäreiden tavanomaisesti suorittamia toimintoja (esimerkiksi lääkehoito tai rokotukset). TGD harjoittaa tämän tuetun ohjelman lisäksi voittoa tavoittelevaa toimintaa (hoitotoimintaa). Kyseisen toiminnan osuus kaikista eläinlääkäritoiminnoista on kuitenkin alle viisi prosenttia. Voittoa tavoittelevan toiminnan osuus TGD:n vuotuisesta kokonaisliikevaihdosta on 2,6–2,85 prosenttia.

| (32) | Ristikkäistukien mahdollisuus voidaan sulkea pois tekemällä selkeä ja havainnollinen ero yleistoimenpiteiden ja voittoa tavoittelevan toiminnan välillä. Tämä voidaan varmistaa erittäin pitkällisen ja yksityiskohtaisen laskutustavan ja kattavien tarkastusten avulla. |
| --- | --- |

(32)

Ristikkäistukien mahdollisuus voidaan sulkea pois tekemällä selkeä ja havainnollinen ero yleistoimenpiteiden ja voittoa tavoittelevan toiminnan välillä. Tämä voidaan varmistaa erittäin pitkällisen ja yksityiskohtaisen laskutustavan ja kattavien tarkastusten avulla.

IV   ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

| (33) | Asianomaiset toistivat näkemyksensä, jonka mukaan TGD ei toteuteta palkkaamiensa eläinlääkäreiden kautta ainoastaan ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä vaan suorittaa niiden välityksellä myös hoitotoimintoja. |
| --- | --- |

(33)

Asianomaiset toistivat näkemyksensä, jonka mukaan TGD ei toteuteta palkkaamiensa eläinlääkäreiden kautta ainoastaan ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä vaan suorittaa niiden välityksellä myös hoitotoimintoja.

| (34) | Asianomaiset eivät väittäneet, että näiden hoitotoimintojen suorittamiseen myönnettäisiin suoraa taloudellista tukea, vaan ne korostivat, että TGD voi suorittaa vastaavanlaisia toimintoja huomattavasti edullisemmin ehdoin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit. |
| --- | --- |

(34)

Asianomaiset eivät väittäneet, että näiden hoitotoimintojen suorittamiseen myönnettäisiin suoraa taloudellista tukea, vaan ne korostivat, että TGD voi suorittaa vastaavanlaisia toimintoja huomattavasti edullisemmin ehdoin kuin ammattiaan itsenäisesti harjoittavat eläinlääkärit.

| (35) | Näkemyksestä, jonka mukaan viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet eivät olisi maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen eivätkä sovellettavien säännösten mukaisia, ei pidetty kiinni. Myöskään tuen rahoitustapaa ei vastustettu. |
| --- | --- |

(35)

Näkemyksestä, jonka mukaan viljelijöiden hyväksi myönnetyt tuet eivät olisi maatalousalan valtiontuesta annettujen suuntaviivojen eivätkä sovellettavien säännösten mukaisia, ei pidetty kiinni. Myöskään tuen rahoitustapaa ei vastustettu.

V   TOIMENPITEEN ARVIOINTI

| (36) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. |
| --- | --- |

(36)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

| (37) | Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että ratkaistaessa, onko jokin valtion toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, saako tuensaajayritys sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (8), tai vapauttaako toimenpide yrityksen sellaisista kustannuksista, jotka olisivat muuten kuluttaneet sen varoja (9). |
| --- | --- |

(37)

Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että ratkaistaessa, onko jokin valtion toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, saako tuensaajayritys sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan (8), tai vapauttaako toimenpide yrityksen sellaisista kustannuksista, jotka olisivat muuten kuluttaneet sen varoja (9).

| (38) | Ensinäkemältä vaikuttaa siltä, että nämä edellytykset täyttyvät. |
| --- | --- |

(38)

Ensinäkemältä vaikuttaa siltä, että nämä edellytykset täyttyvät.

| (39) | Toimenpide rahoitetaan valtion varoista. Toimenpide suosii tiettyjä yrityksiä – baijerilaisia viljelijöitä – jotka saavat tuetut palvelut maksutta. Koska kyseiset yritykset toimivat markkinoilla, joilla käydään tiukkaa kansainvälistä kilpailua, toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua (10). Tuki vaikuttaa lisäksi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (11). |
| --- | --- |

(39)

Toimenpide rahoitetaan valtion varoista. Toimenpide suosii tiettyjä yrityksiä – baijerilaisia viljelijöitä – jotka saavat tuetut palvelut maksutta. Koska kyseiset yritykset toimivat markkinoilla, joilla käydään tiukkaa kansainvälistä kilpailua, toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua (10). Tuki vaikuttaa lisäksi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (11).

| (40) | Toimenpiteessä on tämän vuoksi kyse tuesta, johon sovelletaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa. Tästä seuraa, että on tutkittava, voidaanko kyseiseen tukeen soveltaa poikkeusta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisperiaatteesta, jonka mukaan valtiontuet eivät sovellu sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(40)

Toimenpiteessä on tämän vuoksi kyse tuesta, johon sovelletaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa. Tästä seuraa, että on tutkittava, voidaanko kyseiseen tukeen soveltaa poikkeusta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisperiaatteesta, jonka mukaan valtiontuet eivät sovellu sisämarkkinoille.

| (41) | Viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutetut yleistoimenpiteet ja TGD:lle vuosina 1990–2004 maksetut korvaukset yleistoimenpiteiden toteuttamisesta pantiin täytäntöön ilman, että asiasta olisi ilmoitettu komissiolle. Toimenpiteet ovat sääntöjenvastaisia, sillä niiden myöntäminen rikkoo SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. |
| --- | --- |

(41)

Viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutetut yleistoimenpiteet ja TGD:lle vuosina 1990–2004 maksetut korvaukset yleistoimenpiteiden toteuttamisesta pantiin täytäntöön ilman, että asiasta olisi ilmoitettu komissiolle. Toimenpiteet ovat sääntöjenvastaisia, sillä niiden myöntäminen rikkoo SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.

| (42) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen valtiontukien myöntämiskielto ei kuitenkaan ole poikkeukseton. Komissio on tutkinut, voidaanko toimenpiteeseen soveltaa poikkeuksia tai vapauksia tukien myöntämistä koskevasta kiellosta, josta määrätään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa. |
| --- | --- |

(42)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukainen valtiontukien myöntämiskielto ei kuitenkaan ole poikkeukseton. Komissio on tutkinut, voidaanko toimenpiteeseen soveltaa poikkeuksia tai vapauksia tukien myöntämistä koskevasta kiellosta, josta määrätään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa.

| (43) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksen myöntämisedellytyksiä, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi taikka tukea tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden taloudellisen haitan korvaamiseksi, ei voida soveltaa tähän tukeen. |
| --- | --- |

(43)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksen myöntämisedellytyksiä, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi taikka tukea tiettyjen Saksan liittotasavallan alueiden taloudellisen haitan korvaamiseksi, ei voida soveltaa tähän tukeen.

| (44) | Komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat tietyn talousalueen kehityksen edistämistä, ei voida soveltaa tähän tukeen, sillä toimenpiteellä ei tueta taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. |
| --- | --- |

(44)

Komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat tietyn talousalueen kehityksen edistämistä, ei voida soveltaa tähän tukeen, sillä toimenpiteellä ei tueta taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma.

| (45) | SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa määrätyn poikkeuksen osalta riittää, kun todetaan, että kyseisellä tuella ei edistetä Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä pyritä poistamaan Saksan liittotasavallan taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Tavoitteena ei ole myöskään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen. |
| --- | --- |

(45)

SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa määrätyn poikkeuksen osalta riittää, kun todetaan, että kyseisellä tuella ei edistetä Euroopan yhteistä etua koskevaa tärkeää hanketta eikä pyritä poistamaan Saksan liittotasavallan taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Tavoitteena ei ole myöskään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistäminen.

| (46) | Saksa ja muut asianomaiset eivät ole vedonneet mainittuihin poikkeuksiin tai vapautuksiin tutkintamenettelyn aikana. |
| --- | --- |

(46)

Saksa ja muut asianomaiset eivät ole vedonneet mainittuihin poikkeuksiin tai vapautuksiin tutkintamenettelyn aikana.

| (47) | Ainoa poikkeus, joka voisi tulla kyseeseen, on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuva poikkeus. Kyseisen määräyksen mukaan valtiontukea voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana, jos tuki on tarkoitettu tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. |
| --- | --- |

(47)

Ainoa poikkeus, joka voisi tulla kyseeseen, on sen vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuva poikkeus. Kyseisen määräyksen mukaan valtiontukea voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana, jos tuki on tarkoitettu tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

| (48) | Koska kyse on tuesta viljelijöiden hyväksi, siihen sovelletaan maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja sekä suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten. Kuten johdanto-osan 26 kappaleessa todetaan, komissio tutkii näiden sääntöjenvastaisiksi valtiontuiksi toteamiensa toimenpiteiden soveltuvuuden sisämarkkinoille tukien myöntämisen aikaan voimassa olleiden säännösten ja määräysten mukaan vahvistettujen kriteerien perusteella. |
| --- | --- |

(48)

Koska kyse on tuesta viljelijöiden hyväksi, siihen sovelletaan maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevia suuntaviivoja sekä suuntaviivoja kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista varten. Kuten johdanto-osan 26 kappaleessa todetaan, komissio tutkii näiden sääntöjenvastaisiksi valtiontuiksi toteamiensa toimenpiteiden soveltuvuuden sisämarkkinoille tukien myöntämisen aikaan voimassa olleiden säännösten ja määräysten mukaan vahvistettujen kriteerien perusteella.

| (49) | Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen mukaan kyseisiin toimenpiteisiin sovelletaan maatalousalan valtiontuesta annettuja yhteisön suuntaviivoja. Ennen yhteisön suuntaviivojen voimaantuloa eli ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyt tuet arvioidaan kuitenkin 10 päivänä marraskuuta 1986 annetun komission valmisteluasiakirjan (12) perusteella. |
| --- | --- |

(49)

Valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annetun komission ilmoituksen mukaan kyseisiin toimenpiteisiin sovelletaan maatalousalan valtiontuesta annettuja yhteisön suuntaviivoja. Ennen yhteisön suuntaviivojen voimaantuloa eli ennen 1 päivää tammikuuta 2000 myönnetyt tuet arvioidaan kuitenkin 10 päivänä marraskuuta 1986 annetun komission valmisteluasiakirjan (12) perusteella.

| (50) | Yhteisön suuntaviivojen 11.4.1 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Jos viljelijä menettää karjaa eläintaudin vuoksi tai jos viljelijän sato vahingoittuu kasvitaudin vuoksi, aiheutunutta vahinkoa ei yleensä pidetä perustamissopimuksessa tarkoitettuna luonnonmullistuksena eikä poikkeuksellisena tapahtumana.” |
| --- | --- |

(50)

Yhteisön suuntaviivojen 11.4.1 kohdassa todetaan seuraavaa: ”Jos viljelijä menettää karjaa eläintaudin vuoksi tai jos viljelijän sato vahingoittuu kasvitaudin vuoksi, aiheutunutta vahinkoa ei yleensä pidetä perustamissopimuksessa tarkoitettuna luonnonmullistuksena eikä poikkeuksellisena tapahtumana.”

| (51) | Tällaisissa tapauksissa komissio voi hyväksyä menetysten korvaamiseksi maksettavat tuet ja uusien menetysten estämiseksi maksettavat tuet ainoastaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Mainitussa alakohdassa määrätään, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. |
| --- | --- |

(51)

Tällaisissa tapauksissa komissio voi hyväksyä menetysten korvaamiseksi maksettavat tuet ja uusien menetysten estämiseksi maksettavat tuet ainoastaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Mainitussa alakohdassa määrätään, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

| (52) | Tarkasteltavana olevaan viljelijöiden hyväksi myönnettävään tukeen sovelletaan yhteisön suuntaviivojen 11 kohtaa, sillä toimenpiteillä edistetään eläintautien ehkäisyä ja valvontaa. Komissio arvioi eläintautien ehkäisyyn ja valvontaan myönnettävät tuet yhteisön suuntaviivojen 11.4 kohdan perusteella. Kyseiset tuet katsotaan SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisiksi, kun seuraavat edellytykset täyttyvät: |
| --- | --- |

(52)

Tarkasteltavana olevaan viljelijöiden hyväksi myönnettävään tukeen sovelletaan yhteisön suuntaviivojen 11 kohtaa, sillä toimenpiteillä edistetään eläintautien ehkäisyä ja valvontaa. Komissio arvioi eläintautien ehkäisyyn ja valvontaan myönnettävät tuet yhteisön suuntaviivojen 11.4 kohdan perusteella. Kyseiset tuet katsotaan SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisiksi, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:

| (53) | Toimenpiteen on oltava osa unionin, jäsenvaltion tai alueen tasolla toteutettavaa ohjelmaa, jonka tarkoituksena on taudin ennaltaehkäisy, valvonta tai hävittäminen (yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohta). Yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohdan mukaan on perustettava varojärjestelmä, joka yhdistetään tarvittaessa tukeen yksityisten kannustamiseksi osallistumaan vapaaehtoisesti ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin. Tästä seuraa, että tukitoimenpiteitä voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tauteihin, joihin viranomaisten on puututtava, mutta ei toimenpiteisiin, jotka viljelijöiden on kohtuuden nimessä itse otettava vastuulleen. |
| --- | --- |

(53)

Toimenpiteen on oltava osa unionin, jäsenvaltion tai alueen tasolla toteutettavaa ohjelmaa, jonka tarkoituksena on taudin ennaltaehkäisy, valvonta tai hävittäminen (yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohta). Yhteisön suuntaviivojen 11.4.2 kohdan mukaan on perustettava varojärjestelmä, joka yhdistetään tarvittaessa tukeen yksityisten kannustamiseksi osallistumaan vapaaehtoisesti ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin. Tästä seuraa, että tukitoimenpiteitä voidaan soveltaa ainoastaan sellaisiin tauteihin, joihin viranomaisten on puututtava, mutta ei toimenpiteisiin, jotka viljelijöiden on kohtuuden nimessä itse otettava vastuulleen.

| (54) | Tukitoimenpiteiden olisi oltava joko ennalta ehkäiseviä, korvaavia tai yhdistettyjä (yhteisön suuntaviivojen 11.4.3 kohta). |
| --- | --- |

(54)

Tukitoimenpiteiden olisi oltava joko ennalta ehkäiseviä, korvaavia tai yhdistettyjä (yhteisön suuntaviivojen 11.4.3 kohta).

| (55) | Tukien olisi oltava unionin eläinlääkintää ja kasvinsuojelua koskevassa lainsäädännössä vahvistettujen erityissäännösten mukaisia (yhteisön suuntaviivojen 11.4.4 kohta). |
| --- | --- |

(55)

Tukien olisi oltava unionin eläinlääkintää ja kasvinsuojelua koskevassa lainsäädännössä vahvistettujen erityissäännösten mukaisia (yhteisön suuntaviivojen 11.4.4 kohta).

| (56) | Tuilla voidaan kattaa enintään 100 prosenttia kustannuksista (yhteisön suuntaviivojen 11.4.5 kohta). Tukea ei saa myöntää, jos unionin lainsäädännössä edellytetään viljelijöiden vastaavan itse toimenpiteiden kustannuksista. |
| --- | --- |

(56)

Tuilla voidaan kattaa enintään 100 prosenttia kustannuksista (yhteisön suuntaviivojen 11.4.5 kohta). Tukea ei saa myöntää, jos unionin lainsäädännössä edellytetään viljelijöiden vastaavan itse toimenpiteiden kustannuksista.

| (57) | Näiden edellytysten täyttymistä tarkastellaan seuraavassa. |
| --- | --- |

(57)

Näiden edellytysten täyttymistä tarkastellaan seuraavassa.

| (58) | Toimenpiteet ovat osa alueen (Baijerin) tasolla toteutettavaa ohjelmaa. Niiden tavoitteena on eläintautien ehkäiseminen ja valvonta. Tämä ilmenee LwFöG:ssä nimenomaisesti vahvistetusta tavoiteasettelusta (”toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen”) ja toteutetuista yleistoimenpiteistä. Tarkasteltavina olevilla toimenpiteillä on tarkoitus torjua tarttuviä eläintauteja, mukaan lukien monien eri tekijöiden aiheuttamat taudit ja zoonoosit. Lisäksi toimenpiteillä pyritään optimoimaan lääkehoidon käyttö ja vähentämään sitä. Eri eläinlajien tärkeimmät taudit ovat seuraavat: nautaeläimet ja lampaat: zoonoosit, q-kuume, paratuberkuloosi, tarttuva spongiforminen enkefalopatia ja utaretulehus; siat ja siipikarja: zoonoosit, salmonellat, Escherichia coli ja enteriitti. Lisäksi tarkoituksena on kehittää ja arvioida virusinfektioiden havainto- ja diagnosointimenetelmiä ja -menettelyitä. |
| --- | --- |

(58)

Toimenpiteet ovat osa alueen (Baijerin) tasolla toteutettavaa ohjelmaa. Niiden tavoitteena on eläintautien ehkäiseminen ja valvonta. Tämä ilmenee LwFöG:ssä nimenomaisesti vahvistetusta tavoiteasettelusta (”toimenpiteen tarkoituksena on eläinperäisten elintarvikkeiden hygienian varmistaminen ja parantaminen”) ja toteutetuista yleistoimenpiteistä. Tarkasteltavina olevilla toimenpiteillä on tarkoitus torjua tarttuviä eläintauteja, mukaan lukien monien eri tekijöiden aiheuttamat taudit ja zoonoosit. Lisäksi toimenpiteillä pyritään optimoimaan lääkehoidon käyttö ja vähentämään sitä. Eri eläinlajien tärkeimmät taudit ovat seuraavat: nautaeläimet ja lampaat: zoonoosit, q-kuume, paratuberkuloosi, tarttuva spongiforminen enkefalopatia ja utaretulehus; siat ja siipikarja: zoonoosit, salmonellat, Escherichia coli ja enteriitti. Lisäksi tarkoituksena on kehittää ja arvioida virusinfektioiden havainto- ja diagnosointimenetelmiä ja -menettelyitä.

| (59) | Yleistoimenpiteillä edistetään unionin tavoitteena olevaa eläinten hyvän terveyden turvaamista. Komissiolla ei ole myöskään mitään näyttöä siitä, että toimenpiteet voisivat rikkoa unionin eläinlääkintälainsäädäntöä. |
| --- | --- |

(59)

Yleistoimenpiteillä edistetään unionin tavoitteena olevaa eläinten hyvän terveyden turvaamista. Komissiolla ei ole myöskään mitään näyttöä siitä, että toimenpiteet voisivat rikkoa unionin eläinlääkintälainsäädäntöä.

| (60) | Ohjelmasta myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia. Ohjelmasta ei myönnetä tukia, jos viljelijöiden on unionin oikeuden mukaan katettava kustannukset itse. |
| --- | --- |

(60)

Ohjelmasta myönnettävän tuen enimmäisintensiteetti on 100 prosenttia. Ohjelmasta ei myönnetä tukia, jos viljelijöiden on unionin oikeuden mukaan katettava kustannukset itse.

| (61) | Baijerin osavaltio kattaa 50 prosenttia maatalous- ja kalastusalalla toteutettavien yleistoimenpiteiden kustannuksista. Saksa ilmoitti komissiolle menettelyn aloittamisen jälkeen esittämässään kannanotossa, että myös BTSK ottaisi vastuulleen osan kustannuksista. BTSK on julkinen laitos, jota rahoitetaan veroluonteisilla maksuilla. Baijerin osavaltion ja BTSK:n varoista rahoitettava osa tuen rahoituksesta on rajattu 100 prosenttiin, mutta se on käytännössä tätä pienempi. Komissio on hyväksynyt aiemmin useaan otteeseen BTSK:n rahoittamisen veroluonteisilla maksuilla (13). Komissiolla ei tämän vuoksi ole mitään syytä tutkia näitä veroluonteisia maksuja toistamiseen perusteellisesti. Kantelija ja muut asianomaiset eivät ole vastustaneet BTSK:n rahoitustapaa (toisin sanoen kyseistä osaa tuen rahoituksesta). |
| --- | --- |

(61)

Baijerin osavaltio kattaa 50 prosenttia maatalous- ja kalastusalalla toteutettavien yleistoimenpiteiden kustannuksista. Saksa ilmoitti komissiolle menettelyn aloittamisen jälkeen esittämässään kannanotossa, että myös BTSK ottaisi vastuulleen osan kustannuksista. BTSK on julkinen laitos, jota rahoitetaan veroluonteisilla maksuilla. Baijerin osavaltion ja BTSK:n varoista rahoitettava osa tuen rahoituksesta on rajattu 100 prosenttiin, mutta se on käytännössä tätä pienempi. Komissio on hyväksynyt aiemmin useaan otteeseen BTSK:n rahoittamisen veroluonteisilla maksuilla (13). Komissiolla ei tämän vuoksi ole mitään syytä tutkia näitä veroluonteisia maksuja toistamiseen perusteellisesti. Kantelija ja muut asianomaiset eivät ole vastustaneet BTSK:n rahoitustapaa (toisin sanoen kyseistä osaa tuen rahoituksesta).

| (62) | Yhteisön suuntaviivat perustuvat samoihin periaatteisiin kuin 10 päivänä marraskuuta 1986 päivätty komission valmisteluasiakirja. Sama arviointi pätee tämän vuoksi myös viljelijöille vuosina 1990–1999 myönnettyihin tukiin, jotka on myös katsottava kyseisten periaatteien mukaisiksi. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(62)

Yhteisön suuntaviivat perustuvat samoihin periaatteisiin kuin 10 päivänä marraskuuta 1986 päivätty komission valmisteluasiakirja. Sama arviointi pätee tämän vuoksi myös viljelijöille vuosina 1990–1999 myönnettyihin tukiin, jotka on myös katsottava kyseisten periaatteien mukaisiksi. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

| (63) | Tarkasteltaessa tilannetta vuoden 2007 jälkeen voidaan todeta, että suuntaviivojen 133 kohdan mukaan komissio katsoo eläin- ja kasvitautien torjumisen vuoksi myönnettävän valtiontuen olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista, jos se täyttää kaikki perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 (14) 10 artiklassa asetetut edellytykset. Tässä yhteydessä on tarkasteltava vain tautien ennaltaehkäisyyn liittyviä toimenpiteitä, sillä tukia ei myönnetä hoitotoimenpiteisiin eikä vahinkojen korvaamiseen. |
| --- | --- |

(63)

Tarkasteltaessa tilannetta vuoden 2007 jälkeen voidaan todeta, että suuntaviivojen 133 kohdan mukaan komissio katsoo eläin- ja kasvitautien torjumisen vuoksi myönnettävän valtiontuen olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista, jos se täyttää kaikki perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta maataloustuotteiden tuottamisen alalla toimiviin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1857/2006 (14) 10 artiklassa asetetut edellytykset. Tässä yhteydessä on tarkasteltava vain tautien ennaltaehkäisyyn liittyviä toimenpiteitä, sillä tukia ei myönnetä hoitotoimenpiteisiin eikä vahinkojen korvaamiseen.

| (64) | Jos viljelijöille myönnettävällä tuella katetaan konsultointikustannuksia, kyse on suuntaviivojen 103 kohdassa tarkoitetusta teknisestä avusta. Komissio katsoo kyseisen kohdan mukaisesti, että teknistä apua varten myönnetyt valtiontuet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisia, jos tuki täyttää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklassa säädetyt edellytykset. |
| --- | --- |

(64)

Jos viljelijöille myönnettävällä tuella katetaan konsultointikustannuksia, kyse on suuntaviivojen 103 kohdassa tarkoitetusta teknisestä avusta. Komissio katsoo kyseisen kohdan mukaisesti, että teknistä apua varten myönnetyt valtiontuet ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisia, jos tuki täyttää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklassa säädetyt edellytykset.

| (65) | Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan mukaisesti tuet voidaan sallia seuraavasti. |
| --- | --- |

(65)

Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan mukaisesti tuet voidaan sallia seuraavasti.

| (66) | Tuet, joita myönnetään viljelijöille eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten esiintymisen torjuntaan tai hävittämiseen liittyvien terveystarkastusten, testeistä ja muista seulontatoimista aiheutuneiden kustannusten, rokotteiden, lääkkeiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinnan ja annostelun, teurastuskulujen ja viljelmien tuhoamiskustannusten korvaamiseksi, soveltuvat sisämarkkinoille. Tuki on myönnettävä luontoissuorituksena enintään 100 prosenttiin asti tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen saa liittyä tuottajille maksettavia suoria tukia (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohta). |
| --- | --- |

(66)

Tuet, joita myönnetään viljelijöille eläin- tai kasvitautien tai tuholaisten esiintymisen torjuntaan tai hävittämiseen liittyvien terveystarkastusten, testeistä ja muista seulontatoimista aiheutuneiden kustannusten, rokotteiden, lääkkeiden ja kasvinsuojeluaineiden hankinnan ja annostelun, teurastuskulujen ja viljelmien tuhoamiskustannusten korvaamiseksi, soveltuvat sisämarkkinoille. Tuki on myönnettävä luontoissuorituksena enintään 100 prosenttiin asti tuettujen palvelujen muodossa eikä siihen saa liittyä tuottajille maksettavia suoria tukia (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohta).

| (67) | Vakuutusjärjestelmistä saadut määrät ja kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet kyseisestä taudista, vähennetään tukikelpoisten kustannusten tai menetysten tuen enimmäismäärästä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta). |
| --- | --- |

(67)

Vakuutusjärjestelmistä saadut määrät ja kustannukset, jotka eivät ole aiheutuneet kyseisestä taudista, vähennetään tukikelpoisten kustannusten tai menetysten tuen enimmäismäärästä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta).

| (68) | Tuet on maksettava taudeista tai tuholaisista, joita varten on olemassa unionin tai kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten toimenpiteiden muodossa vahvistetut säännökset. Tuet on sen vuoksi maksettava osana unionin, kansallisen tai alueellisen tason julkista ohjelmaa, joka koskee kyseisen taudin tai tuholaisen ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä. Taudit tai tuholaisten esiintyminen on määriteltävä ohjelmassa tarkoin, ja siihen on sisällyttävä myös kuvaus kyseisistä toimenpiteistä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohta). |
| --- | --- |

(68)

Tuet on maksettava taudeista tai tuholaisista, joita varten on olemassa unionin tai kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten toimenpiteiden muodossa vahvistetut säännökset. Tuet on sen vuoksi maksettava osana unionin, kansallisen tai alueellisen tason julkista ohjelmaa, joka koskee kyseisen taudin tai tuholaisen ennaltaehkäisyä, valvontaa tai hävittämistä. Taudit tai tuholaisten esiintyminen on määriteltävä ohjelmassa tarkoin, ja siihen on sisällyttävä myös kuvaus kyseisistä toimenpiteistä (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohta).

| (69) | Tuki ei saa koskea tautia, jonka osalta unionin lainsäädännössä säädetään valvontatoimenpiteiden erityismaksuista, eikä toimenpiteitä, joiden osalta unionin lainsäädännössä säädetään, että kyseisten toimenpiteiden kustannuksista vastaa maatila, jollei kyseisten tukitoimenpiteiden kustannuksia voida korvata kokonaan tuottajilta perittävillä pakollisilla maksuilla (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohta). |
| --- | --- |

(69)

Tuki ei saa koskea tautia, jonka osalta unionin lainsäädännössä säädetään valvontatoimenpiteiden erityismaksuista, eikä toimenpiteitä, joiden osalta unionin lainsäädännössä säädetään, että kyseisten toimenpiteiden kustannuksista vastaa maatila, jollei kyseisten tukitoimenpiteiden kustannuksia voida korvata kokonaan tuottajilta perittävillä pakollisilla maksuilla (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohta).

| (70) | Eläintautien osalta tukea on myönnettävä Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (15) liitteessä mainituille taudeille. |
| --- | --- |

(70)

Eläintautien osalta tukea on myönnettävä Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (15) liitteessä mainituille taudeille.

| (71) | Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta, joka on aiheuttanut menot tai menetyksen. Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa tapahtumasta (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohta). |
| --- | --- |

(71)

Tukijärjestelmät on otettava käyttöön kolmen vuoden kuluessa tapahtumasta, joka on aiheuttanut menot tai menetyksen. Tuki on maksettava neljän vuoden kuluessa tapahtumasta (asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohta).

| (72) | Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti. |
| --- | --- |

(72)

Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti.

| (73) | Kuten johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, tuki kattaa erilaisia toimenpiteitä (jatkuva seuranta, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen), joiden ensisijaisena tavoitteena on tautien ennaltaehkäisy. Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tuki myönnetään tuettujen palvelujen muodossa. Tämän vuoksi kyseisten kustannusten kattamiseen myönnettävät tuet voidaan hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohdan nojalla. |
| --- | --- |

(73)

Kuten johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, tuki kattaa erilaisia toimenpiteitä (jatkuva seuranta, näytteidenotto ja (laboratorio-/seulonta)tutkimukset, eläinlääkinnällinen neuvonta, tautien ennalta ehkäisemiseen ja torjumiseen tähtäävien suunnitelmien laatiminen sekä rokotusohjelmien kehittäminen), joiden ensisijaisena tavoitteena on tautien ennaltaehkäisy. Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että tuki myönnetään tuettujen palvelujen muodossa. Tämän vuoksi kyseisten kustannusten kattamiseen myönnettävät tuet voidaan hyväksyä asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 1 kohdan nojalla.

| (74) | Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että eläintauteihin liittyvissa hankkeissa kyseiset taudit mainitaan Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai päätöksen 90/424/ETY liitteessä. |
| --- | --- |

(74)

Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että eläintauteihin liittyvissa hankkeissa kyseiset taudit mainitaan Maailman eläintautijärjestön vahvistamassa eläintautien luettelossa ja/tai päätöksen 90/424/ETY liitteessä.

| (75) | Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta ei koske näitä tukia, sillä niitä myönnetään vain ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin. |
| --- | --- |

(75)

Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 3 kohta ei koske näitä tukia, sillä niitä myönnetään vain ennalta ehkäiseviin toimenpiteisiin.

| (76) | Kun kyse on tiettyihin tauteihin liittyvistä maksuista, tuet ovat osa alueellisen tason ohjelmaa, jossa määritellään tarkoin kyseinen tauti ja siihen liittyvät toimenpiteet. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohdan mukainen. |
| --- | --- |

(76)

Kun kyse on tiettyihin tauteihin liittyvistä maksuista, tuet ovat osa alueellisen tason ohjelmaa, jossa määritellään tarkoin kyseinen tauti ja siihen liittyvät toimenpiteet. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 4 kohdan mukainen.

| (77) | Kustannuksiin, joista tuottajien on vastattava itse, ei myönnetä tukea. Kyse on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesta tuesta. |
| --- | --- |

(77)

Kustannuksiin, joista tuottajien on vastattava itse, ei myönnetä tukea. Kyse on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesta tuesta.

| (78) | Kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet ennen palveluiden tarjoamista, ei myönnetä tukea. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohdan mukainen. |
| --- | --- |

(78)

Kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet ennen palveluiden tarjoamista, ei myönnetä tukea. Tuki on sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1857/2006 10 artiklan 8 kohdan mukainen.

| (79) | Saksa ei ole sulkenut pois mahdollisuutta, että johdanto-osan 14 kappaleessa mainittuja toimenpiteitä voidaan toteuttaa myös muiden eläinten terveyteen liittyvien osa-alueiden kuin erityisten tarkoin määriteltyjen tautien tai tuholaisten yhteydessä (esimerkiksi tuotantohygienia). Toimenpiteissä olisi tuolloin kyse neuvontapalveluista, joiden yhteydessä annettavat suositukset ja suunnitelmat mukautettaisiin tiettyjen viljelijöiden tai viljelijäryhmien tilanteeseen. |
| --- | --- |

(79)

Saksa ei ole sulkenut pois mahdollisuutta, että johdanto-osan 14 kappaleessa mainittuja toimenpiteitä voidaan toteuttaa myös muiden eläinten terveyteen liittyvien osa-alueiden kuin erityisten tarkoin määriteltyjen tautien tai tuholaisten yhteydessä (esimerkiksi tuotantohygienia). Toimenpiteissä olisi tuolloin kyse neuvontapalveluista, joiden yhteydessä annettavat suositukset ja suunnitelmat mukautettaisiin tiettyjen viljelijöiden tai viljelijäryhmien tilanteeseen.

| (80) | Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sallitaan tuet sellaisten maksujen kattamiseen, jotka aiheutuvat kolmansien toteuttamista neuvontapalveluista, kun kyseiset palvelut eivät koske jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa, eivätkä liity yrityksen tavanomaisiin toimintakuluihin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai mainontaan. Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tuki voi kattaa 100 prosenttia kyseisistä kustannuksista ja tuki on myönnettävä tuettujen palvelujen muodossa. |
| --- | --- |

(80)

Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa sallitaan tuet sellaisten maksujen kattamiseen, jotka aiheutuvat kolmansien toteuttamista neuvontapalveluista, kun kyseiset palvelut eivät koske jatkuvaa tai säännöllistä toimintaa, eivätkä liity yrityksen tavanomaisiin toimintakuluihin, kuten rutiininomaisiin veroneuvontapalveluihin, säännöllisiin lainopillisiin palveluihin tai mainontaan. Asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 3 kohdassa säädetään, että tuki voi kattaa 100 prosenttia kyseisistä kustannuksista ja tuki on myönnettävä tuettujen palvelujen muodossa.

| (81) | Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti. |
| --- | --- |

(81)

Nämä edellytykset täyttyvät seuraavasti.

| (82) | Saksan toimittamien asiakirjojen (ks. johdanto-osan 14 kappale) perusteella voidaan todeta, että tuetut neuvontapalvelut tarjotaan eläinten terveyteen liittyviin yleishyödyllisiin tapauskohtaisiin erityiskysymyksiin liittyvien hankkeiden muodossa. Vaikka tietyt toimenpiteet voivat edellyttää jatkuvaa valvontaa tai säännöllisiä testejä, näyttää siltä, että kyse on tiettyyn hankkeeseen liittyvästä valvonnasta tai testauksesta eikä yleisistä, jatkuvista kotieläinten eläinlääkärintarkastuksista ja laadunvalvontatoimista. Kyseisten toimenpiteiden kustannuksia ei myöskään voida pitää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina tavanomaisina toimintakuluina, sillä ennaltaehkäisyyn tai hoitoon liittyvien rutiininomaisten eläinlääkärikäyntien kustannukset eivät ole tukikelpoisia. Koko tuki myönnetään tuettujen palveluiden muodossa ja sillä voidaan kattaa enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(82)

Saksan toimittamien asiakirjojen (ks. johdanto-osan 14 kappale) perusteella voidaan todeta, että tuetut neuvontapalvelut tarjotaan eläinten terveyteen liittyviin yleishyödyllisiin tapauskohtaisiin erityiskysymyksiin liittyvien hankkeiden muodossa. Vaikka tietyt toimenpiteet voivat edellyttää jatkuvaa valvontaa tai säännöllisiä testejä, näyttää siltä, että kyse on tiettyyn hankkeeseen liittyvästä valvonnasta tai testauksesta eikä yleisistä, jatkuvista kotieläinten eläinlääkärintarkastuksista ja laadunvalvontatoimista. Kyseisten toimenpiteiden kustannuksia ei myöskään voida pitää asetuksen (EY) N:o 1857/2006 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina tavanomaisina toimintakuluina, sillä ennaltaehkäisyyn tai hoitoon liittyvien rutiininomaisten eläinlääkärikäyntien kustannukset eivät ole tukikelpoisia. Koko tuki myönnetään tuettujen palveluiden muodossa ja sillä voidaan kattaa enintään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

| (83) | Toimenpiteitä toteutetaan myös kalanviljelyn alalla. Vuosina 1988, 1992, 1994, 1997 ja 2001 annetuissa kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevissa suuntaviivoissa, jotka vastaavat maatalousalan suuntaviivoja, vahvistetaan seuraavat perusteet eläinlääkintä- ja terveysalan tukien soveltuvuudelle sisämarkkinoille (16): viranomaisen on pyrittävä ehkäisemään tauti siten, että voidaan varmistaa, että tukitoimenpiteiden kohteena ovat ainoastaan yleistä etua koskevat toimet eivätkä vain yksittäisen edun mukaiset toimet. Tukitoimenpiteiden tavoitteiden on oltava ehkäiseviä, korvaavia tai molempia. Baijerin osavaltio antoi toimenpiteiden toteutuksen TGD:n vastuulle, ja kuten johdanto-osan 16 kappaleessa todetaan erään toisen seikan osalta, TGD toteuttaa toimenpiteet omasta aloitteestaan. Kyse on ehkäisevistä toimenpiteistä. Valtiontukien voidaan tämän vuoksi katsoa soveltuvan sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(83)

Toimenpiteitä toteutetaan myös kalanviljelyn alalla. Vuosina 1988, 1992, 1994, 1997 ja 2001 annetuissa kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevissa suuntaviivoissa, jotka vastaavat maatalousalan suuntaviivoja, vahvistetaan seuraavat perusteet eläinlääkintä- ja terveysalan tukien soveltuvuudelle sisämarkkinoille (16): viranomaisen on pyrittävä ehkäisemään tauti siten, että voidaan varmistaa, että tukitoimenpiteiden kohteena ovat ainoastaan yleistä etua koskevat toimet eivätkä vain yksittäisen edun mukaiset toimet. Tukitoimenpiteiden tavoitteiden on oltava ehkäiseviä, korvaavia tai molempia. Baijerin osavaltio antoi toimenpiteiden toteutuksen TGD:n vastuulle, ja kuten johdanto-osan 16 kappaleessa todetaan erään toisen seikan osalta, TGD toteuttaa toimenpiteet omasta aloitteestaan. Kyse on ehkäisevistä toimenpiteistä. Valtiontukien voidaan tämän vuoksi katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

| (84) | Valtiontuet, jotka myönnettiin 1 päivän marraskuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2008 välisenä aikana, arvioidaan tapauskohtaisesti kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen (17), jäljempänä ’vuonna 2004 annetut suuntaviivat’, 3.10 kohdan mukaan. Kyseisessä kohdassa viitataan komission asetuksen (EY) N:o 1595/2004 (18) 4 artiklaan, jossa puolestaan viitataan kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (19) 15 artiklan 3 kohtaan. Vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.1 kohdan toisen alakohdan mukaan tällaiset valtiontuet soveltuvat sisämarkkinoille ja ovat sopusoinnussa kilpailupolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (20) ja asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 tarkoitetulla tavalla. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti tukea voidaan myöntää yhteistä etua koskeviin toimenpiteisiin, joiden soveltamisala on yksityisessä liiketoiminnassa tavanomaisesti toteutettavia toimia laajempi. Esimerkkejä tällaisista toimenpiteistä esitetään 15 artiklan 3 kohdan e ja l alakohdassa. Komissio toteaa ensiksi, että yleistoimenpiteiden tavoite on kyseisissä esimerkeissä mainittujen tavoitteiden mukainen. Toiseksi TGD harjoittaa tätä toimintaa omasta aloitteestaan eikä viljelijöiden pyynnöstä. Viljelijät eivät myöskään välttämättä toteuttaisi toimenpiteitä (ks. vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.4 kohta) tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Toimenpiteillä saadaan lisäksi aikaan vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.5 kohdassa tarkoitettuja kestäviä parannuksia alalla. |
| --- | --- |

(84)

Valtiontuet, jotka myönnettiin 1 päivän marraskuuta 2004 ja 31 päivän maaliskuuta 2008 välisenä aikana, arvioidaan tapauskohtaisesti kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen (17), jäljempänä ’vuonna 2004 annetut suuntaviivat’, 3.10 kohdan mukaan. Kyseisessä kohdassa viitataan komission asetuksen (EY) N:o 1595/2004 (18) 4 artiklaan, jossa puolestaan viitataan kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (19) 15 artiklan 3 kohtaan. Vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.1 kohdan toisen alakohdan mukaan tällaiset valtiontuet soveltuvat sisämarkkinoille ja ovat sopusoinnussa kilpailupolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (20) ja asetuksessa (EY) N:o 2792/1999 tarkoitetulla tavalla. Asetuksen (EY) N:o 2792/1999 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti tukea voidaan myöntää yhteistä etua koskeviin toimenpiteisiin, joiden soveltamisala on yksityisessä liiketoiminnassa tavanomaisesti toteutettavia toimia laajempi. Esimerkkejä tällaisista toimenpiteistä esitetään 15 artiklan 3 kohdan e ja l alakohdassa. Komissio toteaa ensiksi, että yleistoimenpiteiden tavoite on kyseisissä esimerkeissä mainittujen tavoitteiden mukainen. Toiseksi TGD harjoittaa tätä toimintaa omasta aloitteestaan eikä viljelijöiden pyynnöstä. Viljelijät eivät myöskään välttämättä toteuttaisi toimenpiteitä (ks. vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.4 kohta) tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Toimenpiteillä saadaan lisäksi aikaan vuonna 2004 annettujen suuntaviivojen 3.5 kohdassa tarkoitettuja kestäviä parannuksia alalla.

| (85) | Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että maatalousalalla myönnetään edelleen kyseisiä tukia, ja esitti esimerkkejä tyypillisistä hankkeista. Esimerkeissä ei ollut yhtään kalastusalan hanketta. Koska ei kuitenkaan ole poissuljettua, että kalanviljelysalan hyväksi myönnetään tukia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, on tutkittava, olisivatko kyseiset tuet maatalous- ja kalastusalaan kyseisen ajankohdan jälkeen sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia. Muiden säännösten ja määräysten soveltamisalaan kuuluvien tukien osalta vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 4.2 kohdassa viitataan kulloinkin sovellettavien säännösten ja määräysten edellytyksiin, tässä tapauksessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 22 päivänä heinäkuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 736/2008 (21) edellytyksiin. Eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettäviin tukiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 736/2008 14 artiklaa. Kyseisen artiklan mukaisesti eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettävät tuet soveltuvat sisämarkkinoille edellyttäen, että tuki täyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (22) 28 ja 32 artiklan sekä komission asetuksen (EY) N:o 498/2007 (23) 12 artiklan edellytykset. Mainittujen asetusten säännökset ja vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 3 kohdan yleisperiaatteet ovat pysyneet kyseisten tukien osalta sisällöllisesti samanlaisina kuin säännökset ja määräykset, joita sovellettiin ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnettyihin tukiin. Tämän vuoksi viimeksi mainituista tuista laadittua arviointia voidaan käyttää myös huhtikuun 1 päivän 2008 jälkeen myönnettyjen tukien tapauksessa. Koska ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnetyt tuet ovat sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia ja tuissa ja niiden myöntämistavassa ei ole tapahtunut muutoksia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, komissio toteaa, että tuet täyttävät kalastus- ja vesiviljelyalalla sovellettavien säännösten ja määräysten edellytykset. |
| --- | --- |

(85)

Saksa vahvisti 9 päivänä helmikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, että maatalousalalla myönnetään edelleen kyseisiä tukia, ja esitti esimerkkejä tyypillisistä hankkeista. Esimerkeissä ei ollut yhtään kalastusalan hanketta. Koska ei kuitenkaan ole poissuljettua, että kalanviljelysalan hyväksi myönnetään tukia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, on tutkittava, olisivatko kyseiset tuet maatalous- ja kalastusalaan kyseisen ajankohdan jälkeen sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia. Muiden säännösten ja määräysten soveltamisalaan kuuluvien tukien osalta vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 4.2 kohdassa viitataan kulloinkin sovellettavien säännösten ja määräysten edellytyksiin, tässä tapauksessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta kalastustuotteiden tuottamisen, jalostamisen ja kaupan pitämisen alalla toimiville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävään valtiontukeen 22 päivänä heinäkuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 736/2008 (21) edellytyksiin. Eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettäviin tukiin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 736/2008 14 artiklaa. Kyseisen artiklan mukaisesti eläinlääkintätoimenpiteisiin myönnettävät tuet soveltuvat sisämarkkinoille edellyttäen, että tuki täyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (22) 28 ja 32 artiklan sekä komission asetuksen (EY) N:o 498/2007 (23) 12 artiklan edellytykset. Mainittujen asetusten säännökset ja vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen 3 kohdan yleisperiaatteet ovat pysyneet kyseisten tukien osalta sisällöllisesti samanlaisina kuin säännökset ja määräykset, joita sovellettiin ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnettyihin tukiin. Tämän vuoksi viimeksi mainituista tuista laadittua arviointia voidaan käyttää myös huhtikuun 1 päivän 2008 jälkeen myönnettyjen tukien tapauksessa. Koska ennen huhtikuun 1 päivää 2008 myönnetyt tuet ovat sovellettavien säännösten ja määräysten mukaisia ja tuissa ja niiden myöntämistavassa ei ole tapahtunut muutoksia 1 päivän huhtikuuta 2008 jälkeen, komissio toteaa, että tuet täyttävät kalastus- ja vesiviljelyalalla sovellettavien säännösten ja määräysten edellytykset.

| (86) | Edellä esitetystä seuraa, että viljelijöille tarkasteltavina olevien toimenpiteiden puitteissa myönnetyt valtiontuet täyttävät edellytykset, jotka vahvistetaan maatalous- ja kalastusalaa koskevissa unionin säännöksissä. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että kantelija ja muut asianomaiset eivät ole väittäneet, että asian kannalta merkityksellisiä unionin säännöksiä ja määräyksiä olisi rikottu. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille. |
| --- | --- |

(86)

Edellä esitetystä seuraa, että viljelijöille tarkasteltavina olevien toimenpiteiden puitteissa myönnetyt valtiontuet täyttävät edellytykset, jotka vahvistetaan maatalous- ja kalastusalaa koskevissa unionin säännöksissä. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että kantelija ja muut asianomaiset eivät ole väittäneet, että asian kannalta merkityksellisiä unionin säännöksiä ja määräyksiä olisi rikottu. Valtiontukien voidaan tästä syystä katsoa soveltuvan sisämarkkinoille.

| (87) | Jotta kyse olisi valtiontuesta, toimenpiteen on tuotettava etua tuensaajille. |
| --- | --- |

(87)

Jotta kyse olisi valtiontuesta, toimenpiteen on tuotettava etua tuensaajille.

| (88) | Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan julkisista palveluista maksettava korvaus ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, kun tietyt edellytykset täyttyvät (24). Jos kyseiset edellytykset eivät täyty mutta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, korvauksessa on kyse valtiontuesta. |
| --- | --- |

(88)

Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan julkisista palveluista maksettava korvaus ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, kun tietyt edellytykset täyttyvät (24). Jos kyseiset edellytykset eivät täyty mutta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, korvauksessa on kyse valtiontuesta.

| (89) | Tuomioistuin vahvisti asiassa Altmark antamassaan tuomiossa edellytykset, joiden täyttyessä julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei ole valtiontukea (periaate 3):






  ”a) | Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. |
| --- | --- | --- |

(89)

Tuomioistuin vahvisti asiassa Altmark antamassaan tuomiossa edellytykset, joiden täyttyessä julkisesta palvelusta maksettava korvaus ei ole valtiontukea (periaate 3):

”a)

Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi.

| b) | Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi. |
| --- | --- |

b)

Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi.

| c) | Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto. |
| --- | --- |

c)

Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.

| d) | Neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä ... välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.” |
| --- | --- |

d)

Neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä ... välineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.”

| (90) | Jos nämä neljä edellytystä täyttyvät, julkisesta palvelusta maksettavassa korvauksessa ei ole kyse valtiontuesta eikä siihen sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa eikä 108 artiklaa. Jos jäsenvaltiot eivät noudata näytä edellytyksiä ja SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, julkisen palvelun tarjoamisesta maksettava korvaus on valtiontukea, josta on ilmoitettava SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle. |
| --- | --- |

(90)

Jos nämä neljä edellytystä täyttyvät, julkisesta palvelusta maksettavassa korvauksessa ei ole kyse valtiontuesta eikä siihen sovelleta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohtaa eikä 108 artiklaa. Jos jäsenvaltiot eivät noudata näytä edellytyksiä ja SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisperusteet täyttyvät, julkisen palvelun tarjoamisesta maksettava korvaus on valtiontukea, josta on ilmoitettava SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle.

| (91) | Menettelyn aloittamisen aikaan esitettiin epäilyjä erityisesti c ja d alakohdan edellytysten täyttymisestä. |
| --- | --- |

(91)

Menettelyn aloittamisen aikaan esitettiin epäilyjä erityisesti c ja d alakohdan edellytysten täyttymisestä.

| (92) | Komissio muistuttaa a alakohdan edellytyksen osalta, että LwFöG:n 14 §:n 1 momentissa säädetään julkisen palvelun velvoitteesta, sillä siinä asetetaan selkeä tavoite (ravitsemusterveys) ja useita toimenpiteitä (ks. johdanto-osan 14 kappale), joiden avulla kyseinen tavoite on mahdollista saavuttaa (laadukkaat maa- ja metsätaloustuotteet). TGD:n sääntöjen mukaan sen tavoitteena on eläinten terveyden parantaminen ja turvaaminen turvallisten eläinperäisten elintarvikkeiden tuottamiseksi sekä kuluttajien ja eläinten suojelemiseksi. Saavuttaakseen tämän tavoitteen TGD käyttää omaa henkilöstöään ja omia laitteitaan. TGD:n toteuttamia toimia säännellään vuonna 1974 tehdyllä sopimuksella nro R1-4010/1393 ja 13 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä puitesopimuksella nro T-7482-100, jotka tehtiin Baijerin ja Baijerin TGD:n välillä. Yksityiskohdat vahvistetaan vuosittain vuotuisilla sopimuksilla ja hallinnollisilla päätöksillä. |
| --- | --- |

(92)

Komissio muistuttaa a alakohdan edellytyksen osalta, että LwFöG:n 14 §:n 1 momentissa säädetään julkisen palvelun velvoitteesta, sillä siinä asetetaan selkeä tavoite (ravitsemusterveys) ja useita toimenpiteitä (ks. johdanto-osan 14 kappale), joiden avulla kyseinen tavoite on mahdollista saavuttaa (laadukkaat maa- ja metsätaloustuotteet). TGD:n sääntöjen mukaan sen tavoitteena on eläinten terveyden parantaminen ja turvaaminen turvallisten eläinperäisten elintarvikkeiden tuottamiseksi sekä kuluttajien ja eläinten suojelemiseksi. Saavuttaakseen tämän tavoitteen TGD käyttää omaa henkilöstöään ja omia laitteitaan. TGD:n toteuttamia toimia säännellään vuonna 1974 tehdyllä sopimuksella nro R1-4010/1393 ja 13 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä puitesopimuksella nro T-7482-100, jotka tehtiin Baijerin ja Baijerin TGD:n välillä. Yksityiskohdat vahvistetaan vuosittain vuotuisilla sopimuksilla ja hallinnollisilla päätöksillä.

| (93) | Edellytyksen b osalta olisi huomattava, että jokainen yksittäinen toiminto määriteltiin etukäteen ja taloudellinen korvaus laskettiin käyttämällä pistejärjestelmää, joka perustui aika- ja kustannusennusteisiin. Myöhempinä vuosina lisättyihin uusiin palveluihin sovellettiin samanlaista menettelyä. Tältä osin on huomattava, että Baijerin korkein tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut ja hyväksynyt TGD:n toiminnan. Lisäksi riippumattomat tilintarkastustoimistot ovat tarkastaneet TGD:n tilit tämän päätöksen kattamalta jaksolta. |
| --- | --- |

(93)

Edellytyksen b osalta olisi huomattava, että jokainen yksittäinen toiminto määriteltiin etukäteen ja taloudellinen korvaus laskettiin käyttämällä pistejärjestelmää, joka perustui aika- ja kustannusennusteisiin. Myöhempinä vuosina lisättyihin uusiin palveluihin sovellettiin samanlaista menettelyä. Tältä osin on huomattava, että Baijerin korkein tilintarkastustuomioistuin on tarkastanut ja hyväksynyt TGD:n toiminnan. Lisäksi riippumattomat tilintarkastustoimistot ovat tarkastaneet TGD:n tilit tämän päätöksen kattamalta jaksolta.

| (94) | Saksa on toimittanut edellytystä c koskevia tietoja, joista ilmenee, että korvaus ei ylitä kustannuksia, joita julkisen palvelun velvoitteen täyttäminen aiheuttaa (ks. liite). Kyseiset numerotiedot osoittavat, että TGD ei tuottanut voittoa vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana. Yleistoimenpiteiden kustannusten laskennassa käytetään pistejärjestelmää, jossa yksi piste vastaa tiettyä euromääräistä arvoa. Tämä laskentamenetelmä kehitettiin Baijerin tilintarkastustuomioistuimen aloitteesta. Se on verrattavissa menetelmään, jota käytetään toimintojen laskutuksessa ihmislääketieteen alalla. Saksa on ilmoittanut, että vuodesta 2002 käytössä ollut laskentamenetelmä noudattaa komission direktiivin 2005/52/EY (25) vaatimuksia. |
| --- | --- |

(94)

Saksa on toimittanut edellytystä c koskevia tietoja, joista ilmenee, että korvaus ei ylitä kustannuksia, joita julkisen palvelun velvoitteen täyttäminen aiheuttaa (ks. liite). Kyseiset numerotiedot osoittavat, että TGD ei tuottanut voittoa vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana. Yleistoimenpiteiden kustannusten laskennassa käytetään pistejärjestelmää, jossa yksi piste vastaa tiettyä euromääräistä arvoa. Tämä laskentamenetelmä kehitettiin Baijerin tilintarkastustuomioistuimen aloitteesta. Se on verrattavissa menetelmään, jota käytetään toimintojen laskutuksessa ihmislääketieteen alalla. Saksa on ilmoittanut, että vuodesta 2002 käytössä ollut laskentamenetelmä noudattaa komission direktiivin 2005/52/EY (25) vaatimuksia.

| (95) | Edellytyksestä d voidaan todeta, että Baijeri antoi TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun velvoitteen avoimella julkisia hankintoja koskevalla menettelyllä. Käytyään asiasta keskusteluja komission kanssa Baijeri käynnisti kesäkuussa 2004 hankintamenettelyn järjestämällä EU:n laajuisen tarjouskilpailun, joka koski Baijerin tuotantoeläinten terveyden alalla suunniteltuja toimenpiteitä. Toimenpiteiden vuosikustannukset arvioitiin kaiken kaikkiaan 8 miljoonaksi euroksi viiden vuoden aikana. Tarjouskilpailuilmoitus julkaistiin Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa (S-sarjassa) (26) ja Baijerin virallisessa lehdessä (Bayerische Gesetz- und Verordnungsblatt). Tarjouskilpailuun osallistui kolme potentiaalista toimeksisaajaa. Viisivuotinen sopimus tehtiin TGD:n kanssa, sillä se kykeni tarjoamaan vaaditut palvelut kustannustehokkaimmalla tavalla. Vuonna 2009 aloitettiin uusi julkisia hankintoja koskeva menettely. |
| --- | --- |

(95)

Edellytyksestä d voidaan todeta, että Baijeri antoi TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun velvoitteen avoimella julkisia hankintoja koskevalla menettelyllä. Käytyään asiasta keskusteluja komission kanssa Baijeri käynnisti kesäkuussa 2004 hankintamenettelyn järjestämällä EU:n laajuisen tarjouskilpailun, joka koski Baijerin tuotantoeläinten terveyden alalla suunniteltuja toimenpiteitä. Toimenpiteiden vuosikustannukset arvioitiin kaiken kaikkiaan 8 miljoonaksi euroksi viiden vuoden aikana. Tarjouskilpailuilmoitus julkaistiin Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa (S-sarjassa) (26) ja Baijerin virallisessa lehdessä (Bayerische Gesetz- und Verordnungsblatt). Tarjouskilpailuun osallistui kolme potentiaalista toimeksisaajaa. Viisivuotinen sopimus tehtiin TGD:n kanssa, sillä se kykeni tarjoamaan vaaditut palvelut kustannustehokkaimmalla tavalla. Vuonna 2009 aloitettiin uusi julkisia hankintoja koskeva menettely.

| (96) | Saksa on väittänyt edellytyksen d toisen vaihtoehdon osalta, että 31 päivään joulukuuta 2004 ulottuvalle jaksolle ei ollut löydettävissä tavanomaista yritystä, joka olisi täysin verrattavissa TGD:hen. |
| --- | --- |

(96)

Saksa on väittänyt edellytyksen d toisen vaihtoehdon osalta, että 31 päivään joulukuuta 2004 ulottuvalle jaksolle ei ollut löydettävissä tavanomaista yritystä, joka olisi täysin verrattavissa TGD:hen.

| (97) | Saksa ei sen vuoksi ole osoittanut, että TGD:lle vuosina 1990–2004 maksettu korvaus olisi määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Voidaankin todeta, että TGD on saanut 31 päivään joulukuuta 2004 kyseisestä toimenpiteestä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun. |
| --- | --- |

(97)

Saksa ei sen vuoksi ole osoittanut, että TGD:lle vuosina 1990–2004 maksettu korvaus olisi määritetty tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä. Voidaankin todeta, että TGD on saanut 31 päivään joulukuuta 2004 kyseisestä toimenpiteestä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun.

| (98) | TGD:lle vuosina 1990–2004 maksettu vuosikorvaus on tämän vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, kun taas 1 päivästä tammikuuta 2005 maksettu vuosikorvaus, joka perustui julkisia hankintoja koskevaan menettelyyn, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa esitetyt vaatimukset eikä sen vuoksi ole TGD:n hyväksi myönnettyä valtiontukea. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että Saksan toimittamista asiakirjoista ilmenee, että TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 vuoden 2008 loppuun suoritetut maksut eivät kattaneet yleistoimenpiteistä aiheutuneita kustannuksia kokonaisuudessaan. |
| --- | --- |

(98)

TGD:lle vuosina 1990–2004 maksettu vuosikorvaus on tämän vuoksi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, kun taas 1 päivästä tammikuuta 2005 maksettu vuosikorvaus, joka perustui julkisia hankintoja koskevaan menettelyyn, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa esitetyt vaatimukset eikä sen vuoksi ole TGD:n hyväksi myönnettyä valtiontukea. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että Saksan toimittamista asiakirjoista ilmenee, että TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 vuoden 2008 loppuun suoritetut maksut eivät kattaneet yleistoimenpiteistä aiheutuneita kustannuksia kokonaisuudessaan.

| (99) | Asiassa Altmark annetun tuomion edellytysten täyttymisestä ei ole tehty erillistä kantelua eivätkä muut asianomaiset ole esittäneet huomautuksia asiasta. |
| --- | --- |

(99)

Asiassa Altmark annetun tuomion edellytysten täyttymisestä ei ole tehty erillistä kantelua eivätkä muut asianomaiset ole esittäneet huomautuksia asiasta.

| (100) | Arvioitaessa, onko TGD:lle julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä myönnetty korvaus SEUT-sopimuksen mukainen, lähtökohdaksi olisi otettava tuen myöntämisen aikaan sovelletut säännökset ja määräykset. |
| --- | --- |

(100)

Arvioitaessa, onko TGD:lle julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä myönnetty korvaus SEUT-sopimuksen mukainen, lähtökohdaksi olisi otettava tuen myöntämisen aikaan sovelletut säännökset ja määräykset.

| (101) | Yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa annetussa komission tiedonannossa (27), jäljempänä ’tiedonanto’, jota julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (28) 26 kohdan b alakohdan mukaisesti sovelletaan ilmoittamattomiin tukiin, ilmoitetaan, että kysymystä valtion maksamista korvauksista olisi tarkasteltava seuraavien kolmen periaatteen mukaan:






  — | puolueettomuus yritysten yksityisen tai julkisen omistuksen suhteen, |
| --- | --- | --- |

(101)

Yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa annetussa komission tiedonannossa (27), jäljempänä ’tiedonanto’, jota julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön puitteiden (28) 26 kohdan b alakohdan mukaisesti sovelletaan ilmoittamattomiin tukiin, ilmoitetaan, että kysymystä valtion maksamista korvauksista olisi tarkasteltava seuraavien kolmen periaatteen mukaan:

—

puolueettomuus yritysten yksityisen tai julkisen omistuksen suhteen,

| — | jäsenvaltioiden vapaus määritellä yleishyödylliset palvelut, |
| --- | --- |

—

jäsenvaltioiden vapaus määritellä yleishyödylliset palvelut,

| — | suhteellisuus, jonka mukaan kilpailun ja sisämarkkinoihin liittyvien vapauksien rajoitukset eivät saa olla suuremmat kuin mitä tehtävän täyttämisen varmistaminen vaatii. |
| --- | --- |

—

suhteellisuus, jonka mukaan kilpailun ja sisämarkkinoihin liittyvien vapauksien rajoitukset eivät saa olla suuremmat kuin mitä tehtävän täyttämisen varmistaminen vaatii.

| (102) | Ensimmäisellä periaatteella – puolueettomuudella – tarkoitetaan sitä, että komissio ei määritä, olisiko yleishyödyllisten palveluiden tarjoajien oltava julkisia vai yksityisiä yrityksiä. Tämän periaatteen noudattamisesta ei ole epäilystä tarkasteltavana olevassa asiassa. |
| --- | --- |

(102)

Ensimmäisellä periaatteella – puolueettomuudella – tarkoitetaan sitä, että komissio ei määritä, olisiko yleishyödyllisten palveluiden tarjoajien oltava julkisia vai yksityisiä yrityksiä. Tämän periaatteen noudattamisesta ei ole epäilystä tarkasteltavana olevassa asiassa.

| (103) | Jäsenvaltioiden vapaudella määritellä yleishyödylliset palvelut tarkoitetaan sitä, että vastuu sen määrittelystä, millaista toimintaa ne pitävät yleishyödyllisinä palveluina toiminnan erityispiirteiden perusteella, kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille. Komissio puuttuu kyseisten palveluiden määrittelyyn vain silloin, kun on kyse väärinkäytöksistä tai ilmeisistä virheistä. SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräystä voidaan kuitenkin soveltaa vain silloin, kun julkisen palvelun tehtävä on määritelty selkeästi ja tehtävä perustuu julkisen vallan päätökseen (mukaan lukien sopimukset). Tämä velvoite on tarpeen oikeusvarmuuden ja avoimuuden varmistamiseksi kansalaisten suhteen ja se on välttämätön komission tekemää suhteellisuusarviointia varten. |
| --- | --- |

(103)

Jäsenvaltioiden vapaudella määritellä yleishyödylliset palvelut tarkoitetaan sitä, että vastuu sen määrittelystä, millaista toimintaa ne pitävät yleishyödyllisinä palveluina toiminnan erityispiirteiden perusteella, kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille. Komissio puuttuu kyseisten palveluiden määrittelyyn vain silloin, kun on kyse väärinkäytöksistä tai ilmeisistä virheistä. SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan poikkeusmääräystä voidaan kuitenkin soveltaa vain silloin, kun julkisen palvelun tehtävä on määritelty selkeästi ja tehtävä perustuu julkisen vallan päätökseen (mukaan lukien sopimukset). Tämä velvoite on tarpeen oikeusvarmuuden ja avoimuuden varmistamiseksi kansalaisten suhteen ja se on välttämätön komission tekemää suhteellisuusarviointia varten.

| (104) | TGD:n vastuulle annetut yleistoimenpiteet voidaan katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi, jotka on määritelty selvästi ja annettu TGD:n tehtäväksi, kuten johdanto-osan 92 kappaleessa todetaan. |
| --- | --- |

(104)

TGD:n vastuulle annetut yleistoimenpiteet voidaan katsoa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviksi palveluiksi, jotka on määritelty selvästi ja annettu TGD:n tehtäväksi, kuten johdanto-osan 92 kappaleessa todetaan.

| (105) | SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa on tulkittava suhteellisuusperiaatteen kannalta siten, että varat, jotka osoitetaan julkisen palvelun velvoitteen täyttämiseen, eivät saa vääristää kohtuuttomasti kilpailua eivätkä ylittää määrää, joka on tarpeen tehtävän suorittamisen takaamiseksi. Tiedonannon 26 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen silloisen oikeuskäytännön mukaan korvaus saa olla enintään yritykselle uskotusta tehtävästä aiheutuvien ylimääräisten nettokustannusten suuruinen. Yleishyödyllisten palveluiden tarjoaminen on turvattava ja yritysten, joille on uskottu kyseisten palveluiden tarjoaminen, on kyettävä suoriutumaan niihin liittyvistä lisäkustannuksista. |
| --- | --- |

(105)

SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa on tulkittava suhteellisuusperiaatteen kannalta siten, että varat, jotka osoitetaan julkisen palvelun velvoitteen täyttämiseen, eivät saa vääristää kohtuuttomasti kilpailua eivätkä ylittää määrää, joka on tarpeen tehtävän suorittamisen takaamiseksi. Tiedonannon 26 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen silloisen oikeuskäytännön mukaan korvaus saa olla enintään yritykselle uskotusta tehtävästä aiheutuvien ylimääräisten nettokustannusten suuruinen. Yleishyödyllisten palveluiden tarjoaminen on turvattava ja yritysten, joille on uskottu kyseisten palveluiden tarjoaminen, on kyettävä suoriutumaan niihin liittyvistä lisäkustannuksista.

| (106) | Tarkasteltavana olevassa tapauksessa on tämän vuoksi laskettava nettokustannukset, jotka aiheutuivat TGD:n vastuulle kahdella sopimuksella annettujen julkisten palveluiden tarjoamisesta (yleistoimenpiteistä), ja verrattava niitä sen jälkeen valtiontukiin. Jos TGD:lle maksettu korvaus ei ylitä julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneita lisäkustannuksia, suhteellisuusperiaatteen voidaan katsoa täyttyvän. |
| --- | --- |

(106)

Tarkasteltavana olevassa tapauksessa on tämän vuoksi laskettava nettokustannukset, jotka aiheutuivat TGD:n vastuulle kahdella sopimuksella annettujen julkisten palveluiden tarjoamisesta (yleistoimenpiteistä), ja verrattava niitä sen jälkeen valtiontukiin. Jos TGD:lle maksettu korvaus ei ylitä julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneita lisäkustannuksia, suhteellisuusperiaatteen voidaan katsoa täyttyvän.

| (107) | Yleistoimenpiteistä aiheutuneet lisäkustannukset ylittivät TGD:lle myönnettyjen tukien määrän päätöksen kattamalla jaksolla, joka ulottui vuodesta 1990 vuoteen 2004, kuten tämän päätöksen liitteestä ilmenee. |
| --- | --- |

(107)

Yleistoimenpiteistä aiheutuneet lisäkustannukset ylittivät TGD:lle myönnettyjen tukien määrän päätöksen kattamalla jaksolla, joka ulottui vuodesta 1990 vuoteen 2004, kuten tämän päätöksen liitteestä ilmenee.

| (108) | Tämän vuoksi maksut, jotka TGD sai vastineena tämän päätöksen kohteina olevien yleistoimenpiteiden toteuttamisesta, eivät ole liian suuria suhteessa lisäkustannuksiin, joita TGD:lle aiheutui kyseisistä palveluista. |
| --- | --- |

(108)

Tämän vuoksi maksut, jotka TGD sai vastineena tämän päätöksen kohteina olevien yleistoimenpiteiden toteuttamisesta, eivät ole liian suuria suhteessa lisäkustannuksiin, joita TGD:lle aiheutui kyseisistä palveluista.

| (109) | Tästä seuraa, että TGD:lle vuosina 1990–2004 julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettu korvaus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, joka on SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaista. |
| --- | --- |

(109)

Tästä seuraa, että TGD:lle vuosina 1990–2004 julkisten palveluiden tarjoamisesta maksettu korvaus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea, joka on SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaista.

| (110) | Komissio toteaa tässä yhteydessä, että on vaikea käsittää, kuinka valtion maksamaa korvausta, joka ei kattanut edes julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneiden lisäkustannusten kokonaismäärää, olisi voitu käyttää TGD:n voittoa tavoittelevan toiminnan tukemiseen, kuten kantelija väittää. Kantelija ja muut asianomaiset eivät myöskään ole esittäneet näyttöä tukeakseen kantelijan väitettä, jonka mukaan TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset, diagnostiset ja terapeuttiset toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi. |
| --- | --- |

(110)

Komissio toteaa tässä yhteydessä, että on vaikea käsittää, kuinka valtion maksamaa korvausta, joka ei kattanut edes julkisen palvelun velvoitteesta aiheutuneiden lisäkustannusten kokonaismäärää, olisi voitu käyttää TGD:n voittoa tavoittelevan toiminnan tukemiseen, kuten kantelija väittää. Kantelija ja muut asianomaiset eivät myöskään ole esittäneet näyttöä tukeakseen kantelijan väitettä, jonka mukaan TGD:n eläinlääkäreiden suorittamat kliiniset, diagnostiset ja terapeuttiset toiminnot tarjottiin hintaan, joka oli jopa 90 prosenttia tuotantokustannushintaa alhaisempi.

| (111) | Saksa suoritti kyseisen väitteen vuoksi TGD:hen kohdistuneita erityistarkastuksia. Tarkastuksissa ei saatu viitteitä siitä, että väite pitäisi paikkansa. Saksa on sen vuoksi pyytänyt, että mahdollisesti esiin tulevat kyseistä väitettä tukevat konkreettiset tiedot annettaisiin sille tiedoksi, jotta se voi tutkia tapauksen erikseen. |
| --- | --- |

(111)

Saksa suoritti kyseisen väitteen vuoksi TGD:hen kohdistuneita erityistarkastuksia. Tarkastuksissa ei saatu viitteitä siitä, että väite pitäisi paikkansa. Saksa on sen vuoksi pyytänyt, että mahdollisesti esiin tulevat kyseistä väitettä tukevat konkreettiset tiedot annettaisiin sille tiedoksi, jotta se voi tutkia tapauksen erikseen.

| (112) | Komissio toteaa lisäksi, että Baijerin osavaltion eläinlääkäriyhdistys (Bayerische Landestierärztekammer) ja Saksan eläinlääkäriliiton Baijerin alaosasto (Bundesverband praktizierender Tierärzte – Landesverband Bayern) tukevat TGD:n työtä, mukaan lukien sen voittoa tavoitteleva toiminta. |
| --- | --- |

(112)

Komissio toteaa lisäksi, että Baijerin osavaltion eläinlääkäriyhdistys (Bayerische Landestierärztekammer) ja Saksan eläinlääkäriliiton Baijerin alaosasto (Bundesverband praktizierender Tierärzte – Landesverband Bayern) tukevat TGD:n työtä, mukaan lukien sen voittoa tavoitteleva toiminta.

VI   PÄÄTELMÄT

| (113) | Komissio toteaa, että Saksa on myöntänyt kyseisen tuen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. |
| --- | --- |

(113)

Komissio toteaa, että Saksa on myöntänyt kyseisen tuen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.

| (114) | Komissio katsoo kuitenkin arviointinsa perusteella, että johdanto-osan 13 ja 14 kappaleessa mainitut valtiontuet, jotka toteutettiin viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutettuina yleistoimenpiteinä, ja johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu valtion korvaus, joka maksettiin TGD:lle julkisen palvelun tarjoamisesta vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana, ovat SEUT-sopimuksen mukaisia. Kuten edellä todettiin, kyse ei aina edes ole valtiontuista. Johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu vuosikorvaus, joka myönnettiin TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun tarjoamisesta, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa mainitut vaatimukset eikä sen vuoksi ole valtiontukea, |
| --- | --- |

(114)

Komissio katsoo kuitenkin arviointinsa perusteella, että johdanto-osan 13 ja 14 kappaleessa mainitut valtiontuet, jotka toteutettiin viljelijöiden hyväksi (vuodesta 1990) toteutettuina yleistoimenpiteinä, ja johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu valtion korvaus, joka maksettiin TGD:lle julkisen palvelun tarjoamisesta vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana, ovat SEUT-sopimuksen mukaisia. Kuten edellä todettiin, kyse ei aina edes ole valtiontuista. Johdanto-osan 17 ja 18 kappaleessa mainittu vuosikorvaus, joka myönnettiin TGD:lle 1 päivästä tammikuuta 2005 julkisen palvelun tarjoamisesta, täyttää kaikki asiassa Altmark annetussa tuomiossa mainitut vaatimukset eikä sen vuoksi ole valtiontukea,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Tuki, jonka Saksa on myöntänyt yleistoimenpiteiden muodossa viljelijöiden ja kalastajien hyväksi, soveltuu sisämarkkinoille.

Tuki, jonka Saksa on myöntänyt vuosien 1990 ja 2004 välisenä aikana eläinterveydenhuollon (TGD) hyväksi yleistoimenpiteiden toteuttamisesta suoritettavan korvauksen muodossa, soveltuu sisämarkkinoille.

Korvaus, joka on myönnetty eläinterveydenhuollolle 1 päivästä tammikuuta 2005 yleistoimenpiteiden toteuttamista varten, ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.

2 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 2009.

Komission puolesta

Mariann FISCHER BOEL

Komission jäsen

---

(1)  EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artikla korvattiin 1 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 107 ja 108 artiklalla. EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artikla sekä SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artikla vastaavat olennaisiltaan osin toisiaan. Tässä päätöksessä viittaukset SEUT-sopimuksen 107 ja 108 artiklaan on tarvittaessa syytä tulkita viittauksiksi EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan.

1

(2)  EUVL C 244, 11.10.2006, s. 15.

2

(3)  EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

3

(4)  EYVL C 119, 22.5.2002, s. 22.

4

(5)  EUVL C 319, 27.12.2006, s. 1.

5

(6)  EYVL C 28, 1.2.2000, s. 2.

6

(7)  EUVL C 84, 3.4.2008, s. 10.

7

(8)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-39/94, SFEI, 11.7.1996, Kok. 1996, s. I-3547, 60 kohta.

8

(9)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-301/87, Ranska v. komissio, 14.2.1990, Kok. 1990, s. I-307, 41 kohta.

9

(10)  Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan valtiontuki, joka vahvistaa tietyn yrityksen asemaa sen kilpailijayrityksiin nähden, johtaa kilpailun vääristymiseen muiden kilpailevien yritysten jäädessä tukitoimenpiteen ulkopuolelle (asia C-730/79, Philip Morris v. komissio, 17.9.1980, Kok. 1980, s. 2671, 11 ja 12 kohta).

10

(11)  Saksan yhteisössä käymän maataloustuotekaupan arvo vuonna 2007 oli 45 327 miljoonaa euroa (tuonti) ja 37 514 miljoonaa euroa (vienti) (lähde: Eurostat).

11

(12)  Komission valmisteluasiakirja N:o VI/5934/86, 10 päivänä marraskuuta 1986.

12

(13)  Vrt. valtiontukiasiat NN 23/97, N 426/03 ja N 81/04 (edelleen voimassa).

13

(14)  EUVL L 358, 16.12.2006, s. 3.

14

(15)  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19.

15

(16)  Ks. kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevat suuntaviivat vuodelta 1988, E kohta (EYVL C 313, 8.12.1988, s. 21); vuonna 1992 annettujen suuntaviivojen 2.5 kohta (EYVL C 152, 17.6.1992, s. 2); vuonna 1994 annettujen suuntaviivojen 2.9 kohta (EYVL C 260, 17.9.1994, s. 3); vuonna 1997 annettujen suuntaviivojen 2.9 kohta (EYVL C 100, 27.3.1997, s. 12); vuonna 2001 annettujen suuntaviivojen 2.8 kohta (EYVL C 19, 20.1.2001, s. 7).

16

(17)  EUVL C 229, 14.9.2004, s. 5.

17

(18)  EUVL L 291, 14.9.2004, s. 3.

18

(19)  EYVL L 337, 30.12.1999, s. 10.

19

(20)  EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

20

(21)  EUVL L 201, 30.7.2008, s. 16.

21

(22)  EUVL L 223, 15.8.2006, s. 1.

22

(23)  EUVL L 120, 10.5.2007, s. 1.

23

(24)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-280/00, Altmark, 24 päivänä heinäkuuta 2003, Kok. 2003, s. I-7747, ja yhdistetyissä asioissa C-34/01–C-38/01, 27 päivänä marraskuuta 2003, Kok. 2003, s. I-14243.

24

(25)  EUVL L 234, 10.9.2005, s. 9.

25

(26)  2004/s. 112-09421.

26

(27)  EYVL C 17, 19.1.2001, s. 4.

27

(28)  EUVL C 297, 29.11.2005, s. 4.

28

---

LIITE

| Vuosi | Yleistoimenpiteiden kustannukset | Maksut Baijerin osavaltiolta (LwFöG) | Maksut Baijerin eläintautirahastolta | Maksut Baijerin osavaltiolta ja Baijerin eläintautirahastolta | Kokonaismaksujen osuus yleistoimenpiteiden kustannuksista
  (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | 7 676,94 | 3 059,57 | 4 588,84 | 7 648,42 | 99,63 |
| 1991 | 6 992,48 | 3 127,06 | 3 711,98 | 6 839,04 | 97,81 |
| 1992 | 8 953,42 | 3 203,55 | 4 588,84 | 7 792,40 | 87,03 |
| 1993 | 9 063,52 | 3 361,03 | 4 679,34 | 8 040,37 | 88,71 |
| 1994 | 9 547,05 | 3 496,01 | 4 588,84 | 8 084,85 | 84,68 |
| 1995 | 8 392,14 | 3 554,50 | 4 588,84 | 8 143,35 | 97,04 |
| 1996 | 8 336,35 | 3 599,49 | 4 588,84 | 8 188,34 | 98,22 |
| 1997 | 8 620,18 | 3 361,23 | 4 486,59 | 7 847,82 | 91,04 |
| 1998 | 8 613,61 | 3 310,10 | 4 397,11 | 7 707,21 | 89,48 |
| 1999 | 8 280,91 | 3 419,52 | 4 397,11 | 7 816,63 | 94,39 |
| 2000 | 9 267,13 | 3 419,52 | 4 453,35 | 7 872,87 | 84,95 |
| 2001 | 8 471,71 | 3 419,52 | 4 448,24 | 7 867,76 | 92,87 |
| 2002 | 10 002,90 | 3 890,00 | 4 453,35 | 8 343,35 | 83,41 |
| 2003 | 9 953,20 | 3 722,00 | 4 614,73 | 8 336,73 | 83,78 |
| 2004 | 8 415,84 | 2 807,47 | 4 496,00 | 7 303,47 | 86,78 |
| 2005 | 9 439,37 | 3 200,00 | 4 021,00 | 7 221,00 | 76,50 |
| 2006 | 8 608,75 | 2 730,00 | 4 021,00 | 6 751,00 | 78,42 |
| 2007 | 9 084,88 | 3 130,00 | 4 021,00 | 7 151,00 | 78,71 |
| 2008 | 9 047,96 | 3 080,00 | 4 086,00 | 7 166,00 | 79,20 |

Vuosi

Yleistoimenpiteiden kustannukset

Maksut Baijerin osavaltiolta (LwFöG)

Maksut Baijerin eläintautirahastolta

Maksut Baijerin osavaltiolta ja Baijerin eläintautirahastolta

Kokonaismaksujen osuus yleistoimenpiteiden kustannuksista

(%)

1990

7 676,94

3 059,57

4 588,84

7 648,42

99,63

1991

6 992,48

3 127,06

3 711,98

6 839,04

97,81

1992

8 953,42

3 203,55

4 588,84

7 792,40

87,03

1993

9 063,52

3 361,03

4 679,34

8 040,37

88,71

1994

9 547,05

3 496,01

4 588,84

8 084,85

84,68

1995

8 392,14

3 554,50

4 588,84

8 143,35

97,04

1996

8 336,35

3 599,49

4 588,84

8 188,34

98,22

1997

8 620,18

3 361,23

4 486,59

7 847,82

91,04

1998

8 613,61

3 310,10

4 397,11

7 707,21

89,48

1999

8 280,91

3 419,52

4 397,11

7 816,63

94,39

2000

9 267,13

3 419,52

4 453,35

7 872,87

84,95

2001

8 471,71

3 419,52

4 448,24

7 867,76

92,87

2002

10 002,90

3 890,00

4 453,35

8 343,35

83,41

2003

9 953,20

3 722,00

4 614,73

8 336,73

83,78

2004

8 415,84

2 807,47

4 496,00

7 303,47

86,78

2005

9 439,37

3 200,00

4 021,00

7 221,00

76,50

2006

8 608,75

2 730,00

4 021,00

6 751,00

78,42

2007

9 084,88

3 130,00

4 021,00

7 151,00

78,71

2008

9 047,96

3 080,00

4 086,00

7 166,00

79,20

---

IV EY-sopimuksen, EU-sopimuksen ja Euratom-sopimuksen nojalla ennen 1. joulukuuta 2009 annetut säädökset

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/25 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/25

---

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 329/08/KOL,

tehty 28 päivänä toukokuuta 2008,

yritykselle Sementsverksmiðjan hf. myönnetystä tuesta (Islanti)

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka

OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

OTTAA HUOMIOON EFTAn jäsenvaltioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (3) ja erityisesti sen 24 artiklan,

OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 (4) olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan sekä II osan 4 artiklan 4 kohdan, 6 artiklan, 7 artiklan 5 kohdan sekä 14 artiklan,

OTTAA HUOMIOON valvontaviranomaisen suuntaviivat (5) ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan soveltamisesta ja tulkinnasta ja erityisesti niiden yritysten pelastamiselle ja rakenneuudistuksille myönnettävää tukea koskevan luvun,

OTTAA HUOMIOON pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista täytäntöönpanosäännöksistä 14 päivänä heinäkuuta 2004 tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen (6),

ON mainittujen artiklojen mukaisesti KEHOTTANUT asianomaisia esittämään huomautuksensa (7) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I   TAUSTATIEDOT

1.   MENETTELY

Islannin pysyvä edustusto Euroopan unionissa välitti edelleen 19. elokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä Islannin valtiovarainministeriön 19. elokuuta 2003 päivätyn kirjeen (asiakirja nro 03–5685 A). Kirjeessä Islannin viranomaiset ilmoittivat Islannin valtion omistaman Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myynnistä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Aalborg Portland Íslandi ehf. teki 17. joulukuuta 2003 valvontaviranomaiselle kantelun myyntiehdoista, joita sovellettiin Islannin valtion myydessä omistamansa Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeet. Valvontaviranomainen sai kirjeen ja kirjasi sen saapuneeksi 23. joulukuuta 2003 (asiakirja nro 03–9059 A). Kantelun tekijä pyysi kantelun käsittelyä samanaikaisesti valtion tekemän myynti-ilmoituksen kanssa.

Käytyään Islannin viranomaisten kanssa kirjeenvaihtoa (8) valvontaviranomainen ilmoitti 21. joulukuuta 2004 päivätyllä kirjeellä Islannin viranomaisille, että se oli päättänyt aloittaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, joka koskee Islannin valtion omistamien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myyntiä (tapahtuma nro 296878). Valvontaviranomainen esitti epäilyksiä Sementsverksmiðjan hf:n markkina-arvosta valtion omistamien osakkeiden myynnin aikaan, valtion ostamien omaisuuserien markkina-arvosta, Sementsverksmiðjan hf.:n oikeudesta käyttää Reykjavikissa sijaitsevia valtiokonttorille myytyjä omaisuuseriä maksutta sekä sen oikeudesta hankkia Reykjavikissa sijaitsevia kiinteistöjä ja tontteja ennalta määrättyyn hintaan.

Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehty valvontaviranomaisen päätös N:o 421/04/KOL julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa (9). Valvontaviranomainen kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa asiasta. Islannin viranomaiset esittivät huomautuksensa kyseisestä päätöksestä 24. helmikuuta 2005 päivätyssä kirjeessä (tapahtuma nro 311243). Kesäkuun 20 päivänä 2005 valvontaviranomainen vastaanotti huomautuksia Íslenskt sement ehf -yritykseltä, joka on Sementsverksmiðjan hf.:n ostaja (tapahtuma nro 323552). Aalborg Portland Íslandi ehf. -yritys esitti lisähuomautuksia 2. syyskuuta 2005 (tapahtuma nro 333018).

Islannin viranomaiset lähettivät 17. helmikuuta 2006 (tapahtuma nro 363608) valvontaviranomaiselle englanninkielisen toisinnon Sementsverksmiðjan hf.:n ja Islannin valtion puolesta toimineen teollisuusministeriön välisestä sopimuksesta, jonka perusteella yrityksen oikeus ostaa tiettyjä Reykjavikissa sijaitsevia omaisuuseriä peruttiin. Lisäksi yritys vuokrasi kyseisen sopimuksen 2 artiklan mukaisesti käyttämänsä omaisuuserät 1. tammikuuta 2004 lähtien määrittelemättömäksi ajanjaksoksi, josta se maksoi markkinahintaisen kuukausivuokran.

Valituksen tekijän huomautukset ja Islannin viranomaisten muodollisen tutkintamenettelyn aikana antamat lisätiedot ja selvennykset huomioon ottaen valvontaviranomainen katsoi välttämättömäksi laajentaa muodollista tutkintamenettelyä kattamaan Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden siirron Islannin valtion vastuulle. Sen vuoksi valvontaviranomainen teki 29. marraskuuta 2006 päätöksen N:o 367/06/KOL Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden siirrosta Islannin valtion vastuulle. Valvontaviranomainen ilmoitti 29. marraskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 399095) Islannin viranomaisille, että se oli päättänyt laajentaa muodollista tutkintamenettelyä kattamaan mainitun toimenpiteen. Islannin viranomaiset eivät tehneet valvontaviranomaisen päätöstä koskevia huomautuksia.

Valvontaviranomainen päätti 29. marraskuuta 2006 muodollisen tutkintamenettelyn, joka koski tukitoimenpiteitä yritykselle Íslenskt Sement ehf. Kyseessä on ryhmä sijoittajia, jotka hankkivat omistukseensa valtion omistamat Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeet. Valvontaviranomainen päätteli, että kyseiseen liiketoimeen ei liittynyt tukea.

Valvontaviranomaisen päätös N:o 367/06/KOL julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa (10). Valvontaviranomainen kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa asiasta. Valvontaviranomainen sai huomautuksia yritykseltä Íslenskt sement ehf. 7. toukokuuta 2007 (tapahtuma nro 420691). Valvontaviranomainen lähetti kyseiset huomautukset 14. toukokuuta 2007 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 421504) Islannin viranomaisille, joille annettiin mahdollisuus vastata niihin. Islannin viranomaiset vastasivat 18. huhtikuuta 2008 (tapahtuma nro 474416)

2.   TAUSTA

2.1   SEMENTSVERKSMIÐJAN HF.:N MYYNTI

Sementsverksmiðjan hf.:llä oli tosiasiallinen monopoli sementtimarkkinoilla vuoteen 2000 saakka, jolloin tanskalainen sementin tuoja tuli Islannin markkinoille. Uuden kilpailutilanteen johdosta Sementsverksmiðjan hf. joutui taloudellisiin vaikeuksiin, ja sen tulos kääntyi tappiolliseksi. Sen vuoksi maaliskuussa 2003 Islannin valtio päätti myydä yrityksen ja teki ilmoituksen tarjouskilpailusta, joka koski kaikkien sen omistamien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myyntiä (11).

Tarjouskilpailu johti sijoittajaryhmän (12) valitsemiseen. Ryhmä perusti yrityksen Íslenkst Sement ehf. valtion osakkeiden ostamista varten. Valtio aloitti neuvottelut omistamiensa Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myynnistä kyseisten sijoittajien kanssa. Valtion ja Íslenkst Sement ehf.:n käymien neuvottelujen tuloksena yritys myytiin pääasiallisesti jäljempänä kuvattujen sopimusten mukaisesti.

Teollisuusministeriö allekirjoitti 2. lokakuuta 2003 Islannin valtion puolesta osakkeidenostosopimuksen Íslenskt Sement ehf. -yhtiön kanssa. Kyseisen sopimuksen perusteella valtio, joka omisti kaikki Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeet, joiden nimellisarvo oli 450 miljoonaa Islannin kruunua, myi osakkeet Íslenskt Sement ehf.:lle 68 miljoonalla Islannin kruunulla.

Osakkeidenostosopimuksen 4 artiklan mukaisesti Islannin valtio siirsi Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelat ja -velvoitteet omalle vastuulleen. Se siirsi itselleen myös kaikki olemassa olevat ja myöhemmät velvoitteet, jotka koskivat vuosittaista korvausta henkilöille, jotka maksavat eläkemaksun valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B niin kauan kuin he ovat Sementsverksmiðjan hf.:n palveluksessa.

Valtionvarainministeriö otti vastuulleen valtiokonttorin puolesta loput joukkovelkakirjalainat, jotka oli laskettu liikkeeseen Sementsverksmiðjan hf.:lle kertyneitä maksuvelvoitteita varten vuonna 1997 tehdyn sopimuksen mukaisesti. Se siirsi itselleen myös olemassa olevat ja myöhemmät lohkoon B kuuluvia yrityksen nykyisiä työntekijöitä koskevat velvoitteet valtion työntekijöiden eläkerahaston kanssa 23. lokakuuta 2003 allekirjoitetun sopimuksen mukaisesti. Valtio täytti siten teollisuusministeriön ja Íslenskt sement ehf.:n välisen osakkeidenostosopimuksen 4 artiklassa määrätyn velvoitteen.

Osakkeidenostosopimuksen 5 artiklan mukaisesti Islannin valtion piti ostaa omaisuuseriä Sementsverksmiðjan hf.:ltä erillisellä sopimuksella. Kuten 5 artiklan 3 kohdassa mainitaan, kyseisten omaisuuserien ostohinta oli 450 miljoonaa Islannin kruunua.

Samoin 2. lokakuuta 2003 Sementsverksmiðjan hf. ja Islannin valtiokonttori allekirjoittivat hankintasopimuksen, jonka perusteella valtiokonttori osti yhtiön Reykjavikissa sijaitsevat kiinteistöt ja muut omaisuuserät, Akranesissa olevan toimistorakennuksen (puoltatoista kerrosta lukuun ottamatta) sekä Sementsverksmiðjan hf.:n omistamat muiden yritysten osakkeet ja joukkovelkakirjalainat yhteensä 450 miljoonasta Islannin kruunusta. Kuten hankintasopimuksen 5 artiklassa mainitaan, Sementsverksmiðjan hf. sai pitää osan Reykjavikissa sijaitsevasta myydystä omaisuudesta (13) ja käyttää sitä omaan teolliseen toimintaansa. Omaisuus tuli palauttaa valtiokonttorille viimeistään 31. joulukuuta 2011. Sementsverksmiðjan hf.:n oli maksettava kaikki kyseisten omaisuuserien huolto- ja parannustoimet mutta ei korvausta käyttöoikeudesta. Hankintasopimuksen 6 artiklan mukaisesti Sementsverksmiðjan hf.:llä oli 31. joulukuuta 2009 saakka oikeus ostaa takaisin edellä mainitut Reykjavikissa myydyt omaisuuserät 95 miljoonan Islannin kruunun kokonaishintaan lisättynä 7 prosentin kiinteällä vuosikorolla 1. elokuuta 2003 lähtien.

Hankintasopimusta muutettiin 16. helmikuuta 2006 Sementsverksmiðjan hf.:n, valtion puolesta toimineen teollisuusministeriön ja Íslenskt sement ehf.:n allekirjoittamalla sopimuksella. Sopimuspuolet tekivät osakkeidenostosopimuksen 5.4 kohtaan poikkeuksen, joka koski tiettyjen omaisuuserien osto-oikeutta, ja poikkesivat myös hankintasopimuksen 6 kohdasta korvaten sen tiettyjen omaisuuserien vuokrausta koskevalla määräyksellä (14). Kuukausivuokraksi määrättiin [...] Islannin kruunua siten, että sitä voidaan muuttaa rakennuskustannusindeksin mukaisesti. Sopimuspuolet sopivat valtiokonttorille myytyjen omaisuuserien toimitusajankohdan 31. joulukuuta 2011 vaihtamisesta 1 päiväksi tammikuuta 2004.

2.2   SEMENTSVERKSMIÐJAN HF.:N VELVOITTEET VALTION ELÄKERAHASTOLLE

2.2.1   
  Valtion työntekijöiden eläkerahaston toiminta

Valtion työntekijöiden eläkerahaston hallinnointiin sovellettiin alun perin lain nro 29/1963 määräyksiä. Vuonna 1990 valtion työntekijöiden eläkerahastoon maksetut eläkemaksut eivät riittävästi kattaneet siitä maksettuja eläkkeitä. Sen vuoksi valtio päätti uudistaa järjestelmän ja antoi lain nro 1/1997 eli lain valtion työntekijöiden eläkerahastosta. Valtion työntekijöiden eläkerahasto jaettiin kahteen lohkoon: luotiin uusi lohko A ja olemassa olevasta eläkerahastosta tuli lohko B. Kaikki uudet työntekijät kuuluivat lohkoon A, mutta vanhat työntekijät voivat joko siirtyä lohkoon A tai jäädä lohkoon B, johon ei enää otettu uusia työntekijöitä. Islannin viranomaisten mukaan entisen valtion työntekijöiden eläkerahaston jakaminen lohkoihin A ja B merkitsi rahaston muuttumista omavaraiseksi eivätkä eläkemaksut ja sitoumukset enää olleet epätasapainossa, minkä vuoksi valtiokonttorin ei tarvinnut maksaa siitä johtuvaa erotusta (15).

Sitä vastoin lohkoa B koskevien määräysten johdosta kyseisessä lohkossa on yleensä alijäämä, joka on katettava säännöllisesti. Lohkoa B koskevien määräysten mukaan eläkemaksut valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B suoritetaan työntekijöiden peruspalkan, eikä heidän kokonaispalkkansa perusteella. Työntekijöillä on oikeus saada tietty prosenttimäärä sen toimen peruspalkasta, josta he siirtyvät eläkkeelle. Sen jälkeen eläke on sidoksissa valtion työntekijöiden palkkojen keskimääräiseen nousuun. Lain nro 1/1997 33 §:n mukaisesti valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkon B jäsenien työnantajan on katettava kyseinen erotus. Jos työnantaja ei kuitenkaan maksa erotusta, valtiokonttori takaa eläkkeen maksun työntekijälle lain nro 1/1997 32 §:n mukaisesti.

2.2.2   
  Sementsverksmiðjan hf.:n valtion työntekijöiden eläkerahastoa koskevien velvoitteiden määrittäminen

Vuonna 1996 tehdyn uudistuksen jälkeen valtion työntekijöiden eläkerahastoa koskevaan lakiin sisällytettiin uusi määräys, jonka mukaan työnantajien on korvattava eläkemaksujen korotus.

Lain nro 1/1997 33 §:ssä määrätään, että jos aiemmin määrättyä eläkettä korotetaan valtion työntekijöiden yleisen palkannousun johdosta, valtiokonttori ja muut työnantajat, jotka vakuuttavat työntekijänsä eläkerahastossa, korvaavat
   (16) eläkemaksuissa tämän johdosta tapahtuvan korotuksen.

Valtionvarainministeriö allekirjoitti 8. lokakuuta 1997 valtion työntekijöiden eläkerahaston kanssa sopimuksen valtiokonttorin velvoitteiden maksamisesta Islannin valtion sementtitehtaan työntekijöiden osalta vuoden 1996 loppuun saakka valtion työntekijöiden eläkerahastosta annetun lain nro 1/1997 33 §:n mukaisesti. Kyseiset velvoitteet vastasivat Sementsverksmiðjan hf.:n työntekijöiden lisääntyneitä eläkemaksuja lukuun ottamatta yrityksen osuutta rahaston varoista.

Sopimuksen 3 artiklan mukaisesti laskennallista 3,5 prosentin korkokantaa käyttäen LSR:lle (17) kertyneiden Islannin valtion sementtitehtaan työntekijöitä koskevien maksuvelvoitteiden arvo vuoden 1996 lopulla oli 494 816 380 Islannin kruunua. LSR:n varoilla voidaan maksaa 19 prosenttia rahastolle kertyneistä maksuvelvoitteista. Valtio maksaa siten Sementsverksmiðjan hf. Ltd.:in velvoitteita 400 801 268 Islannin kruunulla.

Lain nro 1/1997 uudessa 33 §:ssä määrätään mahdollisuudesta maksaa velvoitteet laskemalla liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja:

Rahaston johtokunta voi hyväksyä joukkovelkakirjojen käytön kertyneiden velvoitteiden maksamiseen. Näin maksetun velvoitteen on perustuttava vakuutusmatemaattiseen arviointiin maksupäivänä. Työnantaja, joka on maksanut velvoitteensa laskemalla liikkeeseen joukkovelkakirjalainan, ei ole tämän kohdan mukaisesti muussa vastuussa rahaston velvoitteista sen ajankohdan ja niiden työntekijöiden osalta, joita maksu koskee.

Saman sopimuksen 4 artiklan mukaan valtiokonttori maksaa 2 artiklan mukaisesti LSR:n velvoitteet antamalla sille Sementsverksmiðjan hf.:n joukkovelkakirjalainoja yhteensä 326 488 714 Islannin kruunun arvosta. Joukkovelkakirjalainat on sidottu kuluttajahintaindeksiin perusindeksin ollessa 178,6. Vuosikorko on 5,5 prosenttia (puolivuotiskorko 2,75 prosenttia) ja se lasketaan 1. tammikuuta 1997 alkaen. Ajanjakson 1. tammikuuta 1997 – 30. elokuuta 1997 aikana kertynyt korko maksetaan erikseen 1. marraskuuta 1997. Joukkovelkakirjalainojen arvo 3,5 prosentin laskennallisella korolla oli 1. syyskuuta 1997400 801 268 Islannin kruunua. Valtiokonttori takaa LSR:lle joukkovelkakirjalainojen erien ja korkojen maksun. Kyseisillä joukkovelkakirjalainoilla valtiokonttori on valtion työntekijöiden eläkerahastosta annetun lain nro 1/1997 33 §:n mukaisesti maksanut eläkkeiden lisäosia koskevat velvoitteensa LSR:lle. Velvoitteet syntyivät Islannin valtion sementtitehtaan työntekijöiden jäsenyydestä LSR:ssä vuoden 1996 loppuun saakka.

Kun Sementsverksmiðjan hf. oli lain nro 1/1997 33 §:n viimeisen kohdan mukaisesti maksanut sitoumuksensa laskemalla liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja 8. lokakuuta 1997 tehdyssä sopimuksessa määrätyn määrän arvosta, se ei enää ollut vastuussa rahaston sitoumuksista maksaa eläkkeitä entisille työntekijöilleen vuoden 1996 lopulla päättyvän ajanjakson, jota maksu koski, osalta. Joukkovelkakirjalainoilla siten ainoastaan lykätään velan maksua.

Sementsverksmiðjan hf. ja valtion työntekijöiden eläkerahasto allekirjoittivat 30. maaliskuuta 1999 toisen sopimuksen lain nro 1/1997 33 §:n mukaisesti. Sopimuksen perusteella rahasto arvioi vuosittain vuoden aikana kertyneet eläkevelvoitteet, jotka koskevat rahaston lohkoon B kuuluvia yrityksessä vielä työskenteleviä työntekijöitä. Yritys maksaa kyseiset velvoitteet vähennettynä työntekijöiden ja yrityksen jo maksamilla eläkemaksuilla, jotka koskevat vuoden aikana kertyneitä eläkeoikeuksia. Islannin viranomaisten antamien tietojen perusteella valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B kuului vuonna 2003 vielä viisi Sementsverksmiðjan hf.:n työntekijää.

2.2.3   
  Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelkojen ottaminen valtion vastuulle

Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelkojen ottaminen valtion vastuulle

Valtionvarainministeriön sekä valtion työntekijöiden eläkerahaston 23. lokakuuta 2003 tekemällä sopimuksella valtiokonttorin puolesta toimiva valtionvarainministeriö otti vastuulleen loput joukkovelkakirjalainoista, jotka Sementsverksmiðjan hf. oli laskenut liikkeeseen kertyneitä maksuvelvoitteitaan varten vuoden 1997 sopimuksen mukaisesti. Valtio otti myös vastuulleen Sementsverksmiðjan hf.:n velvoitteet valtion työntekijöiden eläkerahastoa kohtaan, jotka koskivat valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B kuuluvien yrityksen työntekijöiden eläkekorvausten maksamista vuosittain (valtion työntekijöiden eläkerahaston ja Sementsverksmiðjan hf.:n 30. maaliskuuta 1999 tehdyn sopimuksen mukaisesti).

Sopimuksella valtionvarainministeriö täytti sijoittajaryhmä Íslenskt sement ehf.:n kanssa 2. lokakuuta 2003 allekirjoitetun osakkeidenostosopimuksen 4 artiklan mukaisen velvoitteen. Kyseisen määräyksen mukaisesti myyjän on otettava vastuulleen ne yrityksen eläkevelat ja velvoitteet, joilla on valtion takaus, ja jotka yritys otti vastuulleen vuonna 1997 tehdyllä sopimuksella. Myyjän on myös otettava vastuulleen kaikki olemassa olevat ja myöhemmät velvoitteet, jotka koskevat vuosittaista korvausta henkilöille, jotka maksavat eläkemaksun valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B niin kauan kuin he ovat yrityksen palveluksessa.

Vaikka valtiovarainministeriö itse päätti ottaa vastuulleen kyseiset Sementsverksmiðjan hf.:n velat ja velvoitteet sijoittajaryhmä Íslenskt sement ehf.:n kanssa tehdyn osakkeidenostosopimuksen mukaisesti, Sementsverksmiðjan hf. vapautettiin kyseisistä velvoitteista erityisellä säädöksellä, nimittäin 23. lokakuuta 2003 tehdyllä valtiovarainministeriön ja valtion työntekijöiden eläkerahaston välisellä sopimuksella.

Islannin viranomaisten toimittamien tietojen mukaan (18) eläkkeelle jääneitä työntekijöitä koskevat eläkevelvoitteet olivat vuonna 2003 arviolta 412 miljoonaa Islannin kruunua. Valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B edelleen kuuluvia Sementsverksmiðjan hf:n työntekijöitä koskevat tulevat velvoitteet arvioitiin 10–15 miljoonaksi Islannin kruunuksi riippuen ajasta, jonka työntekijät vielä pysyvät yrityksessä.

18

3.   TÄSSÄ PÄÄTÖKSESSÄ ARVIOITAVANA OLEVAT TOIMENPITEET

TÄSSÄ PÄÄTÖKSESSÄ ARVIOITAVANA OLEVAT TOIMENPITEET

Kuten edellä mainittiin, päätöksellä N:o 421/04/KOL aloitettua muodollista tutkintamenettelyä laajennettiin päätöksellä N:o 367/06/KOL kattamaan yrityksen eläkevelvoitteiden ottaminen valtion vastuulle.

Samoin 29. marraskuuta 2006 valvontaviranomainen teki päätöksen N:o 368/06/KOL valtion omistamien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myyntiä Íslenskt sement ehf.:lle koskevan muodollisen tutkintamenettelyn päättämisestä. Osakkeiden myynti tapahtui 29. marraskuuta 2006 68 miljoonan Islannin kruunun hintaan. Valvontaviranomainen päätteli, että myyntiin ei sisältynyt valtiontukea.

Tässä päätöksessä valvontaviranomainen arvioi, onko Sementsverksmiðjan hf.:lle mahdollisesti myönnetty valtiontukea ja soveltuuko tuki ETA-sopimuksen toimintaan sekä tarkastelee seuraavia toimenpiteitä, joiden osalta valvontaviranomainen ei vielä ole tehnyt päätöstä:

| 1) | Valtion ostamat Sementsverksmiðjan hf.:n kiinteistöt, omaisuus, osakkeet ja joukkovelkakirjalainat.
  Valvontaviranomainen nosti päätöksessä N:o 421/04/KOL esiin kysymyksen siitä, että Islannin valtiokonttorin hankkiessa omistukseensa Sementsverksmiðjan hf.:n omaisuutta (19) 450 miljoonan Islannin kruunun myyntihintaan, kyseessä oli valtiontuki siinä tapauksessa, että kyseinen hinta ei vastannut omaisuuden markkina-arvoa. |
| --- | --- |

1)

Valtion ostamat Sementsverksmiðjan hf.:n kiinteistöt, omaisuus, osakkeet ja joukkovelkakirjalainat.

Valvontaviranomainen nosti päätöksessä N:o 421/04/KOL esiin kysymyksen siitä, että Islannin valtiokonttorin hankkiessa omistukseensa Sementsverksmiðjan hf.:n omaisuutta (19) 450 miljoonan Islannin kruunun myyntihintaan, kyseessä oli valtiontuki siinä tapauksessa, että kyseinen hinta ei vastannut omaisuuden markkina-arvoa.

19

| 2) | Sementsverksmiðjan hf.:n oikeus pitää osa omaisuudesta ja ostaa se takaisin kiinteään hintaan.
  Päätöksellä N:o 421/04/KOL valvontaviranomainen aloitti myös muodollisen tutkintamenettelyn Sementsverksmiðjan hf.:n mahdollisuudesta pitää osa myydyistä Reykjavikissa sijaitsevista omaisuuseristä (20) ja käyttää niitä omiin teollisiin tarkoituksiinsa. Omaisuus tuli palauttaa valtiokonttorille viimeistään 31. joulukuuta 2011. Sementsverksmiðjan hf.:n oli maksettava kaikki kyseisten omaisuuserien huolto- ja parannustoimet mutta ei korvausta käyttöoikeudesta. Lisäksi hankintasopimuksen 6 artiklan mukaisesti Sementsverksmiðjan hf.:llä oli 31. joulukuuta 2009 saakka oikeus ostaa takaisin edellä mainitut Reykjavikissa sijaitsevat myydyt omaisuuserät 95 miljoonan Islannin kruunun kokonaishintaan lisättynä 7 prosentin kiinteällä vuosikorolla 1. elokuuta 2003 lähtien.
  Päätöksessä N:o 421/04/KOL valvontaviranomainen alun perin katsoi Reykjavikissa sijaitsevien, valtiokonttorille myytyjen omaisuuserien käytön korvaamatta jättämisen muodostavan valtiontuen. Valvontaviranomainen katsoi, että jos Sementsverksmiðjan hf. käyttää hyväkseen edellä mainittua uudelleenostohintaa, valtio voi menettää tuloja, jos se myy omaisuuserät niiden markkina-arvoa alhaisemmalla hinnalla. |
| --- | --- |

2)

Sementsverksmiðjan hf.:n oikeus pitää osa omaisuudesta ja ostaa se takaisin kiinteään hintaan.

Päätöksellä N:o 421/04/KOL valvontaviranomainen aloitti myös muodollisen tutkintamenettelyn Sementsverksmiðjan hf.:n mahdollisuudesta pitää osa myydyistä Reykjavikissa sijaitsevista omaisuuseristä (20) ja käyttää niitä omiin teollisiin tarkoituksiinsa. Omaisuus tuli palauttaa valtiokonttorille viimeistään 31. joulukuuta 2011. Sementsverksmiðjan hf.:n oli maksettava kaikki kyseisten omaisuuserien huolto- ja parannustoimet mutta ei korvausta käyttöoikeudesta. Lisäksi hankintasopimuksen 6 artiklan mukaisesti Sementsverksmiðjan hf.:llä oli 31. joulukuuta 2009 saakka oikeus ostaa takaisin edellä mainitut Reykjavikissa sijaitsevat myydyt omaisuuserät 95 miljoonan Islannin kruunun kokonaishintaan lisättynä 7 prosentin kiinteällä vuosikorolla 1. elokuuta 2003 lähtien.

20

Päätöksessä N:o 421/04/KOL valvontaviranomainen alun perin katsoi Reykjavikissa sijaitsevien, valtiokonttorille myytyjen omaisuuserien käytön korvaamatta jättämisen muodostavan valtiontuen. Valvontaviranomainen katsoi, että jos Sementsverksmiðjan hf. käyttää hyväkseen edellä mainittua uudelleenostohintaa, valtio voi menettää tuloja, jos se myy omaisuuserät niiden markkina-arvoa alhaisemmalla hinnalla.

| 3) | Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottaminen valtiokonttorin vastuulle
  Päätöksessä 367/06/KOL valvontaviranomainen päätteli, että Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottaminen valtion vastuulle muodosti ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen. Valvontaviranomainen epäili, voitaisiinko tässä soveltaa mitään niistä poikkeuksista valtiontuen yleiseen kieltoon, joista määrätään ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohdassa. Jos kyseessä on valtiontuki, valvontaviranomainen esitti epäilyksiä siitä, voisiko se soveltua ETA-sopimuksen toimintaan. Erityisesti valvontaviranomainen oli huolissaan siitä, olisiko tuki valtiontuen suuntaviivojen pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien määräysten mukaista. |
| --- | --- |

3)

Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottaminen valtiokonttorin vastuulle

Päätöksessä 367/06/KOL valvontaviranomainen päätteli, että Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottaminen valtion vastuulle muodosti ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen. Valvontaviranomainen epäili, voitaisiinko tässä soveltaa mitään niistä poikkeuksista valtiontuen yleiseen kieltoon, joista määrätään ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 ja 3 kohdassa. Jos kyseessä on valtiontuki, valvontaviranomainen esitti epäilyksiä siitä, voisiko se soveltua ETA-sopimuksen toimintaan. Erityisesti valvontaviranomainen oli huolissaan siitä, olisiko tuki valtiontuen suuntaviivojen pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien määräysten mukaista.

4.   ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

Islannin viranomaiset esittivät 23. helmikuuta 2005 päivätyssä kirjeessä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 421/04/KOL esitettyjä epäilyjä koskevia huomautuksia. Viranomaiset selittivät, että Sementsverksmiðjan hf.:n omaisuuserien osto tapahtui osana rakenneuudistusta. Viranomaisten mukaan valtio ostaisi yritykseltä kaiken sellaisen käyttöomaisuuden, joka ei ollut tuotannolle ja toiminnalle välttämätöntä, jotta liiketoiminnan kuluja voitaisiin vähentää ja tehdä yrityksen toiminta kannattavaksi.

Islannin viranomaiset pitivät ostettujen omaisuuserien oikeana arvona AV:n ja VSO Ráðgjöf:n asiantuntijoiden syyskuussa 2003 tekemää arviota. Kyseiset asiantuntijat arvioivat Reykjavikissa sijaitsevan omaisuuden arvoksi 276 miljoonaa Islannin kruunua ja Akranesissa sijaitsevan toimistorakennuksen arvoksi 74,4 miljoonaa Islannin kruunua. Islannin viranomaiset pitivät Reykjavikissa sijaitsevan omaisuuden arvioita erittäin hyvänä valtion kannalta, sillä omaisuudella oli strategista arvoa, joka perustui ennustettuun tulevaan arvoon: myyntiajankohtana tehtiin suunnitelmia suuren siltahankkeen aloittamiseksi, joka sulkisi yrityksen sataman Saeverhöfdissä Reykjavikissa ja tekisi siten toimitilat hyödyttömiksi yrityksen toiminnan kannalta. Siltahanke johtaa kuitenkin kaupunkisuunnitelman muuttamiseen alueella ja odotetaankin, että alueesta tehdään asunto-alue, mikä lisää sen arvoa suuresti.

Islannin viranomaiset ilmoittivat kirjeessä, että he muuttavat sopimusta 2. lokakuuta 2003 tehdyn hankintasopimuksen 6 artiklassa määrättyjen tiettyjen omaisuuserien uudelleenosto-oikeuden osalta ja korvaavat kyseisen osto-oikeuden markkina-arvoisella etuosto-oikeudella.

Lisäksi Islannin viranomaiset esittivät väitteitä sen puolesta, että jos Sementsverksmiðjan hf.:n myyntimenettelyssä olisi ollut kyse tuesta, kyseistä tukea voitaisiin pitää valtiontuen suuntaviivojen pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien määräysten mukaisena. Viranomaiset liittivät sen vuoksi kirjeeseen Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelman.

Islannin viranomaiset eivät esittäneet huomautuksia Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottamista valtion vastuulle koskevasta valvontaviranomaisen päätöksestä N:o 367/06/KOL.

5.   ÍSLENSKT SEMENT EHF.:N HUOMAUTUKSET

ÍSLENSKT SEMENT EHF.:N HUOMAUTUKSET

Íslenskt sement ehf. esitti 20. kesäkuuta 2005 tehtyä valvontaviranomaisen päätöstä N:o 421/04/KOL (tapahtuma nro 323552) koskevia huomautuksia. Kirjeessään yritys väitti, että valtion Sementsverksmiðjan hf.:ltä ostamia omaisuuseriä ei myyty erikseen vaan osakkeiden myynnin yhteydessä. Myynti oli siten erottamaton osa kaikkien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myyntiä koskevaa ostosopimusta. Lisäksi Íslenskt sement ehf. katsoi, että Sementsverksmiðjan hf.:n oikeus käyttää tiettyjä uudelleen ostettuja omaisuuseriä oli erottamaton osa yrityksen yksityistämistä, mikä otettiin huomioon kokonaisostohinnasta neuvoteltaessa. Tästä huolimatta Íslenskt sement ehf.:n mielestä kyseisten omaisuuserien käyttöoikeuden objektiivinen markkina-arvo olisi vähäinen, ellei täysin olematon, koska ainoastaan Sementsverksmiðjan hf. Islannin ainoana sementintuottajana voi käyttää niitä. Íslenskt sement ehf. väitti lisäksi, että yrityksen oikeus hankkia uudelleen ne omaisuuserät, joiden käyttöoikeus sillä on, yhteensä 95 miljoonalla Islannin kruunulla, merkitsee valtiontuen olemassaoloa, sillä kyseisten sementintuotantotilojen markkina-arvo oli vähäinen.

Íslenskt sement ehf. ilmaisi 7. toukokuuta 2007 päivätyssä kirjeessään (tapahtuma nro 421504) ensiksi kantansa valvontaviranomaisen päätökseen jakaa asia kahteen osaan eli osakkeiden myyntiin ja muihin toimenpiteisiin. Yrityksen mielestä kyseisiä kahta tapahtumaa oli tarkasteltava kokonaisuutena. Sekä myyjän (Islannin valtio) että ostajan (Íslenskt sement ehf.) ehtona oli, että samana päivänä tehdyt sopimukset muodostavat yhden erottamattoman liiketoimen. Yhtä tai useampaa sopimusta ei siten olisi voitu tehdä ilman, että kaikki muut tehdään samaan aikaan ja suhteessa toisiinsa.

Toiseksi Íslenskt sement ehf. esitti väitteitä sen tueksi, että Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottamiseen valtion vastuulle ei liittynyt valtiontukea. Íslenskt sement ehf. selitti, että eläkevelvoitteet eivät sisältyneet vuoden 1996 tilinpäätöstietojen taseeseen, vaan ne ilmoitettiin ainoastaan taseen ulkopuolisena ehdollisena sitoumuksena. Vuonna 1997 yrityksen eläkevelat maksettiin laskemalla liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja. Tämä merkitsee sitä, että niiden rahoittamiseen käytettiin valtion työntekijöiden eläkerahastolta otettua velkaa (joukkovelkakirjalainoja), joka sen jälkeen merkittiin pitkäaikaisena velkana vuoden 1997 ja seuraavien vuosien tilinpäätöstietojen taseeseen. Íslenskt sement ehf. selitti lisäksi, että valtion omistamien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myynnin yhteydessä valtio otti vastuulleen vuonna 2003 yrityksen velan valtion työntekijöiden eläkerahastolle. Vuoden 2003 tilinpäätöstiedoista oli siten vähennetty 388 028 317 Islannin kruunua taseen vastattavaa-puolelta samaan aikaan, kun yrityksen tulot olivat lisääntyneet samalla määrällä.

Kolmanneksi Íslenskt sement ehf. viittasi Sementsverksmiðjan hf.:n omaisuuserien myyntiin valtiolle 450 miljoonasta Islannin kruunusta, mitä käsiteltiin valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 421/04/KOL. Kaikki osakkeet ja joukkovelkakirjat myytiin valtiolle markkinahintaan (21). Reykjavikissa sijaitsevan Saevarhófdin omaisuuserän arvoksi arvioitiin 276 miljoonaa Islannin kruunua ja se myytiin valtiolle 280 miljoonasta Islannin kruunusta. Akranesissa sijaitsevan toimistorakennuksen osan arvoksi arvioitiin 74,4 miljoonaa Islannin kruunua ja se myytiin valtiolle 72,5 miljoonalla Islannin kruunulla.

21

Íslenskt sement ehf. viittasi myös MP Investment Bank Ltd.:n vuonna 2003 määrittämiin Sementsverksmiðjan hf.:n selvitystilan kustannuksiin ja toteaa uudelleen, että selvitystilan kustannusten oli laskettu olevan 506 498 730 miljoonaa Islannin kruunua mukaan luettuna Akranesin toimistorakennuksen siivoaminen.

Íslenskt sement ehf.:n mielestä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen esimerkiksi Gröditzer Stahlwerke GmbH:ta koskevassa asiassa määrittämää menetelmää soveltaen kysymys on siitä, ovatko yrityksen selvitystilaa koskevat kokonaiskustannukset valtiolle suuremmat kuin kustannukset, jotka syntyvät valtiolle sen ottaessa vastuulleen yrityksen velat ja myydessään kaikki sen osakkeet. Jos vastaus tähän on myönteinen, on katsottava, että valtio on toiminut markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisesti, sillä yksityinen sijoittaja olisi ottanut vastuulleen velan ja myynyt yrityksen osakkeet järkevien taloudellisten syiden perusteella. Sen vuoksi Íslenskt sement ehf.:n kanta oli, että selvitystilaa koskevat kokonaiskustannukset olivat 70 376 683 Islannin kruunua (22) suuremmat kuin yrityksen myynnistä aiheutuneet kustannukset ja siten valtio on toiminut markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisesti. Sen vuoksi yrityksen valtion työntekijöiden eläkerahastolle kohdistuneen velan ottamiseen valtion vastuulle ja valtion omistamien yrityksen osakkeiden myyntiin ei voi sisältyä valtiontukea.

22

6.   AALBORG PORTLAND ÍSLANDI EHF:N ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET.

AALBORG PORTLAND ÍSLANDI EHF:N ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

Valituksen tekijä Aalborg Portland Íslandi ehf. esitti 2. syyskuuta 2005 päivätyssä kirjeessä huomautuksia valvontaviranomaisen päätökseen N:o 421/04/KOL. Se ilmaisi olevansa samaa mieltä valvontaviranomaisen esille ottamista kysymyksistä, mutta huomautti, että Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden ottamista valtion vastuulle ei ollut käsitelty menettelyn aloittamispäätöksessä. Tästä huolimatta Aalborg Portland Íslandi ehf. ei esittänyt huomautuksia valvontaviranomaisen päätöksestä N:o 367/06/KOL laajentaa menettely koskemaan Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelkojen ottamista Islannin valtion vastuulle.

7.   ISLANNIN ESITTÄMÄT LISÄHUOMAUTUKSET

ISLANNIN ESITTÄMÄT LISÄHUOMAUTUKSET

Islannin viranomaiset toimittivat 8. huhtikuuta 2008 päivätyssä kirjeessä lisätietoja aiemmin annetusta rakenneuudistussuunnitelmasta ja liittivät mukaan markkinatutkimuksen, jota ei vielä ollut esitetty valvontaviranomaiselle.

II   ARVIOINTI

ARVIOINTI

1.   ONKO KYSE VALTIONTUESTA?

ONKO KYSE VALTIONTUESTA?

ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan.”

1.1   KIINTEISTÖJEN, OMAISUUDEN, OSAKKEIDEN JA JOUKKOVELKAKIRJALAINOJEN OSTO

Islannin valtiokonttori osti hankintasopimuksen perusteella yrityksen Reykjavikissa sijaitsevat kiinteistöt ja muut omaisuuserät, Akranesissa sijaitsevan toimistorakennuksen (puoltatoista kerrosta lukuun ottamatta) sekä Sementsverksmiðjan hf.:n omistamat muiden yritysten osakkeet ja joukkovelkakirjalainat yhteensä 450 miljoonan Islannin kruunun hintaan.

Seuraavassa taulukossa verrataan Sementsverksmiðjan hf.:n Reykjavikissa ja Akranesissa sijaitsevien kiinteistöjen ja omaisuuserien markkina-arvoa sekä riippumattomien asiantuntijoiden määrittämää osakkeiden ja joukkovelkakirjojen markkina-arvoa (23) valtiokonttorin niistä maksamaan hintaan.

23

| (miljoonaa Islannin kruunua) |
| --- |
| | Riippumattomien asiantuntijoiden tekemä arvio | Islannin valtiokonttorin maksama hinta |
| Reykjavikissa osoitteessa Saeverhöfdi 31 sijaitseva maa-alue, kiinteistö ja laitteet | 276 | 280 |
| Akranesissa sijaitseva toimistorakennus (lukuun ottamatta puoltatoista kerrosta) | 74,4 | 72,5 |
| Osakkeet yrityksessä Geca | 46,5 | 46,5 |
| Osakkeet yrityksessä Spölur | 40 | 40 |
| Joukkovelkakirjalainat yrityksessä Spölur | 11 | 11 |
| Yhteensä | 447,9 | 450 |

(miljoonaa Islannin kruunua)

Riippumattomien asiantuntijoiden tekemä arvio

Islannin valtiokonttorin maksama hinta

Reykjavikissa osoitteessa Saeverhöfdi 31 sijaitseva maa-alue, kiinteistö ja laitteet

276

280

Akranesissa sijaitseva toimistorakennus (lukuun ottamatta puoltatoista kerrosta)

74,4

72,5

Osakkeet yrityksessä Geca

46,5

46,5

Osakkeet yrityksessä Spölur

40

40

Joukkovelkakirjalainat yrityksessä Spölur

11

11

Yhteensä

447,9

450

Taulukosta käy ilmi, että valtiokonttori maksoi 2,1 miljoonaa Islannin kruunua (21 214 euroa) yli riippumattomien asiantuntijoiden arvioiman ostettujen omaisuuserien markkina-arvon. Erotus koskee Reykjavikissa myytyjä kiinteistöjä, joiden myynnistä saatiin 4 miljoonaa Islannin kruunua enemmän kuin arviossa, ja Akranesissa sijaitsevaa toimistorakennusta, jonka myyntihinta oli 1,9 miljoonaa Islannin kruunua pienempi kuin arviossa.

Oikeuskäytännön mukaan valvontaviranomainen ei voi tässä päätöksessä sattumanvaraisesti määrittää markkinahintaa ainoastaan asiantuntija-arvion perusteella (24). Maa-alueiden ja rakennusten hintaa määritettäessä valvontaviranomaisen olisi otettava huomioon kyseisten markkinahintojen määrittämiseen, joka on luonteeltaan takautuvaa, liittyvä epävarmuus (25). Usein ei voida päätellä, että yksi ainoa arvio edustaa markkina-arvoa, jonka ostaja olisi valmis hyväksymään. Hyväksyttävälle markkina-arvolle voidaan ennemminkin määrittää kohtuullinen liikkumavara markkinatestien perusteella. Valvontaviranomainen katsoo, että kysymykseen siitä, kuinka suuri liikkumavaran olisi oltava, ei ole yksiselitteistä vastausta. Liikkumavara on ehkä syytä määrittää tapauskohtaisesti.

24

25

Valvontaviranomaisen mukaan 2,1 miljoonan Islannin kruunun ero nettohinnassa riippumattoman asiantuntijan tekemän arvion ja valtiokonttorin lopulta maksaman hinnan välillä on niin vähäinen, että ei ole mitään näyttöä siitä, että ostohinta ei ollut markkinaehtojen mukainen. Riippumattoman asiantuntijan määrittämää hintaa voidaan pitää viitteenä. Jos arviosta poiketaan huomattavasti, se voi merkitä valtiontuen olemassaoloa. Valvontaviranomaisen mielestä (26) kyseinen vähäinen ero ei kuitenkaan ole riittävä peruste sen vahvistamiselle, että Sementsverksmiðjan hf. on saanut valtiontukea. Se on paremminkin osoitus siitä, että maksu on suoritettu käypään markkinahintaan. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että Sementsverksmiðjan hf. ei saanut ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea myydessään kiinteistöjä, omaisuutta, osakkeita ja joukkovelkakirjalainoja Islannin valtiokonttorille.

26

1.2   OIKEUS PITÄÄ OSA OMAISUUDESTA JA OSTAA SE TAKAISIN KIINTEÄÄN HINTAAN

Hankintasopimuksen 5 artiklassa annettiin Sementsverksmiðjan hf.:lle mahdollisuus pitää osa Reykjavikissa sijaitsevasta myydystä omaisuudesta (27) ja käyttää sitä omaan teolliseen toimintaansa. Omaisuus tuli palauttaa valtiokonttorille viimeistään 31. joulukuuta 2011. Sementsverksmiðjan hf.:n oli maksettava kaikki kyseisten omaisuuserien huolto- ja parannustoimet, mutta ei korvausta käyttöoikeudesta. Lisäksi hankintasopimuksen 6 artiklan mukaisesti Sementsverksmiðjan hf.:llä oli 31. joulukuuta 2009 saakka oikeus ostaa takaisin edellä mainitut Reykjavikissa sijaitsevat myydyt omaisuuserät 95 miljoonan Islannin kruunun kokonaishintaan lisättynä 7 prosentin kiinteällä vuosikorolla 1. elokuuta 2003 lähtien.

27

Islannin viranomaiset lähettivät valvontaviranomaiselle 17. helmikuuta 2006 päivätyssä kirjeessä (tapahtuma nro 363608) englanninkielisen toisinnon Sementsverksmiðjan hf.:n ja Islannin valtion puolesta toimineen teollisuusministeriön välisestä sopimuksesta. Kyseisen sopimuksen perusteella yrityksen oikeus ostaa uudelleen tiettyjä Reykjavikissa sijaitsevia omaisuuseriä peruttiin. Valtiokonttori sai sille myydyt omaisuuserät käyttöönsä 1. tammikuuta 2004 lähtien. Kyseisestä päivämäärästä lähtien yritys vuokrasi käyttämänsä omaisuuserät määräämättömäksi ajaksi sopimuksen 2 artiklan mukaisesti. Omaisuuserien (28) kuukausivuokra on [...] Islannin kruunua. Vuokraa mukautetaan kerran vuodessa rakennuskustannusindeksin mukaisesti. Islannin viranomaiset selittivät, että vuokran määrä laskettiin käyttämällä Islannin kiinteistömarkkinoilla pyydettyä tavanomaista vuokrahintaa.

28

Islannin viranomaiset ovat toimittaneet tietoja, joiden mukaan Sementsverksmiðjan hf. maksaa markkinahinnan omaisuuserien vuokraamisesta (29). Valvontaviranomaisella ei ole syytä epäillä Islannin viranomaisten toimittamien tietojen totuudenmukaisuutta ja tarkkuutta. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi edellä mainittujen sopimuksen muutosten johdosta, että kyseessä ei ole ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.

29

1.3   ELÄKEVELVOITTEIDEN OTTAMINEN VALTION VASTUULLE

Valtionvarainministeriön sekä valtion työntekijöiden eläkerahaston 23. lokakuuta 2003 allekirjoittamalla sopimuksella valtiokonttorin puolesta toimiva valtionvarainministeriö otti vastuulleen loput joukkovelkakirjalainoista, jotka oli laskettu liikkeeseen Sementsverksmiðjan hf.:lle kertyneitä maksuvelvoitteita varten vuoden 1997 sopimuksen mukaisesti. Saman sopimuksen mukaisesti valtiokonttori otti vastuulleen Sementsverksmiðjan hf.:n velvoitteet yrityksessä vielä töissä olevien työntekijöiden osalta. Kyseiset velvoitteet oli maksettava ja selvitettävä vuosittain.

1.3.1   
  Valtion varojen käyttö

Valtion varojen käyttö

Jotta tukitoimenpide olisi valtiontukea, valtion on täytynyt myöntää se tai se on täytynyt myöntää valtion varoista. Valtionvarainministeriön sekä valtion työntekijöiden eläkerahaston 23. lokakuuta 2003 allekirjoittaman sopimuksen perusteella valtiokonttori maksaa eläkerahastolle Sementsverksmiðjan hf.:n puolesta yrityksen maksettavana olleet rahamäärät. Sopimusta allekirjoitettaessa Sementsverksmiðjan hf.:n velvoitteet eläkerahastolle eläkkeelle siirtyneiden työntekijöiden eläkkeiden maksamiseksi arvioitiin 412 miljoonaksi Islannin kruunuksi. Lisäksi eläkerahaston lohkoon B kuuluvia vielä työsuhteessa olevia yrityksen työntekijöitä koskevat eläkevelvoitteet arvioitiin 10–15 miljoonaksi Islannin kruunuksi. Eläkevelvoitteiden siirtyminen valtiokonttorin vastuulle ja niiden maksaminen valtiokonttorista merkitsee valtion varojen käyttöä.

1.3.2   
  Tiettyjen yritysten tai tuotannonalojen suosiminen

Tiettyjen yritysten tai tuotannonalojen suosiminen

Tuen saajan on saatava tukitoimenpiteestä etuja, jotka vapauttavat sen tavanomaisista budjettiin sisällytettävistä maksuista.

Valtio otti vastuulleen Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteet valtion työntekijöiden eläkerahastolle yrityksen työntekijöiden eläkkeiden maksamista varten. Sementsverksmiðjan hf. perustettiin vuonna 1955 osana valtion hallintoa. Sementintuottajan, joka siihen aikaan tunnettiin nimellä Islannin valtion sementtitehdas, työntekijät kuuluivat valtion työntekijöiden eläkerahastoon, kuten kaikki muutkin valtion hallinnon työntekijät.

Vuonna 1997 valtio uudisti valtion työntekijöiden eläkerahaston. Valtion työntekijöiden eläkerahasto teki vakuutusmatemaattisen arvioinnin velvoitteista, joita sillä oli jäsentensä tulevien eläkemaksujen osalta. Arvioinnin tulosta verrattiin sen jälkeen rahaston varoihin ja velvoitteiden jakautumiseen niiden työnantajien välillä, joiden työntekijät kuuluivat eläkerahastoon. Sementsverksmiðjan hf.:n eläkkeelle siirtyneitä työntekijöitä koskevat valtion työntekijöiden eläkerahaston eläkevelvoitteet olivat vuoden 1996 lopulla 400 miljoonaa Islannin kruunua (30).

30

Valtiokonttori maksoi tämän velvoitteen valtion työntekijöiden eläkerahastolle yrityksen joukkovelkakirjalainoilla. Kyseinen velvoite säilyi Sementsverksmiðjan hf.:n kirjanpidossa 23. lokakuuta 2003 saakka, jolloin valtio otti vastuulleen Sementsverksmiðjan hf.:n velan eläkerahastolle. Kyseinen velka koski niiden Sementsverksmiðjan hf.:n työntekijöiden eläkemaksuja, jotka olivat jo jääneet eläkkeelle velan määrittämisen aikaan vuonna 1997. Lisäksi velka koski arvioituja eläkemaksuja viidelle Sementsverksmiðjan hf.:n palveluksessa edelleen olevalle työntekijälle, jotka kuuluivat vielä valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon B (31).

31

Jos eläkevelvoitteiden maksun katsotaan kuuluvan yrityksen liiketoimintaan liittyviin tavanomaisiin kustannuksiin, kyseisten maksujen siirtäminen valtion vastuulle vapautti Sementsverksmiðjan hf.:n yhdestä toimintakustannuksesta. Näin toimimalla valtio antoi kyseiselle yritykselle valikoivan edun, sillä muiden yritysten on maksettava kaikki omien työntekijöidensä eläkkeisiin liittyvät maksut.

1.3.3   
  Kilpailun vääristyminen ja vaikutus sopimuspuolten väliseen kauppaan

Kilpailun vääristyminen ja vaikutus sopimuspuolten väliseen kauppaan

Tukitoimenpiteen on vääristettävä kilpailua ja vaikutettava kauppaan sopimuspuolten välillä.

Kun yritykset hyötyvät valtion myöntämästä taloudellisesta edusta, joka vähentää niiden tavanomaista kustannustaakkaa, niiden kilpailuasema paranee verrattuna yrityksiin, jotka eivät saa tällaista etua. ETA-alueen sementtimarkkinoilla esiintyy kilpailua. Tällä hetkellä Islannin sementtimarkkinoilla toimii kaksi yritystä: Sementsverksmiðjan hf. ja Aalborg Portland Íslandi ehf. Sementsverksmiðjan hf.:lle tavanomaista alhaisempien kustannusten muodossa mahdollisesti myönnetty etu parantaa yrityksen kilpailuasemaa Islannin sementtimarkkinoilla toimivaan kilpailijaan nähden, joka ei saa vastaavaa etua. Siten valtion Sementsverksmiðjan hf.:lle myöntämä tuki vääristää kilpailua.

Jotta ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohtaa voitaisiin soveltaa, ilmoitetun toimenpiteen on vaikutettava kauppaan ETA-sopimuksen sopimuspuolten välillä.

Sementsverksmiðjan hf.:n suora kilpailija Islannin markkinoilla on toisessa ETA-valtiossa sijaitsevan yrityksen tytäryhtiö, joka ei tuota sementtiä, vaan tuo sitä muista ETA-maista Islantiin. Tästä syystä toimenpide vaikuttaa kauppaan ETA-sopimuksen sopimuspuolten välillä ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

1.3.4   
  Päätelmät

Päätelmät

Edellä mainituista syistä valvontaviranomainen katsoo, että valtio myönsi valtiontukea Sementsverksmiðjan hf.:lle ottamalla vastuulleen eläkevelvoitteet valtiovarainministeriön ja valtion eläkerahaston lokakuussa 2003 allekirjoitetulla sopimuksella.

2.   MENETTELYTAPOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET

MENETTELYTAPOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET

Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaan ”EFTAn valvontaviranomaiselle on ilmoitettava tuen myöntämistä tai muuttamista koskevasta suunnitelmasta niin ajoissa, että se voi esittää huomautuksensa (...). Asianomainen valtio ei saa panna ehdottamiaan toimenpiteitä täytäntöön ennen kuin menettelyn tuloksena on saatu aikaan lopullinen päätös.”

Vaikka Islannin viranomaiset antoivat 29. elokuuta 2003 päivätyssä kirjeessä ilmoituksen suunnitellusta valtion omistamien Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeiden myynnistä, se, että Islannin viranomaiset allekirjoittivat edellä mainitut sopimukset, merkitsi kyseisten sopimusten perusteella mahdollisesti myönnetyn valtiontuen käyttöön ottamista ennen kuin valvontaviranomainen oli tehnyt ilmoitusta koskevan lopullisen päätöksen. Tästä syystä kyseisen liiketoimen yhteydessä myönnetty valtiontuki on pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan f kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista valtiontukea eli samassa pöytäkirjassa olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan vastaisesti käyttöönotettua uutta tukea.

3.   TUEN SOVELTUVUUS ETA-SOPIMUKSEN TOIMINTAAN

TUEN SOVELTUVUUS ETA-SOPIMUKSEN TOIMINTAAN

ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai tiettyjen talousalueiden kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Rakenneuudistustuki on arvioitava valvontaviranomaisen pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti.

Päätöksessä N:o 421/04/KOL valvontaviranomainen korosti, että Islannin viranomaiset eivät olleet toimittaneet mitään perusteita tai asiakirjanäyttöä tuen yhdenmukaisuudesta pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen kanssa. Islannin viranomaiset toimittivat Sementsverksmiðjan hf.:ää koskevan rakenneuudistussuunnitelman helmikuussa 2005 päivätyssä kirjeessä. Lisäksi Islannin viranomaiset antoivat helmikuussa 2008 lisätietoja rakenneuudistussuunnitelmasta. Seuraavassa valvontaviranomainen arvioi, voidaanko uusien tietojen perusteella päätellä, että tuki täyttää pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevissa suuntaviivoissa esitetyt vaatimukset (32).

32

3.1   SOVELLETTAVAT SUUNTAVIIVAT

Tuki myönnettiin lokakuussa 2003, jolloin valtio vapautti Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvollisuuksistaan. Kyseisen tukitoimenpiteen soveltuvuuden arviointi perustuu vuoden 1999 pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskeviin suuntaviivoihin (33), joita sovellettiin tuen myöntämisen aikaan.

33

3.2   VAIKEUKSISSA OLEVA YRITYS

Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.2.1 jakson mukaisesti yritys katsotaan näissä suuntaviivoissa tarkoitetuksi vaikeuksissa olevaksi yritykseksi sen koosta riippumatta, jos kyse on yhtiöstä, joka on menettänyt yli puolet merkitystä pääomastaan ja yli neljännes pääomasta on menetetty viimeksi kuluneiden 12 kuukauden aikana. Suuntaviivojen mukaisesti yritys katsotaan vaikeuksissa olevaksi yritykseksi, jos se yhtiömuodosta riippumatta täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yhtiön asettamiselle yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi. Yritysten vaikeudet ilmenevät yleensä tappioiden kasvuna, liikevaihdon supistumisena, varastojen kasvuna, ylikapasiteettina, tulorahoituksen pienentymisenä, lisääntyvänä velkaantumisena, rahoituskulujen nousuna ja nettovarallisuuden heikentymisenä tai sen menettämisenä.

Sementsverksmiðjan hf.:n merkitty pääoma väheni 1 096 miljoonasta Islannin kruunusta vuonna 2000 458 miljoonaan Islannin kruunuun vuonna 2003. Yrityksen liikevaihto supistui 1,06 miljardista Islannin kruunusta vuonna 2000 863 miljoonaan Islannin kruunuun vuonna 2001 ja 598 miljoonaan Islannin kruunuun vuonna 2002. Yrityksen myynti väheni siten, että vuonna 2000 se oli [...], vuonna 2001 [...] ja vuonna 2002 [...]. Myös tuotanto väheni yli [...] prosentilla. Toiminnalliset tulokset huononivat nopeasti saman ajanjakson aikana. Sementsverksmiðjan hf. saavutti 70 miljoonan Islannin kruunun voiton vuonna 2000, mutta sen tappiot vuonna 2001 olivat 230 miljoonaa Islannin kruunua. Yrityksen tappiot vuonna 2002 olivat 220 miljoonaa Islannin kruunua. Vuosina 2000–2002 Sementsverksmiðjan hf.:n kokonaisvelka kasvoi 733 miljoonasta Islannin kruunusta 1 157 miljoonaan Islannin kruunuun. Käyttöpääoma väheni 750 miljoonasta Islannin kruunusta 640 miljoonaan Islannin kruunuun.

Sementsverksmiðjan hf.:n vuoden 2002 tilinpäätöksessä tilintarkastajat ilmaisivat vakavan huolestumisensa yrityksen taloudellisesta tilanteesta. Kertyneet tappiot ja toimintatappioiden todennäköinen jatkuminen vuonna 2003 johtivat siihen johtopäätökseen, että yrityksen toiminnan jatkuminen oli kyseenalaista.

Islannin viranomaisten antamien selvitysten ja tietojen mukaan Sementsverksmiðjan hf. oli konkurssin partaalla eikä pystynyt elvyttämään toimintaansa omilla varoilla.

Sen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että Sementsverksmiðjan hf. oli tuen myöntämisen aikaan pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti vaikeuksissa oleva yritys.

3.3   RAKENNEUUDISTUSTUEN MÄÄRITELMÄ

Rakenneuudistustuen olisi oltava osa realistista, johdonmukaista ja kauaskantoista suunnitelmaa, jonka tavoitteena on yrityksen elinkelpoisuus pitkällä aikavälillä. Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.2.2 jakson mukaisesti rakenneuudistustukeen sisältyy yleensä yksi tai useampi seuraavista seikoista: yrityksen toiminnan tehokkaampi uudelleenorganisointi ja järkeistäminen, johon tavallisesti kuuluu luopuminen tappiollisesta toiminnasta, sellaisen nykyisen toiminnan rakenteellinen uudistaminen, jonka kilpailukyky voidaan palauttaa, ja mahdollinen toiminnan monipuolistaminen suuntautumalla uuteen tuottavampaan toimintaan. Yrityksen rakenteen uudistamista on yleensä täydennettävä rahoitusrakenteen uudistamisella (esimerkiksi pääomanlisäykset ja velkaantuneisuuden vähentäminen). Suuntaviivojen mukaiset rakenneuudistustoimet eivät voi kuitenkaan rajoittua pelkkään rahoitustukeen, jonka tarkoituksena on korvata aiemmat tappiot puuttumatta tappioiden syntymiseen johtaneisiin syihin.

Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistukseen sisältyi useita toimenpiteitä. Niihin kuuluivat yrityksen rahoitusrakenteen uudistaminen, työvoiman ja tuotantokustannusten rakenneuudistus ja vaihtoehtoiset tulolähteet. Kyseinen rakenneuudistussuunnitelma ei siten pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti ollut rajoittunut rahoitusrakenteen uudistamiseen, vaan siinä käsiteltiin useita muita Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistusta koskevia näkökohtia. Sen vuoksi tuki oli alusta lähtien suuntaviivojen perusteella arvioitavaa tukea.

3.4   EDELLYTYKSET RAKENNEUUDISTUSTUEN HYVÄKSYMISELLE

Rakenneuudistustuen myöntämistä vaikeuksissa oleville yrityksille voidaan kuitenkin pitää perusteltuna ainoastaan tietyin edellytyksin. Tukia voidaan perustella esimerkiksi sosiaali- tai aluepoliittisilla näkökohdilla. Perusteluna voi olla myös tarve ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) myönteinen merkitys taloudelle tai myös se, että kilpailukykyisen markkinarakenteen säilyttäminen on suotavaa, jos yritysten poistuminen markkinoilta voisi johtaa tiukkaan monopoli- tai oligopolitilanteeseen.

3.4.1   
  Elinkelpoisuuden palauttaminen

Elinkelpoisuuden palauttaminen

Suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson b kohdan mukaisesti tuen myöntämisen edellytyksenä on oltava valvontaviranomaisen vahvistaman rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano. Rakenneuudistussuunnitelman, jonka toteuttamisajan on oltava mahdollisimman lyhyt, on mahdollistettava yrityksen pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen kohtuullisessa ajassa yrityksen tulevia toimintaedellytyksiä koskevien realististen oletusten perusteella. Rakenneuudistustukeen on siis yhdistettävä toteuttamiskelpoinen rakenneuudistussuunnitelma, jonka täytäntöönpanoon kyseinen EFTA-valtio sitoutuu. Tämä suunnitelma, joka sisältää kaikki tarpeelliset tiedot, kuten selvityksen markkinoista, on toimitettava valvontaviranomaiselle.

Elinkelpoisuuden paranemisen on perustuttava pääasiassa rakenneuudistussuunnitelman sisältämiin yrityksen sisäisiin toimenpiteisiin. Se voi perustua hintojen tai kysynnän muutosten kaltaisiin ulkoisiin seikkoihin, joihin yritys ei voi itse paljoa vaikuttaa, vain siinä tapauksessa, että markkinoiden kehittymisestä esitetyt arviot ovat yleisesti hyväksyttyjä. Rakenneuudistus edellyttää sellaisen toiminnan lopettamista, joka olisi rakenneuudistuksesta huolimatta edelleen tappiollista.

Suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson b kohdassa edellytetään, että rakenneuudistussuunnitelmassa on kuvailtava erityisesti yrityksen vaikeuksiin johtaneet olosuhteet. Tämä antaa mahdollisuuden arvioida, ovatko ehdotetut toimenpiteet sopivia. Suunnitelmassa otetaan huomioon muun muassa kysynnän ja tarjonnan nykytilanne ja ennakoitu kehitys merkityksellisillä tuotemarkkinoilla erilaisten hahmotelmien avulla, jotka perustuvat optimistisiin, pessimistisiin ja niiden väliltä oleviin olettamuksiin, sekä yrityksen erityiset vahvuudet ja heikkoudet. Rakenneuudistussuunnitelman on mahdollistettava yrityksen rakenteen uudistaminen, jonka avulla pitkän aikavälin elinkelpoisuus ja mahdollisuus selviytyä itsenäisesti palautuvat.

Rakenneuudistussuunnitelmassa on esitettävä yrityksen muuttamista siten, että se voi rakenneuudistuksen jälkeen vastata itse kaikista kustannuksistaan, omaisuuserien arvon alentuminen ja rahoituskulut mukaan luettuina. Suuntaviivojen mukaisesti rakenneuudistuksen läpikäyneen yrityksen oman pääoman tuoton on oltava riittävän korkea, jotta se voi kilpailla omin voimin.

Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelma koostui neljästä eri toimenpiteestä:

| — | Rahoitusrakenteen uudistaminen, |
| --- | --- |

—

Rahoitusrakenteen uudistaminen,

| — | Työvoiman rakenneuudistus, |
| --- | --- |

—

Työvoiman rakenneuudistus,

| — | Tuotantokustannusten rakenneuudistus, |
| --- | --- |

—

Tuotantokustannusten rakenneuudistus,

| — | Vaihtoehtoiset tulolähteet. |
| --- | --- |

—

Vaihtoehtoiset tulolähteet.

Islannin viranomaiset selittivät, että yksi rakenneuudistukseen sisältyvistä tärkeimmistä toimenpiteistä oli velan vähentäminen omaisuuserien myynnillä. Vuoden 2003 syksyllä Sementsverksmiðjan hf. likvidoi kaikki ne omaisuuseränsä, jotka eivät suoraan liittyneet sementin tuotantoon ja toimitukseen Islannin markkinoille. Myynnistä saaduilla rahoilla yritys pystyi lyhentämään velkaansa ja vähentämään toimintatappioitaan. Omaisuuserien myynnistä saadut tulot olivat yhteensä 580 miljoonaa Islannin kruunua ja ne käytettiin pitkäaikaisen ja lyhytaikaisen velan vähentämiseen. Yrityksen päätavoite oli vähentää pääomakustannuksia rakenneuudistuksen aikana. Kaikkien jäljellä olevien pitkäaikaisten velkojen osalta sovittiin, että yritys ei vähennä lainapääomaa kahteen vuoteen myynnin jälkeen.

Annettujen tietojen mukaan yrityksen rakenneuudistuksen vaikein osa oli veloista neuvotteleminen velkojien kanssa. Näyttää siltä, että yritys oli lisännyt lyhyt- ja pitkäaikaista lainanottoaan huomattavasti myyntiä edeltäneinä kolmena vuotena tappioiden kattamiseksi. Yritys oli ottanut lainaa useilta rahoituslaitoksilta. Luottolaitokset pitivät Sementsverksmiðjan hf.:n ottamia lainoja valtion ottamina eivätkä suostuneet antamaan yritykselle lisää lainaa sen yksityistämisen jälkeen ennen kuin vanhat lainat oli maksettu takaisin. Sen vuoksi velkaa oli vähennettävä merkittävästi, mikä saavutettiin sementin tuotannon ja/tai jakelun kannalta tarpeettomien omaisuuserien myynnillä.

Islannin viranomaisten mukaan [rahoitus]neuvottelujen kriittinen tekijä oli eläkevelan poistaminen yrityksen taseesta, jotta yritys voisi antaa elinkelpoisen ja uskottavan takaisinmaksuaikataulun. Ostajat ja velkojat ovat samaa mieltä siitä, että yritys ei selkeästi pystynyt hoitamaan eläkevelkaa ja muita lyhyt- ja pitkäaikaisia lainoja sekä pitämään yllä käyttöomaisuusinvestointien kriittistä tasoa yrityksen toiminnan takaamiseksi.

Eläkevelan poistaminen ja muiden velkojen osittainen takaisinmaksu oli oleellisen tärkeää hyväksynnän saamiseksi rahoitusrakenteen uudistamiselle.

Myynnin aikaan Sementsverksmiðjan hf.:ssä oli 63 työntekijää. Yrityksen taloudellisten ominaisuuksien ja sementtimarkkinoiden tarkastelu osoitti, että työntekijöiden lukumäärää oli vähennettävä vähintään 20:llä. Tehtaan toimintaan tarvittiin vähintään 41 työntekijää. Ylimääräisten työntekijöiden työsopimukset lopetettiin, minkä vuoksi joidenkin pitkäaikaisten työntekijöiden erorahakorvaukset olivat suuret.

Yrityksellä oli tuotantoon liittyvä bonusjärjestelmä, joka koski suurinta osaa sen työntekijöitä. Työntekijöille jaettava rahamäärä oli kiinteä, joten yrityksen tuotantobonuskustannukset pysyivät samoina työntekijöiden lukumäärästä riippumatta. Ammattiliiton kanssa oli aloitettu neuvottelut kyseisen tuotantobonuksen soveltamisesta työntekijäkohtaisesti siten, että henkilöstön kokonaismäärän vähentyminen merkitsisi maksetun tuotantobonuksen kokonaismäärän vähenemistä.

Islannin viranomaisten mukaan tärkein toimenpide oli raaka-aineiden hintojen uudelleen neuvottelu. Lisäksi sementin koostumusta muutettiin energiakustannusten vähentämiseksi.

Raaka-aineiden hintojen uudelleen neuvottelun osalta voidaan todeta, että merkittävä osa Sementsverksmiðjan hf.:n muuttuvista toimintakustannuksista oli yhteydessä kansainvälisiin/kansallisiin markkinahintoihin ja niitä ei voinut muuttaa. Tämä koski hiilen, sähkön, silikajauheen ja muiden raaka-aineiden hintoja. Tärkeimmän kotimaisen raaka-aineen eli kuorivalun hintaa voitiin kuitenkin laskea [...] prosentilla. Muiden kotimaisten raaka-aineiden hinnasta voitiin myös neuvotella.

Lisäksi Sementsverksmiðjan hf. oli alkanut polttaa jäteöljyä vaihtoehtoisena tulolähteenä ja keinona vähentää polttoaineen kokonaiskustannuksia.

Edellä mainittujen toimenpiteiden perusteella valvontaviranomainen katsoo, että Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelma on pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevissa suuntaviivoissa esitettyjen edellytysten mukainen. Rakenneuudistussuunnitelmassa kuvattiin ne olosuhteet, jotka johtivat Sementsverksmiðjan hf.:n kokemiin vaikeuksiin. Sementsverksmiðjan hf. ei pystynyt 2000-luvun alussa vastaamaan kilpailuun ja rakennusalan heikkoon taloudelliseen tilanteeseen. Suunnitelmaan sisältyi perusteellinen rahoitusrakenteen uudistaminen, johon kuului neuvottelut velkojien kanssa velkojen sopimisesta uudelleen ja valtion työntekijöiden eläkerahastolle maksettavien eläkevelvoitteiden siirtyminen Islannin valtion vastuulle. Rahoitusrakenteen uudistamiseen liittyi fyysisiä rakenneuudistustoimia kuten työvoiman rakenneuudistus (työntekijöiden työsopimusten lopettaminen, työntekijöiden etuuksia koskevat uudet neuvottelut) ja erityisesti tuotantokustannusten rakenneuudistus, joka oli suunnitelman kallein osa. Tuotantokustannuksia vähennettiin, sementin koostumusta muutettiin, sopimuksia toimittajien kanssa neuvoteltiin uusiksi ja markkina-aloitteita käynnistettiin tulojen lisäämiseksi. Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelman mukaan yritys tulisi elinkelpoiseksi kahden vuoden kuluessa, mikä vaikuttaa kohtuulliselta ajalta. Suunnitelma on nyt pantu täysin täytäntöön, ja sen ansiosta yritys on voinut kilpailla markkinoilla omilla varoillaan. Edellä mainituista syistä ja Islannin viranomaisten toimittamien tietojen perusteella valvontaviranomainen katsoo, että Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelma on pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson b kohdassa esitettyjen edellytysten mukainen.

3.4.2   
  Kilpailun kohtuuttoman vääristymisen välttäminen

Kilpailun kohtuuttoman vääristymisen välttäminen

Suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson c kohdassa edellytetään, että kilpailijoihin kohdistuvat haitalliset vaikutukset on pyrittävä poistamaan mahdollisimman laajasti. Muutoin tuen katsotaan olevan ristiriidassa yhteisen edun kanssa ja rikkovan sen vuoksi ETA-sopimusta. Tämä edellytys merkitsee useimmiten sitä, että rakenneuudistuksen toteuttamisen jälkeen yrityksen osuutta merkityksellisillä markkinoilla rajoitetaan. Jos asian kannalta merkitykselliset markkinat ovat ETA:n tasolla tarkasteltuna pienet tai jos yrityksen markkinaosuus on niillä vähäinen, kilpailun ei katsota vääristyvän kohtuuttomasti.

Suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson c kohdan mukaisesti valvontaviranomainen määrittää rakenneuudistussuunnitelmaan liitetyn markkinatutkimuksen ja menettelyn aloittamisen jälkeen asianomaisten osapuolten toimittamien tietojen perusteella tarvittavan rajoituksen tai vähennyksen laajuuden sen varmistamiseksi, että kilpailu ei vääristy kohtuuttomasti.

Käsiteltävänä olevassa tapauksessa valvontaviranomainen aloitti muodollisen tutkintamenettelyn joulukuussa 2004 ja laajensi sitä marraskuussa 2006. Asianomaiset osapuolet eivät kuitenkaan esittäneet huomautuksia, joiden perusteella voitaisiin määrittää vastasuoritteiden tarve ja niiden laajuus.

Suuntaviivat ovat myönteisempiä niitä yrityksiä kohtaan, joiden toiminnan jatkumisella ei todennäköisesti ole merkittäviä vaikutuksia ETA-alueen kilpailutilanteeseen. Islannin viranomaiset ovat toimittaneet markkinatutkimuksen, joka koskee Sementsverksmiðjan hf.:ää ja Islannin sementtimarkkinoita. Islannin markkinat ovat ainoat, joilla yritys toimii. Tutkimuksen mukaan Islannin sementtimarkkinat ovat rajalliset maan pienen väestömäärän takia. Tällä hetkellä Islannin sementtimarkkinoilla toimii kaksi yritystä: Sementsverksmiðjan hf. tuottaa ja myy sementtiä ja kuonasementtiä ja Aalborg Portland Ísland hf. tuo sementtiä Tanskasta ja myy sitä Islannissa. Vuonna 2002 sementin kulutus Islannissa oli 122 899 tonnia (34). Vuonna 2002 sementin kulutus EU:ssa oli 217,6 miljoonaa tonnia. Sen vuoksi Islannin sementtimarkkinoiden osuutta ETA-alueella on pidettävä vähäisenä.

34

Suuntaviivojen 16.1. jakson 3 kohdan mukaisesti rakenneuudistustukea voidaan perustella sosiaali- tai aluepoliittisten näkökohtien lisäksi myös sillä, että kilpailukykyisen markkinarakenteen säilyttäminen on suotavaa, jos yritysten poistuminen markkinoilta voisi johtaa tiukkaan monopoli- tai oligopolitilanteeseen. Näin tapahtuisi Islannissa, jos Sementsverksmiðjan hf. poistuisi markkinoilta, joista erittäin todennäköisesti tulisi sementin monopolimarkkinat toiselle Islannin sementtimarkkinoilla toimivalle kilpailijalle ja sen tuonnille. Islannin sementtimarkkinat ovat olleet kahden markkinoilla toimivan yrityksen joko monopoli tai tiukka oligopoli. Tämä osoittaa, että kyseisten markkinat ovat mahdollisuuksiltaan ja houkuttavuudeltaan erittäin rajalliset niiden pienen koon ja vähäisten kehittämismahdollisuuksien takia (ks. edellä mainitun markkinatutkimuksen tulokset).

Valvontaviranomainen ei sen vuoksi pidä tarpeellisena vaatia muita toimenpiteitä yrityksen toiminnan rajoittamiseksi markkinoilla.

3.4.3   
  Tuen rajaaminen välttämättömään

Tuen rajaaminen välttämättömään

Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson d kohdan mukaisesti tukimäärä ja -intensiteetti on rajattava määrään, joka on ehdottoman välttämätön rakenneuudistuksen toteuttamiseksi ottaen huomioon yrityksen, sen osakkaiden tai yhtymän, johon yritys kuuluu, käytettävissä olevat varat. Tuensaajien on osallistuttava rakenneuudistussuunnitelmaan merkittävällä määrällä omia varojaan, myös myymällä omaisuuseriä, jotka eivät ole välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden kannalta, tai markkinaehtoisella ulkoisella rahoituksella. Kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi on suuntaviivojen 16.3.2.2 jakson d kohdan mukaisesti vältettävä sen muotoisen tai niin suuren tuen myöntämistä, että yritys saisi liiallisia rahavaroja, joita se voisi käyttää aggressiiviseen markkinoita vääristävään toimintaan, joka ei liity rakenneuudistukseen.

Suuntaviivojen mukaisesti valvontaviranomainen tutkii yrityksen velkojen määrän rakenneuudistuksen jälkeen, myös mahdollisesti veloille myönnettyjen lykkäysten tai niiden alentamisen jälkeen. Valvontaviranomainen tutkii myös, onko tukea käytetty rahoittamaan uusia investointeja, jotka eivät ole tarpeen elinkelpoisuuden palauttamiseksi. On osoitettava, että tuki käytetään ainoastaan yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi eikä tuensaaja sen avulla voi rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpanon aikana lisätä tuotantokapasiteettiaan, paitsi jos se on tarpeen yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi ja ellei se vääristä kohtuuttomasti kilpailua.

Keskeinen osa Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistusta koostui sellaisten omaisuuserien myynnistä, jotka eivät olleet välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden kannalta, kuten maa-alueet ja rakennukset sekä muiden yritysten osakkeet ja joukkovelkakirjalainat, jotka yrityksen oli mahdollista myydä saadakseen käteisvaroja velkojensa maksuun. Yrityksen velat maksettiin mahdollisuuksien mukaan takaisin ja niistä sovittiin uudelleen takaisinmaksun helpottamiseksi, jotta yritys pystyi jatkamaan toimintaansa. Työvoimaa ja tuotantokustannuksia ja niitä koskevaa rakennetta uudistettiin ja tämä rahoitettiin yrityksen omilla varoilla. Valtion osuudeksi jäi ainoastaan Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden, joiden määrä oli noin 425 miljoonaa Islannin kruunua, ottaminen vastuulleen. Yrityksen velkojat pitivät sitä ehdottomana edellytyksenä sille, että yrityksen rakennemuutos on toteuttavissa. Sen vuoksi valvontaviranomainen päättelee, että valtiokonttorin myöntämä tuki rajoittui välttämättömään, sillä se koski ainoastaan Sementsverksmiðjan hf.:n valtion työntekijöiden eläkerahastoon kohdistuvien eläkevelvoitteiden siirtämistä Islannin valtion vastuulle.

Rakenneuudistuskustannukset voidaan tiivistää seuraavasti:

| a) | neuvottelut velkojien kanssa |
| --- | --- |

a)

neuvottelut velkojien kanssa

10 811 853 Islannin kruunua

2 648 904 Islannin kruunua (rahoitusrakenteen uudistamisen toteuttamisesta aiheutuneet kustannukset)

| b) | työvoiman rakenneuudistus |
| --- | --- |

b)

työvoiman rakenneuudistus

19 098 479 Islannin kruunua

2 702 963 Islannin kruunua (työvoiman rakenneuudistuksen toteuttamisesta aiheutuneet kustannukset)

| c) | tuotantokustannusten rakenneuudistus ja vaihtoehtoiset tulolähteet |
| --- | --- |

c)

tuotantokustannusten rakenneuudistus ja vaihtoehtoiset tulolähteet

1 018 200 000 Islannin kruunua

| d) | omaisuuserien uudelleenarviointi |
| --- | --- |

d)

omaisuuserien uudelleenarviointi

511 856 488 Islannin kruunua

Valvontaviranomainen katsoo, että Islannin valtion osallistuminen Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistukseen ottamalla vastuulleen yrityksen valtion eläkerahastolle kohdistuvat eläkevelvoitteet on keskeinen osa Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistuksen onnistumista. Yrityksen velkojat pitivät eläkevelvoitteiden ottamista valtion vastuulle ensisijaisena ehtona muiden velkojen ja velvoitteiden uudelleen sopimiseksi. Valtion myöntämä tuki mahdollisti Sementsverksmiðjan hf.:lle tarvittavat varat varsinaisten rakenneuudistustoimenpiteiden rahoittamiseksi.

Vaikka eläkevelvoitteiden valtion vastuulle ottaminen ei merkinnyt kustannuksia Sementsverksmiðjan hf.:lle vaan valtiolle, se pitäisi sisällyttää Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistuksen kokonaistarkasteluun. Tuki oli välttämätön rakenneuudistustoimenpiteiden toteuttamiseksi. Edellä sanotun ja Sementsverksmiðjan hf.:n elinkelpoisuuden palauttamisesta aiheutuvien kustannusten määrän huomioon ottaen valvontaviranomainen katsoo, että rakenneuudistukseen sisältyvän tuen määrä rajattiin välttämättömään.

3.4.4   
  Tukialueilla myönnettävät rakenneuudistustuet

Tukialueilla myönnettävät rakenneuudistustuet

Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.3.2.5 jakson mukaisesti valvontaviranomainen ottaa huomioon aluekehitystarpeet arvioidessaan tukialueilla myönnettävää rakenneuudistustukea. Tuen hyväksymisedellytykset voivat kuitenkin olla erityisesti asetettavien vastasuoritteiden osalta joustavampia tukialueilla. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että valvontaviranomainen hyväksyy tukialueella sijaitsevan vaikeuksissa olevan yrityksen rakenneuudistustuen, jotta alue voisi tukea siellä sijaitsevia yrityksiä keinotekoisesti. Päinvastoin alueen etujen mukaista on kehittää elinkelpoista ja kestävää toimintaa mahdollisimman nopeasti.

Sementsverksmiðjan hf.:n tehdas sijaitsee Akranesissa Islannin länsiosassa. Alue sisältyy Islannin aluetukikarttaan, jonka valvontaviranomainen hyväksyi 8. elokuuta 2001 tekemällään päätöksellä N:o 253/01/KOL. Alueen työttömyys ylittää kansallisen keskitason ja väestömäärä on vähentynyt. Sementtitehdas on ollut Akranesissa vuodesta 1958 ja se on ollut tärkeä tekijä alueen talouselämässä. Kaupungissa asuu noin 5 500 henkeä ja tehtaan sulkemisella olisi ollut erittäin haitallinen vaikutus: väestö olisi vähentynyt entisestään ja yleinen sosiaalinen ja taloudellinen tilanne olisi huonontunut.

3.4.5   
  Koko rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano

Koko rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpano

Pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen mukaisesti yrityksen on toteutettava valvontaviranomaisen hyväksymä rakenneuudistussuunnitelma kokonaisuudessaan ja noudatettava kaikkia valvontaviranomaisen päätöksessä asetettuja velvoitteita (35). Valvontaviranomainen katsoo suunnitelman tai velvoitteiden noudattamatta jättämisen tuen väärinkäytöksi.

35

Seuraavassa esitetään rakenneuudistussuunnitelman aikataulu:

| Toimenpide | Rakenneuudistuksen käynnistäminen | Rakenneuudistuksen päättäminen |
| --- | --- | --- |
| Rahoitusrakenteen uudistamistoimenpiteet (veloista sopiminen uudelleen luottolaitosten kanssa ja velkojen takaisinmaksu, eläkevelvoitteiden siirtyminen valtion vastuulle) | Syyskuu 2003 | Lokakuu 2003 |
| Työvoiman rakenneuudistus (työntekijöiden irtisanominen, uudet neuvottelut ammattiliittojen kanssa) | Lokakuu 2003 | Huhtikuu 2004 |
| Tuotantokustannusten rakenneuudistus (hintaneuvottelut toimittajien kanssa, vaihtoehtoiset tulolähteet ja kustannusten vähentäminen) | Lokakuu 2003 | Joulukuu 2004 |

Toimenpide

Rakenneuudistuksen käynnistäminen

Rakenneuudistuksen päättäminen

Rahoitusrakenteen uudistamistoimenpiteet (veloista sopiminen uudelleen luottolaitosten kanssa ja velkojen takaisinmaksu, eläkevelvoitteiden siirtyminen valtion vastuulle)

Syyskuu 2003

Lokakuu 2003

Työvoiman rakenneuudistus (työntekijöiden irtisanominen, uudet neuvottelut ammattiliittojen kanssa)

Lokakuu 2003

Huhtikuu 2004

Tuotantokustannusten rakenneuudistus (hintaneuvottelut toimittajien kanssa, vaihtoehtoiset tulolähteet ja kustannusten vähentäminen)

Lokakuu 2003

Joulukuu 2004

Rakenneuudistussuunnitelman mukaan tulot tulevat lisääntymään yrityksen rakenneuudistuksen jälkeen heinäkuussa 2005. Islannin viranomaiset ovat ilmoittaneet valvontaviranomaiselle, että Sementsverksmiðjan hf. on toteuttanut rakenneuudistussuunnitelman ja sen voitot ja tappiot olivat tasoissa vuonna 2005. Kesäkuun 2003 ja toukokuun 2004 välisenä aikana Sementsverksmiðjan hf.:n tappiot olivat 83 miljoonaa Islannin kruunua, kun taas vuonna 2002 tappiota oli syntynyt 250 miljoonaa Islannin kruunua. Kesäkuun 2004 ja toukokuun 2005 välisenä aikana yritys tuotti voittoa 22 miljoonaa Islannin kruunua.

Kyseisten tietojen perusteella Sementsverksmiðjan hf.:n rakenneuudistussuunnitelman kesto oli mahdollisimman lyhyt, sillä pystyttiin palauttamaan yrityksen elinkelpoisuus kohtuullisessa ajassa ja se oli siten perustunut realistisiin oletuksiin tulevista toimintaolosuhteista.

3.4.6   
  Valvonta ja vuosikertomus

Valvonta ja vuosikertomus

Valvontaviranomaisen on oltava varma siitä, että rakenneuudistussuunnitelma on pantu täytäntöön asianmukaisesti. Sen vuoksi asianomainen EFTA-valtio toimittaa säännöllisesti yksityiskohtaisen kertomuksen valvontaviranomaiselle. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa rakenneuudistus on kuitenkin jo päättynyt ja yrityksen elinkelpoisuus palautettu. Jäljellä ei ole enää muita rakenneuudistustoimenpiteitä vaan kaikki on saatu onnistuneesti päätökseen. Sen vuoksi tässä tapauksessa ei ole tarpeen toimittaa rakenneuudistussuunnitelman täytäntöönpanoa koskevaa kertomusta.

3.5   TUEN AINUTKERTAISUUDEN PERIAATE

Jotta yritykset eivät saisi epätervettä tukea, rakenneuudistustukea saa myöntää ainoastaan yhden kerran. Ilmoittaessaan valvontaviranomaiselle rakenneuudistustukea koskevasta hankkeesta EFTA-jäsenvaltion on pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen 16.3.2.3 jakson mukaisesti mainittava, onko yritykselle jo myönnetty kyseisiä tukia, mukaan luettuina tuet, jotka on myönnetty ennen näiden suuntaviivojen soveltamispäivää tai joista ei ole ilmoitettu.

Islannin viranomaiset ovat ilmoittaneet, että tuen ainutkertaisuuden ehto on täytetty. He ovat myös ilmoittaneet, että yritykselle ei ollut myönnetty tukea aiemmin eikä sitä aiota myöntää sille myöhemmin.

4.   PÄÄTELMÄT

PÄÄTELMÄT

Edellä mainituista syistä valvontaviranomainen katsoo, että Sementsverksmiðjan hf.:lle myönnetty tuki, joka koostui yrityksen eläkevelvoitteiden siirtämisestä Islannin valtion vastuulle, on rakenneuudistustukea ja soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan tuen myöntämisen aikaan sovellettujen pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen perusteella,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Valtion työntekijöiden eläkerahastoon kohdistuvien Sementsverksmiðjan hf.:n eläkevelvoitteiden siirtäminen valtion vastuulle on ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

2 artikla

Edellä 1 artiklassa mainittu tuki soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella yhdessä valvontaviranomaisen vuonna 1999 hyväksymien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen kanssa.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Islannin tasavallalle.

4 artikla

Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

Tehty Brysselissä 28 päivänä toukokuuta 2008.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Per SANDERUD

Puheenjohtaja

Kristján Andri STEFÁNSSON

Kollegion jäsen

---

(1)  Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

1

(2)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

2

(3)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

3

(4)  Jäljempänä ’pöytäkirja 3’.

4

(5)  EFTAn valvontaviranomaisen hyväksymät ja 19 päivänä tammikuuta 1994 julkaisemat suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1 ja ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994). Suuntaviivoja on muutettu viimeksi 19. joulukuuta 2007. Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on saatavilla valvontaviranomaisen verkkosivuilla: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

5

(6)  EUVL L 139, 25.5.2005, s. 37.

6

(7)  Valvontaviranomaisen päätös N:o 421/04/KOL, julkaistu EUVL:ssä C 117, 19.5.2005, s. 17, ja ETA-täydennysosassa N:o 24, 19.5.2005. Valvontaviranomaisen päätös N:o 368/04/KOL, julkaistu EUVL:ssä C 77, 5.4.2007, s. 21, ja ETA-täydennysosassa N:o 17, 5.4.2007, s. 1.

7

(8)  Lisätietoja valvontaviranomaisen ja Islannin viranomaisten välisestä kirjeenvaihdosta on saatavilla muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 421/04/KOL.

8

(9)  Ks. alaviite 7.

9

(10)  Ks alaviite 7.

10

(11)  Lisätietoja myyntiprosessista valvontaviranomaisen päätöksessä N:o 421/04/KOL.

11

(12)  Sijoittajaryhmä koostui yrityksistä Framtak fjárfestingarbanki hf, Björgun ehf., BM Vallá ehf. ja Steypustöðin, jonka tilalle tuli myöhemmin norjalainen yritys Norcem AS.

12

(13)  Kaksi sementin varastointisäiliötä, sementtitoimitusten luovutus- ja pakkausrakennus, portaat ja eteiskäytävä, sementtiputken suojaputki, aita ja portti, terässiilo ja siihen liittyvät laitteet, ilmakompressorit, kuivauslaite ja sähkölaitteet satamassa olevassa varastossa, satamassa oleva nostokurki, suojaputkessa olevat putket, ajoneuvovaaka ja siihen liittyvät tietokoneet.

13

(14)  Painehuone, kaksi siiloa, sementtitoimitusten luovutustila, pumppuvaja, autojen punnituslaitteet ja siihen liittyvät tietokoneet toimitusten luovutustilassa, nostokurki, putket ja terässiilo ja siihen liittyvät laitteet, koneet ja wc:t, sähkömuuntaja-asema, portaat ja eteiskäytävä.

14

(15)  Valtion työntekijöiden eläkerahaston lohkoon A maksettavat eläkemaksut suoritetaan työntekijöiden kokonaistulojen perusteella; työntekijät ansaitsevat eläkeoikeuksia maksettujen eläkemaksujen kokonaismäärän perusteella. Useimpien pakollisten eläkerahastojen tavoin lohkon A eläkeoikeudet ovat sidoksissa kuluttajahintaindeksiin. Työntekijöiden oikeudesta eläkkeisiin on määrätty laissa ja työnantajien on ajoittain mukautettava eläkemaksujaan sen varmistamiseksi, että rahaston eläkemaksuista saamat tulot vastaavat sen sitoumuksia.

15

(16)  Valvontaviranomaisen painotus.

16

(17)  Valtion työntekijöiden eläkerahaston islanninkielinen lyhenne.

17

(18)  Islannin viranomaiset toimittivat useissa kirjeissä tietoja Sementsverksmiðjan hf.:n työntekijöiden kuulumisesta eläkerahastoon. He antoivat arvionsa 12. marraskuuta 2003 päivätyssä kirjeessä. Lisäksi Islannin viranomaiset selittivät 18. huhtikuuta 2006 päivätyssä kirjeessä, että yrityksen perustamisen aikaan vuonna 1993 kuusi työntekijää liittyi valtion työntekijöiden eläkerahastoon ja 93 yksityisiin eläkerahastoihin. Islannin viranomaiset selittivät, että Sementsverksmiðjan hf.:n toimihenkilöt voivat liittyä valtion työntekijöiden eläkerahastoon, kun taas ruumiillisen työn tekijät liittyivät yksityisiin eläkerahastoihin eli omien ammattiliittojensa eläkerahastoihin. Yrityksen perustamisen jälkeen vuonna 1993 uusien toimihenkilöiden oli vielä mahdollista liittyä valtion työntekijöiden eläkerahastoon. Kun valtion omistamat Sementsverksmiðjan hf.:n osakkeet myytiin vuonna 2003, kaikkien uusien työntekijöiden oli siitä lähtien liityttävä yksityisiin eläkerahastoihin.

18

(19)  Kyseessä ovat yrityksen kiinteistöt ja omaisuus Reykjavikissa, yrityksen toimistorakennus Akranesissa puoltatoista kerrosta lukuun ottamatta ja Sementsverksmiðjan hf.:n omistamat muiden yritysten osakkeet ja joukkovelkakirjalainat.

19

(20)  Kaksi sementin varastointisäiliötä, sementin luovutus- ja pakkausrakennus, portaat ja eteiskäytävä, sementtiputken suojaputki, aita ja portti, terässiilo ja siihen liittyvät laitteet, ilmakompressori, kuivauslaite ja sähkölaitteet satamassa olevassa varastossa, satamassa oleva nostokurki, suojaputkessa olevat putket, ajoneuvovaaka ja siihen liittyvät tietokoneet.

20

(21)  Yrityksen Geca osakkeiden arvoksi arvioitiin 46,5 miljoonaa Islannin kruunua, yrityksen Spölur osakkeiden arvoksi arvioitiin 40 miljoonaa Islannin kruunua ja Spölurin liikkeeseen laskemien joukkovelkakirjalainojen arvoksi arvioitiin 11 miljoonaa Islannin kruunua.

21

(22)  Islenskt Sementin mukaan yrityksen selvitystilaa koskevat kokonaiskustannukset olivat 390,4 miljoonaa Islannin kruunua, mukaan luettuna valtion maksamat määrät Reykjavikissa ja Akranesissa sijaitsevista maa-alueista. Jos valtio olisi päättänyt lakkauttaa yrityksen, selvitystilaa koskevat kustannukset olisivat olleet samat kuin kiinteän omaisuuden likvidaatioarvo eli 69,9 miljoonaa Islannin kruunua vähennettynä sopimukseen sisältyvällä velvollisuudella tyhjentää tehdastilat, jolloin yrityksen selvitystilaa koskevat kokonaiskustannukset olisivat olleet 390,4 miljoonaa Islannin kruunua. Valtion päätös ottaa vastuulleen yrityksen velka valtion työntekijöiden eläkerahastolle merkitsee 388 028 317 Islannin kruunun kustannuksia ja sen jälkeen, kun valtio oli myynyt omistamansa osakkeet yrityksessä Islenskt Sementille 68 miljoonasta Islannin kruunusta, nettokustannukset olivat 320 028 317 Islannin kruunua. Näin ollen selvitystilaa koskevat kustannukset olivat 70 376 683 Islannin kruunua suuremmat kuin yrityksen kokonaismyyntikustannukset.

22

(23)  Almenna Verkfræðistofan (AV) teki osittaisen arvioinnin Sementsverksmiðjan hf.:n Reykjavikissa sijaitsevista kiinteistöistä helmikuussa 2003 ja täydellisen arvioinnin marraskuussa 2003. MP Verðbref määritti joukkovelkakirjalainojen ja osakkeiden arvon samaan aikaan, kun se määritti yrityksen likvidaatioarvon ennen valtion omistamien osakkeiden myyntiä. Daníel Rúnar Elíasson, Hákot-kiinteistönvälitystoimiston valtuutettu kiinteistönvälittäjä, määritti Akraneissa sijaitsevan rakennuksen arvon elokuussa 2003.

23

(24)  Yhdistetyt asiat T-127/99, T-129/99 ja T-148/99 Diputación Foral de Alava ja muut vastaan komissio [2002] Kok. II-1275, 71 kohta.

24

(25)  Asia T-366/00, Scott SA vastaan komissio [2007] Kok. II-797, 93 kohta.

25

(26)  Tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti valvontaviranomaista ei saa moittia sen arvion ollessa likimääräinen, sillä kyseiset arviot ovat luonteeltaan likimääräisiä, vrt. edellä mainittu asia T-366/00 Scott SA vastaan komissio, 96 kohta.

26

(27)  Kaksi sementin varastointisäiliötä, sementtitoimitusten luovutus- ja pakkausrakennus, portaat ja eteiskäytävä, sementtiputken suojaputki, aita ja portti, terässiilo ja siihen liittyvät laitteet, ilmakompressori, kuivauslaite ja sähkölaitteet satamassa olevassa varastossa, satamassa oleva nostokurki, suojaputkessa olevat putket, ajoneuvovaaka ja siihen liittyvät tietokoneet.

27

(28)  Vuokratut omaisuuserät ovat painehuone, kaksi siiloa, sementtitoimitusten luovutustila ja pumppuhuone, joiden pinta-ala on 290 neliömetriä. Lisäksi vuokrataan ajoneuvovaa’at, pysäköintialue, nostokurki, putket ja terässiilo, koneet ja wc:t, muuntaja-asema, portaat ja eteiskäytävä.

28

(29)  Islannin viranomaiset ovat ilmoittaneet valvontaviranomaiselle, että suurin osa Sementsverksmiðjan hf.:n aiemmin omistamasta Sævarhöfðissä Reykjavikissa sijaitsevasta maa-alueesta vuokrattiin Jarðboranir hf.:lle [...] Islannin kruunun neliöhintaan. Sementsverksmiðjan hf.:ltä pyydettiin [...] Islannin kruunun vuokrahintaa. Islannin viranomaiset ovat myös selittäneet, että Sævarhöfðin maa-alueen vuokra julkaistiin Morgunblaðið-sanomalehdessä vuoden 2003 lopulla, ja edullisimman tarjouksen teki Jarðboranir hf. edellä mainittuun hintaan. Näistä syistä Islannin viranomaiset ilmoittivat vuokrahinnan vastanneen Islannin markkinahintoja.

29

(30)  Valtion työntekijöiden eläkerahaston ja valtionvarainministeriön välisen, valtiokonttorin velvoitteiden maksua valtion työntekijöiden eläkerahastosta annetun lain nro 1/1997 33 artiklan mukaisesti koskevan sopimuksen 3 artiklan mukaisesti Islannin valtion sementtitehtaan työntekijöitä vuoden 1996 loppuun saakka koskevat Sementsverksmiðjan hf.:n puolesta maksettavat velvoitteet olivat 400 801 268 miljoonaa Islannin kruunua.

30

(31)  Eläkkeelle siirtyneitä työntekijöitä koskevat eläkevelvoitteet olivat 412 miljoonaa Islannin kruunua lokakuussa 2003. Samaan aikaan yrityksen palveluksessa olevia työntekijöitä koskevat tulevat velvoitteet arvioitiin noin 10–15 miljoonaksi Islannin kruunuksi.

31

(32)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd vastaan komissio, [2004] Kok. II-917, 116 kohta.

32

(33)  Julkaistu EUVL:ssä L 274, 26.10.2000, s. 1, ja ETA-täydennysosassa N:o 48, 26.10.2000.

33

(34)  38,215 tonnia tuotiin Islantiin ja 84,684 tonnia tuotettiin maassa.

34

(35)  Periaatteessa rakenneuudistussuunnitelma olisi pitänyt antaa täydellisenä ilmoituksen yhteydessä ennen tuen myöntämistä. Tässä tapauksessa suunnitelmaa ei annettu ennakkoon, mutta rakenneuudistussuunnitelman pääkohdat esitettiin ennen rakenneuudistuksen käynnistämistä. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että se voidaan hyväksyä suuntaviivojen mukaisesti.

35

---

| 25.3.2010 | FI | Euroopan unionin virallinen lehti | L 79/40 |
| --- | --- | --- | --- |

25.3.2010

FI

Euroopan unionin virallinen lehti

L 79/40

---

EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

N:o 405/08/KOL,

tehty 27 päivänä kesäkuuta 2008,

Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn lopettamisesta

(Islanti)

EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka

ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 59 artiklan 2 kohdan, 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,

ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (3) ja erityisesti sen 24 artiklan,

ottaa huomioon valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan ja II osan 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan (4),

ottaa huomioon valvontaviranomaisen suuntaviivat (5) ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan soveltamisesta ja tulkinnasta,

ottaa huomioon valvontaviranomaisen päätöksen N:o 195/04/KOL (6) pöytäkirjassa 3 olevan II osan 27 artiklassa tarkoitetuista soveltamismääräyksistä,

ottaa huomioon EFTAn tuomioistuimen tuomion asiassa E-9/04 (7), jossa vaadittiin Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan päätöksen N:o 213/04/KOL kumoamista,

ottaa huomioon valvontaviranomaisen päätöksen N:o 185/06/KOL (8) Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta,

on mainittujen määräysten ja säännösten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottaa huomioon nämä huomautukset,

sekä katsoo seuraavaa:

I   TOSISEIKAT

1.   MENETTELY

Islannin viranomaiset ilmoittivat 20 päivänä marraskuuta 2003 päivätyllä kirjeellä, jolla Islannin edustusto Euroopan unionissa toimitti eteenpäin Islannin valtiovarainministeriön samana päivänä päivätyn kirjeen (valvontaviranomainen vastaanotti molemmat kirjeet ja kirjasi ne saapuneeksi 25 päivänä marraskuuta 2003, asiakirja nro 03-8227 A, tällä hetkellä tapahtuma nro 255584), pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti Islannin asuntorahoitusrahaston enimmäislainamäärän korottamisesta 90 prosenttiin asunnon ostohinnasta.

EFTAn valvontaviranomainen teki 11 päivänä elokuuta 2004 päätöksen N:o 213/04/KOL. Valvontaviranomainen ei aloittanut päätöksellään muodollista tutkintamenettelyä vaan totesi, että asuntorahoitusrahastoa koskevassa Islannin lainsäädännössä säädettiin asuntorahoitusrahastolle myönnettävästä tuesta, joka oli kuitenkin valtiontukisääntöjen ja ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaista.

Islannin pankkien ja arvopaperinvälittäjien yhdistys haki EFTAn tuomioistuimelta muutosta päätökseen. Kyseinen yhdistys sulautui sittemmin toisiin rahoitus- ja vakuutusalan yhdistyksiin ja toimii nykyään Islannin rahoituspalveluyhdistyksen nimellä. EFTAn tuomioistuin hyväksyi muutoksenhakukanteen ja kumosi valvontaviranomaisen päätöksen N:o 213/04/KOL 7 päivänä huhtikuuta 2006 antamallaan tuomiolla asiassa E-9/04.

Koska valvontaviranomainen totesi käytettävissään olevien tietojen perusteella alustavasti, että kiistanalaisissa tukitoimenpiteissä oli kyse uudesta tuesta, se teki 21 päivänä kesäkuuta 2006 päätöksen N:o 185/06/KOL asuntorahoitusrahastojärjestelmää koskevan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta. Valvontaviranomainen lähetti päätöksen Islannin viranomaisille 21 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 377864).

Päätös N:o 185/06/KOL julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja sen ETA-täydennysosassa (9). Valvontaviranomainen kehotti samalla asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa päätöksestä.

Valvontaviranomainen vastaanotti Islannin viranomaisilta päätöstä koskevia huomautuksia 20 päivänä marraskuuta 2006 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen kirjasi saapuneeksi 21 päivänä marraskuuta 2006 (tapahtuma nro 399173).

Valvontaviranomainen toimitti Islannin viranomaisten esittämät huomautukset 24 päivänä marraskuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 399801) edelleen Islannin rahoituspalveluyhdistykselle ja kehotti sitä ottamaan kantaa niihin.

Valvontaviranomainen sai Islannin viranomaisilta lisähuomautuksia 3 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 4 päivänä tammikuuta 2007 (tapahtuma nro 405009).

Islannin rahoituspalveluyhdistys vastasi 24 päivänä marraskuuta 2006 päivättyyn valvontaviranomaisen kirjeeseen 31 päivänä tammikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 2 päivänä helmikuuta 2007 (tapahtuma nro 408361). Valvontaviranomainen toimitti kirjeen 5 päivänä helmikuuta 2007 edelleen Islannin viranomaisille (tapahtuma nro 408509).

Islannin rahoituspalveluyhdistys otti kantaa valvontaviranomaisen päätökseen N:o 185/06/KOL 28 päivänä helmikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 1 päivänä maaliskuuta 2007 (tapahtuma nro 411962). Valvontaviranomainen lähetti kirjeen edelleen Islannin viranomaisille 5 päivänä maaliskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 412290).

Islannin viranomaiset vastasivat rahoituspalveluyhdistyksen 31 päivänä tammikuuta 2007 esittämään kannanottoon 5 päivänä maaliskuuta 2007 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 9 päivänä maaliskuuta 2007 (tapahtuma nro 412950).

Valvontaviranomainen pyysi 4 päivänä huhtikuuta 2007 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 415881) Islannin viranomaisilta joitakin tarkennuksia.

Islannin viranomaiset vastasivat 5 päivänä maaliskuuta 2007 päivättyyn valvontaviranomaisen kirjeeseen 30 päivänä huhtikuuta 2007 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 30 päivänä huhtikuuta 2007 (tapahtuma nro 419451).

Islannin viranomaiset vastasivat 4 päivänä huhtikuuta 2007 päivättyyn valvontaviranomaisen kirjeeseen 14 päivänä kesäkuuta 2007 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 14 päivänä kesäkuuta 2007 (tapahtuma nro 425255).

Islannin viranomaisten edustajat toimittivat lisätietoja sähköpostitse 21 päivänä elokuuta 2007 (tapahtuma nro 435379).

Valvontaviranomainen pyysi 28 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 442805) Islannin viranomaisilta lisätietoja Islannin lainsäädännön mukaisista valtiontakauksista. Islannin viranomaiset vastasivat tietopyyntöön 24 päivänä lokakuuta 2007 päivätyllä Islannin EU-edustuston kirjeellä, jonka valvontaviranomainen vastaanotti ja kirjasi saapuneeksi 25 päivänä lokakuuta 2007 (tapahtuma nro 448739).

Valvontaviranomaisen ja Islannin hallituksen edustajat kävivät asiasta jatkokeskusteluja useissa kokouksissa, joista viimeinen oli Reykjavikissa 29 päivänä lokakuuta 2007 pidetty pakettikokous.

Rahoituspalveluyhdistyksen lailliset edustajat toimittivat 27 päivänä marraskuuta 2007 päivätyllä sähköpostiviestillä (tapahtuma nro 454226) lisätietoja asuntorahoitusrahastoa koskevasta tutkinnasta.

Asiasta keskusteltiin kantelijan kanssa 6 päivänä maaliskuuta 2008 pidetyssä kokouksessa, jonka jälkeen kantelija esitti 28 päivänä maaliskuuta 2008 lisähuomautuksia (tapahtuma nro 471552).

Islannin hallitus otti kantaa kantelijan lisähuomautuksiin 15 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (tapahtuma nro 473576).

2.   TAUSTATIETOJA ISLANNISSA VOIMASSA OLEVISTA ASUNTOALAA KOSKEVISTA SÄÄNNÖISTÄ

2.1   JOHDANTO

Tässä jaksossa valvontaviranomainen kuvailee tilannetta Islannin lainsäädännön mukaisessa asuntojärjestelmässä. Kuvauksessa tarkastellaan ETA-sopimuksen voimaantulon aikaan voimassa ollutta lainsäädäntöä ja siihen myöhemmin tehtyjä muutoksia.

Jaksossa 3 kuvaillaan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä N:o 185/06/KOL esille otettujen mahdollisten valtiontukien oikeusperustaa Islannin lainsäädännön nojalla. Jaksossa 3 tarkastellaan myös ETA-sopimuksen voimaantulon aikaan voimassa olleita säännöksiä ja lainsäädäntömuutoksia.

2.2   ASUNTOJÄRJESTELMÄ

2.2.1   
  Johdanto

Islannin asuntomarkkinoilla 50:n viime vuoden aikana toteutetuilla julkisilla toimilla on pyritty kannustamaan asuntojen hankintaa yksityisomistukseen. Vuonna 1955 luotiin perusta valtion järjestelmälliselle osallistumiselle asuntopolitiikkaan ja yksityisasuntojen lainoittamiseen. Valtion asuntovirasto (Húsnæðisstofnun ríkisins), joka perustettiin lailla nro 51/1980, myönsi muun muassa lainoja edullisin ehdoin yksityisasuntojen ostajille.

Asuntolainajärjestelmään tehtiin vuonna 1986 tiettyjä muutoksia, jotka merkitsivät muun muassa eläkerahastojen osallistumista vastedes järjestelmän rahoittamiseen. Islantilaiset pankit eivät yleensä olleet tarjonneet rahoitusta yksitysasuntojen hankintaan. Koska valtion asuntovirasto myönsi asuntolainoja markkinoita edullisemmin ehdoin, lainojen kysyntä kasvoi tuntuvasti, mikä puolestaan johti eläkerahastojen rahoitusresurssien ylittymiseen. Tilanne pyrittiin korjaamaan ottamalla vuonna 1989 käyttöön asunto-obligaatiojärjestelmä, jolla pyrittiin myös hankkimaan lisävaroja asuntorahoitukseen. Järjestelmää kuvaillaan yksityiskohtaisesti jäljempänä.

2.2.2   
  Laki nro 97/1993 valtion asuntovirastosta

2.2.2.1   Johdanto

Kun ETA-sopimus tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994, valtion asuntovirastoa säänneltiin lailla nro 97/1993 (lög nr. 97/1993, um Húsnæðisstofnun ríkisins). Laki nro 97/1993 oli useaan kertaan muutetun samannimisen lain nro 86/1988 konsolidoitu toisinto (10).

Lain nro 97/1993 1 §:n mukaisesti sen tarkoituksena oli parantaa islantilaisten turvallisuutta asuntoasioissa myöntämällä lainoja ja järjestelemällä asumiseen ja asuntorakentamiseen liittyviä kysymyksiä. Lisäksi tarkoituksena oli edistää yhtäläisiä oikeuksia asumisessa asettamalla käyttöön varoja, joilla parannettiin kansalaisten mahdollisuuksia hankkia tai vuokrata asunto kohtuullisin ehdoin.

Lain nro 97/1993 mukaisessa asuntojärjestelmässä toimi neljä julkista laitosta: valtion asuntovirasto, valtion asuntolautakunta, valtion rakennusrahasto ja työntekijöiden asuntorahasto.

2.2.2.2   Valtion asuntovirasto ja valtion asuntolautakunta

Valtion asuntoviraston oikeusperustana oli lain nro 97/1993 2 §. Kyseisen pykälän mukaan asuntovirasto oli valtion laitos, jota johti erillinen johtokunta (valtion asuntolautakunta) ja joka kuului sosiaaliministerin hallinnnonalaan. Sosiaaliministerillä oli päävastuu asuntoasioista. Viraston tehtävänä oli hallinnoida ja hoitaa asumiseen liittyviä tehtäviä, jotka oli annettu viranomaisten vastuulle lailla nro 97/1993.

Sosiaaliministeri valtuutettiin säätämään asetus, jolla viraston organisaatiorakenne vahvistettaisiin yksityiskohtaisemmin (ks. lain nro 97/1993 3 §). Ministeri valtuutettiin myös kahden tai useamman laissa nro 97/1993 tarkoitetun osaston, yksikön ja varojen yleisen hallinnoinnin, toimintojen ja henkilöresurssien yhdistämiseen. Valtion asuntoviraston toimintakulut oli määrä jakaa viraston hoitamien rahastojen kesken kunkin rahaston toiminnan laajuuden ja verovuoden lopussa jäljellä olevien varojen perusteella.

Valtion asuntoviraston johdosta vastasi valtion asuntolautakunta, jäljempänä ’lautakunta’, jonka seitsemän jäsentä parlamentti valitsi kulloinkin parlamenttivaalien jälkeen (ks. lain nro 97/1993 4 §). Lain nro 97/1993 5 §:n mukaan lautakunnan tehtävänä oli valtion asuntoviraston, valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston varainhoito sekä rahoitustoimien ja muun toiminnan hallinnointi. Lautakunnan oli myös varmistettava, että virasto noudatti toiminnassaan voimassa olevia lakeja ja hallinnollisia määräyksiä. Lautakunnnalla oli lisäksi vastuu muun muassa varojen jakamisesta yhteiskunnan tukemien asuntojen rakennuttajille.

Valtion asuntolautakunnalla oli myös valtuudet luoda uusia lainaryhmiä, joille oli kuitenkin saatava sosiaaliministerin hyväksyntä (ks. lain nro 97/1993 11 §:n 2 momentti). Lain 12–15 §:ssä oli lainoja koskevia lisätarkennuksia.

2.2.2.3   Valtion rakennusrahasto

Valtion rakennusrahaston asemasta ja tehtävistä säädettiin lain nro 97/1993 8 §:ssä. Kyseisen pykälän mukaan rahaston tehtävänä oli myöntää lainoja ja huolehtia asunto-obligaatioihin liittyvistä tapahtumista lain nro 97/1993 ja sen nojalla annettujen säännösten mukaisesti. Rahasto oli lisäksi vastuussa rahastossa harjoitetusta tai siinä mahdollisesti jatkossa harjoitettavasta otto- ja antolainaustoiminnasta. Lain 9 §:ssä säädettiin, että valtion rakennusrahastoa rahoitetaan seuraavista lähteistä:

| ”1. | Rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, koroilla ja hintaindeksin mukaisilla maksuilla. |
| --- | --- |

”1.

Rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, koroilla ja hintaindeksin mukaisilla maksuilla.

| 2. | Valtion kassasta budjettilain mukaisesti saatavilla vuotuisilla maksuosuuksilla. |
| --- | --- |

2.

Valtion kassasta budjettilain mukaisesti saatavilla vuotuisilla maksuosuuksilla.

| 3. | Obligaatioiden myynnillä työttömyysvakuutusrahastolle ja valtion eläkerahastoille asuntoviraston ja rahastojen välisten sopimusten mukaisesti sekä muulla lainanotolla, josta päätetään yksityiskohtaisemmin kulloinkin sovellettavassa investointi- ja luottosuunnitelmassa.” |
| --- | --- |

3.

Obligaatioiden myynnillä työttömyysvakuutusrahastolle ja valtion eläkerahastoille asuntoviraston ja rahastojen välisten sopimusten mukaisesti sekä muulla lainanotolla, josta päätetään yksityiskohtaisemmin kulloinkin sovellettavassa investointi- ja luottosuunnitelmassa.”

Lain 11 §:ssä säädettiin valtion rakennusrahaston mahdollisuudesta myöntää seuraaviin ryhmiin kuuluvia lainoja edellyttäen, että kyseisen vuoden talousarvioon oli osoitettu varoja tätä tarkoitusta varten:

| ”1. | Vanhainkotien sekä lasten ja vanhusten päivähoitolaitosten rakentamiseen myönnettävät lainat. |
| --- | --- |

”1.

Vanhainkotien sekä lasten ja vanhusten päivähoitolaitosten rakentamiseen myönnettävät lainat.

| 2. | Erityislainat henkilöille, joilla on erityistarpeita. |
| --- | --- |

2.

Erityislainat henkilöille, joilla on erityistarpeita.

| 3. | Rakennusalan teknisiin innovaatioihin ja muihin uudistuksiin myönnettävät lainat ja avustukset.” |
| --- | --- |

3.

Rakennusalan teknisiin innovaatioihin ja muihin uudistuksiin myönnettävät lainat ja avustukset.”

Kaikki valtion rakennusrahastosta myönnettävät lainat olivat täysin indeksisidonnaisia (ks. lain 16 §). Kunkin lainan vakuutena oli oltava ensi- tai toissijainen kiinnitys asuntoon, jota varten laina oli myönnetty. Lisäksi voitiin edellyttää, että myönnetyn lainan ja kiinnityksen määrä ei saanut ylittää tiettyä osuutta ostohinnasta, kiinteistöarviosta tai palovakuutusarvosta.

2.2.2.4   Asunto-obligaatiot

Kuten edellä mainittiin, asunto-obligaatiojärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1989. Valtion rakennusrahasto valtuutettiin lain nro 97/1993 18 §:llä perustamaan erillinen asunto-obligaatio-osasto, jonka varat oli määrä pitää erillään rahaston muusta toiminnasta. Kyseisen lain 19 §:n mukaan asunto-obligaatio-osastojen tehtävänä oli:

| ”a) | Laskea valtion rakennusrahaston nimissä liikkeeseen markkinakelpoisia obligaatioita, jäljempänä ’asunto-obligaatioita’, tässä laissa tai asetuksella säädetyin ehdoin. |
| --- | --- |

”a)

Laskea valtion rakennusrahaston nimissä liikkeeseen markkinakelpoisia obligaatioita, jäljempänä ’asunto-obligaatioita’, tässä laissa tai asetuksella säädetyin ehdoin.

| b) | Vaihtaa kiinteistövakuudellisia velkakirjoja, jotka on laskettu liikkeeseen kiinteistön oston, uusien asuntojen rakentamisen tai vanhojen asuinrakennusten mittavan laajentamisen, perusparannusten tai peruskorjausten yhteydessä [...]. |
| --- | --- |

b)

Vaihtaa kiinteistövakuudellisia velkakirjoja, jotka on laskettu liikkeeseen kiinteistön oston, uusien asuntojen rakentamisen tai vanhojen asuinrakennusten mittavan laajentamisen, perusparannusten tai peruskorjausten yhteydessä [...].

| c) | Edistää yleisesti asunto-obligaatioiden myyntikelpoisuutta markkinoilla.” |
| --- | --- |

c)

Edistää yleisesti asunto-obligaatioiden myyntikelpoisuutta markkinoilla.”

Asunto-obligaatiojärjestelmä ei ollut perinteinen kiinnelainajärjestelmä vaan obligaatiolainan swap-järjestelmä, joka tarkoittaa sitä, että asunnonostajat hakivat asunto-obligaatio-osastolta kiinteistövakuudellista kiinnelainaa. Asunto-obligaatio-osasto osti sen jälkeen obligaation asunnonostajalta ja maksoi kyseisen summan asunnon myyjälle laskemalla liikkeeseen asunto-obligaatioita. Asunto-obligaatioilla voitiin sen jälkeen käydä vapaasti kauppaa arvopaperimarkkinoilla. Myyjä voi myydä obligaatiot arvopaperimarkkinoilla, käyttää niitä maksuvälineinä tai pitää ne itsellään.

Lain nro 97/1993 21 §:n mukaan asunto-obligaatio-osastolla oli lupa lisätä summaan korkomarginaali toimintakulujensa ja maksamattomista lainasaatavista aiheutuvien tappioiden kattamiseksi. Korkomarginaalin vahvisti sosiaaliministeri valtion asuntolautakunnan ehdotuksen perusteella.

Asunto-obligaatio-osaston ostamat panttikirjat oli tarkoitus laskea liikkeeseen enintään 25 vuodeksi (ks. lain nro 97/1993 26 §). Lain 27 §:n mukaan panttikirjat voitiin vaihtaa asunto-obligaatioihin, joiden arvo oli enintään 75 prosenttia kiinteistön kohtuullisesta arviohinnasta. Sosiaaliministerillä oli valtuudet vahvistaa enimmäisprosenttiosuus asetuksella ja mahdollisuus päättää korkeamman prosenttiosuuden soveltamisesta uudisrakennuksiin ja asuntojen ensiostajiin. Lain nro 97/1993 29 §:n mukaan asunto-obligaatio-osaston tehtävänä oli edistää asunto-obligaatioiden myyntikelpoisuutta markkinoilla. Osaston oli määrä hoitaa tätä tehtävää yhteistyössä pankkien, eläkerahastojen ja muiden rahoitusmarkkinatoimijoiden kanssa. Lisäksi valtion rakennusrahaston sallittiin käyttää osa varoistaan asunto-obligaatiotransaktioihin markkinoiden tasapainottamiseksi.

Laissa nro 73/1993 ei varsinaisesti annettu säännöksiä siitä, kenelle asunto-obligaatiojärjestelmästä voitiin myöntää lainoja. Asiasta säädettiin sen sijaan asetuksessa nro 467/1991, joka koski asunto-obligaatio-osastoa ja asunto-obligaatiotransaktioita (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti). Yrityksille myönnettävistä lainoista asetuksessa säädettiin, että rakennusurakoitsijoilla oli mahdollisuus saada lainaa järjestelmästä. Rakennusurakoitsija määriteltiin hyväksytyksi yksiköksi, joka rakentaa ja myy valmiita asuntoja alalla sovellettavan yleisen standardin mukaisesti (ks. asetuksen nro 467/1991 1 §). Uudisrakennuksiin myönnettäviä lainoja koskevat säännöt vahvistettiin asetuksen nro 467/1991 10 §:ssä ja asetuksen 25 §:ssä säädettiin urakoitsijoita koskevasta erityisvaatimuksesta, jonka mukaan niiden oli saatava takaus rahoituslaitokselta tai kunnalta.

2.2.2.5   Työntekijöiden asuntorahasto

Työntekijöiden asuntorahaston tehtävänä oli huolehtia yhteiskunnan tukeman asuntotuotannon lainoittamisesta. Tavoitteena oli helpottaa asuntoasioissa erityistä apua tarvitsevien henkilöiden asunto-ongelmia (lain nro 73/1993 47 §). Lain nro 73/1993 48 §:ssä säädettiin, että työntekijöiden asuntorahastoa rahoitetaan seuraavista lähteistä:

| ”a) | rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, koroilla ja hintaindeksimaksuilla; |
| --- | --- |

”a)

rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, koroilla ja hintaindeksimaksuilla;

| b) | valtion kassasta budjettilain mukaisesti saatavilla vuotuisilla maksuosuuksilla; |
| --- | --- |

b)

valtion kassasta budjettilain mukaisesti saatavilla vuotuisilla maksuosuuksilla;

| c) | lainoilla, joita kunnat myöntävät valtion asuntovirastolle (ks. 42 §); |
| --- | --- |

c)

lainoilla, joita kunnat myöntävät valtion asuntovirastolle (ks. 42 §);

| d) | obligaatioiden myynnillä eläkerahastoille valtion asuntoviraston ja eläkerahastojen välisten sopimusten mukaisesti; |
| --- | --- |

d)

obligaatioiden myynnillä eläkerahastoille valtion asuntoviraston ja eläkerahastojen välisten sopimusten mukaisesti;

| e) | erityisillä lainajärjestelyillä, joista päätetään kulloinkin sovellettavissa investointi- ja luottosuunnitelmissa ja joita käytetään silloin, kun a–d alakohtien nojalla käytettävissä olevat varat eivät riitä kehitysuunnitelmien toteutukseen.” |
| --- | --- |

e)

erityisillä lainajärjestelyillä, joista päätetään kulloinkin sovellettavissa investointi- ja luottosuunnitelmissa ja joita käytetään silloin, kun a–d alakohtien nojalla käytettävissä olevat varat eivät riitä kehitysuunnitelmien toteutukseen.”

Työntekijöiden asuntorahaston lainaryhmät lueteltiin lain 50 §:ssä:

| ”1. | Yhteiskunnan tukemaa asuntotuotantoa koskeviin kiinteistöleasingsopimuksiin liittyvät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta). |
| --- | --- |

”1.

Yhteiskunnan tukemaa asuntotuotantoa koskeviin kiinteistöleasingsopimuksiin liittyvät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta).

| 2. | Yhteiskunnan tukemiin yksityisomistuksessa oleviin asuntoihin myönnettävät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta). |
| --- | --- |

2.

Yhteiskunnan tukemiin yksityisomistuksessa oleviin asuntoihin myönnettävät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta).

| 3. | Yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin myönnettävät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta). |
| --- | --- |

3.

Yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin myönnettävät lainat (90 prosenttia asunnon ostohinnasta).

| 4. | Yleisiin kiinteistöleasingsopimuksiin liittyvät lainat (70 ja 20 prosenttia asunnon ostohinnasta). [...].” |
| --- | --- |

4.

Yleisiin kiinteistöleasingsopimuksiin liittyvät lainat (70 ja 20 prosenttia asunnon ostohinnasta). [...].”

Valtion asuntolautakunta myönsi yhteiskunnan tukemaan asuntotuotantoon myönnettävät lainat työntekijöiden asuntorahastosta (lain nro 73/1993 52 §). Lainalla voitiin kattaa enintään 90 prosenttia rakennuskustannuksista tai ostohinnasta. Se sai kuitenkin olla enintään 90 prosenttia valtion asuntolautakunnan hyväksymästä kustannusten laskentaperusteesta, josta vähennettiin kuntien kuhunkin yhteiskunnan tukemaan asuntoon myöntämä 3,5 prosentin erityisrahoitusosuus (ks. lain nro 73/1993 (11) 42 §:n 2 momentti). Sosiaaliavun saannille asetettujen edellytysten osalta lain nro 73/1993 64 §:ssä säädettiin, että oikeus saada lainaa yhteiskunnan tukemiin yksityisomistuksessa oleviin asuntoihin oli rajattu henkilöihin:

| ”a) | jotka eivät jo omista asuntoa tai siihen verrattavissa olevaa omaisuutta muussa muodossa; |
| --- | --- |

”a)

jotka eivät jo omista asuntoa tai siihen verrattavissa olevaa omaisuutta muussa muodossa;

| b) | joiden keskitulot sosiaaliavun myöntämisajankohtaa edeltävältä kolmen vuoden jaksolta ovat enintään [...]; valtion asuntolautakunta määrittää kyseiset tulorajat kunkin vuoden alussa [...]; |
| --- | --- |

b)

joiden keskitulot sosiaaliavun myöntämisajankohtaa edeltävältä kolmen vuoden jaksolta ovat enintään [...]; valtion asuntolautakunta määrittää kyseiset tulorajat kunkin vuoden alussa [...];

| c) | jotka osoittavat maksukykyisyyttä, jonka kunnan asuntotoimikunta arvioi [...].” |
| --- | --- |

c)

jotka osoittavat maksukykyisyyttä, jonka kunnan asuntotoimikunta arvioi [...].”

Lain 65 §:ssä säädettiin, että vuokra-asuntoa hakevien oli täytettävä a ja b alamomentin mukaiset edellytykset.

Yhteiskunnan tukeman asunnon omistajan, joka aikoi myydä kyseisen asunnon, oli ilmoitettava aikeistaan asuntotoimikunnalle tai muulle rakennuttajalle. Rakennuttajan oli ostettava asunto ja myytävä se edelleen lain nro 73/1993 ja sen nojalla annettujen asetusten mukaisesti. Asunnon oston yhteydessä asunnon myyjälle oli maksettava korvaus rahoitusosuudesta, jonka hän maksoi asunnon ostosta, ja maksuerät, jotka hän oli suorittanut työntekijöiden asuntorahastolta saamastaan lainasta ostosopimuksen tekemisen jälkeen. Lain 86 §:n mukaan yhteiskunnan tukeman asunnon myyntihinnan laskenta oli kuntien tehtävä.

2.2.3   
  Asuntolaki nro 44/1998

2.2.3.1   Johdanto – tärkeimmät muutokset

Asuntolaki nro 44/1998 tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999. Siinä säädetään asuntorahoitusrahaston perustamisesta. Samalla kumottiin edellä mainittu laki nro 97/1993 asuntovirastosta. Asuntolain 1 §:n mukaan lain tarkoituksena on edistää islantilaisten turvallisuutta ja yhtäläisiä oikeuksia asuntoasioissa myöntämällä lainoja ja järjestelemällä asuntoasioita. Asuntolailla asetetaan lisäksi käyttöön varoja, joilla parannetaan kansalaisten mahdollisuuksia hankkia tai vuokrata asunto kohtuullisin ehdoin. Lain nro 44/1998 tarkoitus on toisin sanoen täysin sama kuin kumotun lain nro 97/1993 1 §:n.

Lakiehdotuksessa, josta tuli sittemmin asuntolaki, kuvailtiin tärkeimpiä muutoksia seuraavasti:

”Tärkeimmät lakiehdotukseen sisältyvät muutokset koskevat yhteiskunnan tukemaa asuntojärjestelmää. Ehdotuksen olennaisin muutos on, että yhteiskunnan tukemien yksityisomistuksessa olevien asuntojen rakentamisesta ja ostamisesta luovutaan ja sen sijaan otetaan käyttöön uusi sosiaalisten lainojen järjestelmä. Vuokra-asuntojen rakentamista koskevat nykyiset säännökset pysyvät voimassa, mutta kiinteistöleasingsopimuksia koskevat pykälät ehdotetaan kumottaviksi. Edellä mainittujen seikkojen lisäksi laaditaan erillinen lakiehdotus rakennus- ja asunto-osuuskunnista.

Muut tärkeimmät lakiehdotukseen sisältyvät muutokset voidaan jakaa yksinkertaistetusti kolmeen luokkaan. Ensimmäinen luokka koskee sosiaaliapua. Toinen luokka koskee kuntien osallistumista sosiaaliavun antamiseen ja kolmas asuntoasioiden organisointia (12).”

Kun sosiaaliministeri jätti lakiehdotuksen parlamentille, hän esitteli uuteen lakiehdotukseen sisältyvät tärkeimmät lakimuutokset seuraavasti:

”Keskeisiä kohtia ovat seuraavat:

Valtion asuntovirasto lakkautetaan.

Valtion rakennusrahasto ja työntekijöiden asuntorahasto yhdistetään asuntorahoitusrahastoksi, johon myös valtion asuntoviraston varat lisätään. [...]

Asunto-obligaatiojärjestelmä pysyy muuttumattomana markkinoilla yleisesti tehtävien kiinteistökauppojen osalta. Asuntorahoitusrahastosta tulee viime kädessä omarahoitteinen. Tältä osin lähdetään siitä, että rahaston ottamat vanhemmat lainat järjestellään uudelleen. Uudelleenjärjestelyn myötä voidaan saada huomattavasti rakennerahastoihin nykyisin sovellettavia ehtoja paremmat lainaehdot. Uudesta rahastosta tulee erittäin vahva. Sillä on pääomaa 26 miljardia Islannin kruunua ja saatavillaan parhaat mahdolliset lainaehdot (13).”

2.2.3.2   Institutionaalinen rakenne

Institutionaalinen rakenne

Asuntorahoitusrahasto on valtion omistama riippumaton laitos, jolla on erillinen johtokunta ja joka kuuluu sosiaaliministerin hallinnonalaan (asuntolain 4 §). Rahasto korvasi aiemman valtion asuntoviraston. Asuntolain 7 §:n mukaan ministeri nimittää rahaston viisijäsenisen johtokunnan neljäksi vuodeksi kerrallaan. Asuntolain 8 §:ssä säädetään, että johtokunta palkkaa toimitusjohtajan, joka on vastuussa rahaston jokapäiväisestä toiminnasta, henkilöstön palkkaamisesta jne.

Kuten edellä todettiin, asuntolailla lakkautettiin sekä valtion rakennusrahasto että työntekijöiden asuntorahasto. Rahastot yhdistettiin toisiinsa ja lakkautettiin lain voimaantulosta alkaen. Asuntorahoitusrahasto otti samana ajakohtana vastuulleen molempien rahastojen tehtävät, oikeudet, varat, velat ja velvoitteet (ks. lain 53 §). Rahastoille kuuluneet lakisääteiset oikeudet ja etuudet siirrettiin asuntorahoitusrahastolle. Asuntorahoitusrahastolle siirrettiin myös valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston velkasitoumuksiin liittyvät oikeudet ja velvollisuudet. Asuntorahoitusrahasto toimi vastaajana myös rahastoja vastaan tai niiden puolesta nostetuissa kanteissa.

Asuntorahoitusrahastolle uskotut tehtävät luetellaan asuntolain 9 §:ssä. Ne ovat seuraavat:

| ”1. | Antolainaus ja asunto-obligaatiotransaktioiden hallinnointi tämän lain mukaisesti. |
| --- | --- |

”1.

Antolainaus ja asunto-obligaatiotransaktioiden hallinnointi tämän lain mukaisesti.

| 2. | Lainojen myöntäminen kunnille, yrityksille ja yhdistyksille asuntojen rakentamista tai ostoa varten. [...]” |
| --- | --- |

2.

Lainojen myöntäminen kunnille, yrityksille ja yhdistyksille asuntojen rakentamista tai ostoa varten. [...]”

Kuten valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston tapauksessa (lain nro 97/1993 nojalla), myös asuntorahoitusrahastoa rahoitetaan 1) oman pääoman tuotolla sekä 2) laskemalla liikkeeseen ja myymällä obligaatioita (ks. asuntolain 10 §). Laissa nro 97/1993 säädettyä järjestelmää, joka koski valtion kassasta maksettaviin suoriin maksuosuuksiin perustuvaa rahoitusta, ei sitä vastoin jatkettu asuntolailla.

Asuntolain 11 §:n mukaan asuntorahoitusrahaston on säilytettävä vastuullaan olevat varat ja saatava niistä tuottoa. Saatuaan siihen sosiaaliministerin suostumuksen rahasto voi päättää antaa varojensa hoidon kokonaan tai osittain toisen osapuolen vastuulle. On huolehdittava siitä, että rahastolla on aina riittävästi käteisvaroja velvoitteidensa täyttämiseksi.

2.2.3.3   Lainaryhmät

Lainaryhmät

2.2.3.3.1   Kolme lainaryhmää

Kolme lainaryhmää

Asuntolain 15 §:ssä säädetään kolmesta lainaryhmästä, joiden mukaisia lainoja myönnetään asuntorahoitusrahastosta (14). Ryhmät ovat seuraavat:

14

| — | asuntolain VI luvun mukaiset yleiset lainat, joita myönnetään asuntojen rakentamiseen ja ostoon; |
| --- | --- |

—

asuntolain VI luvun mukaiset yleiset lainat, joita myönnetään asuntojen rakentamiseen ja ostoon;

| — | asuntolain VII luvun mukaiset lisälainat, joita myönnetään asuntojen rakentamiseen ja ostoon; |
| --- | --- |

—

asuntolain VII luvun mukaiset lisälainat, joita myönnetään asuntojen rakentamiseen ja ostoon;

| — | asuntolain VIII luvun mukaiset lainat, joita myönnetään kunnille, yhdistyksille ja yrityksille vuokrattavien asuntojen rakentamiseen ja ostoon. |
| --- | --- |

—

asuntolain VIII luvun mukaiset lainat, joita myönnetään kunnille, yhdistyksille ja yrityksille vuokrattavien asuntojen rakentamiseen ja ostoon.

Asuntolain 16 §:n 1 momentilla rahasto valtuutettiin luomaan uusia lainaryhmiä, joille sen on kuitenkin saatava sosiaaliministerin hyväksyntä.

2.2.3.3.2   Yleiset lainat

Yleiset lainat

Asuntolailla jatkettiin yleisiin asuntolainoihin perustuvan järjestelmän soveltamista. Järjestelmän lähtökohtana oli vuonna 1989 käyttöön otettu asunto-obligaatiojärjestelmä, ja sen soveltamista jatkettiin myös lailla nro 97/1993. Uudella lailla ei tehty muutoksia tähän lainaryhmään. Asuntorahoitusrahastoon perustettiin asunto-obligaatio-osasto yleisten lainojen hoitoa varten. Osasto hoiti valtion asuntoviraston aiemmin hoitamia tehtäviä ja sen varat oli pidettävä erillään rahaston muusta toiminnasta (ks. asuntolain 17 §) (15).

15

Asunto-obligaatio-osaston tehtävänä oli:

| ”1. | Laskea asuntorahoitusrahaston nimissä liikkeeseen markkinakelpoisia asunto-obligaatioita tässä laissa tai asetuksella säädetyin ehdoin. |
| --- | --- |

”1.

Laskea asuntorahoitusrahaston nimissä liikkeeseen markkinakelpoisia asunto-obligaatioita tässä laissa tai asetuksella säädetyin ehdoin.

| 2. | Vaihtaa velkakirjoja, joiden vakuutena on kiinnitys ja asunto-obligaatioita. |
| --- | --- |

2.

Vaihtaa velkakirjoja, joiden vakuutena on kiinnitys ja asunto-obligaatioita.

| 3. | Edistää asunto-obligaatioiden myyntikelpoisuutta markkinoilla. [...]” |
| --- | --- |

3.

Edistää asunto-obligaatioiden myyntikelpoisuutta markkinoilla. [...]”

Kiinnelainan oli oltava indeksisidonnainen, sen ehtojen oli vastattava kiinnelainaksi vaihdettujen asunto-obligaatioiden ehtoja ja siihen oli lisättävä korkomarginaali (ks. asuntolain 19 §). Korkomarginaali voitiin määrittää siten, että sillä katettiin asunto-obligaatio-osaston toimintakulut ja maksamattomista lainasaatavista aiheutuvat arvioidut tappiot (ks. asuntolain 28 §). Korkomarginaalin määrityksestä vastasi sosiaaliministeri asuntorahoitusrahaston johtokunnan ehdotuksen perusteella.

Panttikirjat ja asunto-obligaatiot voitiin vaihtaa sellaista summaa vastaan, jonka osuus kiinteistön arvioidusta arvosta oli enintään 70 prosenttia, jos kiinteistön omistaja rakensi tai osti ensimmäisen asuntonsa, mutta kaikissa muissa tapauksissa enintään 65 prosenttia arvioidusta arvosta (ks. asuntolain 19 §). Uudella lailla alennettiin toisin sanoen aiemman lain nro 97/1993 27 §:ssä säädettyä edellistä 75 prosentin enimmäisosuutta asunnon arvioidusta hinnasta. Sosiaaliministerillä oli valtuudet päättää asetuksella asunto-obligaatio-osaston kutakin kiinteistöä kohden ostamien panttikirjojen enimmäismäärä. Asuntolain 21 §:n mukaan asunto-obligaatio-osaston ostamien panttikirjojen enimmäislaina-aika oli 40 vuotta. Asunto-obligaatio-osastosta ja asunto-obligaatiotransaktioista (um húsbréfadeild og húsbréfaviðskipti) annetussa asetuksessa nro 7/1999 on asunto-obligaatioita koskevia lisäsäännöksiä.

Kyseisen asetuksen säännökset rakennusurakoitsijoille myönnettävistä lainoista perustuivat edellisen lain nojalla sovelletun samannimisen asetuksen nro 467/1991 säännöksiin (16).

16

Kuten edellä todettiin, asunto-obligaatioiden swap-järjestelmä pysyi ennallaan asuntolain voimaantulon jälkeen. Asuntorahoitusrahaston asunto-obligaatio-osasto hoiti samoja tehtäviä kuin se oli hoitanut toimiessaan valtion asuntoviraston yhteydessä (ks. edellä olevat lainaukset lain nro 97/1993 19 §:stä ja asuntolain 17 §:stä). Myös asuntolakia koskeneen lakiehdotuksen VI luvusta esitetyistä huomautuksista saadaan vahvistus sille, että kyseisen luvun säännökset vastasivat olennaisilta osiltaan lain nro 97/1993 IV luvun säännöksiä (17).

17

2.2.3.3.3   Lisälainat

Lisälainat

Asuntojärjestelmään lisättiin asuntolailla uusi lainaryhmä, lisälainat. Ne on suunnattu henkilöille, joiden tulotaso on matalampi. Lisälainoja voitiin myöntää monet lain nro 97/1993 nojalla myönnetyt sosiaaliset lainat korvaavien yleisten lainojen lisäksi. Niiden myöntämisestä luovuttiin kuitenkin sittemmin (18). Asuntolain 30 §:n mukaan asuntorahoitusrahasto voi myöntää kunnan asuntotoimikunnan pyynnöstä asunnon ostoa varten myönnettävään yleiseen lainaan oikeutetuille yksityisille lisälainoja, joilla voitiin kattaa 25 prosenttia asunnon arvioidusta arvosta. Kuten lain nro 97/1993 mukaisesta aiemmasta järjestelmästä ennen asuntorahoitusrahaston perustamista myönnettyjen sosiaalisten lainojen tapauksessa, asuntorahoitusrahastosta myönnettyjen lainojen (yleisen lainan ja lisälainan) kokonaismäärä sai olla enintään 90 prosenttia asunnon arvioidusta arvosta.

18

Sosiaaliministerillä oli valtuudet säätää asetuksella lisälainojen myöntämiseen sovellettavista vaatimuksista. Lisälainojen myöntämisessä noudatettavia kriteereitä olivat muun muassa perheen koko, varallisuus, tulot sekä asunnon koko ja tyyppi. Sosiaaliministeri säätämässä lisälainoja koskevassa asetuksessa nro 783/1998 vahvistettiin yksityiskohtaisemmin edellytykset, jotka hakijoiden oli täytettävä saadakseen lisälainaa. Kyseisen asetuksen 5 ja 6 §:n mukaisesti lisälainan myöntämisen edellytyksenä oli, että hakijan tulot ja varallisuus eivät ylittäneet tiettyjä raja-arvoja (19). Asetuksen 8 §:ssä säädettiin, että hakijan maksukyvystä oli laadittava arviointi. Asetuksen 4 §:n mukaan kunnilla oli mahdollisuus antaa asuntotoimikunnille lisäohjeistusta. Ohjeita voitiin antaa muun muassa vallitsevasta asuntotilanteesta, nykyisten asuntojen kunnosta ja tyypistä sekä perheiden koosta ja terveydentilasta (20). Sosiaalisten lainojen tärkein määritysperuste oli sen vuoksi edelleen vähäinen varallisuus ja matala tulotaso, kuten asuntolain säätämistä edeltäneen jakson aikana.

19

20

Toisin kuin laissa nro 97/1993, asuntolaissa ei ollut säännöksiä lainoista, joita myönnetään yhteiskunnan tukemaa asuntotuotantoa koskevia kiinteistöleasingsopimuksia varten. Asuntolaissa ei säädetty myöskään yhteiskunnan tukemien asuntojen myynnistä, sillä ne voitiin myydä yleisillä markkinoille asuntolain 32 §:ssä säädetyin edellytyksin.

2.2.3.3.4   Vuokra-asunnot

Vuokra-asunnot

Kolmatta lainaryhmää, vuokra-asuntoihin myönnettäviä lainoja, säännellään asuntolain VIII luvun säännöksillä. Asuntolain 33 §:n mukaisesti asuntorahoitusrahasto voi myöntää vuokrattavaksi tarkoitettujen asuntojen rakentamiseen ja ostamiseen myönnettäviä lainoja myös kunnille, yhdistyksille tai yrityksille, jotka aikovat rakentaa, hankkia omistukseensa ja isännöidä kyseisiä asuntoja. Lainoilla voidaan kattaa enintään 90 prosenttia asunnon rakennuskustannuksista tai ostohinnasta, kuitenkin enintään 90 prosenttia rahaston johtokunnan hyväksymästä kustannusten laskentaperusteesta. Asuntolain 37 §:n mukaisesti vuokra-asunto-oikeus riippuu hakijan sosiaalisesta tilanteesta ja siitä, alittavatko hakijan tulot ja varallisuus sosiaaliministerin antamassa asetuksessa säädetyt yksityiskohtaiset raja-arvot.

Asuntolakia koskeneen lakiehdotuksen VIII luvun liitteenä olleissa yleisissä huomautuksissa todettiin, että tämäntyyppisiin lainoihin sovellettaisiin edelleen paljolti samoja sääntöjä kuin aiemman lain nro 97/1993 nojalla (21). Tämä lainaryhmä onkin suurelta osin työntekijöiden asuntorahastoa koskeneiden sääntöjen mukainen. Sekä asuntolain että lain nro 97/1993 säännösten mukaisesti tähän ryhmään kuuluneilla lainoilla voitiin kattaa enintään 90 prosenttia asunnon rakennuskustannuksista tai ostohinnasta. Myös tässä tapauksessa vuokra-asunto-oikeus perustui sosiaalisiin tarveperusteisiin, kuten vähäiseen varallisuuteen ja matalaan tulotasoon.

21

2.2.3.4   Vuonna 2004 tehdyt muutokset

Vuonna 2004 tehdyt muutokset

2.2.3.4.1   Laki nro 57/2004

Laki nro 57/2004

Vuonna 2004 säädettiin kaksi asuntolakia muuttavaa lakia: lait nro 57/2004 ja nro 120/2004. Lailla nro 57/2004, joka tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2004, lakkautettiin asunto-obligaatioiden swap-järjestelmä. Asuntorahoitusrahastosta myönnetyt yleiset lainat maksettiin siitä lähtien käteisenä. Muutosten päätarkoitusta kuvailtiin lakiehdotuksessa seuraavasti:

”Oheisen lakiehdotuksen tarkoituksena on tarjota asuntorahoitusrahastosta edullisempia asuntolainoja islantilaisille siten, että yleisillä lainamarkkinoilla on saatavilla rahoitusta edullisemmin ehdoin. Tähän tavoitteeseen pyritään asuntorahoitusrahaston liikkeeseen laskemien obligaatioiden uudelleenjärjestelyllä, jonka tarkoituksena on tehostaa rahoitusta ja poistaa suurimmat puutteet nykyisestä liikkeeseenlaskujärjestelmästä [...] (22).”

Asuntolain 19 §:ssä säädettiin muutosten jälkeen seuraavaa:

”Asuntorahoitusrahastosta myönnettävät lainat on maksettava käteisenä. Ennen lainan maksamista lainanantajan on laskettava liikkeeseen panttikirja ja rekisteröitävä se virallisesti. Jokainen lainanantajan kiinnitys on sidottava kuluttajahintaindeksiin (ks. kuluttajahintaindeksiä koskeva laki) ja siitä on maksettava 21 §:ssä säädetty korko.”

Asuntolain 10 §:n 2 ja 3 alamomenttiin, joissa säädettiin rahaston rahoittamisesta, tehtiin seuraavat asunto-obligaatiojärjestelmän lakkauttamisen edellyttämät muutokset:

”Asuntorahoitusrahaston on rahoitettava sille tällä lailla annettavat tehtävät seuraavasti:

| 1. | Rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, korolla ja hintaindeksimaksuilla. |
| --- | --- |

1.

Rahaston oman pääoman tuotolla, ts. myönnetyistä lainoista suoritettavilla lyhennyksillä, korolla ja hintaindeksimaksuilla.

| 2. | Asuntorahoitusrahaston asunto-obligaatioiden liikkeeseenlaskulla ja myynnillä sekä kulloinkin voimassa olevan budjettilain mukaisella lainanotolla. |
| --- | --- |

2.

Asuntorahoitusrahaston asunto-obligaatioiden liikkeeseenlaskulla ja myynnillä sekä kulloinkin voimassa olevan budjettilain mukaisella lainanotolla.

| 3. | 49 §:n mukaisilla palvelumaksuilla.” |
| --- | --- |

3.

49 §:n mukaisilla palvelumaksuilla.”

Vaikka palvelumaksuja ei aiemmin mainittu 10 §:ssä rahoitusvälineinä, kyseinen 49 § sisältyi lakiin sen voimaantulosta lähtien eikä siihen ollut tehty muutoksia. Lain nro 57/2004 5 §:llä asuntolain 11 §:ään lisättiin kaksi uutta momenttia, jotka koskivat varojen ja velkojen hoitoa:

”Asuntorahoitusrahaston on pidettävä tulonsa ja menonsa tasapainossa ja laadittava sitä varten ennakkosuunnitelmia. Rahaston on otettava tätä tarkoitusta varten käyttöön riskinhallintajärjestelmä.

Asuntorahoitusrahasto voi käydä kauppaa omarahoitteisilla obligaatioillaan ja muilla arvopapereilla. Ministeri antaa rahaston johtokunnan ja rahoitustarkastusviranomaisen lausunnon perusteella asetuksen, jolla säännellään rahaston riskiperusteita, riskinhallintaa, sisäistä tarkastusta ja arvopaperikauppaa.”

Lailla nro 57/2004 tehtiin useita muita muutoksia. Kyse oli pääasiassa teknisistä muutoksista, jotka liittyivät obligaatioiden swap-järjestelmän lakkauttamiseen (ks. asuntolakia muuttavan lain 9–20 §). Lailla nro 57/2004 ei tehty muutoksia yleisten lainojen sisältöön eikä siihen, kenellä oli oikeus saada niitä.

2.2.3.4.2   Laki nro 120/2004

Laki nro 120/2004

Lailla nro 120/2004, joka tuli voimaan 3 päivänä joulukuuta 2004, asuntorahoitusrahaston yleisten lainojen enimmäismäärä korotettiin aiemmasta 70 prosentista 90 prosenttiin suhteessa kiinteistön arvioituun arvoon. Lisäksi sosiaaliministerille annettiin valtuudet muuttaa kyseistä määrää hallinnollisella asetuksella (ks. asuntolain 19 §). Yleisiin lainoihin sovellettavan raja-arvon korottamisen vuoksi lain VII luku, joka koski lisälainoja, kumottiin. Lakiehdotuksen 4 artiklasta, jolla kumottiin asuntolain VII luku (lisälainat), esitetyissä huomautuksissa annettiin muun muassa seuraavat tiedot:

”Jos lakiehdotus hyväksytään varsinaiseksi laiksi, kaikilla kiinteistön ostajilla on mahdollisuus saada lainaa, joka kattaa 90 prosenttia kiinteistön arvosta, eikä lisälainoja sen vuoksi enää tarvita. Lisälainojen korko oli vuoden 2004 alkupuoliskolla 5,3 prosenttia eli huomattavasti korkeampi kuin korko, jota sovellettiin yleisiin lainoihin sen jälkeen, kun asuntorahoitusrahaston harjoittamaan obligaatioiden liikkeeseenlaskuun oli tehty 1 päivänä heinäkuuta 2004 voimaan tulleet muutokset. Lisälainojen korko on ollut syyskuusta lähtien sama kuin yleisten lainojen. Tämän muutoksen myötä ostajiin, joilla on vähän varallisuutta ja matalat tulot, on alettu soveltaa olennaisesti parempia ehtoja. Tämän vuoksi nykytilanteessa ei ole tarvetta erillisen lainaryhmän tarjoamiseen tälle ostajaryhmälle (23).”

Sosiaaliministeri on käyttänyt edellä mainitun lain nojalla saamansa valtuuksia. Enimmäismäärä alennettiin ensiksi 80 prosenttiin, korotettiin jälleen 90 prosenttiin mutta alennettiin lopulta uudelleen 80 prosenttiin, joka on nykyinen raja-arvo (24).

24

3.   ISLANNIN OIKEUDEN MUKAINEN OIKEUSPERUSTA MAHDOLLISILLE VALTIONTUILLE

ISLANNIN OIKEUDEN MUKAINEN OIKEUSPERUSTA MAHDOLLISILLE VALTIONTUILLE

Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta tehdyn valvontaviranomaisen päätöksen mukaisesti mahdolliset valtiontukitoimenpiteet ovat seuraavat:

| — | valtiontakaus, |
| --- | --- |

—

valtiontakaus,

| — | vapautus tulo- ja varallisuusverosta, |
| --- | --- |

—

vapautus tulo- ja varallisuusverosta,

| — | korkotuki, |
| --- | --- |

—

korkotuki,

| — | vapautus osinkomaksuista, |
| --- | --- |

—

vapautus osinkomaksuista,

| — | asuntorahoitusrahaston jättäminen omien varojen riittävyyttä ja vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle. |
| --- | --- |

—

asuntorahoitusrahaston jättäminen omien varojen riittävyyttä ja vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle.

3.1   VALTIONTAKAUS

Asuntorahoitusrahasto on julkisoikeudellinen valtion laitos (ks. asuntolain nro 44/1998 4 §; vrt. aiemman lain nro 97/1993 2 §). Sillä on kaikkiin valtion laitoksiin sovellettavien Islannin julkisoikeuden kirjoittamattomien sääntöjen nojalla oikeus saada sen kaikki velvoitteet kattava valtiontakaus.

Kyseinen Islannin oikeuden kirjoittamaton periaate otettiin käyttöön ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa. Yleisissä huomautuksissa, jotka esitettiin valtiontakauksista säädettyä lakia nro 121/1997 (lög um ríkisábyrgðir) koskeneesta lakiehdotuksesta, todettiin seuraavaa: ”Tämä perustuu Islannin oikeuden yksiselitteiseen sääntöön, jonka mukaan valtio on vastuussa julkisten laitosten ja yritysten velvoitteista, jollei tätä takausta rajoita erillisellä säännöksellä [...] tai jollei valtion vastuu osakeyhtiössä rajoitu sen osuuteen osakepääomasta (25).” Takausta sovelletaan kaikkiin valtion laitoksiin riippumatta niiden sijoittautumispaikasta tai toiminnoista taikka näihin tehtävistä muutoksista. Sitä sovelletaan sen vuoksi myös entiseen valtion asuntovirastoon ja kolmeen muuhun laitokseen, jotka harjoittivat asuntorahoitustoimintaa ennen asuntolain voimaantuloa.

25

3.2   VAPAUTUS TULO- JA VARALLISUUSVEROSTA

Valvontaviranomainen totesi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä, että myös asuntorahoitusrahastolle myönnetty vapautus tulo- ja varallisuusveroista oli mahdollisesti valtiontukitoimenpide.

Valtion kassa sekä kaikki valtion laitokset ja yritykset, joista valtiolla on rajoittamaton vastuu, vapautettiin tulo- ja varallisuusveroista jo kauan ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa (ks. tuloverolain nro 90/2003 4 §:n 1 momentti). Tätä yleistä verovapautusta sovelletaan asuntorahoitusrahastoon sillä perusteella, että se on valtion laitos.

Verovapautuksen oikeusperusta vahvistettiin ETA-sopimuksen voimaantulon aikaan tulo- ja varallisuusverolain nro 75/1981 4 §:n 1 momentissa. Nykyinen tuloverolaki on tulo- ja varallisuusveroa koskevan lain nro 75/1981 konsolidoitu toisinto. Tämän vuoksi myös asuntorahoitusrahaston edeltäjät kuuluivat tämän verovapautuksen piiriin.

Varallisuusvero poistettiin yleisesti käytöstä lailla nro 129/2004, joten sitä kannettiin viimeistä kertaa vuoden 2005 lopussa. Lain nro 90/2003 4 §:n 1 momentissa säädettiin ennen lain nro 129/2004 antamista mainittujen laitosten vapauttamisesta myös varallisuusverosta. Tämän vuoksi myös asuntorahoitusrahaston edeltäjät kuuluivat tämän verovapautuksen piiriin.

3.3   KORKOTUKI

Valvontaviranomainen totesi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä, että myös korkotuki oli mahdollisesti valtiontukitoimenpide. Korkotuki vastaa käytännössä asuntorahoitusrahastolle talousarviosta suoritettavia suoria maksuosuuksia sellaisten velvoitteiden kattamiseksi, jotka johtuvat lainojen myöntämisestä yhteiskunnan tukemien vuokra-asuntojen rakentamiseen markkinaehtoja edullisemmin ehdoin.

Yhden työntekijöiden asuntorahaston myöntämistä lainaryhmistä muodostivat yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin myönnettävät lainat (ks. lain nro 97/1993 50 §, jota lainataan edellä). Asuntolain VIII luvussa vahvistetaan yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin nykyisin sovellettavat säännöt, jotka vastaavat suurelta osin aiempia sääntöjä. Tähän lainaryhmään kuuluvien lainojen myöntäminen kuului sen vuoksi sekä valtion asuntoviraston (työntekijöiden asuntorahaston välityksellä) että asuntorahoitusrahaston tehtäviin.

Kuten edellä todettiin, yhtenä työntekijöiden asuntorahaston rahoituskeinoista olivat suorat maksuosuudet talousarviosta (lain nro 97/1993 48 §). Kyseisillä rahoitusosuuksilla katettiin osa rahaston toimintakustannuksista ja myös yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin liittyvät kustannukset. Hallitus päätti vuosittain tähän lainaryhmään sovellettavan korkokannan (ks. lain nro 97/1993 52 §).

Asuntolain voimaantulon jälkeinen tilanne perustui vuonna 1998 annetun asuntolain IX §:ään, jossa säädettiin, että yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin tarkoitettuja lainoja myönnettäisiin vuoden 2000 loppuun edelleen samoin ehdoin kuin siihen saakka.

Sosiaaliministeri ja valtiovarainministeri tekivät 21 päivänä elokuuta 2001 erityissopimuksen, jossa määrättiin edullisen koron soveltamisesta tähän lainaryhmään enintään 400 vuokra-asunnon rahoittamiseksi vuosittain (26). Ministerit tekivät 26 päivänä syyskuuta 2005 uuden sopimuksen, jolla muutettiin asuntorahoitusrahastolle suunnattua rahoitusta alentamalla korkoja ja korottamalla kuhunkin asuntoon myönnettävän rahoitusosuuden enimmäismäärää. Kyseisissä sopimuksissa määrättiin, että asuntorahoitusrahastolle maksettaisiin rahoitusosuus talousarviosta tästä lainaryhmästä liittyvistä lainoista aiheutuvien tappioiden kattamiseen sopimuksissa määrätyssä laajuudessa.

26

3.4   VAPAUTUS OSINKOMAKSUISTA

Valvontaviranomainen katsoi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä mahdolliseksi valtiontukitoimenpiteeksi myös sen, että asuntorahoitusrahastoa ei vaadita maksamaan valtiolle lainkaan osinkoja. Tämä johtuu Islannin julkisoikeuden yleisistä periaatteista, joiden mukaan asuntorahoitusrahaston kaltaisten valtion laitosten ei edellytetä maksavan osinkoja (27). Tätä periaatetta alettiin varsinaisesti soveltaa ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa. Asuntorahoitusrahaston edeltäjien oikeudellinen asema oli sen vuoksi sama.

27

Tätä yleistä periaatetta perustellaan muun muassa sillä, että kyseisen kaltaisten laitosten tarkoituksena ei ole tuottaa voittoa vaan tarjota palveluita, joista valtion olisi parlamentin päätöksen mukaan vastattava. Islannin julkisoikeudessa säädetään, että valtion laitoksella on oltava oikeusperusta maksun perimiselle palveluistaan eikä maksu saa ylittää palveluiden tarjoamisesta aiheutuvia kustannuksia (28). Jos valtion laitoksen sallitaan lain nojalla veloittavan palveluistaan kustannusten määrän ylittävän maksun tai, kuten asuntorahoitusrahaston tapauksessa, saavan hoitamistaan varoista tuottoa (ks. asuntolain 11 §), tarvitaan erillinen oikeusperusta, jonka mukaisesti kyseisen laitoksen edellytetään maksavan Islannin valtiolle osinkoja.

28

Tämä Islannin lainsäädännön tulkinta vahvistetaan 15 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyllä Islannin hallituksen kirjeellä, jossa todetaan seuraavaa: ”Tilinpäätösraportointia koskevan hallituksen lain nro 88/1997 mukaisen yleisen käytännön perusteella julkisten laitosten edellytetään tuottavan voittoa vain siinä tapauksessa, että niillä on siihen lakisääteinen velvollisuus. Jos julkisen laitoksen edellytetään maksavan osinkoja, siihen vaaditaan oikeusperusta. Jos julkinen laitos tuottaa voittoa, sen on maksettava tavanomainen osuus voitoista osinkoina valtion kassaan, kuten lain nro 88/1997 42 §:ssä säädetään. Osinkoja maksavilla julkisilla laitoksilla, kuten Landsvirkjunilla, on erityinen lakisääteinen velvollisuus toimia tällä tavalla. Tältä osin voidaan viitata Landsvirkjunia koskevan lain nro 42/1983 4 §:än. Tämän vuoksi ei ole annettu yleisiä säännöksiä, joiden nojalla julkisten laitosten edellytettäisiin maksavan osinkoja.”

Asuntolaissa ja laissa nro 97/1993 ei kummassakaan ollut säännöksiä, joiden nojalla asuntorahoitusrahastoa tai sen edeltäjiä olisi voitu vaatia maksamaan osinkoja. Tämän vuoksi asuntorahoitusrahasto on kuulunut tältä osin aina kyseisen Islannin julkisoikeuden yleisen periaatteen soveltamisalaan.

3.5   ASUNTORAHOITUSRAHASTON JÄTTÄMINEN OMIEN VAROJEN RIITTÄVYYTTÄ JA VAKAVARAISUUSSUHTEEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄÄ KOSKEVIEN SÄÄNTÖJEN SOVELTAMISALAN ULKOPUOLELLE

ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan II luvun 14 kohdassa tarkoitetussa säädöksessä (luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/12/EY, jäljempänä ’pankkidirektiivi’) (29) vahvistetaan luottolaitoksiin kaikissa EU:n ja EFTAn jäsenvaltioissa sovellettavat omien varojen riittävyyttä koskevat vaatimukset ja vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevat säännöt. Pankkidirektiivin 2 artiklan 3 kohdassa on luettelo laitoksista, jotka on jätetty sen säännösten soveltamisalan ulkopuolelle. Luetteloa laajennettiin ETA:n sekakomitean päätöksellä lisäämällä siihen muun muassa Islannin Byggingarsjóðir ríkisins (sananmukaisesti käännettynä ”valtion rakennusrahastot” (30)). Kyseinen käsite kattoi valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston, jotka, kuten edellä todettiin, on yhdistetty toisiinsa ja siirretty asuntorahoitusrahaston alaisuuteen (ks. asuntolain 53 §). Rahoituslaitoksia koskevan lain nro 161/2002 (lög um fjármálafyrirtæki) 116 §:ssä säädetään tämän vuoksi asuntorahoitusrahaston jättämisestä pankkidirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Kyseinen laki kuuluu säädöksiin, joilla pankkidirektiivi saatetaan osaksi Islannin kansallista lainsäädäntöä.

29

30

4.   ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

ISLANNIN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

Islannin hallitus ilmoitti 20 päivänä marraskuuta 2006 ja 15 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyillä kirjeillä pitävänsä kiinni kannastaan, jonka mukaan asuntorahoitusrahastoa koskeva järjestelmä oli katsottava voimassa olevaksi tueksi. Järjestelmän keskeisistä piirteistä oli sovittu jo ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa eikä niihin tehty muutoksia asuntolain säätämisen yhteydessä. Asuntojärjestelmään tuolloin tehdyt muutokset koskivat ainoastaan yhteiskunnan tukemaa asuntojärjestelmää eivätkä olleet olennaisia. Lisäksi menettelyn aloittamisesta tehdyssä valvontaviranomaisen päätöksessä mainitut valtiontukiosat olivat yleisiä toimenpiteitä, jotka pysyivät muuttumattomina asuntolain säätämisen yhteydessä. Esimerkiksi epäsuora valtiontakaus on ollut samanalainen sekä ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa että sen jälkeen. Islannin hallitus huomautti tältä osin, että asiassa Namur - Les assurances du crédit SA annetun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion (31) mukaan tuen luokittelua voidaan muuttaa vain olennaisilla lakimuutoksilla. Järjestelmään ei myöskään tehty vuonna 1999 säädetyllä asuntolailla sellaisia muutoksia, jotka olisivat olleet omiaan muuttamaan arviointia siitä, oliko järjestelmä valtiontukisääntöjen mukainen. Lopuksi Islannin hallitus totesi, että yhteiskunnan tukemaan asuntojärjestelmään tehdyt muutokset, jotka koskivat esimerkiksi lisälainoja, on pidettävä erillään yleisestä lainajärjestelmästä.

Namur - Les assurances du crédit SA

31

5.   KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET

Islannin rahoituspalveluyhdistyksen mukaan asuntolailla järjestelmään tehdyt muutokset aiheuttavat sen, että järjestelmä on katsottava uudeksi tueksi, sillä se ei ole pysynyt muutosten jälkeen pääosin muuttumattomana nykyhetkeen saakka. Rahoituspalveluyhdistys otti 31 päivänä tammikuuta 2007 päivätyssä kirjeessään esille muun muassa seuraavat seikat:

| — | voimassa on nyt uusi laki, toisin sanoen asuntolaki, jolla korvattiin valtion asuntovirastoa koskeva laki; |
| --- | --- |

—

voimassa on nyt uusi laki, toisin sanoen asuntolaki, jolla korvattiin valtion asuntovirastoa koskeva laki;

| — | on perustettu uusi oikeushenkilö, asuntorahoitusrahasto, joka on korvannut valtion asuntolautakunnan/valtion asuntoviraston ja ottanut vastuulleen valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston varat ja velat; |
| --- | --- |

—

on perustettu uusi oikeushenkilö, asuntorahoitusrahasto, joka on korvannut valtion asuntolautakunnan/valtion asuntoviraston ja ottanut vastuulleen valtion rakennusrahaston ja työntekijöiden asuntorahaston varat ja velat;

| — | on otettu käyttöön uusia lainainstrumentteja: asunto-obligaatiot on korvattu käteislainoilla; asuntoasioihin kohdistetun sosiaaliavun määrää on vähennetty; omassa käytössä olevien yhteiskunnan tukemien asuntojen myyntirajoitukset on poistettu; etuosto-oikeus on poistettu; niiden yksiköiden luonne, joille voidaan myöntää lainoja, on muuttunut; |
| --- | --- |

—

on otettu käyttöön uusia lainainstrumentteja: asunto-obligaatiot on korvattu käteislainoilla; asuntoasioihin kohdistetun sosiaaliavun määrää on vähennetty; omassa käytössä olevien yhteiskunnan tukemien asuntojen myyntirajoitukset on poistettu; etuosto-oikeus on poistettu; niiden yksiköiden luonne, joille voidaan myöntää lainoja, on muuttunut;

| — | rahoituslähteet ovat muuttuneet, sillä asuntolaissa säädetään, että asuntorahoitusrahasto ei saa lainkaan suoria valtion rahoitusosuuksia, toisin kuin edeltäjänsä. |
| --- | --- |

—

rahoituslähteet ovat muuttuneet, sillä asuntolaissa säädetään, että asuntorahoitusrahasto ei saa lainkaan suoria valtion rahoitusosuuksia, toisin kuin edeltäjänsä.

Rahoituspalveluyhdistys väitti 28 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyssä kirjeessään, että asiaan liittyvien oikeudellisten seikkojen tutkinnassa olisi keskityttävä asuntorahoitusrahastoa koskevan järjestelmän perusteelliseen arviointiin eikä mahdollisten tukitoimenpiteiden tapauskohtaiseen analysointiin. Rahoituspalveluyhdistyksen näkemyksen mukaan järjestelmän eri osa-alueet liittyvät niin kiinteästi toisiinsa, että niiden erotteleminen laadittaessa arviontia siitä, onko kyse uusista vai voimassa olevista toimenpiteistä, merkitsisi perusteetonta ja keinotekoista jaottelua. Rahoituspalveluyhdistuksen mukaan kyseinen toimintalinja olisi ristiriidassa Euroopan komission vastaavanlaisissa tapauksissa noudattaman päätöksentekokäytännön kanssa. Rahoituspalveluyhdistus kehottaa lisäksi valvontaviranomaista ottamaan huomioon asuntorahoitusrahaston myöntämien lainojen määrän ja sen markkinaosuuden todellisen kehityksen verrattuna yksityissektorin pankkeihin.

II   ARVIOINTI

ARVIOINTI

1.   SE, ETTÄ ASUNTORAHOITUSRAHASTOON EI SOVELLETA OMIEN VAROJEN RIITTÄVYYTTÄ EIKÄ VAKAVARAISUUSSUHTEEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄÄ KOSKEVIA SÄÄNTÖJÄ, EI OLE VALTIONTUKEA

SE, ETTÄ ASUNTORAHOITUSRAHASTOON EI SOVELLETA OMIEN VAROJEN RIITTÄVYYTTÄ EIKÄ VAKAVARAISUUSSUHTEEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄÄ KOSKEVIA SÄÄNTÖJÄ, EI OLE VALTIONTUKEA

Valvontaviranomainen on katsonut aiheelliseksi ottaa arviointinsa lähtökohdaksi kysymyksen siitä, onko siinä, että asuntorahoitusrahastoon ei sovelleta omien varojen riittävyyttä eikä vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevia sääntöjä, kyse valtiontuesta.

Kuten edellä todettiin pankkidirektiivissä vahvistetaan omien varojen riittävyyttä koskevat vaatimukset ja vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevat säännöt, joita sovelletaan luottolaitoksiin koko ETA:ssa. Valvontaviranomainen totesi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä alustavasti, että asuntorahoitusrahaston jättäminen pankkidirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle ei ole valtiontukea. Se katsoi kuitenkin, että tähän kysymykseen liittyi niin paljon epävarmuustekijöitä, että sitä oli aiheellista arvioida muodollisessa tutkintamenettelyssä. Valvontaviranomainen vahvisti arvioinnissa alustavan kantansa seuraavista syistä:

Kuten menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä todettiin, asuntorahoitusrahasto ei ole pankkidirektiivin soveltamisalaan kuuluva luottolaitos, koska sillä ei ole oikeutta ottaa yleisöltä vastaan talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja.

Pankkidirektiivin 2 artiklan 3 kohdassa on luettelo laitoksista, jotka on jätetty sen säännösten soveltamisalan ulkopuolelle. Luetteloon lisättiin ETA:n sekakomitean päätöksellä Byggingarsjóðir ríkisins -rahastot. Kyseistä termiä on käytetty perinteisesti kuvaamaan rahastoja, jotka on yhdistetty sittemmin asuntorahoitusrahastoon. Tästä seuraa, että riippumatta siitä, onko kyseisellä säännöksellä oikeutta perustava vaikutus vai toistetaanko siinä pelkästään direktiivin yleisistä säännöistä johtuva tilanne, asuntorahoitusrahasto jätetään direktiivissä vahvistettujen omien varojen riittävyyttä koskevien vaatimusten ja vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärää koskevien sääntöjen ulkopuolelle nimenomaan pankkidirektiivillä, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA:an. Vaikka otaksuttaisiin, että asuntorahoitusrahasto hyötyi siitä, että se jätettiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, toimenpiteen ei katsottaisi johtuvan Islannin valtion vaan ETA:n sekakomitean toimesta eikä sitä katsottaisi sen vuoksi valtiontueksi (32).

32

Vaikka asuntorahoitusrahasto sitä paitsi kuuluisikin pankkidirektiivin soveltamisalaan, sen vapauttaminen direktiivin soveltamisesta ei merkitsisi valtion varojen siirtoa, sillä vapautus ei aiheuttaisi valtiolle tulonmenetyksiä.

2.   VALTIONTAKAUSTA, KORKOTUKEA, VAPAUTUSTA TULO- JA VARALLISUUSVEROSTA JA VAPAUTUSTA OSINKOMAKSUISTA KOSKEVIA NÄKÖKOHTIA

VALTIONTAKAUSTA, KORKOTUKEA, VAPAUTUSTA TULO- JA VARALLISUUSVEROSTA JA VAPAUTUSTA OSINKOMAKSUISTA KOSKEVIA NÄKÖKOHTIA

2.1   UUTTA JA VOIMASSA OLEVAA TUKEA KOSKEVIEN MENETTELYIDEN VÄLISET EROT

Uutta tukea koskevasta menettelystä määrätään valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa (joka vastaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa). Jos valvontaviranomaisella on epäilyksiä siitä, soveltuuko kyseinen tukitoimenpide ETA-sopimuksen toimintaan, sen on aloitettava valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan (joka vastaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohtaa) ja kyseisessä pöytäkirjassa olevan II osan II jakson 4 artiklan 4 kohdan mukainen muodollinen tutkintamenettely.

Voimassa olevaan tukeen sovellettavan menettelyn ja uuteen tukeen sovellettavan menettelyn välillä on eroja. Voimassa olevaan tukeen sovellettavasta menettelystä määrätään valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdassa. Kyseisen kohdan mukaisesti valvontaviranomaisen on seurattava jatkuvasti EFTAn jäsenvaltioiden kanssa niiden voimassa olevia tukijärjestelmiä. Sen on tehtävä EFTAn jäsenvaltioille ehdotuksia ETA-sopimuksen asteittaisen kehittämisen tai sen toiminnan kannalta aiheellisiksi toimenpiteiksi.

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut seuraavaa:

”[...] kun komissio tutkii tukitoimenpiteitä EY 87 artiklan valossa sen määrittämiseksi, soveltuvatko ne yhteismarkkinoille, komissiolla on velvollisuus aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely, jos se ei ole voinut alustavan tutkinnan perusteella selvittää kaikkia niitä vaikeuksia, jotka estävät sen toteamisen, että nämä toimenpiteet soveltuvat yhteismarkkinoille [...]. Samoja periaatteita on luonnollisesti sovellettava silloin, kun komissiolla on edelleen epäilyksiä myös tutkitun toimenpiteen luokittelusta tueksi EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Komissiota ei siis voida moittia siitä, että se on aloittanut kyseisen menettelyn, vaikka se onkin tätä varten tekemässään päätöksessä ilmaissut epäilyjä siitä, ovatko sen kohteena olevat toimet EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tukia.

[...] on komission [...] tutkittava tämä kysymys riittävän tarkasti niiden tietojen perustella, jotka kyseinen valtio on sille tässä vaiheessa ilmoittanut, vaikka tämä tutkimus päättyisikin arvioon, joka ei vielä ole lopullinen. [...] Jos näiden seikkojen perusteella voidaan väliaikaisen arvioinnin yhteydessä ajatella, että on luultavaa, että kyseessä olevat toimenpiteet todellakin ovat voimassa olevia tukia, komission on käsiteltävä niitä EY 88 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätyssä menettelyssä. Jos jäsenvaltion ilmoittamat seikat eivät sitä vastoin mahdollista tällaisen väliaikaisen päätelmän tekemistä tai jos jäsenvaltio ei ilmoita mitään tällaisia seikkoja, komission on käsiteltävä näitä toimenpiteitä tämän saman artiklan 3 ja 2 kohdassa määrätyssä menettelyssä (33).”

Tästä seuraa, että muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisessa tehdyssä päätöksessä esitettävä arviointi siitä, onko mahdollinen tukitoimenpide uutta vai voimassa olevaa tukea, on väistämättä luonteeltaan vain alustava. Oikeuskäytännöstä seuraa sen vuoksi, että vaikka valvontaviranomainen katsoi menettelyn aloittamisesta tekemässään päätöksessä alustavasti, että kyseinen toimenpide on uutta tukea, se voi silti todeta menettelyn lopettamisesta tekemässään päätöksessä, että toimenpide on itse asiassa voimassa olevaa tukea tai se ei ole lainkaan tukea. Jos kyse on voimassa olevasta tuesta, valvontaviranomaisen on noudatettava voimassa olevaan tukeen sovellettavaa menettelyä (34). Tällaisessa tilanteessa valvontaviranomaisen olisi lopettava muodollinen tukintamenettely ja aloitettava voimassa olevaa tukea koskeva menettely, josta määrätään valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 17–19 artiklassa (35). Valvontaviranomainen arvioi vain viimeksi mainitussa menettelyssä sitä, soveltuuko voimassa oleva tukitoimenpide ETA-sopimuksen toimintaan.

34

35

Tiedot, jotka valvontaviranomaiselle esitettiin sen tehdessä päätöksen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta, ”eivät olleet luonteeltaan sellaisia, että niitä olisi voitu käyttää perusteena” alustavalle päätelmälle, jonka mukaan kyse oli voimassa olevasta tuesta. Valvontaviranomainen sovelsi sen vuoksi kyseisiin toimenpiteisiin sääntöjä, joita sovelletaan uuteen tukeen. Koska Islannin hallitus on kuitenkin vastustanut tätä alustavaa näkemystä, valvontaviranomainen arvioi seuraavassa kysymystä uudelleen hallituksen ja rahoituspalveluyhdistyksen tässä vaiheessa sille esittämän aineiston perusteella.

Kuten edellä todettiin, valvontaviranomainen tekee päätöksen uusien toimenpiteiden olemassaolosta ja soveltuvuudesta ETA-sopimuksen toimintaan muodollisessa tutkintamenettelyssä. Jos kyseiset toimenpiteet eivät sitä vastoin ole uutta tukea, valvontaviranomainen ei voi laatia tässä menettelyssä sitovaa arviointia siitä, ovatko ne sen sijaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaista voimassa olevaa tukea. Valvontaviranomainen ei voi myöskään esittää sitovaa arviointia siitä, soveltuvatko voimassa olevat tukitoimenpiteet ETA-sopimuksen toimintaan. Ennen kuin valvontaviranomainen ratkaisee kysymyksen siitä, onko kyse uusista vai voimassa olevista toimenpiteistä, se lähtee jatkossa siitä olettamuksesta, että seuraavat toimenpiteet ovat valtiontukea: valtiontakaus, verovapautus, korkotuki ja vapautus osinkomaksuista.

2.2   OIKEUDELLINEN ARVIOINTI

Valvontaviranomaisen päätöksen 195/04/KOL 4 artiklassa säädetään, että voimassa olevan tuen muutoksella tarkoitetaan mitä tahansa muuta kuin muodollista tai hallinnollista muutosta, joka ei vaikuta tukitoimenpiteen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtyyn arviointiin. Yhteisöjen tuomioistuin otti asiasta Namur-Les Assurances du Crédit laatimassaan oikeudellisessa arvioinnissa kantaa siihen, onko tuki uutta vai voimassa olevaa, seuraavasti:

Namur-Les Assurances du Crédit

”[...] uuden tuen aloittamista tai voimassa olevan tuen muuttamista ei ole mahdollista arvioida tuen laajuuden perusteella eikä erityisesti sen rahallisen määrän perusteella missään yrityksen elinkaaren vaiheessa, jos tuki myönnetään sellaisten aikaisempien oikeudellisten säännösten perusteella, jotka pysyvät muuttumattomina. .

Päätöksellä, joka tuli voimaan 1. helmikuuta 1989, ei muutettu lainsäädäntöä, jonka perusteella OND:lle myönnettiin sen saamat edut, kyseisten etujen luonteen osalta eikä edes niistä hyötyneen julkisen laitoksen toiminnan osalta, sillä 31 päivänä elokuuta 1939 säädetyssä laissa kyseiselle laitokselle asetettiin erittäin yleisluontoinen tavoite eli vientiluototukseen liittyvien riskien pienentäminen. Päätös ei sen vuoksi vaikuta  (36).”

Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi, että yrityksen toiminnan konkreettinen laajentaminen ei olisi riittävä peruste tukitoimenpiteen luokittelun muuttamiselle:

”Vastakkaisen kannan ottaminen merkitsisi käytännössä sitä, että kyseisen jäsenvaltion edellytettäisiin ilmoittavan komissiolle ja toimittavan alustavaa tarkastelua varten paitsi voimassa olevaa tukea saavalle yritykselle myönnettävän uuden tuen tai sellaiseksi perustellusti katsottavaan tukeen tehtävät muutokset, myös kaikki toimenpiteet, jotka vaikuttavat yrityksen toimintaan ja joilla voi olla vaikutusta yhteismarkkinoiden toimintaan, kilpailuun tai sellaisen tuen todelliseen määrään tietyn jakson aikana, joka on periaatteessa saatavilla mutta jonka määrä vaihtelee väistämättä yrityksen liikevaihdon mukaan.

OND:n kaltaisen julkisen yrityksen tapauksessa jokainen uusi vakuutustapahtuma, josta on Belgian hallituksen kuulemistilaisuudessa antamien tietojen mukaan ilmoitettava valvontaviranomaisille, voitaisiin sen vuoksi katsoa viime kädessä toimenpiteeksi, johon sovelletaan perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä.

Tällainen tulkinta, joka ei vastaa 93 artiklan 3 kohdan sisältöä eikä tarkoitusta eikä myöskään komission ja jäsenvaltioiden vastuunjakoa, josta siinä määrätään, aiheuttaisi oikeudellista epävarmuutta yritysten ja jäsenvaltioiden keskuudessa, sillä niiden olisi tuolloin ilmoitettava ennakkoon hyvin erilaisista toimenpiteistä, joita ei sen vuoksi voitu toteuttaa, vaikka ei ollut varmuutta siitä, voitiinko ne katsoa uudeksi tueksi. [...]” (37)

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi asiassa Gibraltar seuraavaa:

”Näin ollen alkuperäinen järjestelmä on muuttunut uudeksi tukijärjestelmäksi ainoastaan siinä tapauksessa, että [kansalliseen lainsäädäntöön tehty] muutos on vaikuttanut alkuperäisen järjestelmän olennaiseen sisältöön. Tällaisesta olennaisesta muutoksesta ei kuitenkaan voi olla kyse, jos uusi elementti on selvästi erotettavissa alkuperäisestä järjestelmästä (38).”

Arvioidessaan, muuttaako tukitoimenpiteeseen tehty muutos siihen saakka voimassa olevaksi tueksi katsotun tuen uudeksi tueksi, komissio on tutkinut, onko muutos olennainen (39). Komissio on ottanut tuolloin huomioon edun luonteen, tavoitteen, johon sillä pyritään, perustan, jonka pohjalta se annetaan, henkilöt ja laitokset, joihin se vaikuttaa, sekä siihen liittyvät rahoituslähteet. Komissio ei sitä vastoin ole tarkastellut oikeudellisia muutoksia, jotka eivät ole osa kyseistä toimenpidettä.

39

Yksittäisten tukitoimenpiteiden (kuten yleisradioyhtiön lupamaksujen) tapauksessa komissio on tutkinut tämän toimintalinjan mukaisesti olosuhteet, joissa maksua käytetään, sillä ne muodostavat kyseisen toimenpiteen erottamattoman osan (40).

40

Jos tukitoimenpide on koostunut tukiohjelmasta, josta ei ole myönnetty tukea tiettyyn toimintaan (esimerkiksi julkisten yritysten hyväksi myönnetty valtiontakaus, jonka ainoana myöntämisperusteena on se, että kyse on valtion yrityksestä), komissio on keskittynyt tutkimaan, oliko varsinaiseen tukitoimenpiteeseen (julkisille yrityksille myönnetystä valtiontakauksesta koostuva tukiohjelma) tehty olennaisia muutoksia. Koska kutakin tuensaajaa koskevat säännöt eivät ole osa tukitoimenpidettä, komissio ei ole tarkastellut kunkin tuensaajan toimintaan sovellettavia erityissääntöjä. Komissio ei toisin sanoen ole todennut, että yksittäisiin tuensaajiin sovellettaviin sääntöihin tehdyt muutokset voisivat vaikuttaa siten, että tukiohjelman katsottaisiin muuttuneen uudeksi tueksi riippumatta siitä, onko kyse varsinaisesta ohjelmasta tai pelkästään lakimuutosten vaikutusalaan kuuluvasta yksittäisestä yrityksestä (41). Jos komissio olisi tehnyt vastakkaisen päätelmän, se olisi merkinnyt ohjelman muodossa toteutetun toimenpiteen muuttumista voimassa olevasta tuesta uudeksi tueksi vain joidenkin eikä suinkaan kaikkien tuensaajien kannalta, koska muuttuneet säännöt koskivat vain osaa tuensaajista. Tämä olisi ristiriidassa myös sen seikan kanssa, että kyse oli yhdestä ja samasta toimenpiteestä.

41

Ennen kuin määritetään, mitkä lakimuutokset ovat merkityksellisiä arvioitaessa, onko kyse uudesta vai voimassa olevasta tukitoimenpiteestä, on selvitettävä, sisältääkö tukitoimenpide yhtä tai useampaa tuensaajaa koskevia sääntöjä. Jos kyseiset yritykset saavat lisäksi tukea useista toimenpiteistä, joilla on eri tarkoitus ja oikeusperusta, jotka on otettu käyttöön eri ajankohtina ja joista osa on yksittäisiä toimenpiteitä ja osa tukiohjelmia, eri tukitoimenpiteet olisi arvioitava yksitellen sen sijaan, että ne yhdistettäisiin yhdeksi kokonaisuudeksi yleisarviointia varten pelkästään siitä syystä, että niiden saajat ovat täysin samat tai osittain samat (42).

42

2.3   ERI TUKITOIMENPITEIDEN LUOKITTELU UUDEKSI TAI VOIMASSA OLEVAKSI TUEKSI

2.3.1   
  Valtiontakaus

Valtiontakaus

Kaikille valtion laitoksille myönnettävä valtiontakaus, joka kattaa niiden kaikki velvoitteet, perustuu Islannin julkisoikeuden yleisiin kirjoittamattomiin sääntöihin, joita on alettu soveltaa ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa. Takauksen voivat saada kaikki valtion laitokset riippumatta ajankohdasta, jona ne on perustettu, niiden toiminnoista tai toimintoihin tehtävistä muutoksista. Mahdollinen tukitoimenpide on katsottava valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohdan määritelmän mukaiseksi ohjelmaksi. Jos oletetaan, että ohjelma on tukea, se on katsottava alusta alkaen voimassa olevaksi tueksi, sillä se oli voimassa jo ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa (ks. valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohta).

Takauksen laajuuteen ja käyttötarkoitukseen ei ole tehty olennaisia tai edes pieniä muutoksia ETA-sopimuksen voimaantulon jälkeen. Valtiontakauksia koskevalla lailla nro 121/1997, sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna, otettiin käyttöön takausmaksu, joka oli 0,00625 prosenttia neljännesvuodessa (00,00375 prosenttia neljännesvuodessa vuoteen 2001, kun oli kyse kotimaisista sitoumuksista). Tämä maksu vähennetään kuitenkin vain ennen ETA-sopimusta käyttöön otetusta alkuperäisestä valtiontakausohjelmasta maksetun tuen määrästä. Alkuperäistä ohjelmaa ei sen vuoksi voida katsoa uudeksi tueksi riippumatta siihen mahdollisesti liittyvistä eduista (43).

43

Lisäksi yksikään edellä I osan 2 jaksossa kuvailluista asuntorahoitusrahaston toimintaan tehdyistä muutoksista ei sisältänyt kyseisenkaltaista toimenpidettä. Edun luonne ja tuen oikeusperusta olivat täsmälleen samat. Kyse ei ollut yksittäisestä toimenpiteestä vaan kyse oli paljon pelkkää asuntolainajärjestelmää monitahoisemmasta toimenpiteestä, jota sovellettiin yleisesti kaikkiin valtion laitoksiin. Myöskään toimenpiteen tarkoitus ei muuttunut asuntolainajärjestelmään asuntolailla tehtyjen muutosten seurauksena (44). Kyseiset lakimuutokset olivat paitsi erotettavissa mahdollisesta tukitoimenpiteestä, täysin irrallisia siitä. Takausohjelmaa ei sen vuoksi voida katsoa uudeksi tukitoimenpiteeksi, jota voitaisiin arvioida tässä muodollisessa tutkintamenettelyssä.

44

2.3.2   
  Vapautus tulo- ja varallisuusverosta

Vapautus tulo- ja varallisuusverosta

Valtion kassa, kaikki valtion laitokset ja kaikki valtion yritykset, joista valtiolla on rajoittamaton vastuu, vapautettiin jo kauan ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa tulo- ja varallisuusveroista.

Tuloverosta myönnetystä vapautuksesta säädetään nykyisin tuloverolain nro 90/2003 (joka on tulo- ja varallisuusveroa koskevan lain nro 75/1981 konsolidoitu toisinto) 4 §:n 1 momentissa. Jos oletetaan, että verovapautus on tukea, se on katsottava alusta alkaen valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohdan määritelmän mukaiseksi yleiseksi ohjelmaksi. Ohjelmaan laajuuteen, rahoitukseen ja käyttötarkoitukseen ei ole tehty olennaisia tai edes pieniä muutoksia ETA-sopimuksen voimaantulon jälkeen. Riippumatta siitä, onko kyse asuntorahoitusrahastoon vai johonkin muuhun verovapautuksen saajaan sovellettavista säännöksistä, kyseisiin yleisiin verosäännöksiin ei ole tehty mitään muutoksia asuntolainajärjestelmään 1 päivän tammikuuta 1994 jälkeen tehtyjen muutosten seurauksena. Asuntolainajärjestelmään tehdyillä muutoksilla ei myöskään ollut olennaista eikä edes vähäistä vaikutusta tähän ohjelmaan. Asuntolaki ei muuttanut millään tavalla verovapautuksen tarkoitusta eikä luonnetta. Se ei muuttanut myöskään verovapautuksen rahoituslähdettä eikä oikeusperustaa. Verovapautusta ei sen vuoksi voida katsoa uudeksi tukitoimenpiteeksi, jota voitaisiin käsitellä muodollisessa tutkintamenettelyssä.

Tulo- ja varallisuusverolain nro 90/2003 4 §:n 1 momentissa säädettiin ennen varallisuusveron lakkauttamista koskevan lain nro 129/2004 voimaantuloa edellä mainittujen laitosten vapauttamisesta myös varallisuusverosta. Myös varallisuusveron osalta kyseisellä lailla ainoastaan konsolidoitiin säännöt, jotka vahvistettiin edellä mainitulla lailla nro 75/1981 tulo- ja varallisuusveroista. Varallisuusvero on poistettu nyt kokonaan käytöstä. Jos kyseisille laitoksille myönnetyt vapautukset varallisuusverosta ovat tukea, niitä on arvioitava varallisuusveron lakkauttamiseen vuonna 2004 saakka valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohdan määritelmän mukaisena ohjelmana. Verovapautuksen laajuuteen, rahoitukseen tai tarkoitukseen ei tehty olennaisia tai edes vähäisiä muutoksia ETA-sopimuksen voimaantulon ja varallisuusveron yleisen lakkauttamisen välisenä aikana. Myöskään asuntolainajärjestelmään tehdyt muutokset eivät vaikuttaneet verovapautuksen luonteeseen, tavoitteeseen, toimivuuteen tai rahoitukseen. Verovapautusta ei sen vuoksi voida katsoa uudeksi tukitoimenpiteeksi, jota voitaisiin käsitellä tässä muodollisessa tutkintamenettelyssä.

2.3.3   
  Korkotuki

Korkotuki

Kuten edellä mainittiin, työntekijöiden asuntorahastosta myönnettiin lainoja yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin matalilla koroilla, jotka hallitus vahvisti. Työntekijöiden asuntorahasto sai suoria rahoitusosuuksia talousarviosta muun muassa kyseisistä lainoista aiheutuvien kulujen kattamiseen. Koska työntekijöiden asuntorahasto oli julkinen laitos, Islannin valtio oli viime kädessä vastuussa tähän lainaryhmään liittyvistä tappioista siinä tapauksessa, että suorat rahoitusosuudet eivät riittäneet kattamaan rahaston tappioita.

Asuntolailla ei tehty juurikaan muutoksia tähän yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin myönnettävien lainojen ryhmään. Lisäksi asuntorahoitusrahaston tehtävänä oli myöntää näitä lainoja aluksi aiemmin sovellettua korkoa vastaavalla korolla (ks. lain väliaikainen IX §). Kyseisessä pykälässä säädettiin myös, että valtio maksaisi talousarviosta rahoitusosuuksia asuntorahoitusrahaston tappioiden kattamiseen. Sosiaaliministeri ja valtiovarainministeri ovat tehneet sittemmin sopimuksia näistä kysymyksistä (ks. edellä oleva I osan 3.3 jakso).

Institutionaalisten muutosten osalta komission käytäntö osoittaa, että tukea saavat laitokset voivat muuttaa oikeushenkilöllisyyttään sulautumalla, purkamalla sulautuman tai muilla tavoilla ilman, että sillä olisi vaikutusta tuen luokitteluun. Näin on sekä silloin, kun oikeushenkilöllisyyden muutos tapahtuu yksityisoikeuden mukaisen toimenpiteen perusteella, että silloin, kun muutoksesta säädetään lailla tai se toteutetaan muun julkisoikeudellisen toimenpiteen perusteella (45). Siirtyminen lain nro 97/1993 nojalla toimineesta neljästä julkisesta laitoksesta asuntolain mukaiseen tilanteeseen ei sinänsä voi vaikuttaa arviointiin siitä, soveltuvatko kyseiset toimenpiteet ETA-sopimuksen toimintaan. Asuntorahoitusrahasto otti vastuulleen edeltäjiensä varat, oikeudet ja velvoitteet ja jatkoi niiden tehtävien hoitoa. Tämä on osoitus siitä, että uudistuksen tarkoituksena oli varmistaa jatkuvuus kyseisten organisaatioiden välillä (46).

45

46

Sekä työntekijöiden asuntorahastolle että asuntorahoitusrahastolle oli annettu tehtäväksi sosiaalisten lainojen myöntäminen vuokra-asuntoihin hallituksen vahvistamalla korolla. Hallitus osoitti tarkoitukseen varoja käyttöön myös budjettilailla, sillä sen vahvistamat korot olivat liian matalia lainakustannusten kattamiseksi. Nämä kaksi rahastoa eroavat toisistaan siinä, että asuntorahoitusrahaston rahoitusosuus on suunnattu tähän erityiseen lainaryhmään, kun taas työntekijöiden asuntorahaston talousarviosta saamilla maksuosuuksilla katettiin kaikki sen vastuualueeseen kuuluneet sosiaalisten lainojen ryhmät. Kyseinen ero johtuu siitä, että työntekijöiden asuntorahaston muut sosiaalisten lainojen ryhmät lakkautettiin asuntolailla eikä lisälainoja, jotka muodostivat tärkeimmän alkuperäisen asuntolain mukaisten sosiaalisten lainojen ryhmän, rahoitettu asuntorahoitusrahastolle talousarviosta maksetuilla rahoitusosuuksilla.

Tämän vuoksi muutokset, jotka järjestelyyn tehtiin asuntolailla, eivät muuttaneet työntekijöiden asuntorahastolle annettua tehtävää: lainojen myöntämistä yhteiskunnan tukemaan vuokra-asuntotuotantoon. Toimenpiteen tarkoitus pysyi toisin sanoen ennallaan (47). Se, että talousarviosta maksettavalla rahoitusosuudella rahoitetaan nykyisin vain näitä lainoja, johtuu lisäksi muihin sosiaalisiin lainoihin myönnettävien valtion rahoitusosuuksien poistamisesta käytöstä. Tiettyyn toimintaan myönnettyjen suorien valtion rahoitusosuuksien poistaminen käytöstä ei aiheuta muutoksia toisen toimenpiteen rahoitusjärjestelyissä. Kyseisten rahoitusosuuksien lakkauttamisella ei sen vuoksi voi olla vaikutusta toisen toimenpiteen luokitteluun. Kyse on ennemminkin erillisen tukitoimenpiteen lakkauttamisesta (48).

47

48

Islannin rahoituspalveluyhdistys on viitannut useisiin muutoksiin, joista säädettiin asuntolailla, ja vaatinut, että asuntorahoitusrahastolle myönnetty tuki olisi katsottava niiden seurauksena uudeksi tueksi. Riippumatta siitä, millainen muutosten luonne oli, ne eivät koskeneet tätä tukitoimenpidettä, jolla katetaan vain tappioita, joita rahastolle aiheutuu yhteiskunnan tukemiin vuokra-asuntoihin myönnettävistä lainoista. Yleisiin lainoihin sovellettavan raja-arvon korottaminen ei vaikuttanut tähän lainaryhmään. Vastaavasti myöskään muutokset asunto-obligaatiojärjestelmän lakkauttamisesta ja korvaamisesta käteislainoilla säädettyyn lakiin nro 57/2004 eivät koskeneet tätä lainaryhmää. Lain nro 97/1993 11 §:n mukainen vaatimus siitä, että lainoilla oli oltava ensi- tai toissijainen kiinnitys asuntoon, jota varten ne oli myönnetty, ei koskenut tätä lainaryhmää vaan ainoastaan tiettyjä valtion rakennusrahastosta myönnettyjä lainoja. Sillä seikalla, että tätä säännöstä ei siirretty asuntolakiin, ei sen vuoksi ole merkitystä näiden lainojen kannalta.

Valvontaviranomainen katsoo kaiken kaikkiaan, että korkotuen muodossa saatua etua ei voida katsoa uudeksi tueksi, jota voitaisiin tutkia tässä muodollisessa tutkintamenettelyssä.

2.3.4   
  Vapautus osinkomaksuista

Vapautus osinkomaksuista

Kuten edellä 3.4 jaksossa todettiin, Islannin julkisoikeuden yleisten periaatteiden mukaan valtion laitoksia, jotka on organisoitu asuntorahoitusrahaston tapaan, ei vaadita maksamaan osinkoja. Tätä periaatetta on alettu soveltaa ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa, ja sitä sovelletaan kaikkiin valtion laitoksiin riippumatta siitä, milloin ne on perustettu, millaista toimintaa ne harjoittavat ja onko niiden toiminnassa tapahtunut muutoksia. Tähän yleiseen periaatteeseen ei ole tehty olennaisia tai edes pieniä muutoksia ETA-sopimuksen voimaantulon jälkeen. Asuntolaissa tai sen edeltäjissä ei ole myöskään koskaan poikettu tästä periaatteesta säätämällä, että asuntorahoitusrahaston olisi maksettava osinkoja. Osinkomaksuista vapauttamisesta mahdollisesti saatavan edun ja valtion rahoituksen luonne ei sen vuoksi ole muuttunut asuntolain eikä siihen tehtyjen muutosten johdosta. Paljon pelkkää asuntolainajärjestelmää monitahoisemman ja kaikkiin valtion laitoksiin yleisesti sovellettavan periaatteen tarkoitus ei myöskään muuttunut asuntolainajärjestelmään tehtyjen muutosten johdosta. Kyseiset lakimuutokset olivat paitsi erotettavissa mahdollisesta tukitoimenpiteestä, täysin irrallisia siitä. Siinä määrin, kun vapautus osinkomaksuista on katsottava tukitoimenpiteeksi, sitä on tarkasteltava valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan d kohdan määritelmän mukaisena tukiohjelmana. Ohjelma olisi lisäksi voimassa olevaa tukea, sillä se oli voimassa jo ennen ETA-sopimuksen voimaantuloa (ks. valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohta).

Edellytykset, joiden mukaan asuntoasioista vastaavat laitokset toimivat, voitaisiin ottaa osaksi arviointia uuden tuen soveltuvuudesta ETA-sopimuksen toimintaan vain siinä tapauksessa, että osinkomaksuista myönnetyn vapautuksen ei voitaisi katsoa johtuvan Islannin julkisoikeuden yleisistä periaatteista vaan ennemminkin asuntolaista ja sen edeltäjistä. Asuntorahoitusjärjestelmään 1 päivän tammikuuta 1994 jälkeen tehtyjen muutosten voitaisiin sen vuoksi katsoa aiheuttavan vain tässä hypoteettisessa tilanteessa sen, että kaikki osinkomaksuista myönnettyyn vapautukseen mahdollisesti liittyvät tuet muuttuvat voimassa olevasta tuesta uudeksi tueksi.

2.4   PÄÄTELMÄ SIITÄ, ONKO NELJÄSSÄ MAHDOLLISESSA TUKITOIMENPITEESSÄ KYSE UUDESTA VAI VOIMASSA OLEVASTA TUESTA

Valvontaviranomainen katsoo edellä esitetyn arvioinnin perusteella, että menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä käsitellyt toimenpiteet – valtiontakaus, korkotuki, verovapautus ja vapautus osinkomaksuista – eivät ole uusia tukitoimenpiteitä, joita voitaisiin arvioida tässä muodollisessa tutkintamenettelyssä.

Komissio lopettaa sen vuoksi muodollisen tutkintamenettelyn ja aloittaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdan ja II osan V jakson mukaisen menettelyn, joka koskee voimassa olevaa tukea.

Valvontaviranomainen toteaa lisäksi, että vaikka se olisi päätynyt noudattamaan rahoituspalveluyhdistyksen ehdottamaa toimintalinjaa ja todennut, että asuntolaki ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset ovat merkityksellisiä mahdollisten tukitoimenpiteiden luokittelun arvioinnin kannalta, se olisi silti todennut, että asuntojärjestelmään tehdyt konkreettiset muutokset eivät olleet luonteeltaan sellaisia, että ne aiheuttaisivat tuen luokittelun voimassa olevan tuen sijaan uudeksi tueksi.

| — | Pelkästään se, että Islanti päätti käyttää uuden säädöksen antamiseen perustuvaa lainsäädäntötekniikkaa jo voimassa olevan säädöksen muuttamisen sijaan, ei ensiksikään voi yksistään johtaa voimassa olevan tukitoimenpiteen uudelleenluokitteluun (49). Merkitystä on vain sillä, aiheuttiko uusi säädös kyseisissä tukitoimenpiteissä sellaisia olennaisia muutoksia, jotka vaikuttavat arviointiin toimenpiteiden soveltuvuudesta ETA-sopimuksen toimintaan. Valvontaviranomainen katsoo tältä osin erittäin tärkeäksi seikaksi sen, että asuntolain mukainen järjestelmä oli kaikkien keskeisten ominaisuuksiensa osalta edellisen järjestelmän jatke ja molemmilla järjestelmillä oli sama tavoite: kohtuuhintaisten asuntojen turvaaminen Islannin kaikille asukkaille. Kuten edellä 2.2.3.1 jaksossa todettiin, asuntolailla on sama tarkoitus kuin lailla nro 97/1993. |
| --- | --- |

—

Pelkästään se, että Islanti päätti käyttää uuden säädöksen antamiseen perustuvaa lainsäädäntötekniikkaa jo voimassa olevan säädöksen muuttamisen sijaan, ei ensiksikään voi yksistään johtaa voimassa olevan tukitoimenpiteen uudelleenluokitteluun (49). Merkitystä on vain sillä, aiheuttiko uusi säädös kyseisissä tukitoimenpiteissä sellaisia olennaisia muutoksia, jotka vaikuttavat arviointiin toimenpiteiden soveltuvuudesta ETA-sopimuksen toimintaan. Valvontaviranomainen katsoo tältä osin erittäin tärkeäksi seikaksi sen, että asuntolain mukainen järjestelmä oli kaikkien keskeisten ominaisuuksiensa osalta edellisen järjestelmän jatke ja molemmilla järjestelmillä oli sama tavoite: kohtuuhintaisten asuntojen turvaaminen Islannin kaikille asukkaille. Kuten edellä 2.2.3.1 jaksossa todettiin, asuntolailla on sama tarkoitus kuin lailla nro 97/1993.

49

| — | Kuten edellä lisäksi mainittiin, komission vakiintuneen käytännön mukaan tuensaajan oikeushenkilöllisyyden muuttamisella ei ole vaikutusta tuen luokitteluun. |
| --- | --- |

—

Kuten edellä lisäksi mainittiin, komission vakiintuneen käytännön mukaan tuensaajan oikeushenkilöllisyyden muuttamisella ei ole vaikutusta tuen luokitteluun.

| — | Asuntorahoitusrahaston hyväksi nykyisin toteutettavien mahdollisten tukitoimenpiteiden rahoituksessa ei ole tapahtunut muutoksia asuntolain antamisen ja siihen sittemmin tehtyjen muutosten seurauksena. |
| --- | --- |

—

Asuntorahoitusrahaston hyväksi nykyisin toteutettavien mahdollisten tukitoimenpiteiden rahoituksessa ei ole tapahtunut muutoksia asuntolain antamisen ja siihen sittemmin tehtyjen muutosten seurauksena.

| — | Asuntolailla ei myöskään tehty muutoksia tärkeimmän lainaryhmän eli asunto-obligaatioiden liikkeeseenlaskuun. Uusi lainaryhmä, niin kutsuttujen lisälainojen ryhmä, otettiin käyttöön osana asuntolain mukaisesti toteutettua yhteiskunnan tukeman asuntojärjestelmän uudistusta. Tämä lainaryhmä korvasi kuitenkin käytännössä lain nro 97/1993 nojalla myönnettyjen sosiaalisten lainojen ryhmän. Kuten I osan 2.2.3.3.3 jaksossa todettiin, tämäntyyppisten lainojen enimmäisprosenttiosuus ja niiden myöntämisperusteet olivat lähes identtiset. Suurin ero näitä lainoja koskevissa säännöissä onkin se, että asuntolaissa säädetään yhteiskunnan tukeman asuntotuotannon mukaisten asuntojen myynnistä tietyin edellytyksin yleisillä asuntomarkkinoilla markkinahintaan. Valvontaviranomaisen kanta on, että nämä lakimuutokset eivät muuttaneet olennaisesti henkilöryhmää, jolla oli mahdollisuus saada sosiaalisia lainoja, eivätkä muuttaneet asuntorahoitusrahaston kyseisellä alalla harjoittamaa toimintaa laajemmaksi verrattuna sen edeltäjiin. Sosiaalisten lainojen ryhmän poistaminen käytöstä (ks. I osan 2.2.3.3.3 jakso) ei myöskään voi aiheuttaa tukiohjelman luokittelua uudeksi tueksi. Kyseisissä muutoksissa voitaisiin enintään katsoa olevan kyse tuen myöntämisen lopettamisesta. |
| --- | --- |

—

Asuntolailla ei myöskään tehty muutoksia tärkeimmän lainaryhmän eli asunto-obligaatioiden liikkeeseenlaskuun. Uusi lainaryhmä, niin kutsuttujen lisälainojen ryhmä, otettiin käyttöön osana asuntolain mukaisesti toteutettua yhteiskunnan tukeman asuntojärjestelmän uudistusta. Tämä lainaryhmä korvasi kuitenkin käytännössä lain nro 97/1993 nojalla myönnettyjen sosiaalisten lainojen ryhmän. Kuten I osan 2.2.3.3.3 jaksossa todettiin, tämäntyyppisten lainojen enimmäisprosenttiosuus ja niiden myöntämisperusteet olivat lähes identtiset. Suurin ero näitä lainoja koskevissa säännöissä onkin se, että asuntolaissa säädetään yhteiskunnan tukeman asuntotuotannon mukaisten asuntojen myynnistä tietyin edellytyksin yleisillä asuntomarkkinoilla markkinahintaan. Valvontaviranomaisen kanta on, että nämä lakimuutokset eivät muuttaneet olennaisesti henkilöryhmää, jolla oli mahdollisuus saada sosiaalisia lainoja, eivätkä muuttaneet asuntorahoitusrahaston kyseisellä alalla harjoittamaa toimintaa laajemmaksi verrattuna sen edeltäjiin. Sosiaalisten lainojen ryhmän poistaminen käytöstä (ks. I osan 2.2.3.3.3 jakso) ei myöskään voi aiheuttaa tukiohjelman luokittelua uudeksi tueksi. Kyseisissä muutoksissa voitaisiin enintään katsoa olevan kyse tuen myöntämisen lopettamisesta.

| — | Valvontaviranomainen ei myöskään voi yhtyä rahoituspalveluyhdistyksen näkemykseen, jonka mukaan asuntolaki paransi tuntuvasti asuntorahoitusrahaston mahdollisuutta myöntää lainoja vuokra-asuntoja rakentaville yrityksille (50). Kuten edellä I osan 2.2.3.3.2 jaksossa todettiin, asunto-obligaatiojärjestelmästä voitiin myöntää sekä asuntolain että sitä edeltävän lain perusteella annettujen säännösten nojalla lainoja asuntoja rakentaville yrityksille. |
| --- | --- |

—

Valvontaviranomainen ei myöskään voi yhtyä rahoituspalveluyhdistyksen näkemykseen, jonka mukaan asuntolaki paransi tuntuvasti asuntorahoitusrahaston mahdollisuutta myöntää lainoja vuokra-asuntoja rakentaville yrityksille (50). Kuten edellä I osan 2.2.3.3.2 jaksossa todettiin, asunto-obligaatiojärjestelmästä voitiin myöntää sekä asuntolain että sitä edeltävän lain perusteella annettujen säännösten nojalla lainoja asuntoja rakentaville yrityksille.

50

| — | Kuten edellä todettiin, asunto-obligaatiojärjestelmä lakkautettiin lailla nro 57/2004 ja korvattiin asuntorahoitusrahaston myöntämillä suorilla käteislainoilla. Rahoituspalveluyhdistuksen mukaan tämä muutos edellyttää toimenpiteen katsomista uudeksi tueksi. Kyseisellä lailla ei kuitenkaan muutettu miltään osin mahdollisten tuensaajien ryhmän laajuutta eikä asuntorahoitusrahaston hyväksi mahdollisesti toteutettavan tukitoimenpiteen tarkoitusta ja rahoitustapoja. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että muutokset on katsottava ennemminkin hallinnollisiksi ja teknisiksi kuin sisällöllisiksi. |
| --- | --- |

—

Kuten edellä todettiin, asunto-obligaatiojärjestelmä lakkautettiin lailla nro 57/2004 ja korvattiin asuntorahoitusrahaston myöntämillä suorilla käteislainoilla. Rahoituspalveluyhdistuksen mukaan tämä muutos edellyttää toimenpiteen katsomista uudeksi tueksi. Kyseisellä lailla ei kuitenkaan muutettu miltään osin mahdollisten tuensaajien ryhmän laajuutta eikä asuntorahoitusrahaston hyväksi mahdollisesti toteutettavan tukitoimenpiteen tarkoitusta ja rahoitustapoja. Valvontaviranomainen katsoo sen vuoksi, että muutokset on katsottava ennemminkin hallinnollisiksi ja teknisiksi kuin sisällöllisiksi.

| — | Asuntorahoitusrahaston yleisten lainojen ylärajaa nostettiin lisäksi lailla nro 120/2004 90 prosenttiin kiinteistön arvioidusta arvosta. Tämän seurauksena lisälainoja koskeva lain VII luku kumottiin. Lailla nro 120/2004 ei tehty mitään muutoksia asuntorahoitusrahastojärjestelmän julkisen palvelun toimintaan. Asuntolain tavoite pysyi samana, asuntorahoitusrahasto oli edelleen ainoa tuensaaja eikä sen toimintaan tehty juurikaan muutoksia. Lailla nro 120/2004 ei tehty muutoksia ryhmään, jolla oli mahdollisuus saada lainaa asuntorahoitusrahastosta, sillä 90 prosentin enimmäislainamäärä oli kaikkien saatavilla (51). Nyt tarkasteltavaa tilannetta voidaan verrata yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon asiassa Keller. Tuomioistuin totesi, että käyttöomaisuuden, joka yrityksellä oli oikeus omistaa kuuluakseen hyväksytyn tukiohjelman soveltamisalaan, enimmäismäärän korottamisessa 7 miljardista 80 miljardiin Italian liiraan oli kyse olennaisesta muutoksesta, josta olisi pitänyt ilmoittaa komissiolle. Tuomioistuin totesi myös, että kyseinen muutos merkitsi potentiaalisten edunsaajien määrän kasvua ja oli mahdollistanut sen, että entistä useammilla yrityksillä oli mahdollisuus pyrkiä järjestelmän piiriin (52). Tukijärjestelmän muuttaminen siten, että tuensaajien määrä saattaa kasvaa, merkitsee järjestelmän perusominaisuuksiin kuuluvan ominaisuuden muuttamista. Tällä voi olla vaikutusta järjestelmän soveltuvuuteen EY:n perustamissopimuksen toimintaan. Sillä, onko yleisten lainojen osuus kiinteistön arvioidusta arvosta 70 vai 90 prosenttia, ei kuitenkaan ole tässä tapauksessa vaikutusta kysymykseen siitä, voidaanko kyseiset lainat katsoa ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi julkiseksi palveluksi, |
| --- | --- |

—

Asuntorahoitusrahaston yleisten lainojen ylärajaa nostettiin lisäksi lailla nro 120/2004 90 prosenttiin kiinteistön arvioidusta arvosta. Tämän seurauksena lisälainoja koskeva lain VII luku kumottiin. Lailla nro 120/2004 ei tehty mitään muutoksia asuntorahoitusrahastojärjestelmän julkisen palvelun toimintaan. Asuntolain tavoite pysyi samana, asuntorahoitusrahasto oli edelleen ainoa tuensaaja eikä sen toimintaan tehty juurikaan muutoksia. Lailla nro 120/2004 ei tehty muutoksia ryhmään, jolla oli mahdollisuus saada lainaa asuntorahoitusrahastosta, sillä 90 prosentin enimmäislainamäärä oli kaikkien saatavilla (51). Nyt tarkasteltavaa tilannetta voidaan verrata yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon asiassa Keller. Tuomioistuin totesi, että käyttöomaisuuden, joka yrityksellä oli oikeus omistaa kuuluakseen hyväksytyn tukiohjelman soveltamisalaan, enimmäismäärän korottamisessa 7 miljardista 80 miljardiin Italian liiraan oli kyse olennaisesta muutoksesta, josta olisi pitänyt ilmoittaa komissiolle. Tuomioistuin totesi myös, että kyseinen muutos merkitsi potentiaalisten edunsaajien määrän kasvua ja oli mahdollistanut sen, että entistä useammilla yrityksillä oli mahdollisuus pyrkiä järjestelmän piiriin (52). Tukijärjestelmän muuttaminen siten, että tuensaajien määrä saattaa kasvaa, merkitsee järjestelmän perusominaisuuksiin kuuluvan ominaisuuden muuttamista. Tällä voi olla vaikutusta järjestelmän soveltuvuuteen EY:n perustamissopimuksen toimintaan. Sillä, onko yleisten lainojen osuus kiinteistön arvioidusta arvosta 70 vai 90 prosenttia, ei kuitenkaan ole tässä tapauksessa vaikutusta kysymykseen siitä, voidaanko kyseiset lainat katsoa ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi julkiseksi palveluksi,

51

Keller

52

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Asuntorahoitusrahaston hyväksi valtiontakauksen, korkotuen, verovapautusten ja osinkomaksuista vapauttamisen muodossa toteutetut mahdolliset tukitoimenpiteet on katsottava voimassa olevaksi tueksi. Tämän vuoksi uuteen tukeen sovellettava muodollinen tutkintamenettely lopetetaan.

2 artikla

Asuntorahoitusrahastolle myönnetty vapautus ETA-sopimuksen liitteessä IX olevan II luvun 14 kohdassa tarkoitetun säädöksen säännösten soveltamisesta ei ole valtiontukea.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Islannin tasavallalle.

4 artikla

Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

Tehty Brysselissä 27 päivänä kesäkuuta 2008.

EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

Per SANDERUD

Puheenjohtaja

Kurt JAEGER

Kollegion jäsen

---

(1)  Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

1

(2)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

2

(3)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

3

(4)  Jäljempänä ’pöytäkirja 3’.

4

(5)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, EFTAn valvontaviranomainen hyväksynyt ja julkaissut 19 päivänä tammikuuta 1994 (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1, ja ETA-täydennysosa N:o 32, 3.9.1994). Suuntaviivoja on muutettu viimeksi 19 päivänä joulukuuta 2007. Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’. Valtiontuen suuntaviivojen ajantasaistettu versio on julkaistu valvontaviranomaisen verkkosivuilla: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

5

(6)  EUVL L 139, 25.5.2006, s. 37, ja ETA-täydennysosa N:o 26.

6

(7)  Asia E-9/04, Islannin pankkien ja arvopaperinvälittäjien yhdistys v. EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn tuomioistuimen tuomio 7.4.2006, EFTAn oikeustapauskokoelma 2006, s. 42.

7

(8)  Islannin asuntorahoitusrahastoa koskevan muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta 21 päivänä kesäkuuta 2006 tehty päätös N:o 185/06/KOL (EUVL C 314, 21.12.2006, s. 89, ETA-täydennysosa N:o 63, 2006).

8

(9)  Ks. alaviite 8.

9

(10)  Konsolidointi tapahtui lain nro 86/1988 muuttamisesta säädetyn lain nro 61/1993 mukaisesti, ja se tuli voimaan 12 päivänä elokuuta 1993.

10

(11)  Lain nro 97/1993 VIII luvussa vahvistettiin asunto-osuuskuntia koskevat säännöt. Kyseiset säännöt jätettiin pois vuoden 1998 asuntolaista. Asunto-osuuskuntia säännellään tällä hetkellä erillisellä lailla nro 66/2003. Asunto-osuuskuntien oikeutta asuntorahoitusrahaston lainoihin säännellään asuntolain VIII luvun säännöksillä (ks. lain nro 66/2003 5 §:n d momentti).

11

(12)  Epävirallinen käännös. Alkuperäinen islanninkielinen teksti on saatavilla osoitteessa http://www.althingi.is/altext/122/s/0877.html

12

(13)  Epävirallinen käännös. Alkuperäinen islanninkielinen teksti on saatavilla osoitteessa http://www.althingi.is/altext/122/03/r06115030.sgml

13

(14)  Kuten jäljempänä todetaan, yksi lainaryhmä eli lisälainat lakkautettiin lailla nro 120/2004, ks. 2.2.3.4.2 jakso.

14

(15)  Asunto-obligaatioihin liittyvät säännökset kumottiin lailla nro 57/2004, kun rahasto alkoi myöntää käteislainoja (ks. 2.2.3.4.1 jakso).

15

(16)  Ks. 2.2.2.4 jakso.

16

(17)  http://www.althingi.is/altext/122/s/0877.html

17

(18)  Lisälainat poistettiin käytöstä lailla nro 120/2004, ks. jäljempänä oleva 2.2.3.4.2 jakso.

18

(19)  Yksityishenkilön tulot saivat olla enintään 1 620 000 Islannin kruunua ja varallisuus enintään 1 900 000 Islannin kruunua. Näitä lukuja mukautettiin vuosittain.

19

(20)  Asuntolain 43 §:ssä säädettiin tappioista, joita asuntorahoitusrahastolle saattoi aiheutua lisälainojen myöntämisestä. Kyseisen säännöksen mukaan kuntien oli omistettava ja käytettävä nk. vararahastoa, jonka hoidosta vastasi asuntorahoitusrahasto. Asuntolain 44 §:n mukaan vararahaston tarkoituksena oli korvata tappiot, joita asuntorahoitusrahastolle aiheutui lisälainojen myöntämisestä. Lain 45 §:ssä säädettiin, että kuntien oli suoritettava vararahastoon aluksi 5 prosentin maksuosuus kustakin kunnassa myönnetystä lisälainasta.

20

(21)  http://www.althingi.is/altext/122/s/0877.html

21

(22)  Epävirallinen käännös.

22

(23)  Epävirallinen käännös. Alkuperäinen islanninkielinen teksti on saatavilla osoitteessa http://www.althingi.is/altext/131/s/0223.html

23

(24)  Ks. asetus nro 540/2006 sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella nro 587/2007. Asetuksessa vahvistetaan myös nimellinen antolainauskanta, joka on tällä hetkellä 18 miljoonaa Islannin kruunua.

24

(25)  Epävirallinen käännös. Alkuperäinen islanninkielinen teksti on saatavilla osoitteessa http://www.althingi.is/altext/122/s/0099.html

25

(26)  Ks. 3 päivänä tammikuuta 2007 päivätty Islannin hallituksen kirje, s. 10.

26

(27)  Tilanne on toinen, kun valtio omistaa osakeyhtiöiksi organisoituja yksityisoikeudellisia yrityksiä.

27

(28)  Tätä periaatetta sovelletaan esimerkiksi tuomiossa, jonka Islannin korkein oikeus antoi 5 päivänä marraskuuta 1998 asiassa nro 50/1998.

28

(29)  EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktiivi sisällytettiin ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 15/2001. Se tuli voimaan 1 päivänä lokakuuta 2001.

29

(30)  Käännetty suomeksi Islannin hallituksen toimittamasta käännöksestä englantiin.

30

(31)  Asia C-44/93, Namur-Les assurances du crédit SA (Kok. 1994, s. I-3829).

31

(32)  Asia T-351/02, Deutsche Bahn AG (Kok. 2006, s. II-1047, 100–103 kohta).

32

(33)  Asia C-400/99, Italia v. komissio (Kok. 2005, s. II-3657, 47, 54 ja 55 kohta).

33

(34)  Asia T-190/00, Regione Siciliana v. komissio (Kok. 2003, s. II-5015, 48 kohta).

34

(35)  Asiat C-312/90, Espanja v. komissio (Kok. 1992, s. I-4117, 14–17 kohta), ja C-47/91, Italia v. komissio (Kok. 1992, s. I-4145, 22–25 kohta), yhdistetyt asiat T-195/01 ja T-207/01, Government of Gibraltar v. komissio (Kok. 2002, s. II-2309), ja yhdistetyt asiat T-297/01 ja T-298/01, SIC II (Kok. 2004, s. II-743).

35

(36)  Asia C-44/93, Namur-Les assurances du crédit SA (Kok. 1994, s. I-3829, 28–29 kohta; valvontaviranomaisen tekemä alleviivaus). Ks. myös tuomion 23 kohta, jossa yhteisöjen tuomioistuin viittaa muutoksiin, ”jotka eivät vaikuta kyseisten etujen sisältöön”.

36

(37)  Asia C-44/93, Namur-Les assurances du crédit SA (32–33 kohta).

37

(38)  Yhdistetyt asiat T-195/01 ja T-207/01, Government of Gibraltar v. komissio (Kok. 2002, s. II-2309, 111 kohta). Ks. myös julkisasiamies Fennellyn ratkaisuehdotus yhdistetyissä asioissa C-15/98 ja C-105/98, Italia ja Sardegna Lines, Servizi Marittimi della Sardegna SpA v. komissio (Kok. 2000, s. I-8855, 64 kohta).

38

(39)  Komission päätökset asiassa E-10/2005 (ex C 60/99), tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007, 33 kohta, Suomen takausjärjestelmiä koskevassa asiassa E-7/2005, tehty 4 päivänä huhtikuuta 2007, 16 kohta, espanjalaista radio- ja televisioyhtiötä RTVE:tä koskevassa asiassa E-8/2005, tehty 20 päivänä huhtikuuta 2005, 2.2 kohta, ja suoria verokannusteita vientiin liittyvien toimintojen tukemiseksi koskevassa asiassa E-22/2004, 34–35 kohta.

39

(40)  Komission päätökset julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden rahoittamista Saksassa koskevassa asiassa E-3/2005, tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007, 200–214 kohta, ja portugalilaiselle julkisen palvelun yleisradioyhtiölle RTP:lle maksettuja korvauksia koskevassa asiassa E-14/2005, 61–80 kohta.

40

(41)  Komission päätös julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden rahoittamista Saksassa koskevassa asiassa E-3/2005, tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007, 215 kohta. Julkisessa omistuksessa olevina laitoksina saksalaiset julkiset pankit olivat hyötyneet perinteisesti epäsuorasta valtiontakauksesta, niin kutsutusta Anstaltslastista. Komissio totesi saksalaisia Landesbanken-pankkeja koskevassa asiassa E-10/2000, että Anstaltslast oli ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa käyttöön otettu järjestely. Takauksen muodossa pankeille myönnetty tuki oli sen vuoksi voimassa olevaa tukea. Tämä piti paikkansa myös silloin, kun Anstaltslast ei perustunut ainoastaan yleiseen oikeusperiaatteeseen vaan siitä oli annettu erillinen kirjallinen säännös. Ks. 8 päivänä toukokuuta 2000 päivätty komission kirje Saksalle, jossa komissio ehdotti asiaa E-10/2000 koskevia aiheellisia toimenpiteitä, 7 kohta, ensimmäinen kappale. Valvontaviranomaisen saamien tietojen mukaan Anstaltslast-takauksesta hyötyvät saksalaiset pankit perustetaan yleensä erillisellä lailla, jossa säädetään kunkin yksittäisen pankin perustamisesta ja toiminnasta. Näyttää siltä, että monet näistä pankeista on perustettu EY:n perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen. Julkisten pankkien toimintaa koskevaa lainsäädäntöä on muutettu useita kertoja. Uusien pankkien perustaminen lailla, julkisten pankkien sulautuminen ja sulautuman purkaminen sekä julkisia pankkeja koskevaan lainsäädäntöön tehdyt muutokset saattavat epäilemättä vaikuttaa yrityksen toimintaan ja myös yhteismarkkinoiden toimintaan, kilpailuun tai yritysten saatavilla olevan tuen konkreettiseen määrään. Komissio ei kuitenkaan tutkinut, milloin takauksen saaneet pankit oli perustettu, eikä myöskään analysoinut pankkien toiminnassa tapahtuneita muutoksia tai muita yksittäisiin pankkeihin liittyviä toimenpiteitä ennen kuin se totesi, että Anstaltslastista saatava etu oli voimassa olevaa tukea. Ks. myös komission päätös ranskalaista Electricité de France (EDF) -yritystä koskevassa asiassa C 68/02, tehty 16 päivänä lokakuuta 2002, 68 kohta. Kyseisessä asiassa yksi EDF:n hyväksi toteutetuista tukitoimenpiteistä (valtiontakaus) perustui Ranskassa sovellettuun yleiseen oikeusperiaatteeseen, jota oli alettu soveltaa ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa. EDF:n toiminta oli muuttunut merkittävästi vuosien mittaan ja yritys oli myös laajentanut toimintaansa uusille markkinoille. Komissio ei kuitenkaan katsonut tarpeelliseksi tutkia mainittuja konkreettisia muutoksia eikä EDF:ää koskevaan lainsääädäntöön EY:n perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen tehtyjä muutoksia arvioidessaan, oliko kyseinen tukitoimenpide uutta vai voimassa olevaa tukea. Ks. myös komission päätös EDF:lle sekä sähkö-ja kaasutoimialalle myönnettyä valtiontukea koskevassa asiassa, tehty 16 päivänä joulukuuta 2003 (EUVL L 49, 22.2.2005, s. 9), 59 kohta, ja komission kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti EDF:ää koskevassa asiassa E-3/2002 (EYVL C 280, 16.11.2002, s. 8), 53–55 kohta.

41

(42)  Komission päätökset julkisen palvelun yleisradioyhtiöiden rahoittamista Saksassa koskevassa asiassa E-3/2005, tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007, 192–216 kohta, Espanjan kansalliselle yleisradioyhtiölle RTVE:lle myönnettyä valtiontukea koskevassa asiassa E-8/2005, tehty 20 päivänä huhtikuuta 2005, 2.2 kohta, ja italialaista RAI-yhtiötä koskevassa asiassa E-9/2005, tehty 20 päivänä huhtikuuta 2005, 25–48 kohta.

42

(43)  Kysymystä siitä, olisiko asuntorahoitusrahaston vapauttaminen vuonna 1998 käyttöön otetusta takausmaksusta katsottava uudeksi tueksi, on tarkasteltava erikseen. Valvontaviranomainen on aloittanut päätöksellä N:o 406/08/KOL muodollisen tutkintamenettelyn, jossa tarkastellaan vapautuksia valtiontakauksia koskevassa laissa nro 121/1997 säädetyistä takausmaksuista.

43

(44)  Tilanne vastaa tältä osin komission päätöksiä saksalaisia yleisradioyhtiöitä, Poczta Polskaa, La Postea, EDF:ää jne. koskevissa asioissa. Komissio arvioi kyseisissä päätöksissä, oliko julkisille yrityksille myönnetty valtiontakaus katsottava uudeksi vai voimassa olevaksi tueksi. Komissio totesi kaikissa päätöksissään, että varsinainen takaus oli pysynyt joko täysin muuttomattomana tai suurelta osin muuttumattomana. Komissio ei arvioinut takauksen muodossa myönnetystä tuesta laatimassaan arvioinnissa sitä, oliko tietty tuensaajayritys muuttanut toimintaansa, sillä tämä kysymys ei liittynyt varsinaiseen tukitoimenpiteeseen vaan yhteen oletetun tukiohjelman edunsaajista.

44

(45)  Komission päätökset Ranskan valtion rajoittamatonta takausta La Postelle koskevassa asiassa K(2007) 5778, valtiontuki C 56/07, tehty 29 päivänä marraskuuta 2007, 93–97 kohta, korvausten suorittamista Portugalin julkisen palvelun yleisradioyhtiölle RTP:lle koskevassa asiassa E-14/2005, 78–80 kohta, ja ranskalaisen TF1:n televisiolupamaksua koskevassa asiassa E 10/2005 (ex C 60/99), tehty 20 päivänä huhtikuuta 2005, 33 kohta, sekä 8 päivänä toukokuuta 2000 päivätty komission kirje Saksalle. Kirjeessään komissio ehdotti asiaa E-10/2000 koskevia aiheellisia toimenpiteitä, 7 kohta, ensimmäinen kappale. Valvontaviranomaisen alustavan arvioinnin mukaan vapautus takausmaksusta, joka myönnettiin asuntorahoitusrahastolle valtiontakauksia koskevan lain nro 121/1997 nojalla, on uutta tukea, jota käsitellään erikseen (ks. 27 päivänä kesäkuuta 2008 tehty valvontaviranomaisen päätös 406/08/KOL).

45

(46)  Valtion työntekijöiden eläkerahastoa koskevan lain nro 1/1997 35 §:n mukaan rahaston jäsen voi valita vaihtoehdon, jonka mukaan hänen eläkettään korotetaan hänen viimeksi hoitamastaan virasta maksetun palkan korotusta vastaavalla määrällä. Valtion asuntoviraston johtaja katsoi, että hänen virkansa oli verrattavissa asuntorahoitusrahaston johtajan virkaan. Eläkerahasto oli kuitenkin asiasta eri mieltä. Islannin korkein oikeus ratkaisi asiassa nro 344/2003 22 päivänä tammikuuta 2004 antamassaan tuomiossa tämän asian asuntoviraston johtajan hyväksi. Kyseisessä tuomiossa todetaan muun muassa, että asuntorahoitusrahaston tehtävät vastasivat suurelta osin valtion asuntoviraston tehtäviä. Molempien tehtävänä oli myöntää kiinnitysluottoja islantilaisille. Tuomioistuin katsoi, että viraston johtajan virka oli verrattavissa rahaston johtajan virkaan tehtävien luonteen, laajuuden ja vastuullisuuden osalta.

46

(47)  Komissio totesi Portugalin julkisen palvelun yleisradioyhtiötä RTP:tä koskevassa asiassa E-14/2005 tekemässään päätöksessä (63 ja 74 kohta), että Portugalin tukitoimenpiteeseen tehdyt muutokset eivät muuttaneet toimenpidettä uudeksi tueksi muun muassa siitä syystä, että kansalliseen sääntöön tehdyt muutokset eivät muuttaneet avustuksille asetettua tavoitetta.

47

(48)  Saksan tukiohjelmasta viljasta valmistetun tislatun alkoholijuoman (Kornbranntwein) tuottajien hyväksi 16 päivänä marraskuuta 2004 tehty komission päätös 2006/240/EY (EUVL L 88, 25.3. 2006, s. 50), johdanto-osan 83–84 kappale. Ks. myös 14 päivänä heinäkuuta 2005 päivätty 17 artiklan 2 kohdan mukainen komission kirje, joka liittyi Alankomaiden tukea asuntoalalle koskevaan asiaan E-2/2005. Komissio totesi kirjeessään, että kyse oli voimassa olevasta tuesta, vaikka suoriin avustuksiin perustuva järjestelmä oli korvattu valtion lainajärjestelmällä ja verovapautuksella EY:n perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen. Tämä perustui siihen, että muutokset haittasivat kokonaisuutena tarkasteltuna vähemmän kilpailua (ks. kirjeen 16–26 kohta).

48

(49)  Puolalaisen Poctza Polskan hyväksi myönnettyä rajoittamatonta valtiontakausta koskevassa asiassa E-12/2005 tehty komission päätös, 39–47 kohta.

49

(50)  Rahoituspalveluyhdistys viittasi tältä osin lausuntoihin, jotka parlamentin valiokunnan puheenjohtaja esitti, kun sana ”yksittäinen” poistettiin asuntolakia koskeneen lakiehdotuksen 15 §:n 1 momentista, joka koski yleisiä lainoja. Ks. puheenjohtajan pitämän puheen kohta 7, http://www.althingi.is/altext/122/05/r13133243.sgml

50

(51)  Komissio totesi Saksan julkisen palvelun yleisradioyhtiötä koskevassa päätöksessään, että lupamaksun korotuksia ei pitäisi katsoa uudeksi tueksi: ”Korotus johtuu ennemminkin siitä, että julkisen palvelun yleisradioyhtiöt tarvitsevat enemmän rahoitusta julkisen palvelutehtävänsä hoitamista varten. Komission aiemman päätöksentekokäytännön mukaisesti korotusta ei sen vuoksi voida erottaa alkuperäisestä rahoitusjärjestelmästä eikä siinä ole kyse olennaisesta muutoksesta edellyttäen, että varsinaista julkisen palvelun tehtävää ei ole muutettu huomattavasti.” Edellä mainittu komission päätös, tehty 24 päivänä huhtikuuta 2007, 206 kohta.

51

(52)  Asia T-35/1999, Keller SpA v. komissio, 62 kohta.

52

---