# Europeiska unionens C 18/2011

| | ISSN 1725-2504
  doi:10.3000/17252504.C_2011.018.swe |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 18 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 54 årgången19 januari 2011 |

ISSN 1725-2504

doi:10.3000/17252504.C_2011.018.swe

Europeiska unionens

officiella tidning

C 18

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

54 årgången19 januari 2011

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | YTTRANDEN |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén |
| | 462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010 |
| 2011/C 018/01 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Att stärka den europeiska jordbruksmodellen (förberedande yttrande) | 1 |
| 2011/C 018/02 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om EU:s jordbruksmodell: produktkvalitet och konsumentupplysning som konkurrensmedel (förberedande yttrande) | 5 |
| 2011/C 018/03 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Det civila samhällets roll i förbindelserna mellan EU och Montenegro | 11 |
| 2011/C 018/04 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap (förberedande yttrande) | 18 |
| 2011/C 018/05 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Tillgång till krediter för konsumenter och familjer: otillbörliga affärsmetoder (initiativyttrande) | 24 |
| 2011/C 018/06 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Europeisk stadga för stiftelser (initiativyttrande) | 30 |
| 2011/C 018/07 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Den europeiska varvsindustrins hantering av den pågående krisen | 35 |
| 2011/C 018/08 | Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Nya utvecklingstendenser när det gäller egenföretagare: särfallet med ekonomiskt beroende egenföretagande (initiativyttrande) | 44 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010

2011/C 018/01

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Att stärka den europeiska jordbruksmodellen (förberedande yttrande)

1

2011/C 018/02

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om EU:s jordbruksmodell: produktkvalitet och konsumentupplysning som konkurrensmedel (förberedande yttrande)

5

2011/C 018/03

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Det civila samhällets roll i förbindelserna mellan EU och Montenegro

11

2011/C 018/04

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap (förberedande yttrande)

18

2011/C 018/05

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Tillgång till krediter för konsumenter och familjer: otillbörliga affärsmetoder (initiativyttrande)

24

2011/C 018/06

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Europeisk stadga för stiftelser (initiativyttrande)

30

2011/C 018/07

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Den europeiska varvsindustrins hantering av den pågående krisen

35

2011/C 018/08

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Nya utvecklingstendenser när det gäller egenföretagare: särfallet med ekonomiskt beroende egenföretagande (initiativyttrande)

44

| | III   Förberedande akter |
| --- | --- |
| | Europeiska ekonomiska och sociala kommittén |
| | 462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010 |
| 2011/C 018/09 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Grönbok – Reform av den gemensamma fiskeripolitikenKOM(2009) 163 slutlig | 53 |
| 2011/C 018/10 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Mot en hållbar framtid för vattenbruket – Nya impulser för strategin för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruketKOM(2009) 162 slutlig | 59 |
| 2011/C 018/11 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig världKOM(2009) 433 slutlig | 64 |
| 2011/C 018/12 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Partnerskapet EU–Afrika – Länka samman Afrika och Europa – Stärkt samarbete på transportområdetKOM(2009) 310 slutlig | 69 |
| 2011/C 018/13 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EUKOM(2009) 567 slutlig | 74 |
| 2011/C 018/14 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddetKOM(2009) 551 slutlig/2 – 2009/0164 (COD) | 80 |
| 2011/C 018/15 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skyddKOM(2009) 554 slutlig – 2009/0165 (COD) | 85 |
| 2011/C 018/16 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om förvaltning av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2004/39/EG och 2009/.../EGKOM(2009) 207 slutlig – 2009/0064 (COD) | 90 |
| 2011/C 018/17 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007)KOM(2008) 777 slutlig | 95 |
| 2011/C 018/18 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om tillsyn av konsumentregelverketKOM(2009) 330 slutlig | 100 |
| 2011/C 018/19 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om att stärka säkerställandet av skydd för immateriella rättigheter på den inre marknadenKOM(2009) 467 slutlig | 105 |
| 2011/C 018/20 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) som genomförs av flera medlemsstaterKOM(2009) 610 slutlig – 2009/0169 (COD) | 109 |
| 2011/C 018/21 | Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska unionens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007–2010)KOM(2010) 12 slutlig – 2010/0004 (COD) | 114 |

III   Förberedande akter

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010

2011/C 018/09

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Grönbok – Reform av den gemensamma fiskeripolitikenKOM(2009) 163 slutlig

KOM(2009) 163 slutlig

53

2011/C 018/10

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Mot en hållbar framtid för vattenbruket – Nya impulser för strategin för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruketKOM(2009) 162 slutlig

KOM(2009) 162 slutlig

59

2011/C 018/11

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig världKOM(2009) 433 slutlig

KOM(2009) 433 slutlig

64

2011/C 018/12

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Partnerskapet EU–Afrika – Länka samman Afrika och Europa – Stärkt samarbete på transportområdetKOM(2009) 310 slutlig

KOM(2009) 310 slutlig

69

2011/C 018/13

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EUKOM(2009) 567 slutlig

KOM(2009) 567 slutlig

74

2011/C 018/14

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddetKOM(2009) 551 slutlig/2 – 2009/0164 (COD)

KOM(2009) 551 slutlig/2 – 2009/0164 (COD)

80

2011/C 018/15

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skyddKOM(2009) 554 slutlig – 2009/0165 (COD)

KOM(2009) 554 slutlig – 2009/0165 (COD)

85

2011/C 018/16

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om förvaltning av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2004/39/EG och 2009/.../EGKOM(2009) 207 slutlig – 2009/0064 (COD)

KOM(2009) 207 slutlig – 2009/0064 (COD)

90

2011/C 018/17

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007)KOM(2008) 777 slutlig

KOM(2008) 777 slutlig

95

2011/C 018/18

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om tillsyn av konsumentregelverketKOM(2009) 330 slutlig

KOM(2009) 330 slutlig

100

2011/C 018/19

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om att stärka säkerställandet av skydd för immateriella rättigheter på den inre marknadenKOM(2009) 467 slutlig

KOM(2009) 467 slutlig

105

2011/C 018/20

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) som genomförs av flera medlemsstaterKOM(2009) 610 slutlig – 2009/0169 (COD)

KOM(2009) 610 slutlig – 2009/0169 (COD)

109

2011/C 018/21

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska unionens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007–2010)KOM(2010) 12 slutlig – 2010/0004 (COD)

KOM(2010) 12 slutlig – 2010/0004 (COD)

114

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/1 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/1

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Att stärka den europeiska jordbruksmodellen” (förberedande yttrande)

2011/C 18/01

Föredragande: José María ESPUNY MOYANO

Medföredragande: Carlos TRÍAS PINTO

I ett brev av den 23 juli 2009 och i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget uppmanade Europeiska unionens spanska ordförandeskap Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett yttrande om

”Att stärka den europeiska jordbruksmodellen” (förberedande yttrande).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 124 röster för, 1 röst emot och 3 nedlagda röster.

1.   Den europeiska jordbruksmodellen i dag

1.1   Den gemensamma jordbrukspolitiken är inte bara den första verkligt gemensamma politiken, och en politik som nu fått sitt befogenhetsområde utvidgat genom Lissabonfördraget, utan den utgör verkligen en egen jordbruksmodell. Den bör därför vara av största strategiska intresse för Europa och aktivt påverka situationen internationellt.

1.2   Den gemensamma jordbrukspolitiken har behållit sina ursprungliga målsättningar och lyckats införliva senare ändringar i fördraget. Under loppet av nära 50 år har denna politik kontinuerligt anpassats till de nya behov som uppstått. Det har pågått ständiga förändringar när det gäller instrument och förvaltningssystem, anslag, samhällskrav och en öppning gentemot tredjeländer, och i dag har vi att räkna med en hållbar jordbruksmodell som alltmer övergår till att sammanlänka ekonomiska, miljömässiga och sociala hänsynstaganden.

1.3   Den europeiska jordbruksmodellen har under denna utveckling på ett rimligt sätt nått sina väsentliga mål: att förse befolkningen med hälsosamma och säkra livsmedel, bygga upp ett ekonomiskt livsmedelssystem som är världsledande och att tillhandahålla en produktion som är varierad, håller hög kvalitet och uppskattas av konsumenterna.

2.   Glädjeämnen och problem

2.1   Även om en utvärdering av politiken ger ett överlag positivt resultat står det helt klart att vissa framsteg och förbättringar behöver omvärderas, bland annat följande:

| — | Behovet att räkna med gemensamma instrument som kan svara mot en situation med instabila priser som kan uppstå under de kommande åren i syfte att undvika sådana förhållanden som man upplevde 2007 och 2008. |
| --- | --- |

—

Behovet att räkna med gemensamma instrument som kan svara mot en situation med instabila priser som kan uppstå under de kommande åren i syfte att undvika sådana förhållanden som man upplevde 2007 och 2008.

| — | Att förbättra systemen med beteckningar för jordbruksprodukter – ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar, garanterade traditionella specialiteter – i syfte att förenkla och rationalisera villkoren, öka de tekniska kraven och stärka dessa modeller, liksom att försvara deras rättmätiga värde på marknaderna utanför EU. |
| --- | --- |

—

Att förbättra systemen med beteckningar för jordbruksprodukter – ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar, garanterade traditionella specialiteter – i syfte att förenkla och rationalisera villkoren, öka de tekniska kraven och stärka dessa modeller, liksom att försvara deras rättmätiga värde på marknaderna utanför EU.

| — | Att stärka en verklig marknadsföringsstrategi för gemenskapens jordbruksprodukter som lyfter fram det europeiska mervärdet hos vår rikedom av varierade produkter, och som framför allt kopplar främjandet av dessa värderingar till den kommersiella utvecklingen av produkterna. |
| --- | --- |

—

Att stärka en verklig marknadsföringsstrategi för gemenskapens jordbruksprodukter som lyfter fram det europeiska mervärdet hos vår rikedom av varierade produkter, och som framför allt kopplar främjandet av dessa värderingar till den kommersiella utvecklingen av produkterna.

| — | Att föra fram en strategisk vision för jordbruksproduktionskedjan – produktion, beredning och handel – genom att öka insynen i systemet och vidta åtgärder som förhindrar missbruk av dominerande ställning eller otillbörliga affärsmetoder som stör dess funktionssätt. |
| --- | --- |

—

Att föra fram en strategisk vision för jordbruksproduktionskedjan – produktion, beredning och handel – genom att öka insynen i systemet och vidta åtgärder som förhindrar missbruk av dominerande ställning eller otillbörliga affärsmetoder som stör dess funktionssätt.

| — | Att förbättra konsumentinformationen genom en gemensam modell för märkning och utarbeta ett system som drar maximal nytta av ny informationsteknik för att konsumenten ska kunna göra så väl underbyggda val som möjligt. |
| --- | --- |

—

Att förbättra konsumentinformationen genom en gemensam modell för märkning och utarbeta ett system som drar maximal nytta av ny informationsteknik för att konsumenten ska kunna göra så väl underbyggda val som möjligt.

3.   Att möta de närmast förestående utmaningarna

3.1   Europeiska unionen går nu in i ett nytt skede med förnyade institutioner och med ett nytt fördrag. Vi måste ta itu med en rad nya utmaningar och göra djupgående förändringar som kan befästa unionens position som ledare och i synnerhet finna en väg ut ur den aktuella ekonomiska och finansiella krisen.

3.2   Mot bakgrund av detta har det gemensamma jordbruksproduktionssystemet sina egna behov som bör diskuteras inom ramen för den analys som påbörjats för att utarbeta en ny gemensam jordbrukspolitik som ska tillämpas från 2013. Några av dessa aspekter behandlas i detta dokument och har också behandlats separat i kommitténs yttranden (1).

3.3   I detta yttrande från EESK vill vi föra fram mer detaljerade synpunkter om värdet av hållbarhet inom EU:s jordbruksmodell och framhålla dess betydelse. Eftersom det är den enda modell som kan göra sig gällande på lång sikt måste vi se till att den tillämpas enhetligt på gemensamma marknaden och att den inte enbart efterlevs av de europeiska aktörerna – det har visat sig vara det enda sättet att säkerställa kontinuitet.

4.   Vägen mot en säker, balanserad och rättvis modell

4.1   Den europeiska jordbruksmodellen kan beskrivas med utgångspunkt i ett hållbarhetssystem som bygger på ekonomiska, miljömässiga och sociala aspekter.

4.2   Under de senaste åren, och särskilt genom den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, har man alltmer börjat inkludera genomgripande rättsliga bestämmelser på sådana viktiga områden som

| — | förbättring av livsmedelssäkerhet och spårbarhet, |
| --- | --- |

—

förbättring av livsmedelssäkerhet och spårbarhet,

| — | regler för ekologisk produktion, integrerad produktion, miljövänligare metoder och miljöskydd generellt, |
| --- | --- |

—

regler för ekologisk produktion, integrerad produktion, miljövänligare metoder och miljöskydd generellt,

| — | tillämpning av olika bestämmelser med avseende på god djurhållning, utvidgat till all slags produktion, |
| --- | --- |

—

tillämpning av olika bestämmelser med avseende på god djurhållning, utvidgat till all slags produktion,

| — | striktare tillämpning av sociala bestämmelser och skyddsbestämmelser för de anställda. |
| --- | --- |

—

striktare tillämpning av sociala bestämmelser och skyddsbestämmelser för de anställda.

4.3   Denna modell anser EESK vara avgörande för den gemensamma jordbrukspolitikens fortlevnad och utgör nyckeln till att EU:s jordbruk ska kunna fortsätta att konkurrera i en alltmer globaliserad värld. Den nämnda värdegrunden, överförd till lagstiftning, och ansträngningar för att förstärka forskning och jordbruksproduktion är vad som behövs för att EU ska kunna ta sig an utmaningen i en värld där man enligt FAO kommer att behöva fördubbla livsmedelsproduktionen fram till år 2020.

4.4   Att upprätthålla denna modell har dock krävt betydande ansträngningar från gemenskapsaktörernas sida, inom såväl livsmedelsproduktionen som livsmedelsberedningen. Det är därför inte rimligt att det i den praktiska tillämpningen av modellen konstateras brister av olika slag som kan leda till att dess egen existens hotas.

4.5   Av dessa brister återfinns den främsta inom livsmedelssäkerhet och uppfyllandet av gemenskapnormer när det gäller import av livsmedel, foder, djur och växter. Europa har lärt sig av egen erfarenhet att det är nödvändigt att upprätthålla höga nivåer när det gäller att skydda konsumenternas hälsa, hålla friska djur och odla sunda växter. Detta har lett till införandet av nya standarder genom förordning (EG) nr 178/2002 som fastställer allmänna principer för gemenskapens livsmedelslagstiftning. Lagstiftaren har dock inriktat sig på att fastslå krav för gemenskapsaktörerna, medan krav på importerade produkter har hamnat i bakgrunden.

4.5.1   Enligt Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet har mer än en tredjedel av de livsmedelslarm som registreras på inre marknaden nuförtiden sitt ursprung utanför Europeiska unionen. EESK vill erinra om att Europeiska unionen är skyldig att garantera konsumenternas säkerhet och hälsa samt att alla produkter som saluförs, inklusive importerade produkter, uppfyller fastställda normer.

4.6   Ett annat problem som producenter och näringsidkare i EU drabbas av är att denna obalans på gemenskapsmarknaden till sist hotar deras konkurrenskraft i förhållande till importerade produkter.

4.6.1   De krav som ställs inom ramen för vår jordbruksmodell medför avsevärt ökade produktionskostnader. Importerade produkter uppfyller inte vissa av dessa krav och omfattas i en del fall av reducerade tulltariffer (2).

4.6.2   Enligt rapport 2008-071 från LEI vid universitetet i Wageningen medför tillämpningen av de nya normerna i direktiv 99/74/EG för god djurhållning när det gäller inhysningssystem för värphöns en ökning av produktionskostnaderna med 8–10 % för en medelstor gemenskapsproducent i förhållande till import från Brasilien och USA. Dessa länder slipper inte bara att uppfylla sådana normer för god djurhållning utan har även produktionssystem som håller en mycket lägre standard än den som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen (intensiv produktion, färre restriktioner vid läkemedelsanvändning, inga hinder att använda GMO i djurfoder, etc.).

4.6.3   Kostnader för att följa lagstiftningen ger liknande följder. Den europeiska livsmedelsindustrin behöver vissa importerade råvaror som tillskott till den otillräckliga europeiska produktionen, men de strikta begränsningar som gemenskapslagstiftningen fastställer när det gäller GMO försvårar importen av viktiga produkter för utfodring av djur som spannmål, soja eller proteingrödor från länder som Brasilien och Argentina. Dessa begränsningar har en direkt påverkan på köttindustrin i EU vars ökade kostnader försämrar deras konkurrenskraft såväl på den europeiska marknaden som när det gäller export till tredjeländer. EESK tar inte ställning i frågan om lämpligheten i att använda GMO.

4.6.4   Europeiska kommissionen har själv erkänt detta i sin rapport från GD Jordbruk och landsbygdsutveckling om tillämpningen av GMO-bestämmelserna och påpekat att ”nolltolerans” bedöms vålla förluster på upp till 200000 miljoner euro för jordbrukets livsmedelssektor i EU. Dessutom uppfylls inte målsättningen om höga konsumentsäkerhetsnivåer i EU i praktiken när vi fortsätter att importera kött, mjölk och andra produkter från djur som har fötts upp med foder som innehåller GMO. Följaktligen behöver man skapa förutsättningar för att kunna utveckla en produktionskedja där man tar större hänsyn till konsumenternas förväntningar.

4.6.5   Liknande problem som de anförda i denna del av yttrandet visar sig också på andra områden där kostnaderna för att följa lagstiftningen är lika tunga, exempelvis bekämpningsmedel (högsta tillåtna restmängder och andra miljöbegränsningar), växtskydd och identifiering av djur.

4.7   Slutligen finns det politiska hänsynstaganden som leder till att den aktuella situationen är föga hållbar. Det är inte rimligt att de europeiska aktörerna blir diskriminerade på sin egen inhemska marknad till förmån för aktörer från tredjeland.

5.   Det trängande behovet av att finna lösningar

5.1   EESK är av den åsikten att Europeiska unionen måste finna lösningar som förbättrar tillämpningen av den europeiska jordbruksmodellen på inre marknaden samtidigt som fri konkurrens och internationella normer upprätthålls.

5.2   Lösningen innebär att ingripa på olika områden och i några fall införa ändringar successivt. Bland olika tänkbara åtgärder vill EESK framhålla följande:

| — | Att förbättra villkoren för tillträde: Kontrollen av importerade produkter ska kunna garantera att djur och växter som förs in i unionen är säkra och uppfyller europeiska standarder, särskilt om de ska utgöra en del av livsmedelskedjan. Det är dessutom viktigt att den kontroll som tillämpas följer harmoniserade förfaranden, så att alla produkter uppfyller samma säkerhetskriterier oberoende av var de infördes i EU. Det är en fråga om ömsesidighet för de europeiska aktörerna. |
| --- | --- |

—

Att förbättra villkoren för tillträde: Kontrollen av importerade produkter ska kunna garantera att djur och växter som förs in i unionen är säkra och uppfyller europeiska standarder, särskilt om de ska utgöra en del av livsmedelskedjan. Det är dessutom viktigt att den kontroll som tillämpas följer harmoniserade förfaranden, så att alla produkter uppfyller samma säkerhetskriterier oberoende av var de infördes i EU. Det är en fråga om ömsesidighet för de europeiska aktörerna.

| — | Att förbättra det internationella erkännandet av den europeiska jordbruksmodellen: Det är nödvändigt att Europeiska unionen gör vår modell allmänt känd så att den får erkännande på internationell nivå. Modellen grundar sig på de hållbarhetskriterier som själva FN-systemet främjar på global nivå. Organ som WTO, FAO och Codex Alimentarius Mundi, IOE, ILO, UNCTAD och andra bör involveras i detta arbete. Man borde också försöka uppnå en så nära harmonisering som möjligt av lagstiftningen på internationell nivå för att därigenom undvika särbehandling. |
| --- | --- |

—

Att förbättra det internationella erkännandet av den europeiska jordbruksmodellen: Det är nödvändigt att Europeiska unionen gör vår modell allmänt känd så att den får erkännande på internationell nivå. Modellen grundar sig på de hållbarhetskriterier som själva FN-systemet främjar på global nivå. Organ som WTO, FAO och Codex Alimentarius Mundi, IOE, ILO, UNCTAD och andra bör involveras i detta arbete. Man borde också försöka uppnå en så nära harmonisering som möjligt av lagstiftningen på internationell nivå för att därigenom undvika särbehandling.

| — | Att mer djupgående diskutera systemet för ömsesidigt erkännande av hälsoskyddssystem och god djurhållning med tredjeländer: Europeiska unionen måste i sina handelsavtal föra in särskilda kapitel om ömsesidigt erkännande av system på områdena för hälsa, växtskydd och livsmedelssäkerhet i syfte att komma överens om adekvata nivåer för hälsoskydd inom de ramar som fastställts av WTO. |
| --- | --- |

—

Att mer djupgående diskutera systemet för ömsesidigt erkännande av hälsoskyddssystem och god djurhållning med tredjeländer: Europeiska unionen måste i sina handelsavtal föra in särskilda kapitel om ömsesidigt erkännande av system på områdena för hälsa, växtskydd och livsmedelssäkerhet i syfte att komma överens om adekvata nivåer för hälsoskydd inom de ramar som fastställts av WTO.

| — | Att förbättra det internationella tekniska biståndet genom att stärka initiativ som ”Bättre utbildning för säkrare livsmedel”, som stärker det tekniska samarbetet med utvecklingsländer som redan exporterar till EU eller förmodas börja göra det, genom utbildning av tekniker, utarbetande av normer och standarder, utbyte av tjänstemän etc. |
| --- | --- |

—

Att förbättra det internationella tekniska biståndet genom att stärka initiativ som ”Bättre utbildning för säkrare livsmedel”, som stärker det tekniska samarbetet med utvecklingsländer som redan exporterar till EU eller förmodas börja göra det, genom utbildning av tekniker, utarbetande av normer och standarder, utbyte av tjänstemän etc.

| — | Handelsincitament: EU skulle också kunna utreda möjligheten att förbättra de handelspolitiska och finansiella förutsättningarna samt villkoren för utvecklingssamarbete för de utvecklingsländer som harmoniserar sina system med gemenskapsmodellen. |
| --- | --- |

—

Handelsincitament: EU skulle också kunna utreda möjligheten att förbättra de handelspolitiska och finansiella förutsättningarna samt villkoren för utvecklingssamarbete för de utvecklingsländer som harmoniserar sina system med gemenskapsmodellen.

| — | Bättre lagstiftning: Även om EU inte kan ta till protektionistiska åtgärder som begränsar tillträdet till dess marknader, kan vi inte tillåta att vår modell tillämpas till nackdel för våra egna gemenskapsaktörer. En förenkling av lagstiftningen kan dessutom vara ett mycket smidigt sätt att minska onödiga administrativa bördor. |
| --- | --- |

—

Bättre lagstiftning: Även om EU inte kan ta till protektionistiska åtgärder som begränsar tillträdet till dess marknader, kan vi inte tillåta att vår modell tillämpas till nackdel för våra egna gemenskapsaktörer. En förenkling av lagstiftningen kan dessutom vara ett mycket smidigt sätt att minska onödiga administrativa bördor.

5.2.1   Till en del grundar sig vår modell på de ”kollektiva nyttigheter” som medborgaren och konsumenten uppfattar som nödvändiga: kvalitet som grundar sig på ursprung och produktionsmetoder, djurskydd, försiktighetsprincipen och miljöskydd är de allra mest väsentliga.

5.2.2   Den europeiska politiken borde inriktas på att inrätta instrument som kan förhindra att arbete utlokaliseras till andra områden, så att man kan konkurrera på lika villkor och främja tillämpandet av arbetsrättsnormer (3) och värdigt arbete, vilket är något som förespråkas på inre marknaden. Europeiska unionen bör dessutom verka för att relevanta internationella instanser (särskilt WTO) i sina icke-kommersiella överväganden inkluderar grundläggande arbetsrättsliga normer, eftersom verkligt fri handel också måste vara rättvis.

5.2.3   Lagstiftaren bör prioritera uppgiften att åstadkomma bättre balans i den aktuella situationen genom att anta lämpliga rättsliga åtgärder.

5.3   EESK uppmanar Europaparlamentet, rådet och kommissionen att ta del av detta yttrande och anmodar det spanska ordförandeskapet att föreslå åtgärder i linje med detta.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 77, 31.3.2009, s. 81.

1

(2)  EESK vill påpeka att EU är den främsta importören av livsmedel från jordbruket, en ställning som har präglats av olika tullpreferenssystem (GSP, GSP+, Allt utom vapen) till förmån för produkter från mindre utvecklade länder och utvecklingsländer.

2

(3)  ILO-konventionerna nr 87, 98, 105, 111, 135, 182, ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet, ILO:s trepartsdeklaration om multinationella företag och socialpolitik, ILO:s deklaration om tvångsarbete, ILO:s deklaration om diskriminering, ILO:s agenda för anständigt arbete, ILO:s deklaration om barnarbete, OECD:s riktlinjer för företagsstyrning, OECD:s riktlinjer för multinationella företag, FN:s Millenniedeklaration.

3

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/5 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/5

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”EU:s jordbruksmodell: produktkvalitet och konsumentupplysning som konkurrensmedel” (förberedande yttrande)

2011/C 18/02

Föredragande: Carlos TRÍAS PINTO

Den 20 januari 2010 beslutade det spanska ordförandeskapet att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”EU:s jordbruksmodell: produktkvalitet och konsumentupplysning som konkurrensmedel” (förberedande yttrande).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 116 röster för, 1 röst emot och 5 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Kommittén rekommenderar att kvalitetspolitiken och konsumentupplysningen förstärks, eftersom de är nyckelfaktorer när det gäller att främja den europeiska livsmedelsindustrins konkurrenskraft och förbättra jordbrukets varumärkesimage. Följande faktorer är därför oerhört viktiga:

| — | Att främja integrering av de sociala, miljömässiga och sanitära aspekterna samt djurskyddsaspekterna i samband med jordbruksproduktion, och att utnyttja de nya verktyg som baseras på informations- och kommunikationsteknik (IKT). |
| --- | --- |

—

Att främja integrering av de sociala, miljömässiga och sanitära aspekterna samt djurskyddsaspekterna i samband med jordbruksproduktion, och att utnyttja de nya verktyg som baseras på informations- och kommunikationsteknik (IKT).

| — | Att skapa större konsekvens och samstämmighet mellan befintliga ackrediteringsinstrument med hjälp av riktlinjer för klarhet, harmonisering och förenkling. |
| --- | --- |

—

Att skapa större konsekvens och samstämmighet mellan befintliga ackrediteringsinstrument med hjälp av riktlinjer för klarhet, harmonisering och förenkling.

| — | Att förstärka kanalerna för dialog mellan producenterna, livsmedelsindustrin, handeln och konsumenterna, samt utforma effektiva strategier för kommunikation med medborgarna. |
| --- | --- |

—

Att förstärka kanalerna för dialog mellan producenterna, livsmedelsindustrin, handeln och konsumenterna, samt utforma effektiva strategier för kommunikation med medborgarna.

1.2   Mera specifikt föreslår kommittén att vissa åtgärder ska genomföras:

1.2.1   Verktyg

| — | Användande av IKT som ett kommunikationsinstrument. Informations- och kommunikationstekniken finns i vårt dagliga liv, men används ännu inte i samband med inköp. Om denna teknik görs tillgänglig i butikshyllorna som ett informationsverktyg skulle det bli möjligt att kontinuerligt uppdatera informationen (jordbruksprodukter har en hög omsättning). Konsumenternas val underlättas och produkterna kan beställas var man än befinner sig. |
| --- | --- |

—

Användande av IKT som ett kommunikationsinstrument. Informations- och kommunikationstekniken finns i vårt dagliga liv, men används ännu inte i samband med inköp. Om denna teknik görs tillgänglig i butikshyllorna som ett informationsverktyg skulle det bli möjligt att kontinuerligt uppdatera informationen (jordbruksprodukter har en hög omsättning). Konsumenternas val underlättas och produkterna kan beställas var man än befinner sig.

| — | Spårbarhet som ett verktyg för att säkra påståendenas tillförlitlighet. Produktionskedjan omfattar en lång rad aktörer med ansvar för de olika sociala och miljömässiga aspekter som ingår i det övergripande kvalitetsbegreppet. Spårbarhetsverktyget kommer inte bara att ge upplysningar om vilka aktörer som är involverade utan också hur de han hanterat produkten, samt alla relevanta indikatorer. |
| --- | --- |

—

Spårbarhet som ett verktyg för att säkra påståendenas tillförlitlighet. Produktionskedjan omfattar en lång rad aktörer med ansvar för de olika sociala och miljömässiga aspekter som ingår i det övergripande kvalitetsbegreppet. Spårbarhetsverktyget kommer inte bara att ge upplysningar om vilka aktörer som är involverade utan också hur de han hanterat produkten, samt alla relevanta indikatorer.

1.2.2   Instrument

| — | Införliva övergripande kvalitetskriterier i befintliga frivilliga system, som exempelvis EU:s miljömärke, i syfte att utvidga dess användningsområde till jordbruksprodukter eller i existerande kvalitetsstandarder, som till exempel skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. |
| --- | --- |

—

Införliva övergripande kvalitetskriterier i befintliga frivilliga system, som exempelvis EU:s miljömärke, i syfte att utvidga dess användningsområde till jordbruksprodukter eller i existerande kvalitetsstandarder, som till exempel skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar.

| — | Utarbeta ett nytt frivilligt certifieringssystem för sociala och miljömässiga aspekter, så att konsumenterna på ett snabbt, lätt och pålitligt sätt kan bedöma en produkts övergripande kvalitet. |
| --- | --- |

—

Utarbeta ett nytt frivilligt certifieringssystem för sociala och miljömässiga aspekter, så att konsumenterna på ett snabbt, lätt och pålitligt sätt kan bedöma en produkts övergripande kvalitet.

1.2.3   Strategier

| — | Främjande av europeisk kvalitet. EESK föreslår att man ska förstärka informationskampanjerna om europeiska jordbruksprodukter genom att framhålla de höga kvalitetskrav som produkterna uppfyller och mångfalden av produkter. |
| --- | --- |

—

Främjande av europeisk kvalitet. EESK föreslår att man ska förstärka informationskampanjerna om europeiska jordbruksprodukter genom att framhålla de höga kvalitetskrav som produkterna uppfyller och mångfalden av produkter.

| — | Främjande och integrering av åtgärder. Förvaltningarna får möjlighet att använda tillgängliga redskap för att främja jordbruksprodukter som uppfyller sociala och miljömässiga krav, exempelvis offentlig upphandling, differentierad beskattning, informationskampanjer och produktionsincitament. |
| --- | --- |

—

Främjande och integrering av åtgärder. Förvaltningarna får möjlighet att använda tillgängliga redskap för att främja jordbruksprodukter som uppfyller sociala och miljömässiga krav, exempelvis offentlig upphandling, differentierad beskattning, informationskampanjer och produktionsincitament.

2.   Inledning

2.1   För varje dag får vårt samhälle allt större förståelse för de stora sociala och miljömässiga utmaningarna, beroende på ökade kunskaper om effekterna av klimatförändringarna, den gradvisa utarmningen av naturresurserna och den ökande snedfördelningen av välståndet.

2.2   Paradoxalt nog avspeglas denna ökande medvetenhet sällan i inköpsbesluten (så kallad medveten, ansvarsfull konsumtion), vilket dessvärre visar på den ökande klyftan mellan konsumenternas teoretiska inställning (1) och deras vardagliga rutiner.

2.3   Vi får emellertid inte glömma att det i ekonomiskt osäkra tider är mycket svårt att introducera variabler som exempelvis sociala och miljömässiga konsekvenser i den traditionella ekvationen pris–produkt (2), särskilt om detta har betydelse för det pris konsumenterna betalar. Vi kan emellertid inte bortse från att den socioekonomiska krisen sammanfaller med miljökrisen, och att man inte kan studera den ena utan att ta hänsyn till den andra. Med andra ord är värdekrisen en följd av att vi lever i ett samhälle där allt kan köpas, precis som Jacques Delors framhållit. Vi kommer därför att tvingas omvärdera våra värderingar.

2.4   Lyckligtvis har vi inom EU en lantbruksproduktion baserad på strikta sociala, miljömässiga och sanitära krav samt djurskyddskrav som skulle kunna definieras som ett övergripande kvalitetssystem, vilket utan tvivel ger oss ett mervärde i förhållande till resten av världen men som även innebär risker i en konkurrenssituation.

2.5   Många av de aspekter som bidrar till denna övergripande kvalitet omfattas av lagstiftningen eller ingår i den praxis som används av den europeiska livsmedelsindustrin, och dessa krav uppfylls därför redan av produkter och producenter. Tyvärr är det inte fallet med många av de produkter som importeras från tredjeländer. Denna skillnad betyder att det finns en ständigt ökande klyfta mellan priserna på jordbruksprodukter från EU jämfört med tredjeländer, vilket leder till att de förstnämnda förlorar konkurrenskraft.

2.6   Detta fokus på kvalitet, som är resultatet av såväl en mycket gammal tradition som hårt arbete för att uppnå hög kvalitet, måste övergå från att vara en konkurrensrisk till att bli en viktig möjlighet till utveckling, något som också sker i dag. För att uppnå detta måste vi överväga nya strategier för att framhålla vår produktionsmodells speciella egenskaper och få konsumenterna att prioritera europeiska produkter. I detta sammanhang bör man lägga särskild vikt vid konsumentupplysningsstrategier och utnyttja en hel rad olika kanaler, särskilt IKT (Informations- och kommunikationsteknik), för att lansera en omfattande kampanj för konsumentupplysning och utbildning av konsumenterna (3).

2.7   Samtidigt bör man överväga vilket tekniskt och ekonomiskt stöd som är nödvändigt för att göra framsteg inom ramen för en mångfunktionell jordbruksmodell och säkra att det europeiska jordbruket förblir lönsamt, att producenterna får rimlig ersättning och att man kan behålla stabila arbetstillfällen av hög kvalitet, vilket är avgörande för modellens överlevnad.

2.8   EESK betonar därför att förbättringen av konkurrenskraften med hjälp av strategier för jordbruksprodukters kvalitet och konsumentupplysning bör åtföljas av åtgärder för att återställa balansen i värdekedjan för lantbruksprodukter, som för närvarande är föremål för omfattande snedvridningar av priserna till följd av att vissa aktörer missbrukar sin dominerande ställning (4).

3.   Konsumenter, kvalitet och sociala och miljörelaterade aspekter

3.1   EESK har vid en rad tidigare tillfällen gett uttryck för sitt engagemang i samband med hållbar utveckling som en möjlighet till miljömässig, ekonomisk och social utveckling i EU. Detta engagemang kan stärka den redan befintliga modellen för europeiskt jordbruk och leda till en ändring av gällande kvalitetsbegrepp, som i första hand bygger på produktens inneboende, klassiska kvalitetsaspekter (smak, utseende, storlek, etc.), så att det omfattar kriterier med anknytning till produktionsförhållandena, som exempelvis sociala, miljörelaterade och sanitära aspekter, samt aspekter när det gäller djurhälsa och djurskydd. Detta nya begrepp, som grundas på nya indikatorer för hög kvalitet, bör kallas övergripande kvalitet.

3.1.1   Nedan följer exempel på kriterier eller indikatorer som skulle kunna användas (förteckningen är varken uttömmande eller begränsande) (5):

| | Miljöpåverkan:






  — | Typ av bevattning |
| --- | --- | --- |

Miljöpåverkan:

—

Typ av bevattning

| — | Energiförbrukning i samband med produkten |
| --- | --- |

—

Energiförbrukning i samband med produkten

| — | Avstånd till produktionsstället |
| --- | --- |

—

Avstånd till produktionsstället

| — | Typ av emballage |
| --- | --- |

—

Typ av emballage

| — | Avfallshantering |
| --- | --- |

—

Avfallshantering

| | Sociala faktorer:






  — | Tillämpning av ursprungslandets lagstiftning |
| --- | --- | --- |

Sociala faktorer:

—

Tillämpning av ursprungslandets lagstiftning

| — | Förhållandet mellan återförsäljningspriset och producentens pris |
| --- | --- |

—

Förhållandet mellan återförsäljningspriset och producentens pris

| — | Typ av anställningskontrakt (tillsvidareanställning/tidsbegränsad anställning) |
| --- | --- |

—

Typ av anställningskontrakt (tillsvidareanställning/tidsbegränsad anställning)

| — | Anställning av personer med funktionshinder |
| --- | --- |

—

Anställning av personer med funktionshinder

| — | Jämställdhet mellan kvinnor och män |
| --- | --- |

—

Jämställdhet mellan kvinnor och män

| | Djurskydd:






  — | Typ av uppfödning och uppstallning |
| --- | --- | --- |

Djurskydd:

—

Typ av uppfödning och uppstallning

| — | Fodertyp |
| --- | --- |

—

Fodertyp

| — | Transportsätt |
| --- | --- |

—

Transportsätt

| — | Slaktmetod |
| --- | --- |

—

Slaktmetod

3.2   Det är denna nya ram för övergripande kvalitet som ska göra det möjligt för de europeiska produkterna att skilja sig från produkter från övriga producentländer, eftersom de redan uppfyller många av de angivna kraven tack vare att lagstiftningen inom EU och i medlemsstaterna är mycket mera restriktiv än i övriga producentländer. Problemet består i att konsumenterna inte känner till de flesta av de aspekter som regleras i lag, vilket innebär att man inte tar hänsyn till dem vid inköpsbeslutet, särskilt om man tvivlar på informationens riktighet. Därför är det nödvändigt att utbilda och informera konsumenterna för att främja efterfrågan på produkter som framställs enligt bästa praxis.

3.3   Livsmedelssäkerheten har inte omnämnts, eftersom den inte kan betraktas som ett kvalitetskrav utan snarare en ofrånkomlig faktor när det gäller EU-medborgarnas rätt till hälsa. EESK vill återigen ge uttryck för sin bestörtning inför den slappa inställning som gör att man tillåter import av livsmedel utan fullständig spårbarhet (beroende på kommissionens och medlemsstaternas tvivelaktiga tolkning av livsmedelslagstiftningen) eller som behandlats med syntetiska produkter som är förbjudna i EU. Marknadsföringen av dessa produkter innebär att konsumenterna förs bakom ljuset och att EU-producenterna utsätts för illojal konkurrens.

4.   Spårbarhet som ett verktyg för att informera om kvalitet

4.1   För närvarande genomförs runt om i världen en rad olika initiativ (6) som syftar till att man ska kunna spåra en produkt genom hela dess livscykel. Det finns redan såväl obligatoriska (till exempel i fråga om nötkött inom EU) som frivilliga system (olika distributionskedjor eller -initiativ, exempelvis koldioxidavtryck.

4.2   EESK påpekar att detta redskap, som till en början kan vara frivilligt, skulle kunna få en ny användning på kvalitetsområdet genom att man införlivar olika produktrelaterade sociala och miljömässiga aspekter eller indikatorer i syfte att underlätta för konsumenterna att tolka produktinformation. Kommittén föreslår därför att detta kraftfulla och trovärdiga redskap tillsammans med relevanta certifieringar och kontroller ska användas på ett sådant sätt att konsumenterna kan fatta väl underbyggda inköpsbeslut och ha garantier för att informationen är pålitlig och säker.

4.3   Det kommer att bli nödvändigt att utarbeta ett system för att förmedla information om relevanta indikatorer, alltifrån den klassiska informationen på etiketterna exempelvis en värderingsskala (energieffektivitetsmärkning), logotyp (miljömärke, ursprungsbeteckning) eller påstående (återvinningsbar produkt) till användning av IKT.

5.   Informations- och kommunikationsteknikens potential i samband med information till konsumenterna om jordbruksprodukters kvalitet

5.1   Hittills har etiketterna varit konsumenternas viktigaste informationskälla om en produkt. Även om etiketten spelar en avgörande roll för att säkra en öppen och tydlig information finns det ett ständigt ökande antal frivilliga eller obligatoriska upplysningar på detta begränsade utrymme, vilket medför att informationen blir svårare att upptäcka och förstå. Detta beror inte bara på mängden information utan även på att viss information är mycket komplicerad (ett bra exempel är stämplingen av ägg, där man bland annat kan utläsa uppfödningsmetod, ursprungsland och producentnummer).

5.2   Dessutom har jordbruksprodukter ett specifikt kännetecken, nämligen hög omsättning på hyllorna, vilket dels beror på att produkterna är säsongsbetonade, dels att leverantörens utbud varierar under året och till och med under en och samma säsong.

5.3   Å andra sidan är många medborgare redan förtrogna med informations- och kommunikationstekniken (IKT) som har genomgått en betydande utveckling både när det gäller att tolka och lagra information (exempelvis QR-koder (7) och det faktum att den blivit billigare. Med avseende på konsumentupplysning bör man försöka utnyttja både redan existerande personliga apparater (exempelvis mobiltelefoner) och fasta installationer för detta ändamål på försäljningsställena (LCD-pekskärmar) samt internet före och efter inköpet.

5.4   I vissa länder, exempelvis Italien, används redan denna teknik för att förbättra konsumentupplysning och kvalitetscertifiering för produkter:

| — | Jordbruksproduktsmarknaderna ”Campagna amica” visar att prisskillnaderna mellan producent- och konsumentledet innehåller stora marginaler som innebär att familjer kan betala rimliga priser samtidigt som jordbrukarnas inkomster bibehålls. |
| --- | --- |

—

Jordbruksproduktsmarknaderna ”Campagna amica” visar att prisskillnaderna mellan producent- och konsumentledet innehåller stora marginaler som innebär att familjer kan betala rimliga priser samtidigt som jordbrukarnas inkomster bibehålls.

| — | ”Tac salva mozzarella” är det första analyssystemet som gör det möjligt att ta reda på om en mozzarella verkligen är framställd av färsk mjölk eller om man använt gammal, fryst eller kyld löpe. Den nya tekniken är ett konkret redskap som kan skydda lantbrukarna och konsumenterna mot livsmedelsbedrägerier. |
| --- | --- |

—

”Tac salva mozzarella” är det första analyssystemet som gör det möjligt att ta reda på om en mozzarella verkligen är framställd av färsk mjölk eller om man använt gammal, fryst eller kyld löpe. Den nya tekniken är ett konkret redskap som kan skydda lantbrukarna och konsumenterna mot livsmedelsbedrägerier.

5.5   Mot denna bakgrund föreslår EESK att man ska undersöka IKT:s potential när det gäller att förbättra konsumentupplysningen, särskilt de applikationer som skulle kunna användas vid köptillfället, eftersom kunderna vanligtvis fattar sina inköpsbeslut i affären.

6.   Märkning och nya indikatorer för särskilt hög kvalitet

6.1   Utvidga omfattningen av EU:s miljömärke (EU-blomman) till livsmedel

6.1.1   EU:s miljömärke är en distinkt symbol för miljökvalitet. Utgångspunkten för att fastställa vilka kriterier för miljökvalitet som en vara eller en tjänst med EU:s miljömärke ska uppfylla är livscykelanalysen, i syfte att man ska kunna förvissa sig om att produkten uppfyller vissa miljökrav under hela sin livstid.

6.1.2   Då kommissionen genomfört sin planerade studie (8) (före den 31 december 2011) kommer EESK att yttra sig om den, och kommittén kommer då att ta fasta på två viktiga aspekter:

| — | Införande av en ny märkning på de redan komprimerade etiketterna för livsmedel. |
| --- | --- |

—

Införande av en ny märkning på de redan komprimerade etiketterna för livsmedel.

| — | En möjlig förväxling med märkningen av ekologiska produkter (Rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter). |
| --- | --- |

—

En möjlig förväxling med märkningen av ekologiska produkter (Rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter).

6.1.3   Bland de positiva aspekterna kan nämnas att konsumenterna eventuellt redan känner till märket eftersom det förekommer på andra produkter, samt att det finns mer omfattande kriterier än de som används i samband med ekologisk produktion.

6.1.4   Kommittén föreslår att kommissionen i samband med sin planerade studie ska undersöka möjligheten att använda socioekonomiska kriterier i fråga om livsmedel (djurhälsa, jämställdhet, etc.) som ett pilotprojekt för hela systemet utan att överlappa den ram som fastställs i förordning (EG) nr 1980/2000 om tilldelning av miljömärke.

6.2   Införlivande av miljörelaterade och sociala kriterier i olika befintliga kvalitetsstandarder

6.2.1   Ett känt faktum som kommittén påpekat vid en rad tillfällen är att det finns många olika kvalitetsordningar för jordbruksprodukter inom EU och en mängd privata märkningar och certifieringar med bland annat följande gemensamma mål:

| — | Att garantera produkternas säkerhet och kvalitet gentemot slutkonsumenten. |
| --- | --- |

—

Att garantera produkternas säkerhet och kvalitet gentemot slutkonsumenten.

| — | Att tillföra produkterna ett mervärde i avsikt att stärka konkurrenskraften för de olika aktörerna på marknaden (producenter, bearbetningsföretag och distributörer). |
| --- | --- |

—

Att tillföra produkterna ett mervärde i avsikt att stärka konkurrenskraften för de olika aktörerna på marknaden (producenter, bearbetningsföretag och distributörer).

6.2.2   Eftersom det för närvarande finns så många olika såväl offentliga som privata system på ett område där EU har beslutanderätt har de ovannämnda målsättningarna inte längre någon större effekt. De kan till och med få motsatt effekt jämfört med vad som ursprungligen avsågs, vilket kan få följande konsekvenser:

| — | Förvirring bland konsumenterna på grund av okunnighet om de olika märkningssystemen. |
| --- | --- |

—

Förvirring bland konsumenterna på grund av okunnighet om de olika märkningssystemen.

| — | Misstro hos konsumenterna när det gäller märkning och certifiering. |
| --- | --- |

—

Misstro hos konsumenterna när det gäller märkning och certifiering.

| — | Konfliktsituationer mellan producenter som deltar i certifierings- och märkningssystem och producenter som inte deltar. Det kan till och med uppstå konflikter mellan producenter som använder sig av olika certifierings- eller märkningssystem. |
| --- | --- |

—

Konfliktsituationer mellan producenter som deltar i certifierings- och märkningssystem och producenter som inte deltar. Det kan till och med uppstå konflikter mellan producenter som använder sig av olika certifierings- eller märkningssystem.

| — | Bristande skydd för lokala, certifierade produkter (på EU-nivå) jämfört med tredjeländer. |
| --- | --- |

—

Bristande skydd för lokala, certifierade produkter (på EU-nivå) jämfört med tredjeländer.

6.2.3   EU bör främja åtgärder i syfte att förenkla och minska antalet kvalitetssystem för jordbruksprodukter inom EU.

6.2.4   EESK föreslår att kommissionen i samband med harmoniseringen av olika system och kriterier ska utnyttja tillfället att uppmuntra införlivande av miljörelaterade och sociala kriterier som minimikrav i de befintliga officiella certifieringssystemen (eller ändra dem): miljömärket för ekologiskt jordbruk, skyddade ursprungsbeteckningar (SUB), skyddad geografisk beteckning (SGB), garanterad traditionell specialitet (GTS), etc.

6.2.5   Det kommer även att bli nödvändigt att införliva indikatorerna för särskilt hög kvalitet i vissa handelsnormer, särskilt i de normer där de delvis ingår (exempelvis vilka produkter som ska få utnyttja de reserverade, frivilliga begreppen ”fjällprodukt” och ”energisnål” (9)).

6.2.6   När det gäller privata certifieringar bör EU fastställa vissa minimikrav för alla standarder, bland annat miljörelaterade och sociala indikatorer, samt främja harmonisering och sammanslagning av de olika typerna av certifiering. Som exempel kan nämnas Cosmos-standarden (http://www.cosmos-standard.org) där man fört samman olika europeiska certifieringsorgan i syfte att skapa en enda referensram för certifiering av naturliga, ekologiska kosmetiska produkter, med utgångspunkt i enkla regler om förebyggande åtgärder och säkerhet på alla produktionsnivåer, från råvara till slutprodukt. Detta certifieringssystem ska enligt planerna träda i kraft i april 2010.

6.3   Inrättande av ett nytt frivilligt certifieringssystem för sociala och miljömässiga aspekter

6.3.1   Syftet är att främja ett nytt system för kvalitetscertifiering som beaktar de sociala och miljörelaterade aspekterna, säkerställer att jordbruksprodukternas miljöpåverkan minimeras under hela deras livscykel, samtidigt som sociala krav som jämställdhet, rättvis inkomstfördelning och jämvikt i värdekedjan uppfylls.

6.3.2   Detta system skulle innebära att ny information införs på märkningen, så att produkter (eller producenter) med föredömliga sociala eller miljörelaterade egenskaper utskiljs från övriga. Inrättandet av sådana system utreds nu av olika offentliga och privata organ.

6.3.3   Det nya systemet måste uppfylla kraven enligt ISO 1402X-normerna, som bl.a. framhäver exakthet, verifierbarhet, relevans och sanningsenlighet. Vid systemets utformning är det nödvändigt att beakta dess viktigaste aspekter, t.ex. följande:

| — | Om det ska vara kvalitetsbaserat (logotyp eller annat utvärderingssystem) eller kvantitetsbaserat (förteckning över indikatorer och värden). |
| --- | --- |

—

Om det ska vara kvalitetsbaserat (logotyp eller annat utvärderingssystem) eller kvantitetsbaserat (förteckning över indikatorer och värden).

| — | Om det ska bygga på en självutvärdering eller på en certifieringsprocess. |
| --- | --- |

—

Om det ska bygga på en självutvärdering eller på en certifieringsprocess.

| — | Om kriterierna ska uppfyllas obligatoriskt (JA/NEJ), vara poängbaserade, eller en kombination av de båda. |
| --- | --- |

—

Om kriterierna ska uppfyllas obligatoriskt (JA/NEJ), vara poängbaserade, eller en kombination av de båda.

| — | Hur man ska säkerställa att systemet är öppet för insyn. |
| --- | --- |

—

Hur man ska säkerställa att systemet är öppet för insyn.

7.   Främjande av europeiska produkter (europeisk kvalitet)

7.1   Även om kommittén redan har uttalat sig mot att märkning baserad på EU-krav används (NAT/413 (10) är det nödvändigt att främja kvalitetsvärdena (utvidgade till att omfatta miljöaspekter) i europeiska jordbruksprodukter för att stärka deras position i relation till länder utanför EU.

7.2   EESK uppmanar kommissionen att ta fram olika specifika kommunikationsverktyg och instrument för livsmedelssektorn och framhäva de europeiska produkternas kvalitetsvärde, baserat på en samsyn mellan berörda aktörer. Här ska sägas att det inom andra sektorer – trots skillnader – finns normer som hjälper konsumenterna att identifiera kvalitetsprodukter, t.ex. energieffektivitetsmärkningen (märkning och klassificering av produkter i enlighet med energieffektiviteten, vilket har lett till en tydlig rörelse i riktning mot mer effektiva produkter) och-märket (uppfyllande av säkerhetsnormer för försäljning av produkter i Europa, vilket innebär att produkter som importeras från länder utanför EU måste uppfylla de europeiska normerna).

7.3   Det är också nödvändigt att göra mer för att öka informationen om europeisk kvalitet (i de flesta fall uppfyllande av obligatoriska krav) genom informationskampanjer och ”slagord”, kompletterade med uppgifter om produktens viktigaste kvalitetsegenskaper. Dessa kampanjer skulle kunna vara av allmän art (t.ex. kampanjer för ekologiska produkter) eller specifikt inriktade på en produkt eller grupp av produkter.

8.   Integrerad produktpolicy

8.1   I grönboken av den 7 februari 2001 om en integrerad produktpolicy talas det om en integrering av åtgärder för att främja miljövänliga produkter med hjälp av alla de verktyg som står till förvaltningens förfogande, alltifrån upphandling till information och differentierad beskattning. I meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om handlingsplanen för hållbar konsumtion och produktion samt en hållbar industripolitik behandlas återigen samma fråga, men med särskild tonvikt på industriprodukter och praktiskt taget inga hänvisningar till jordbruksprodukter.

8.2   Andra områden som bör undersökas närmare är bl.a. de möjligheter som offentlig upphandling ger (i nuläget sätts fokus endast på frågor som rör ekologiskt eller integrerat jordbruk och djurhälsa) och incitament till ansvarsfull produktion (med stöd till socialt och miljömässigt sunda produkter) samt konsumentinformation. På denna punkt är det mycket viktigt att framhålla att man måste använda högkvalitetsindikatorerna som referens för kvalitetsprodukter. I nuläget är det fortfarande många konsumenter som likställer kvalitet med välkända produkter eller andra produktspecifika egenskaper. Det finns också konsumenter som utgår från att en produkt från ett ekologiskt jordbruk självfallet också håller mycket hög social och miljömässig standard, vilket inte nödvändigtvis alltid är fallet.

8.3   Endast genom ett samspel mellan dessa faktorer, där utbud och efterfrågan möts, är det möjligt att övervinna motsättningen mellan etiska övertygelser och faktiskt beteende hos såväl konsumenter som producenter.

8.4   Avslutningsvis föreslår EESK att man genomför en konsekvensanalys för att kartlägga de fördelar och nackdelar som införandet av de föreslagna åtgärderna får för EU:s jordbruksmodell.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Av en Eurobarometer-undersökning som offentliggjordes i juli 2009 framgår tydligt att fyra av fem EU-invånare hävdar att de tar hänsyn till miljökonsekvenserna av de produkter de köper, och att de flesta är positiva till införande av åtgärder för att förbättra produkternas miljöprestanda.

1

(2)  Inköpsbeluten styrs även av produktens inneboende egenskaper, exempelvis utseende, prestige, näringsvärde, etc., och av konsumentens egen situation (den tid man har till förfogande, närhet, etc.).

2

(3)  I ett vidare perspektiv, dvs. inklusive potentiella kunder, innebär det att åtgärden också bör riktas till skolbarn, och att man alltså utvidgar konsumentutbildningen till att även omfatta dem.

3

(4)  Kommissionens meddelande KOM(2009) 591 slutlig – ”En bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja i Europa”.

4

(5)  Dessa förslag ska betraktas som exempel och visar olika typer av indikatorer för olika aspekter av övergripande kvalitet. Beroende på produkttyp och bearbetningsgrad kan det vara nödvändigt att fastställa specifika indikatorer.

5

(6)  www.tracefood.org eller www.foodtraceability.eu.

6

(7)  QR-koden (Quick Reference) är en streckkod eller grafisk matris som lagrar uppgifter och som gör det möjligt att via en mobil anordning med kamera eller webbkamera avläsa koden och den information den innehåller.

7

(8)  Såsom anges i artikel 6 i förslaget till omarbetning av förordningen om EU:s miljömärke (Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 2 april 2009 om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ett miljömärkesprogram för gemenskapen (KOM(2008)0401 – C6-0279/2008 – 2008/0152(COD)).

8

(9)  Meddelande om en kvalitetspolitik för jordbruksprodukter (KOM(2009) 234 slutlig).

9

(10)  EUT C 218, 11.9.2009.

10

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/11 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/11

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Det civila samhällets roll i förbindelserna mellan EU och Montenegro”

2011/C 18/03

Föredragande: Vladimíra DRBALOVÁ

I ett brev av den 14 juli 2009 bad kommissionens ledamöter Margot Wallström och Olli Rehn Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett förberedande yttrande om

”Det civila samhällets roll i förbindelserna mellan EU och Montenegro”.

Facksektionen för yttre förbindelser, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 12 april 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 101 röster för och 6 nedlagda röster:

1.   Rekommendationer för att öka yttrandets betydelse för både Montenegro och EU-institutionerna:

Till Montenegros parlament:

| 1.1 | Förfarandet för att utse företrädare för icke-statliga organisationer till det nationella rådet för europeisk integration (1) bör fastställas genom ett parlamentsbeslut och baseras på tydliga kriterier vad gäller trovärdighet och legitimitet hos organisationer med erfarenhet av EU-frågor. |
| --- | --- |

1.1

Förfarandet för att utse företrädare för icke-statliga organisationer till det nationella rådet för europeisk integration (1) bör fastställas genom ett parlamentsbeslut och baseras på tydliga kriterier vad gäller trovärdighet och legitimitet hos organisationer med erfarenhet av EU-frågor.

| 1.2 | Lagen om volontärer som ännu inte antagits bör avspegla de icke-statliga organisationernas synpunkter. |
| --- | --- |

1.2

Lagen om volontärer som ännu inte antagits bör avspegla de icke-statliga organisationernas synpunkter.

Till Montenegros regering:

| 1.3 | Kampen mot korruption bör trappas upp i enlighet med rekommendationen i kommissionens framstegsrapport. Korruptionen är fortfarande allmänt utbredd på många områden och fortsätter att utgöra ett mycket allvarligt problem. |
| --- | --- |

1.3

Kampen mot korruption bör trappas upp i enlighet med rekommendationen i kommissionens framstegsrapport. Korruptionen är fortfarande allmänt utbredd på många områden och fortsätter att utgöra ett mycket allvarligt problem.

| 1.4 | Genomförandet av den nationella strategi som antagits för samarbetet mellan regeringen i Montenegro och icke-statliga organisationer bör intensifieras. Tydliga mekanismer bör inrättas för att de icke-statliga organisationerna verkligen ska finnas representerade inom olika organ i den gällande förordningens anda, i synnerhet i det planerade rådet för samarbete med icke-statliga organisationer, där företrädarna för icke-statliga organisationer inte borde väljas av regeringen utan enbart kontrolleras utifrån behörighetskriterier. |
| --- | --- |

1.4

Genomförandet av den nationella strategi som antagits för samarbetet mellan regeringen i Montenegro och icke-statliga organisationer bör intensifieras. Tydliga mekanismer bör inrättas för att de icke-statliga organisationerna verkligen ska finnas representerade inom olika organ i den gällande förordningens anda, i synnerhet i det planerade rådet för samarbete med icke-statliga organisationer, där företrädarna för icke-statliga organisationer inte borde väljas av regeringen utan enbart kontrolleras utifrån behörighetskriterier.

| 1.5 | Den befintliga byrån för samarbete med icke-statliga organisationer har mycket begränsade personalresurser och tekniska resurser när det gäller att ge organisationerna tillräckligt stöd och för att se till att de icke-statliga organisationerna vidareutvecklas i Montenegro. Planerna på att inrätta ett statligt råd för icke-statliga organisationer, med verkliga företrädare för icke-statliga organisationer, måste prioriteras. |
| --- | --- |

1.5

Den befintliga byrån för samarbete med icke-statliga organisationer har mycket begränsade personalresurser och tekniska resurser när det gäller att ge organisationerna tillräckligt stöd och för att se till att de icke-statliga organisationerna vidareutvecklas i Montenegro. Planerna på att inrätta ett statligt råd för icke-statliga organisationer, med verkliga företrädare för icke-statliga organisationer, måste prioriteras.

| 1.6 | Skattelagstiftningen borde vara tydligt utformad för icke-statliga organisationer och kompletterande lagstiftning bör införas vid behov. Icke-statliga organisationer borde på ett mer effektivt sätt delta i offentliga debatter om lagförslag i syfte att bidra till processen med att anpassa Montenegros lagstiftning till EU:s normer och bästa praxis. Samma sak gäller uppdateringarna av den nationella integrationsplanen och programplaneringen av instrumentet för stöd inför anslutningen. |
| --- | --- |

1.6

Skattelagstiftningen borde vara tydligt utformad för icke-statliga organisationer och kompletterande lagstiftning bör införas vid behov. Icke-statliga organisationer borde på ett mer effektivt sätt delta i offentliga debatter om lagförslag i syfte att bidra till processen med att anpassa Montenegros lagstiftning till EU:s normer och bästa praxis. Samma sak gäller uppdateringarna av den nationella integrationsplanen och programplaneringen av instrumentet för stöd inför anslutningen.

| 1.7 | Registret över icke-statliga organisationer borde uppdateras och offentliggöras på den behöriga myndighetens webbplats så att exakta uppgifter redovisas om antalet organisationer och så att man kommer till rätta med manipulationerna på detta område. Samtliga icke-statliga organisationer borde regelbundet publicera sina redogörande och ekonomiska rapporter för att på så sätt bidra till att öka öppenheten och insynen i samhället i stort och öka sin egen trovärdighet. En lämplig rättslig grund måste antas, det vill säga lagstiftning om företagsverksamhet som rör jordbruk, fiske och andra områden med egenföretagare, och rätten att bli medlem i en fackförening bör utvidgas till att omfatta alla, inte bara arbetstagare. |
| --- | --- |

1.7

Registret över icke-statliga organisationer borde uppdateras och offentliggöras på den behöriga myndighetens webbplats så att exakta uppgifter redovisas om antalet organisationer och så att man kommer till rätta med manipulationerna på detta område. Samtliga icke-statliga organisationer borde regelbundet publicera sina redogörande och ekonomiska rapporter för att på så sätt bidra till att öka öppenheten och insynen i samhället i stort och öka sin egen trovärdighet. En lämplig rättslig grund måste antas, det vill säga lagstiftning om företagsverksamhet som rör jordbruk, fiske och andra områden med egenföretagare, och rätten att bli medlem i en fackförening bör utvidgas till att omfatta alla, inte bara arbetstagare.

| 1.8 | Lagförslaget om fackföreningarnas representativitet, som ännu inte har antagits, måste skapa en lagstiftningsram där tydliga och icke-diskriminerande kriterier fastställs för representativitet vad gäller fackföreningsorganisationer och främja ett brett utbud av fackföreningar i landet. Lagen borde också innehålla detaljerade kriterier för arbetsgivarorganisationers representativitet på samma sätt som för fackföreningar. |
| --- | --- |

1.8

Lagförslaget om fackföreningarnas representativitet, som ännu inte har antagits, måste skapa en lagstiftningsram där tydliga och icke-diskriminerande kriterier fastställs för representativitet vad gäller fackföreningsorganisationer och främja ett brett utbud av fackföreningar i landet. Lagen borde också innehålla detaljerade kriterier för arbetsgivarorganisationers representativitet på samma sätt som för fackföreningar.

| 1.9 | Det sociala rådets potential måste utnyttjas fullt ut, och rådet bör användas som ett effektivt verktyg för samråd med och information till arbetsmarknadsparterna i syfte att diskutera alla relevanta ekonomiska och sociala frågor. |
| --- | --- |

1.9

Det sociala rådets potential måste utnyttjas fullt ut, och rådet bör användas som ett effektivt verktyg för samråd med och information till arbetsmarknadsparterna i syfte att diskutera alla relevanta ekonomiska och sociala frågor.

| 1.10 | Företrädare för arbetsmarknadsparterna måste ingå i den statliga kommissionen för EU-integration, och dessa bör gradvis involveras i processen för att integrera landet i EU. |
| --- | --- |

1.10

Företrädare för arbetsmarknadsparterna måste ingå i den statliga kommissionen för EU-integration, och dessa bör gradvis involveras i processen för att integrera landet i EU.

Europeiska kommissionen:

| 1.11 | Nya indikatorer bör tillämpas i övervakningsprocessen – en för utvecklingen av det civila samhället och en för den sociala dialogen – i syfte att se till att det civila samhället på ett bättre och mer effektivt sätt är delaktigt i anslutningsprocessen. |
| --- | --- |

1.11

Nya indikatorer bör tillämpas i övervakningsprocessen – en för utvecklingen av det civila samhället och en för den sociala dialogen – i syfte att se till att det civila samhället på ett bättre och mer effektivt sätt är delaktigt i anslutningsprocessen.

| 1.12 | Kommissionen bör även fortsättningsvis stödja partnerskap med det civila samhället och kapacitetsutveckling samt låta det civila samhället delta i programplaneringen för instrumentet för stöd inför anslutningen samt främja inrättandet av en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro så snart Montenegro har fått status som kandidatland. |
| --- | --- |

1.12

Kommissionen bör även fortsättningsvis stödja partnerskap med det civila samhället och kapacitetsutveckling samt låta det civila samhället delta i programplaneringen för instrumentet för stöd inför anslutningen samt främja inrättandet av en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro så snart Montenegro har fått status som kandidatland.

EESK:

| 1.13 | Kommittén ska fortsätta att samarbeta med det organiserade civila samhället i Montenegro, tillhandahålla stöd i anslutningsprocessen och vidta konkreta åtgärder för att inrätta en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro. |
| --- | --- |

1.13

Kommittén ska fortsätta att samarbeta med det organiserade civila samhället i Montenegro, tillhandahålla stöd i anslutningsprocessen och vidta konkreta åtgärder för att inrätta en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro.

2.   Viktiga fakta och siffror om Montenegro

| 2.1 | I samband med federationen Jugoslaviens upplösning efter 1989 hamnade Montenegro i en utsatt situation. Mellan 1991 och 1992 bröt sig Slovenien, Kroatien, Bosnien och Hercegovina samt f.d. jugoslaviska republiken Makedonien alla loss från Jugoslavien. Den 27 april 1992 gick Serbien och Montenegro samman och antog konstitutionen för Förbundsrepubliken Jugoslavien i Belgrad. Även om Montenegro på så sätt bekräftade sina politiska band till Serbien kom en distinkt montenegrinsk identitetskänsla att växa sig allt starkare. Den 4 februari 2003 antogs den konstitutionella stadgan för Statsförbundet Serbien och Montenegro. |
| --- | --- |

2.1

I samband med federationen Jugoslaviens upplösning efter 1989 hamnade Montenegro i en utsatt situation. Mellan 1991 och 1992 bröt sig Slovenien, Kroatien, Bosnien och Hercegovina samt f.d. jugoslaviska republiken Makedonien alla loss från Jugoslavien. Den 27 april 1992 gick Serbien och Montenegro samman och antog konstitutionen för Förbundsrepubliken Jugoslavien i Belgrad. Även om Montenegro på så sätt bekräftade sina politiska band till Serbien kom en distinkt montenegrinsk identitetskänsla att växa sig allt starkare. Den 4 februari 2003 antogs den konstitutionella stadgan för Statsförbundet Serbien och Montenegro.

| 2.2 | Republiken Montenegro röstade den 21 maj 2006 ja i en folkomröstning om självständighet och förklarade sig självständigt den 3 juni. |
| --- | --- |

2.2

Republiken Montenegro röstade den 21 maj 2006 ja i en folkomröstning om självständighet och förklarade sig självständigt den 3 juni.

| 2.3 | Det är det minsta landet på västra Balkan med en yta på 13 812 km2 och en folkmängd på 620 145 invånare, vilket också påverkar landets position i det större regionala geostrategiska och politiska sammanhanget. |
| --- | --- |

2.3

Det är det minsta landet på västra Balkan med en yta på 13 812 km2 och en folkmängd på 620 145 invånare, vilket också påverkar landets position i det större regionala geostrategiska och politiska sammanhanget.

| 2.4 | Samhällets multietniska karaktär har alltid betraktats som en av dess främsta tillgångar. Majoriteten utgörs av montenegriner (43,16 %), följda av serber (31,99 %), bosnier (7,77 %), albaner (5,03 %), muslimer (2) (3,97 %) och kroater (1,10 %). |
| --- | --- |

2.4

Samhällets multietniska karaktär har alltid betraktats som en av dess främsta tillgångar. Majoriteten utgörs av montenegriner (43,16 %), följda av serber (31,99 %), bosnier (7,77 %), albaner (5,03 %), muslimer (2) (3,97 %) och kroater (1,10 %).

| 2.5 | År 2008 (3) låg BNP per invånare på 4 908 euro (43 % av genomsnittet i EU) och arbetslösheten på 16,8 %. Den genomsnittliga nettolönen var 416 (4) euro, men 12,2 % av invånarna hade mindre än 116 euro att leva på per månad, och 4,7 % levde i extrem fattigdom. Konsumentprisinflationen låg 2008 på 9 %. Statsskulden uppgick 2009 till 1 071,1 miljoner euro, vilket motsvarade 34,7 % av BNP (5), medan den inhemska skulden låg på 426 miljoner euro (13,8 %) och utlandsskulden på 645,2 miljoner euro (20,9 %). Andelen läs- och skrivkunniga vuxna var 97,5 %. |
| --- | --- |

2.5

År 2008 (3) låg BNP per invånare på 4 908 euro (43 % av genomsnittet i EU) och arbetslösheten på 16,8 %. Den genomsnittliga nettolönen var 416 (4) euro, men 12,2 % av invånarna hade mindre än 116 euro att leva på per månad, och 4,7 % levde i extrem fattigdom. Konsumentprisinflationen låg 2008 på 9 %. Statsskulden uppgick 2009 till 1 071,1 miljoner euro, vilket motsvarade 34,7 % av BNP (5), medan den inhemska skulden låg på 426 miljoner euro (13,8 %) och utlandsskulden på 645,2 miljoner euro (20,9 %). Andelen läs- och skrivkunniga vuxna var 97,5 %.

3.   Förbindelserna mellan EU och Montenegro

| 3.1 | I dag är den viktigaste utmaningen för Montenegro att bygga upp staten och institutionerna, att uppfylla de standarder och kriterier som EU satt upp och därmed inrätta ett funktionellt rättsstatssystem där alla samhällsgrupper inkluderas fullt ut. Dessa utmaningar utgör delar av samma process och påverkar varandra i stor utsträckning. De måste därför ses mot bakgrund av detta samspel. |
| --- | --- |

3.1

I dag är den viktigaste utmaningen för Montenegro att bygga upp staten och institutionerna, att uppfylla de standarder och kriterier som EU satt upp och därmed inrätta ett funktionellt rättsstatssystem där alla samhällsgrupper inkluderas fullt ut. Dessa utmaningar utgör delar av samma process och påverkar varandra i stor utsträckning. De måste därför ses mot bakgrund av detta samspel.

| 3.2 | Förbindelserna mellan EU och Montenegro baseras på stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater och Montenegro och interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor som undertecknades i oktober 2007. Montenegro har gjort framsteg när det gäller att genomföra det europeiska partnerskapet. |
| --- | --- |

3.2

Förbindelserna mellan EU och Montenegro baseras på stabiliserings- och associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater och Montenegro och interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor som undertecknades i oktober 2007. Montenegro har gjort framsteg när det gäller att genomföra det europeiska partnerskapet.

| 3.3 | Montenegro mottar sedan 2007 ekonomiskt stöd inför anslutningen inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA). Detta stöd administreras av EU:s nya delegation i Podgorica. För IPA-komponenterna I och II mottog Montenegro år 2007 31,4 miljoner euro, år 2008 32,6 miljoner euro och år 2009 33,3 miljoner euro. |
| --- | --- |

3.3

Montenegro mottar sedan 2007 ekonomiskt stöd inför anslutningen inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA). Detta stöd administreras av EU:s nya delegation i Podgorica. För IPA-komponenterna I och II mottog Montenegro år 2007 31,4 miljoner euro, år 2008 32,6 miljoner euro och år 2009 33,3 miljoner euro.

| 3.4 | Regionalt samarbete och goda grannförbindelser är ett viktigt led i närmandet till EU. Montenegro deltar i arbetet med regionala initiativ, bland annat sydösteuropeiska samarbetsprocessen (SEECP), där landet kommer att inneha ordförandeskapet 2010–2011, och det regionala samarbetsrådet, som har ersatt stabilitetspakten för sydöstra Europa och som syftar till att skapa en ram med mer regionalt ansvar. Montenegro var 2009 ordförandeland i Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) och deltar också i fördraget om energigemenskapen och avtalet om det gemensamma europeiska luftrummet. |
| --- | --- |

3.4

Regionalt samarbete och goda grannförbindelser är ett viktigt led i närmandet till EU. Montenegro deltar i arbetet med regionala initiativ, bland annat sydösteuropeiska samarbetsprocessen (SEECP), där landet kommer att inneha ordförandeskapet 2010–2011, och det regionala samarbetsrådet, som har ersatt stabilitetspakten för sydöstra Europa och som syftar till att skapa en ram med mer regionalt ansvar. Montenegro var 2009 ordförandeland i Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) och deltar också i fördraget om energigemenskapen och avtalet om det gemensamma europeiska luftrummet.

| 3.5 | Montenegro har fortsatt att utveckla goda bilaterala förbindelser med grannländerna och EU-medlemsstaterna. Samarbetet med grannländerna har särskilt utvecklats vad gäller gränsöverskridande samarbete (fyra program för gränsöverskridande samarbete med Bosnien och Hercegovina, Albanien, Serbien respektive Kroatien), vetenskap och teknik (Albanien), skydd av minoriteter (Kroatien) och dubbelt medborgarskap (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien). Förbindelserna till Serbien påverkas fortfarande av Montenegros beslut att erkänna Kosovos självständighet (6). Förbindelserna med Turkiet är fortfarande goda. Avtal har undertecknats om frihandel och bilateralt försvarssamarbete. De bilaterala förbindelserna med Italien, som är Montenegros viktigaste handelspartner från EU, har utvecklats ytterligare. Montenegros viktigaste handelspartner i regionen är fortfarande Serbien, som står för en tredjedel av all Montenegros handel. |
| --- | --- |

3.5

Montenegro har fortsatt att utveckla goda bilaterala förbindelser med grannländerna och EU-medlemsstaterna. Samarbetet med grannländerna har särskilt utvecklats vad gäller gränsöverskridande samarbete (fyra program för gränsöverskridande samarbete med Bosnien och Hercegovina, Albanien, Serbien respektive Kroatien), vetenskap och teknik (Albanien), skydd av minoriteter (Kroatien) och dubbelt medborgarskap (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien). Förbindelserna till Serbien påverkas fortfarande av Montenegros beslut att erkänna Kosovos självständighet (6). Förbindelserna med Turkiet är fortfarande goda. Avtal har undertecknats om frihandel och bilateralt försvarssamarbete. De bilaterala förbindelserna med Italien, som är Montenegros viktigaste handelspartner från EU, har utvecklats ytterligare. Montenegros viktigaste handelspartner i regionen är fortfarande Serbien, som står för en tredjedel av all Montenegros handel.

| 3.6 | När det gäller Montenegros position på den internationella arenan går landet ständigt framåt. Det har blivit medlem i Förenta nationerna, OSSE, IMF, Europarådet och ett antal andra regionala och internationella organisationer. Regeringen har förklarat att ett EU-medlemskap är det slutliga målet, och det finns ett överväldigande stöd hos allmänheten för detta (7). |
| --- | --- |

3.6

När det gäller Montenegros position på den internationella arenan går landet ständigt framåt. Det har blivit medlem i Förenta nationerna, OSSE, IMF, Europarådet och ett antal andra regionala och internationella organisationer. Regeringen har förklarat att ett EU-medlemskap är det slutliga målet, och det finns ett överväldigande stöd hos allmänheten för detta (7).

| 3.7 | I framstegsrapporten för Montenegro 2009
   (8) beskrivs förbindelserna mellan Montenegro och Europeiska unionen och de framsteg som Montenegro gjort när det gäller att uppfylla de politiska kriterier som angavs i Köpenhamn. Den ekonomiska situationen i Montenegro analyseras också liksom landets förmåga att tillämpa EU-standarder, dvs. att gradvis anpassa lagstiftning och politik till EU:s regelverk. Den tar också upp samtliga åtgärder som landet vidtagit för att hantera den finansiella och ekonomiska krisen. |
| --- | --- |

3.7

I framstegsrapporten för Montenegro 2009
   (8) beskrivs förbindelserna mellan Montenegro och Europeiska unionen och de framsteg som Montenegro gjort när det gäller att uppfylla de politiska kriterier som angavs i Köpenhamn. Den ekonomiska situationen i Montenegro analyseras också liksom landets förmåga att tillämpa EU-standarder, dvs. att gradvis anpassa lagstiftning och politik till EU:s regelverk. Den tar också upp samtliga åtgärder som landet vidtagit för att hantera den finansiella och ekonomiska krisen.

| 3.8 | Även om rapporten lyfter fram viktiga framsteg som gjorts på många områden återstår stora utmaningar för Montenegros offentliga förvaltning, rättsväsendet och vad gäller strategier för korruptionsbekämpning. |
| --- | --- |

3.8

Även om rapporten lyfter fram viktiga framsteg som gjorts på många områden återstår stora utmaningar för Montenegros offentliga förvaltning, rättsväsendet och vad gäller strategier för korruptionsbekämpning.

| 3.9 | Regeringen har ytterligare effektiviserat sina insatser för europeisk integration genom att hålla en särskilt snabb takt när det gäller att anta ny lagstiftning. Man måste dock skilja mellan å ena sidan utarbetandet och antagandet av ny lagstiftning, vilket huvudsakligen sker inom en rimlig tid och i de flesta fall med god kvalitet, och å andra sidan genomförandet, där det ofta saknas resurser eller politisk vilja. |
| --- | --- |

3.9

Regeringen har ytterligare effektiviserat sina insatser för europeisk integration genom att hålla en särskilt snabb takt när det gäller att anta ny lagstiftning. Man måste dock skilja mellan å ena sidan utarbetandet och antagandet av ny lagstiftning, vilket huvudsakligen sker inom en rimlig tid och i de flesta fall med god kvalitet, och å andra sidan genomförandet, där det ofta saknas resurser eller politisk vilja.

| 3.10 | Liberalisering av viseringsbestämmelserna har varit huvudfrågan under 2009: Europeiska kommissionen föreslog den 15 juli att liberalisera systemet om Montenegro uppfyllde villkoren i färdplanen. Den 30 november 2009 enades EU-medlemsstaternas inrikesministrar formellt om att från och med den 19 december 2009 avskaffa visumkravet för medborgare i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro när de reser in i Schengenområdet. |
| --- | --- |

3.10

Liberalisering av viseringsbestämmelserna har varit huvudfrågan under 2009: Europeiska kommissionen föreslog den 15 juli att liberalisera systemet om Montenegro uppfyllde villkoren i färdplanen. Den 30 november 2009 enades EU-medlemsstaternas inrikesministrar formellt om att från och med den 19 december 2009 avskaffa visumkravet för medborgare i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro när de reser in i Schengenområdet.

| 3.11 | När det gäller de ekonomiska kriterierna har det inhemska samförståndet när det gäller grunderna för den ekonomiska politiken upprätthållits. Marknadsmekanismens funktion hotades genom omfattande förskjutningar i bytesbalansen och den finansiella sektorn. De offentliga finanserna utsattes för ett ökat tryck under 2009. Den makroekonomiska politiken har i stor utsträckning styrts av finanskrisen. Fokus har legat på att bedriva en mer återhållsam finanspolitik och påskynda strukturella reformer. |
| --- | --- |

3.11

När det gäller de ekonomiska kriterierna har det inhemska samförståndet när det gäller grunderna för den ekonomiska politiken upprätthållits. Marknadsmekanismens funktion hotades genom omfattande förskjutningar i bytesbalansen och den finansiella sektorn. De offentliga finanserna utsattes för ett ökat tryck under 2009. Den makroekonomiska politiken har i stor utsträckning styrts av finanskrisen. Fokus har legat på att bedriva en mer återhållsam finanspolitik och påskynda strukturella reformer.

4.   Det civila samhället
   (9)
  i ett nytt socioekonomiskt sammanhang

4.1   Inledande kommentarer

| 4.1.1 | Det civila samhället i Montenegro har generellt sett inga starka historiska rötter eller traditioner
   (10). Den första ideella organisationen upprättades inte förrän i mitten av 1800-talet och var främst verksam på välgörenhetsområdet. De första fackförbunden och arbetstagarorganisationerna grundades i början av 1900-talet. I samband med att kommunistregimen kom till makten 1945 förbjöds oberoende medborgarorganisationer och de icke-vinstdrivande organisationernas verksamhet begränsades starkt. |
| --- | --- |

4.1.1

Det civila samhället i Montenegro har generellt sett inga starka historiska rötter eller traditioner
   (10). Den första ideella organisationen upprättades inte förrän i mitten av 1800-talet och var främst verksam på välgörenhetsområdet. De första fackförbunden och arbetstagarorganisationerna grundades i början av 1900-talet. I samband med att kommunistregimen kom till makten 1945 förbjöds oberoende medborgarorganisationer och de icke-vinstdrivande organisationernas verksamhet begränsades starkt.

| 4.1.2 | Det civila samhället och de icke-statliga organisationerna är i Montenegros fall synonyma begrepp – de icke-statliga organisationerna utgör en del av det civila samhället som, enligt den metod som tagits fram av Civicus (11), omfattar ytterligare 19 beståndsdelar. Även om vi försöker tillämpa bredare kategorier är det ändå nödvändigt att erkänna att det civila samhället också representeras genom religiösa samfund, fackförbund, media, branschorganisationer, stiftelser, sociala rörelser etc. I den montenegrinska allmänhetens ögon är dock icke-statliga organisationer identiska med det civila samhället. Detta motsvarar i hög grad de icke-statliga organisationernas verkliga bidrag till fastställandet av principer för ett öppet civilt samhälle och en sund maktbalans, men det pekar också på oroväckande låga nivåer av socialt engagemang, potential och initiativ inom andra delar av det civila samhället. |
| --- | --- |

4.1.2

Det civila samhället och de icke-statliga organisationerna är i Montenegros fall synonyma begrepp – de icke-statliga organisationerna utgör en del av det civila samhället som, enligt den metod som tagits fram av Civicus (11), omfattar ytterligare 19 beståndsdelar. Även om vi försöker tillämpa bredare kategorier är det ändå nödvändigt att erkänna att det civila samhället också representeras genom religiösa samfund, fackförbund, media, branschorganisationer, stiftelser, sociala rörelser etc. I den montenegrinska allmänhetens ögon är dock icke-statliga organisationer identiska med det civila samhället. Detta motsvarar i hög grad de icke-statliga organisationernas verkliga bidrag till fastställandet av principer för ett öppet civilt samhälle och en sund maktbalans, men det pekar också på oroväckande låga nivåer av socialt engagemang, potential och initiativ inom andra delar av det civila samhället.

4.2   Intressegrupper i Montenegro

| 4.2.1 | Det finns en stabil rättslig ram för de icke-statliga organisationernas verksamhet – Upprättandet av icke-statliga organisationer baseras på den konstitutionella mötesfriheten (12) och beskrivs närmare i lagen om icke-statliga organisationer (13) liksom i ett antal andra rättsakter. Det finns dock fortfarande vissa aspekter av de icke-statliga organisationernas verksamhet som inte är tydligt definierade, särskilt vad gäller skattesystemet, och det finns fortfarande utrymme för förbättringar. Dessutom erkänns inte statusen som företrädare för icke-statliga organisationer i det lagförslag om volontärarbete som regeringen antog den 14 januari 2010, vilket gör att hela grundidén för denna lag kan ifrågasättas. |
| --- | --- |

4.2.1

Det finns en stabil rättslig ram för de icke-statliga organisationernas verksamhet – Upprättandet av icke-statliga organisationer baseras på den konstitutionella mötesfriheten (12) och beskrivs närmare i lagen om icke-statliga organisationer (13) liksom i ett antal andra rättsakter. Det finns dock fortfarande vissa aspekter av de icke-statliga organisationernas verksamhet som inte är tydligt definierade, särskilt vad gäller skattesystemet, och det finns fortfarande utrymme för förbättringar. Dessutom erkänns inte statusen som företrädare för icke-statliga organisationer i det lagförslag om volontärarbete som regeringen antog den 14 januari 2010, vilket gör att hela grundidén för denna lag kan ifrågasättas.

| 4.2.2 | Registrering av icke-statliga organisationer – Förfarandet är enkelt, vilket under vissa perioder har lett till att ett stort antal organisationer registrerats. Registret fördes fram till 2006 av justitieministeriet då det, i samband med att befogenheterna inom regeringen förändrades, flyttades över till ministeriet för inrikesfrågor och offentlig förvaltning. Den ungefärliga siffra på 4 500 registrerade icke-statliga organisationer som ofta anges i offentliga sammanhang är inte tillförlitlig, eftersom registret inte sköts ordentligt. Detta innebär att nya organisationer läggs till medan sådana som har försvunnit inte stryks från det totala antal som anges. Regeringen har meddelat att man snart kommer att införa en programvara som kommer att lösa dessa kontroversiella problem. Dessutom står branschorganisationer som jordbrukar- och fiskarorganisationer också registrerade som icke-statliga organisationer, eftersom det inte finns någon annan rättslig grund eller form för deras verksamhet. |
| --- | --- |

4.2.2

Registrering av icke-statliga organisationer – Förfarandet är enkelt, vilket under vissa perioder har lett till att ett stort antal organisationer registrerats. Registret fördes fram till 2006 av justitieministeriet då det, i samband med att befogenheterna inom regeringen förändrades, flyttades över till ministeriet för inrikesfrågor och offentlig förvaltning. Den ungefärliga siffra på 4 500 registrerade icke-statliga organisationer som ofta anges i offentliga sammanhang är inte tillförlitlig, eftersom registret inte sköts ordentligt. Detta innebär att nya organisationer läggs till medan sådana som har försvunnit inte stryks från det totala antal som anges. Regeringen har meddelat att man snart kommer att införa en programvara som kommer att lösa dessa kontroversiella problem. Dessutom står branschorganisationer som jordbrukar- och fiskarorganisationer också registrerade som icke-statliga organisationer, eftersom det inte finns någon annan rättslig grund eller form för deras verksamhet.

| 4.2.3 | Offentlig finansiering – Icke-statliga organisationer har under många år arbetat för att få tillgång till offentlig finansiering, och detta har resulterat i att det i dag formellt finns relativt omfattande medel tillgängliga för icke-statliga organisationer på lokal nivå (i budgeten för lokala myndigheter, cirka 883 900 euro (14)) och på nationell nivå (via parlamentsutskottet för tilldelning av medel till icke-statliga organisationer, cirka 200 000 (15) euro, och via utskottet för fördelning av en del av lotteriintäkterna, cirka 3 440 000 euro (16)). Vissa ministerier har också avsatt särskilda medel för organisationer inom deras respektive områden (17). Sammantaget skulle dessa medel kunna bidra stort till utvecklingen av det civila samhället. På grund av att den största andelen av finansieringen går till ett begränsat antal områden där icke-statliga organisationer är verksamma, särskilt via den största fonden för lotteriintäkter (18), och genom att det generellt sett saknas insyn i utskottets arbete samt att utskottet gjort sig skyldigt till allvarliga fel vid fördelningen av medlen (19) når dessa medel i praktiken emellertid inte de flesta av de aktiva och verkliga icke-statliga organisationerna eller de program som syftar till att öka demokratin i samhället. Förordningen om tilldelningen av dessa medel utarbetades av en arbetsgrupp bestående av regeringstjänstemän och företrädare för icke-statliga organisationer och antogs av regeringen 2008. Förordningen utgör en stabil ram, men tillämpningen är fortfarande föremål för mycket manipulation, vilket är djupt oroande (20). En ny sektorsövergripande grupp kommer att inrättas 2010 för att ta fram nya förordningar i ett försök att komma till rätta med dessa problem. |
| --- | --- |

4.2.3

Offentlig finansiering – Icke-statliga organisationer har under många år arbetat för att få tillgång till offentlig finansiering, och detta har resulterat i att det i dag formellt finns relativt omfattande medel tillgängliga för icke-statliga organisationer på lokal nivå (i budgeten för lokala myndigheter, cirka 883 900 euro (14)) och på nationell nivå (via parlamentsutskottet för tilldelning av medel till icke-statliga organisationer, cirka 200 000 (15) euro, och via utskottet för fördelning av en del av lotteriintäkterna, cirka 3 440 000 euro (16)). Vissa ministerier har också avsatt särskilda medel för organisationer inom deras respektive områden (17). Sammantaget skulle dessa medel kunna bidra stort till utvecklingen av det civila samhället. På grund av att den största andelen av finansieringen går till ett begränsat antal områden där icke-statliga organisationer är verksamma, särskilt via den största fonden för lotteriintäkter (18), och genom att det generellt sett saknas insyn i utskottets arbete samt att utskottet gjort sig skyldigt till allvarliga fel vid fördelningen av medlen (19) når dessa medel i praktiken emellertid inte de flesta av de aktiva och verkliga icke-statliga organisationerna eller de program som syftar till att öka demokratin i samhället. Förordningen om tilldelningen av dessa medel utarbetades av en arbetsgrupp bestående av regeringstjänstemän och företrädare för icke-statliga organisationer och antogs av regeringen 2008. Förordningen utgör en stabil ram, men tillämpningen är fortfarande föremål för mycket manipulation, vilket är djupt oroande (20). En ny sektorsövergripande grupp kommer att inrättas 2010 för att ta fram nya förordningar i ett försök att komma till rätta med dessa problem.

| 4.2.4 | Internationella finansieringskällor – De icke-statliga organisationerna i Montenegro har framför allt kunnat bedriva sin verksamhet genom stöd från internationella biståndsgivare. Denna finansiering har under senare tid blivit problematisk på grund av att många bilaterala givare har dragit sig tillbaka i linje med sina egna prioriteringar och att USA:s stöd har minskat drastiskt. Detta har lett till att sektorn för icke-statliga organisationer har blivit beroende av EU-medel, för vilka förfarandena är relativt komplicerade. Detta leder redan nu till en situation där endast de största organisationerna kommer att överleva och utvecklas medan andra kommer att begränsas i sin verksamhet och utveckling. |
| --- | --- |

4.2.4

Internationella finansieringskällor – De icke-statliga organisationerna i Montenegro har framför allt kunnat bedriva sin verksamhet genom stöd från internationella biståndsgivare. Denna finansiering har under senare tid blivit problematisk på grund av att många bilaterala givare har dragit sig tillbaka i linje med sina egna prioriteringar och att USA:s stöd har minskat drastiskt. Detta har lett till att sektorn för icke-statliga organisationer har blivit beroende av EU-medel, för vilka förfarandena är relativt komplicerade. Detta leder redan nu till en situation där endast de största organisationerna kommer att överleva och utvecklas medan andra kommer att begränsas i sin verksamhet och utveckling.

| 4.2.5 | Kapacitetsuppbyggnad inom icke-statliga organisationer – Icke-statliga organisationer har en hög personalomsättning och bristande tillgång till institutionella bidrag, vilket är en begränsande faktor även för utvecklade icke-statliga organisationer. CRNVO (21) erbjöd tidigare ett stort antal program för kapacitetsuppbyggnad, men i och med att de givare som stött dessa verksamheter dragit sig tillbaka har organisationens kvantitativa utbud påverkats i mycket stor utsträckning. Nya EU-finansierade tekniska stödåtgärder till det civila samhällets organisationer på västra Balkan (22) håller för närvarande på att utvecklas. Generellt sett behövs program för kontinuerlig kapacitetsuppbyggnad och utveckling av specifika kunskaper och färdigheter inom olika områden samt institutionella bidrag som syftar till att främja individuell kapacitetsuppbyggnad. Dessutom bör icke-statliga organisationer satsa mer på ämnesinriktade frågor via de tillfälliga eller mer permanenta plattformarna och nätverken för att på så sätt göra sin verksamhet effektivare och få större genomslagskraft bland intressenter. |
| --- | --- |

4.2.5

Kapacitetsuppbyggnad inom icke-statliga organisationer – Icke-statliga organisationer har en hög personalomsättning och bristande tillgång till institutionella bidrag, vilket är en begränsande faktor även för utvecklade icke-statliga organisationer. CRNVO (21) erbjöd tidigare ett stort antal program för kapacitetsuppbyggnad, men i och med att de givare som stött dessa verksamheter dragit sig tillbaka har organisationens kvantitativa utbud påverkats i mycket stor utsträckning. Nya EU-finansierade tekniska stödåtgärder till det civila samhällets organisationer på västra Balkan (22) håller för närvarande på att utvecklas. Generellt sett behövs program för kontinuerlig kapacitetsuppbyggnad och utveckling av specifika kunskaper och färdigheter inom olika områden samt institutionella bidrag som syftar till att främja individuell kapacitetsuppbyggnad. Dessutom bör icke-statliga organisationer satsa mer på ämnesinriktade frågor via de tillfälliga eller mer permanenta plattformarna och nätverken för att på så sätt göra sin verksamhet effektivare och få större genomslagskraft bland intressenter.

| 4.2.6 | Självreglering av icke-statliga organisationer – Inom ramen för ”Mot målet genom samarbete”, en sammanslutning av icke-statliga organisationer och den största i sitt slag med omkring 200 icke-statliga organisationer som medlemmar i Montenegro (23), har ett självreglerande organ inrättats, och en uppförandekodex har tagits fram och godkänts av de flesta större icke-statliga organisationer samt ett antal övriga, som har offentliggjort sina redogörande och ekonomiska rapporter i enlighet med denna uppförandekodex. Detta är avgörande för att öka öppenheten och insynen i de icke-statliga organisationerna och därmed allmänhetens förtroende. |
| --- | --- |

4.2.6

Självreglering av icke-statliga organisationer – Inom ramen för ”Mot målet genom samarbete”, en sammanslutning av icke-statliga organisationer och den största i sitt slag med omkring 200 icke-statliga organisationer som medlemmar i Montenegro (23), har ett självreglerande organ inrättats, och en uppförandekodex har tagits fram och godkänts av de flesta större icke-statliga organisationer samt ett antal övriga, som har offentliggjort sina redogörande och ekonomiska rapporter i enlighet med denna uppförandekodex. Detta är avgörande för att öka öppenheten och insynen i de icke-statliga organisationerna och därmed allmänhetens förtroende.

| 4.2.7 | Representation i de råd som företräder olika samhällsintressen – I linje med ny lagstiftning som föreskriver att alla intressenter ska delta har icke-statliga organisationer fått en rättsligt skyddad ställning i RTCG:s råd (24), rådet för samhällskontroll av polismakten (25), det nationella rådet för EU-integration (26), den nationella kommissionen för kamp mot korruption och organiserad brottslighet, rådet för vård av funktionshindrade, barnomsorgsrådet osv., liksom i vissa organ på lokal nivå. I många av dessa fall har framsteg gjorts efter flera år av målmedvetna insatser från de icke-statliga organisationernas sida, men det nationella rådet för EU-integration är fortfarande ett allvarligt bekymmer vad gäller legitimiteten och legaliteten hos företrädarna för icke-statliga organisationer. |
| --- | --- |

4.2.7

Representation i de råd som företräder olika samhällsintressen – I linje med ny lagstiftning som föreskriver att alla intressenter ska delta har icke-statliga organisationer fått en rättsligt skyddad ställning i RTCG:s råd (24), rådet för samhällskontroll av polismakten (25), det nationella rådet för EU-integration (26), den nationella kommissionen för kamp mot korruption och organiserad brottslighet, rådet för vård av funktionshindrade, barnomsorgsrådet osv., liksom i vissa organ på lokal nivå. I många av dessa fall har framsteg gjorts efter flera år av målmedvetna insatser från de icke-statliga organisationernas sida, men det nationella rådet för EU-integration är fortfarande ett allvarligt bekymmer vad gäller legitimiteten och legaliteten hos företrädarna för icke-statliga organisationer.

| 4.2.8 | Hållbarheten hos de icke-statliga organisationerna i Montenegro – Sektorn för icke-statliga organisationer har en svag tradition och en osäker framtid (27) beroende på en generellt sett outvecklad politisk kultur och kultur för mänskliga rättigheter. Den är starkt beroende av utländskt bistånd och sina egna viktiga förgrundsfigurer, vilket gör sektorn sårbar när personer byts ut eller givare drar sig tillbaka. Vissa steg har tagits inom den största organisationen när det gäller intern omorganisation och strategisk planering samt införande av tjänster som bidrar till budgeten, men detta utgör ingen grundmurad garanti för sektorns allmänna hållbarhet. |
| --- | --- |

4.2.8

Hållbarheten hos de icke-statliga organisationerna i Montenegro – Sektorn för icke-statliga organisationer har en svag tradition och en osäker framtid (27) beroende på en generellt sett outvecklad politisk kultur och kultur för mänskliga rättigheter. Den är starkt beroende av utländskt bistånd och sina egna viktiga förgrundsfigurer, vilket gör sektorn sårbar när personer byts ut eller givare drar sig tillbaka. Vissa steg har tagits inom den största organisationen när det gäller intern omorganisation och strategisk planering samt införande av tjänster som bidrar till budgeten, men detta utgör ingen grundmurad garanti för sektorns allmänna hållbarhet.

4.3   Social dialog och arbetsmarknadsparternas organisationer

| 4.3.1 | I arbetsrättslagen, som antogs 2008 (28), regleras bestämmelserna för kollektivavtal, förfarandet för att ändra de ömsesidiga förbindelserna mellan parterna i kollektivförhandlingar och andra frågor som är viktiga för arbetsgivare och arbetstagare. Ett allmänt kollektivavtal ska slutas mellan den behöriga myndigheten inom den relevanta fackföreningen, arbetsgivarorganisationen och regeringen. |
| --- | --- |

4.3.1

I arbetsrättslagen, som antogs 2008 (28), regleras bestämmelserna för kollektivavtal, förfarandet för att ändra de ömsesidiga förbindelserna mellan parterna i kollektivförhandlingar och andra frågor som är viktiga för arbetsgivare och arbetstagare. Ett allmänt kollektivavtal ska slutas mellan den behöriga myndigheten inom den relevanta fackföreningen, arbetsgivarorganisationen och regeringen.

| 4.3.2 | Arbetsrättslagen innehåller också bestämmelser om arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Arbetsgivare och arbetstagare kan fritt välja att upprätta sina organisationer och bli medlemmar utan att något förhandstillstånd krävs och i enlighet med villkoren i organisationernas stadgor och regler. |
| --- | --- |

4.3.2

Arbetsrättslagen innehåller också bestämmelser om arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Arbetsgivare och arbetstagare kan fritt välja att upprätta sina organisationer och bli medlemmar utan att något förhandstillstånd krävs och i enlighet med villkoren i organisationernas stadgor och regler.

| 4.3.3 | Frihet att organisera ett fackförbund. Arbetstagare garanteras frihet att organisera fackförbund och delta i facklig verksamhet utan att något förhandstillstånd krävs. Fackförbunden är upptagna i registret över fackförbund vid ministeriet för arbetsmarknadsfrågor och social välfärd. Med ett representativt fackförbund avses enligt arbetsrättslagen det fackförbund som har störst antal medlemmar och som är registrerat som sådant vid ministeriet. Detta innebär i praktiken att endast ett fackförbund kan vara representativt på nationell nivå, oavsett hur många andra fackförbund det finns och hur representativa dessa faktiskt är. På det sociala rådets dagordning finns det ett lagförslag om fackförbundens representativitet. |
| --- | --- |

4.3.3

Frihet att organisera ett fackförbund. Arbetstagare garanteras frihet att organisera fackförbund och delta i facklig verksamhet utan att något förhandstillstånd krävs. Fackförbunden är upptagna i registret över fackförbund vid ministeriet för arbetsmarknadsfrågor och social välfärd. Med ett representativt fackförbund avses enligt arbetsrättslagen det fackförbund som har störst antal medlemmar och som är registrerat som sådant vid ministeriet. Detta innebär i praktiken att endast ett fackförbund kan vara representativt på nationell nivå, oavsett hur många andra fackförbund det finns och hur representativa dessa faktiskt är. På det sociala rådets dagordning finns det ett lagförslag om fackförbundens representativitet.

| 4.3.4 | Fackförbunden representeras av Montenegros fackliga samorganisation (CTUM) och unionen av fria fackförbund i Montenegro (UFTUM). CTUM är medlem i ITUC (29) och håller på att upptas i EFS (30) som observatör. UFTUM är en ny organisation som brutit sig loss från CTUM och som officiellt inrättades i november 2008. Organisationen är därför ännu inte medlem i den internationella (ITUC) eller den europeiska (EFS) fackliga samorganisationen, även om den har kontakter med båda samorganisationerna. CTUM har getts status som arbetsmarknadspart trots att inga fackförbund i praktiken har genomgått något rättsligt förfarande för att erkännas som representativa i enlighet med den nya arbetsrättslagen. |
| --- | --- |

4.3.4

Fackförbunden representeras av Montenegros fackliga samorganisation (CTUM) och unionen av fria fackförbund i Montenegro (UFTUM). CTUM är medlem i ITUC (29) och håller på att upptas i EFS (30) som observatör. UFTUM är en ny organisation som brutit sig loss från CTUM och som officiellt inrättades i november 2008. Organisationen är därför ännu inte medlem i den internationella (ITUC) eller den europeiska (EFS) fackliga samorganisationen, även om den har kontakter med båda samorganisationerna. CTUM har getts status som arbetsmarknadspart trots att inga fackförbund i praktiken har genomgått något rättsligt förfarande för att erkännas som representativa i enlighet med den nya arbetsrättslagen.

| 4.3.5 | Arbetsgivarorganisationer. Enligt arbetsrättslagen anses en arbetsgivarorganisation vara representativ om dess medlemmar sysselsätter 25 % av arbetstagarna i Montenegros ekonomi och bidrar till minst 25 % av landets BNP. För att registren ska hållas uppdaterade har arbetsgivarorganisationer en skyldighet att registrera sig vid ministeriet för arbetsmarknadsfrågor och social välfärd. Ministeriet beslutar hur register över arbetsgivarorganisationer ska föras samt fastställer mer detaljerade kriterier för att avgöra hur representativa arbetsgivarorganisationerna är. |
| --- | --- |

4.3.5

Arbetsgivarorganisationer. Enligt arbetsrättslagen anses en arbetsgivarorganisation vara representativ om dess medlemmar sysselsätter 25 % av arbetstagarna i Montenegros ekonomi och bidrar till minst 25 % av landets BNP. För att registren ska hållas uppdaterade har arbetsgivarorganisationer en skyldighet att registrera sig vid ministeriet för arbetsmarknadsfrågor och social välfärd. Ministeriet beslutar hur register över arbetsgivarorganisationer ska föras samt fastställer mer detaljerade kriterier för att avgöra hur representativa arbetsgivarorganisationerna är.

| 4.3.6 | Arbetsgivarna i Montenegro representeras av Montenegros arbetsgivarförbund (MEF) i Podgorica. MEF är en mycket aktiv medlem i Internationella arbetsgivarorganisationen i Genève och deltar i många projekt. MEF är också medlem i Businesseurope
   (31) som observatör. |
| --- | --- |

4.3.6

Arbetsgivarna i Montenegro representeras av Montenegros arbetsgivarförbund (MEF) i Podgorica. MEF är en mycket aktiv medlem i Internationella arbetsgivarorganisationen i Genève och deltar i många projekt. MEF är också medlem i Businesseurope
   (31) som observatör.

| 4.3.7 | Montenegro har också en handelskammare, en obligatorisk organisation inrättad 1928. På europeisk nivå är handelskammaren medlem i Eurochambers och Eurocommerce som observatör. Handelskammaren har inte status som arbetsmarknadspart. På nationell nivå är handelskammaren medlem i det nationella rådet för undanröjande av handelshinder och ökad konkurrenskraft samt i den statliga kommissionen för europeisk integration. |
| --- | --- |

4.3.7

Montenegro har också en handelskammare, en obligatorisk organisation inrättad 1928. På europeisk nivå är handelskammaren medlem i Eurochambers och Eurocommerce som observatör. Handelskammaren har inte status som arbetsmarknadspart. På nationell nivå är handelskammaren medlem i det nationella rådet för undanröjande av handelshinder och ökad konkurrenskraft samt i den statliga kommissionen för europeisk integration.

| 4.3.8 | Det sociala rådet är det högsta trepartsorganet och inrättades i juni 2008 på grundval av den lag som antogs 2007 (lagen om det sociala rådet). Rådet omfattar 11 företrädare för regeringen, 11 företrädare för de behöriga fackförbunden och 11 företrädare för arbetsgivarorganisationen. Inom det sociala rådet finns en rad arbetsutskott som ansvarar för olika ekonomiska och sociala frågor. |
| --- | --- |

4.3.8

Det sociala rådet är det högsta trepartsorganet och inrättades i juni 2008 på grundval av den lag som antogs 2007 (lagen om det sociala rådet). Rådet omfattar 11 företrädare för regeringen, 11 företrädare för de behöriga fackförbunden och 11 företrädare för arbetsgivarorganisationen. Inom det sociala rådet finns en rad arbetsutskott som ansvarar för olika ekonomiska och sociala frågor.

| 4.3.9 | Meddelandet om socialt partnerskap mot bakgrund av den globala ekonomiska krisen undertecknades i april 2009. Arbetsmarknadsparterna är öppna och tar till vara olika tillfällen för formella och informella samråd under den pågående globala ekonomiska krisen. |
| --- | --- |

4.3.9

Meddelandet om socialt partnerskap mot bakgrund av den globala ekonomiska krisen undertecknades i april 2009. Arbetsmarknadsparterna är öppna och tar till vara olika tillfällen för formella och informella samråd under den pågående globala ekonomiska krisen.

| 4.3.10 | Trots att vissa framsteg gjorts inom trepartsdialogen är den bilaterala sociala dialogen fortfarande mycket svag och främst inriktad på förhandlingar i samband med kollektivavtal inom olika sektorer. Även om målet på nationell nivå är att sluta ett allmänt kollektivavtal som undertecknas av fackförbunden, arbetsgivarna och regeringen diskuteras möjligheten att införa två allmänna kollektivavtal – ett för näringslivet och ett för den offentliga förvaltningen. Beslut i denna fråga bör fattas med utgångspunkt i mer djupgående analyser. Upprättandet av ett resurscentrum för social tvåpartsdialog skulle kunna få stor betydelse för den övergripande sociala dialogen och gemensamma analyser av arbetsmarknadsparterna. |
| --- | --- |

4.3.10

Trots att vissa framsteg gjorts inom trepartsdialogen är den bilaterala sociala dialogen fortfarande mycket svag och främst inriktad på förhandlingar i samband med kollektivavtal inom olika sektorer. Även om målet på nationell nivå är att sluta ett allmänt kollektivavtal som undertecknas av fackförbunden, arbetsgivarna och regeringen diskuteras möjligheten att införa två allmänna kollektivavtal – ett för näringslivet och ett för den offentliga förvaltningen. Beslut i denna fråga bör fattas med utgångspunkt i mer djupgående analyser. Upprättandet av ett resurscentrum för social tvåpartsdialog skulle kunna få stor betydelse för den övergripande sociala dialogen och gemensamma analyser av arbetsmarknadsparterna.

5.   Särskilda kommentarer

| 5.1 | Kommissionens fjärde framstegsrapport för Montenegro vittnar inte om några begränsningar av mötes- och föreningsfriheten. Vissa framsteg har gjorts när det gäller de civila samhällsorganisationernas roll. Flera icke-statliga organisationer har en fortsatt framträdande offentlig och politisk profil. På nationell nivå finns en statlig strategi för samarbete med icke-statliga organisationer, men genomförandet av den släpar efter och de icke-statliga organisationernas verkliga inflytande på politikens utformning är mycket begränsat trots den sakkunskap och de resurser som finns tillgängliga inom sektorn för icke-statliga organisationer. Regeringen välkomnar icke-statliga organisationer när de passar politiken eller när de tillhandahåller olika tjänster, men problemen på detta område uppstår inom kontroll- och övervakningsprogram samt i samband med faktiskt samråd och deltagande i samband med utarbetande av politik och beslutsfattande. |
| --- | --- |

5.1

Kommissionens fjärde framstegsrapport för Montenegro vittnar inte om några begränsningar av mötes- och föreningsfriheten. Vissa framsteg har gjorts när det gäller de civila samhällsorganisationernas roll. Flera icke-statliga organisationer har en fortsatt framträdande offentlig och politisk profil. På nationell nivå finns en statlig strategi för samarbete med icke-statliga organisationer, men genomförandet av den släpar efter och de icke-statliga organisationernas verkliga inflytande på politikens utformning är mycket begränsat trots den sakkunskap och de resurser som finns tillgängliga inom sektorn för icke-statliga organisationer. Regeringen välkomnar icke-statliga organisationer när de passar politiken eller när de tillhandahåller olika tjänster, men problemen på detta område uppstår inom kontroll- och övervakningsprogram samt i samband med faktiskt samråd och deltagande i samband med utarbetande av politik och beslutsfattande.

| 5.2 | Uppgiften för den befintliga byrån för samarbete med icke-statliga organisationer, som är en del av generalsekretariatet för Montenegros regering, bör vara att bistå icke-statliga organisationer och se till att de får en sund utveckling i landet. Verkligheten är att byrån för närvarande har mycket begränsad kapacitet och utrustning. Trots personalens insatser är kontorets verksamhet inte synlig för företrädarna för de icke-statliga organisationerna. Man håller för närvarande på att förbereda inrättandet av det statliga rådet för samarbete med icke-statliga organisationer, och byrån kommer att fungera som rådets sekretariat. Detta skulle kunna vara ett bra steg mot att förbättra situationen. |
| --- | --- |

5.2

Uppgiften för den befintliga byrån för samarbete med icke-statliga organisationer, som är en del av generalsekretariatet för Montenegros regering, bör vara att bistå icke-statliga organisationer och se till att de får en sund utveckling i landet. Verkligheten är att byrån för närvarande har mycket begränsad kapacitet och utrustning. Trots personalens insatser är kontorets verksamhet inte synlig för företrädarna för de icke-statliga organisationerna. Man håller för närvarande på att förbereda inrättandet av det statliga rådet för samarbete med icke-statliga organisationer, och byrån kommer att fungera som rådets sekretariat. Detta skulle kunna vara ett bra steg mot att förbättra situationen.

| 5.3 | Det civila samhället har också två företrädare i det nationella rådet för EU-integration. Legitimiteten och legaliteten i utnämningen av de nuvarande medlemmarna har emellertid allvarligt ifrågasatts av trovärdiga icke-statliga organisationer. Tydliga kriterier bör fastställas genom ett parlamentsbeslut och utformas så att de garanterar öppenhet, representativitet och kvalitet hos företrädarna. Det nationella rådet för EU-integration skulle kunna vara ett lovande instrument för ett fördjupat och mer effektivt deltagande för det civila samhället i EU-integrationsprocessen. Rådets potential bör frigöras. |
| --- | --- |

5.3

Det civila samhället har också två företrädare i det nationella rådet för EU-integration. Legitimiteten och legaliteten i utnämningen av de nuvarande medlemmarna har emellertid allvarligt ifrågasatts av trovärdiga icke-statliga organisationer. Tydliga kriterier bör fastställas genom ett parlamentsbeslut och utformas så att de garanterar öppenhet, representativitet och kvalitet hos företrädarna. Det nationella rådet för EU-integration skulle kunna vara ett lovande instrument för ett fördjupat och mer effektivt deltagande för det civila samhället i EU-integrationsprocessen. Rådets potential bör frigöras.

| 5.4 | Trots regeringens och de berörda ministeriernas förklaringar om samråd med det civila samhället som en del av processen för att upprätta en rättslig ram är det civila samhällets deltagande fortfarande otillräckligt. |
| --- | --- |

5.4

Trots regeringens och de berörda ministeriernas förklaringar om samråd med det civila samhället som en del av processen för att upprätta en rättslig ram är det civila samhällets deltagande fortfarande otillräckligt.

| 5.5 | Förutsättningarna (särskilt de finansiella förutsättningarna) för att det civila samhällets organisationer ska fungera ordentligt måste förbättras och deras kapacitet måste utökas genom att de får fler olika samt hållbara finansieringskällor. |
| --- | --- |

5.5

Förutsättningarna (särskilt de finansiella förutsättningarna) för att det civila samhällets organisationer ska fungera ordentligt måste förbättras och deras kapacitet måste utökas genom att de får fler olika samt hållbara finansieringskällor.

| 5.6 | Det civila samhällets deltagande i förberedelserna inför EU-anslutningen är också begränsat. Lämpliga strukturer och mekanismer har redan upprättats, men de används inte i tillräckligt stor utsträckning. Det civila samhällets aktiva deltagande kan bidra till att underlätta förhandlingsprocessen med EU och utgöra en verklig förbindelselänk mellan det civila samhället och EU-institutionerna. |
| --- | --- |

5.6

Det civila samhällets deltagande i förberedelserna inför EU-anslutningen är också begränsat. Lämpliga strukturer och mekanismer har redan upprättats, men de används inte i tillräckligt stor utsträckning. Det civila samhällets aktiva deltagande kan bidra till att underlätta förhandlingsprocessen med EU och utgöra en verklig förbindelselänk mellan det civila samhället och EU-institutionerna.

| 5.7 | Trepartsdialogen inom det sociala rådet pågår. Potentialen hos arbetsmarknadsparternas organisationer och deras roll är dock fortfarande underskattad. Det sociala rådet skulle kunna bli en mycket kraftfull aktör i EU-anslutningsprocessen och bidra till att man kan hantera de ekonomiska och sociala konsekvenserna. |
| --- | --- |

5.7

Trepartsdialogen inom det sociala rådet pågår. Potentialen hos arbetsmarknadsparternas organisationer och deras roll är dock fortfarande underskattad. Det sociala rådet skulle kunna bli en mycket kraftfull aktör i EU-anslutningsprocessen och bidra till att man kan hantera de ekonomiska och sociala konsekvenserna.

| 5.8 | Bestämmelserna i den befintliga arbetsrättslagen som fastställer villkoren för att erkänna fackföreningars representativitet på nationell nivå diskriminerar de små föreningarna och hämmar utvecklingen mot en verklig mångfald bland fackföreningarna. Även om UFTUM deltar i regeringens arbetsgrupp som förhandlar om det nya lagförslaget om fackföreningarnas representativitet har unionen inte lyckats påverka arbetet. Regeringen har ensidigt beslutat om en tröskel på 20 %, vilket innebär att 20 % av alla arbetstagare i Montenegro måste vara organiserade i fackförbunden för att de ska uppfylla kriterierna för representativitet på nationell nivå. Kriterierna bör emellertid också återspegla andra aspekter som till exempel regional struktur och branschstruktur och förmåga att effektivt försvara arbetstagarnas rättigheter. |
| --- | --- |

5.8

Bestämmelserna i den befintliga arbetsrättslagen som fastställer villkoren för att erkänna fackföreningars representativitet på nationell nivå diskriminerar de små föreningarna och hämmar utvecklingen mot en verklig mångfald bland fackföreningarna. Även om UFTUM deltar i regeringens arbetsgrupp som förhandlar om det nya lagförslaget om fackföreningarnas representativitet har unionen inte lyckats påverka arbetet. Regeringen har ensidigt beslutat om en tröskel på 20 %, vilket innebär att 20 % av alla arbetstagare i Montenegro måste vara organiserade i fackförbunden för att de ska uppfylla kriterierna för representativitet på nationell nivå. Kriterierna bör emellertid också återspegla andra aspekter som till exempel regional struktur och branschstruktur och förmåga att effektivt försvara arbetstagarnas rättigheter.

| 5.9 | Arbetsmarknadens parter var inte så delaktiga som de borde ha varit i arbetet med EU:s frågeformulär. Endast Montenegros arbetsgivarförbund och handelskammare bidrog till att svara på frågeformuläret inom ramen för statliga arbetsgrupper. Enligt instruktionerna från EU borde alla arbetsmarknadsparter ha rådfrågats om relevanta delar av frågeformuläret. |
| --- | --- |

5.9

Arbetsmarknadens parter var inte så delaktiga som de borde ha varit i arbetet med EU:s frågeformulär. Endast Montenegros arbetsgivarförbund och handelskammare bidrog till att svara på frågeformuläret inom ramen för statliga arbetsgrupper. Enligt instruktionerna från EU borde alla arbetsmarknadsparter ha rådfrågats om relevanta delar av frågeformuläret.

| 5.10 | Den statliga kommissionen för EU-integration, som arbetar under överinseende av ministeriet för europeisk integration, samordnar den statliga administrationen i arbetet med att integrera landet i EU. Bara handelskammaren är företrädd i detta organ. Arbetsmarknadens parter deltar inte. |
| --- | --- |

5.10

Den statliga kommissionen för EU-integration, som arbetar under överinseende av ministeriet för europeisk integration, samordnar den statliga administrationen i arbetet med att integrera landet i EU. Bara handelskammaren är företrädd i detta organ. Arbetsmarknadens parter deltar inte.

| 5.11 | Arbetsmarknadsparternas kapacitet måste vidareutvecklas. Alla former av stöd på alla nivåer välkomnas. I detta sammanhang uppskattar EESK den roll som Internationella arbetsgivarorganisationen och ITUC spelar på internationell nivå och Businesseurope och EFS på europeisk. Många integrerade program och projekt har inletts i syfte att stärka kapaciteten hos arbetsmarknadsparternas organisationer och förbättra den sociala dialogen. |
| --- | --- |

5.11

Arbetsmarknadsparternas kapacitet måste vidareutvecklas. Alla former av stöd på alla nivåer välkomnas. I detta sammanhang uppskattar EESK den roll som Internationella arbetsgivarorganisationen och ITUC spelar på internationell nivå och Businesseurope och EFS på europeisk. Många integrerade program och projekt har inletts i syfte att stärka kapaciteten hos arbetsmarknadsparternas organisationer och förbättra den sociala dialogen.

| 5.12 | EESK välkomnar också det finansiella och tekniska stöd som Europeiska kommissionen tillhandahåller inom ramen för sin utvidgningsstrategi och sina tillgängliga resurser. Ett ökat deltagande av det civila samhällets organisationer ökar demokratins kvalitet och bidrar till försoning. Kommissionen har finansierat inrättandet av kontor för tekniskt stöd i varje mottagarland, fler och fler korta besök vid EU:s institutioner och runt 800 personers deltagande i workshopar på västra Balkan och i Turkiet genom finansieringsmekanismen för det civila samhället inom ramen för IPA. |
| --- | --- |

5.12

EESK välkomnar också det finansiella och tekniska stöd som Europeiska kommissionen tillhandahåller inom ramen för sin utvidgningsstrategi och sina tillgängliga resurser. Ett ökat deltagande av det civila samhällets organisationer ökar demokratins kvalitet och bidrar till försoning. Kommissionen har finansierat inrättandet av kontor för tekniskt stöd i varje mottagarland, fler och fler korta besök vid EU:s institutioner och runt 800 personers deltagande i workshopar på västra Balkan och i Turkiet genom finansieringsmekanismen för det civila samhället inom ramen för IPA.

6.   Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs roll

| 6.1 | EU:s utvidgning och de framsteg som länderna på västa Balkan har gjort för att närma sig ett EU-medlemskap är en av EESK:s prioriteringar när det gäller yttre förbindelser. REX-sektionen har tagit fram effektiva verktyg för att uppnå sitt huvudmål att stödja det civila samhället på västra Balkan och stärka dess kapacitet att fungera som partner för regeringarna på vägen mot EU-medlemskap. |
| --- | --- |

6.1

EU:s utvidgning och de framsteg som länderna på västa Balkan har gjort för att närma sig ett EU-medlemskap är en av EESK:s prioriteringar när det gäller yttre förbindelser. REX-sektionen har tagit fram effektiva verktyg för att uppnå sitt huvudmål att stödja det civila samhället på västra Balkan och stärka dess kapacitet att fungera som partner för regeringarna på vägen mot EU-medlemskap.

| 6.2 | Kontaktgruppen för västra Balkan inledde sitt arbete i oktober 2004. Geografiskt omfattar gruppen Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro, Serbien och Kosovo (enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244). Det är EESK:s permanenta och särskilda grupp med ansvar för denna region. |
| --- | --- |

6.2

Kontaktgruppen för västra Balkan inledde sitt arbete i oktober 2004. Geografiskt omfattar gruppen Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro, Serbien och Kosovo (enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244). Det är EESK:s permanenta och särskilda grupp med ansvar för denna region.

| 6.3 | Två forum för det civila samhället på västra Balkan har anordnats i Bryssel (2006) och i Ljubljana (2008), vilket visade det civila samhällets vilja att samlas över gränserna för att diskutera en bättre framtid tillsammans. Det tredje forumet för det civila samhället på västra Balkan kommer att anordnas i Bryssel den 18–19 maj 2010. |
| --- | --- |

6.3

Två forum för det civila samhället på västra Balkan har anordnats i Bryssel (2006) och i Ljubljana (2008), vilket visade det civila samhällets vilja att samlas över gränserna för att diskutera en bättre framtid tillsammans. Det tredje forumet för det civila samhället på västra Balkan kommer att anordnas i Bryssel den 18–19 maj 2010.

| 6.4 | Det andra mycket viktiga verktyget för att skapa en förbindelse mellan det civila samhället i EU och det civila samhället på västra Balkan är de gemensamma rådgivande kommittéerna. I EESK:s förberedande yttrande från 2006 om det civila samhällets situation på västra Balkan
   (32) betonades EESK:s ställning och resurser i form av personal och stor sakkunskap, och de gemensamma rådgivande kommittéernas betydelse för hela utvidgningsprocessen lyftes fram. |
| --- | --- |

6.4

Det andra mycket viktiga verktyget för att skapa en förbindelse mellan det civila samhället i EU och det civila samhället på västra Balkan är de gemensamma rådgivande kommittéerna. I EESK:s förberedande yttrande från 2006 om det civila samhällets situation på västra Balkan
   (32) betonades EESK:s ställning och resurser i form av personal och stor sakkunskap, och de gemensamma rådgivande kommittéernas betydelse för hela utvidgningsprocessen lyftes fram.

| 6.5 | Av denna anledning föreslår EESK att det inrättas en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro så snart Montenegro har fått status som kandidatland. I denna gemensamma rådgivande kommitté kan civila samhällsorganisationer från båda sidor föra mer djupgående diskussioner och övervaka landets framsteg i riktning mot EU-medlemskap. |
| --- | --- |

6.5

Av denna anledning föreslår EESK att det inrättas en gemensam rådgivande kommitté EU–Montenegro så snart Montenegro har fått status som kandidatland. I denna gemensamma rådgivande kommitté kan civila samhällsorganisationer från båda sidor föra mer djupgående diskussioner och övervaka landets framsteg i riktning mot EU-medlemskap.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Det nationella rådet för EU-integration är verksamt inom parlamentet, men utöver parlamentsledamöterna omfattar det även företrädare för rättsväsendet, icke-statliga organisationer, Montenegros universitet, Montenegros vetenskapsakademi, det sociala rådet och presidentens kansli.

1

(2)  Officiella folkräkningsuppgifter. Muslimer betraktades i Montenegro som en etnisk grupp i denna folkräkning, i linje med praxis i det forna Jugoslavien.

2

(3)  Eurostat.

3

(4)  Monstat, http://www.monstat.org/Mjesecna%20saopstenja.htm.

4

(5)  Ekonomiska och finanspolitiska programmet 2009–2012, 21 januari 2010.

5

(6)  Enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244/1999.

6

(7)  Enligt opinionsundersökningar som genomförts under de senaste åren är mellan 75 % och nästan 80 % för ett medlemskap i EU.

7

(8)  Framstegsrapport för Montenegro 2009, SEK(2009) 1336, bilaga till kommissionens meddelande Utvidgningsstrategi och huvudfrågor 2009–2010, KOM(2009) 533.

8

Utvidgningsstrategi och huvudfrågor 2009–2010

(9)  Med det civila samhället avses i ett bredare perspektiv i detta yttrande icke-statliga organisationer, inbegripet branschorganisationer, organisationer för arbetsmarknadens parter, konsumenter, jordbrukare, hantverkare, religiösa samfund, stiftelser, sociala rörelser, media etc.

9

(10)  TRIALOG, Montenegrin Civil Society, Maša Lekič.

10

(11)  CIVICUS – World Alliance for Citizen Participation, www.civicus.org.

11

(12)  Konstitutionen antogs i oktober 2006, men denna rättighet beskrevs även i den tidigare versionen.

12

(13)  Antogs 1999, ändrades 2002 och 2007.

13

(14)  Uppgifter från CRNVO:s forskning för 2008, med tillägget att 883 900 euro var den planerade summan medan 860 764,66 euro faktiskt delades ut.

14

(15)  Uppgifter från 2009.

15

(16)  Enligt förordningen om tilldelning av en del av lotteriintäkterna ska 75 % av detta belopp gå till icke-statliga organisationer och resten till andra organisationer och institutioner. Utskottsmedlemmarnas arvoden och den övergripande administrationen finansieras också genom samma budget. Uppgifterna avser 2009 och har för 2010 minskat.

16

(17)  Turismministeriet, ministeriet för kultur, media och idrott samt ministeriet för mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter.

17

(18)  Följande områden omfattas: 1) social välfärd och humanitär verksamhet, 2) funktionshindrade personers behov, 3) utveckling av idrott, 4) kultur och teknisk kultur, 5) icke-institutionell utbildning och 6) kampen mot narkotika och alla former av beroende.

18

(19)  Övervakningsrapport från centrumet för samhällsutbildning om fördelningen av medel från utskottet för fördelning av en del av lotteriintäkterna 2009.

19

(20)  Övervakningsrapport från centrumet för samhällsutbildning om fördelningen av medel från utskottet för fördelning av en del av lotteriintäkterna 2009.

20

(21)  CRNVO – centrum för utveckling av icke-statliga organisationer i Montenegro.

21

(22)  Finansieringsmekanismen för det civila samhället.

22

(23)  Mer information finns på www.saradnjomdocilja.me.

23

(24)  Lagen om offentliga radio- och televisionstjänster RTCG, antagen 2002, samt lagen om offentliga radio- och televisionstjänster i Montenegro, antagen 2008 (ersätter den första lagen).

24

(25)  Lagen om polisväsendet antogs 2005.

25

(26)  Beslut om att inrätta det nationella rådet för EU-integration, antaget 2008.

26

(27)  CIVICUS utvärdering av det civila samhället i Montenegro ”Weak Tradition, Uncertain Future”, 2006, red. S. Muk, D. Uljarević och S. Brajović.

27

(28)  Arbetsrättslagen, Montenegros officiella tidning, nr 49/08.

28

(29)  ITUC – Internationella fackliga samorganisationen.

29

(30)  EFS – Europeiska fackliga samorganisationen.

30

(31)  Businesseurope – europeiska industri- och arbetsgivarförbundet.

31

(32)  EUT C 195, 18.5.2006, s. 88.

32

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/18 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/18

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap” (förberedande yttrande)

2011/C 18/04

Föredragande: María Candelas SÁNCHEZ MIGUEL

I en skrivelse av den 23 juli 2009 bad Diego López Garrido, statssekreterare med ansvar för Europafrågor vid det spanska utrikes- och samarbetsministeriet, på det framtida spanska ordförandeskapets vägnar Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget utarbeta ett förberedande yttrande om

”Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för, 13 röster emot och 10 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1 | EESK välkomnar beslutet att år 2010 fördubbla ansträngningarna för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap, och kommittén understryker betydelsen av att använda utbildning som ett effektivt instrument för att uppnå dessa mål. Utbildning erkänns som ett instrument av stor betydelse för att de som lever i fattigdom ska kunna integreras i samhället. |
| --- | --- |

1.1

EESK välkomnar beslutet att år 2010 fördubbla ansträngningarna för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap, och kommittén understryker betydelsen av att använda utbildning som ett effektivt instrument för att uppnå dessa mål. Utbildning erkänns som ett instrument av stor betydelse för att de som lever i fattigdom ska kunna integreras i samhället.

| 1.2 | Det faktum att en av prioriteringarna i ”EU 2020-strategin” är att stärka utbildning som ett sätt att bekämpa ojämlikhet och fattigdom, samt att EU:s roterande ordförandeskapstrio (Spanien, Belgien och Ungern) har ställt upp ”utbildning för alla” som en av sina målsättningar, gör det möjligt att föreslå en rad åtgärder som syftar till att göra utbildning till ett effektivt instrument för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap. |
| --- | --- |

1.2

Det faktum att en av prioriteringarna i ”EU 2020-strategin” är att stärka utbildning som ett sätt att bekämpa ojämlikhet och fattigdom, samt att EU:s roterande ordförandeskapstrio (Spanien, Belgien och Ungern) har ställt upp ”utbildning för alla” som en av sina målsättningar, gör det möjligt att föreslå en rad åtgärder som syftar till att göra utbildning till ett effektivt instrument för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap.

| 1.3 | Utbildning har erkänts som en grundläggande mänsklig rättighet sedan EU grundades, och mycket stora, reella ansträngningar har gjorts för att detta ska vara en allmän rättighet för alla. EESK har bidragit med ett stort antal yttranden på området, och i alla dessa yttranden anges att utbildningens centrala mål är att utbilda fria, kritiskt tänkande och självständiga medborgare med förmåga att bidra till att utveckla det samhälle som de lever i, som har en hög kunskapsnivå som gör det möjligt för dem att, särskilt i arbetslivet, anta nya utmaningar, men som även är medvetna om betydelsen av delade värderingar och en gemensam kultur samt att den värld som de lever i måste bevaras för kommande generationer. |
| --- | --- |

1.3

Utbildning har erkänts som en grundläggande mänsklig rättighet sedan EU grundades, och mycket stora, reella ansträngningar har gjorts för att detta ska vara en allmän rättighet för alla. EESK har bidragit med ett stort antal yttranden på området, och i alla dessa yttranden anges att utbildningens centrala mål är att utbilda fria, kritiskt tänkande och självständiga medborgare med förmåga att bidra till att utveckla det samhälle som de lever i, som har en hög kunskapsnivå som gör det möjligt för dem att, särskilt i arbetslivet, anta nya utmaningar, men som även är medvetna om betydelsen av delade värderingar och en gemensam kultur samt att den värld som de lever i måste bevaras för kommande generationer.

| 1.4 | På grundval av konceptet utbildning för integration rekommenderar EESK att EU och medlemsstaterna ser över utbildningspolitiken, dess innehåll, inriktning och strukturer samt tilldelningen av resurser. Vidare rekommenderar kommittén att det görs en översyn och/eller en uppdatering av den politik som rör sysselsättning, offentliga tjänster av god kvalitet, specifika grupper (barn, personer med särskilda behov, invandrare osv.), och att denna politik förses med ett jämställdhetsperspektiv. Inkluderande utbildning kan förekomma i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället. Skolan ska inte ensam bära hela bördan. Detta är långt ifrån en oväsentlig fråga, och den bör inte fokusera enbart på fattiga utan omfatta alla social grupper där behov finns. Vi förordar utbildning för alla






  — | av utbildningsmässiga skäl, eftersom det behövs ett utbildningssystem av god kvalitet som omfattar alla, från den allra tidigaste barndomen, |
| --- | --- | --- |

1.4

På grundval av konceptet utbildning för integration rekommenderar EESK att EU och medlemsstaterna ser över utbildningspolitiken, dess innehåll, inriktning och strukturer samt tilldelningen av resurser. Vidare rekommenderar kommittén att det görs en översyn och/eller en uppdatering av den politik som rör sysselsättning, offentliga tjänster av god kvalitet, specifika grupper (barn, personer med särskilda behov, invandrare osv.), och att denna politik förses med ett jämställdhetsperspektiv. Inkluderande utbildning kan förekomma i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället. Skolan ska inte ensam bära hela bördan. Detta är långt ifrån en oväsentlig fråga, och den bör inte fokusera enbart på fattiga utan omfatta alla social grupper där behov finns. Vi förordar utbildning för alla

—

av utbildningsmässiga skäl, eftersom det behövs ett utbildningssystem av god kvalitet som omfattar alla, från den allra tidigaste barndomen,

| — | av sociala skäl, eftersom undervisningen bör bidra till att förändra attityder och skapa ett samhälle där ingen utestängs eller utsätts för fördomar och diskriminering, |
| --- | --- |

—

av sociala skäl, eftersom undervisningen bör bidra till att förändra attityder och skapa ett samhälle där ingen utestängs eller utsätts för fördomar och diskriminering,

| — | av ekonomiska skäl, eftersom det bidrar till att öka konkurrenskraften inför de nya ekonomiska utmaningarna och arbetsmarknadens nya behov. |
| --- | --- |

—

av ekonomiska skäl, eftersom det bidrar till att öka konkurrenskraften inför de nya ekonomiska utmaningarna och arbetsmarknadens nya behov.

| 1.5 | I EU har man sedan många år diskuterat ett erkännande av resultaten av den icke-formella utbildningen, som äger rum utanför de traditionella utbildningsramarna och som kompletterar den formella utbildningen genom att den ger praktiska kunskaper, mjuka färdigheter och nya synsätt samt uppmuntrar till ett aktivt medborgarskap. Trots att dessa diskussioner ännu inte har lett fram till några överenskommelser på EU-nivå, har det i allt högre grad erkänts att icke-formell utbildning bidrar till att underlätta tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att det är viktigt att EU analyserar denna aspekt med tanke på utbildningens betydelse för integrationen, och rekommenderar därför följande:






  — | Insamling av information om befintliga institutionella och tekniska bestämmelser och presentation av förslag om att utarbeta indikatorer för att mäta de eventuella fördelarna med att erkänna icke-formell utbildning samt insamling av information om vem som kan dra fördel av sådan utbildning. |
| --- | --- | --- |

1.5

I EU har man sedan många år diskuterat ett erkännande av resultaten av den icke-formella utbildningen, som äger rum utanför de traditionella utbildningsramarna och som kompletterar den formella utbildningen genom att den ger praktiska kunskaper, mjuka färdigheter och nya synsätt samt uppmuntrar till ett aktivt medborgarskap. Trots att dessa diskussioner ännu inte har lett fram till några överenskommelser på EU-nivå, har det i allt högre grad erkänts att icke-formell utbildning bidrar till att underlätta tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att det är viktigt att EU analyserar denna aspekt med tanke på utbildningens betydelse för integrationen, och rekommenderar därför följande:

—

Insamling av information om befintliga institutionella och tekniska bestämmelser och presentation av förslag om att utarbeta indikatorer för att mäta de eventuella fördelarna med att erkänna icke-formell utbildning samt insamling av information om vem som kan dra fördel av sådan utbildning.

| — | Översyn av modellerna för erkännande av resultaten av icke-formell utbildning i syfte att kartlägga vilken utbildning som är mest jämlik, effektiv och fördelaktig, i synnerhet för dem som är socialt utestängda, och säkerställande av kvaliteten på den utbildning som ges. |
| --- | --- |

—

Översyn av modellerna för erkännande av resultaten av icke-formell utbildning i syfte att kartlägga vilken utbildning som är mest jämlik, effektiv och fördelaktig, i synnerhet för dem som är socialt utestängda, och säkerställande av kvaliteten på den utbildning som ges.

| — | Uppmuntran av utbyte av positiva erfarenheter mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

—

Uppmuntran av utbyte av positiva erfarenheter mellan medlemsstaterna.

| — | Involvering av arbetsmarknadens parter, berörda frivilligorganisationer och företrädare för både formell och icke-formell utbildning i denna process. |
| --- | --- |

—

Involvering av arbetsmarknadens parter, berörda frivilligorganisationer och företrädare för både formell och icke-formell utbildning i denna process.

| 1.6 | EESK har i tidigare yttranden påpekat att en offentlig utbildning av hög kvalitet för alla är ett instrument som främjar jämlikhet och social integration. Mot denna bakgrund är det viktigt att alla de som är utestängda från samhället får tillgång till i första hand offentlig utbildning (1) av hög kvalitet, som kan ge dem tillträde till arbetsmarknaden och ett hederligt, välavlönat arbete. |
| --- | --- |

1.6

EESK har i tidigare yttranden påpekat att en offentlig utbildning av hög kvalitet för alla är ett instrument som främjar jämlikhet och social integration. Mot denna bakgrund är det viktigt att alla de som är utestängda från samhället får tillgång till i första hand offentlig utbildning (1) av hög kvalitet, som kan ge dem tillträde till arbetsmarknaden och ett hederligt, välavlönat arbete.

| 1.7 | Utan att för den skull förbise kopplingen till de politiska prioriteringar som redan har fastställts, vill EESK slutligen rekommendera att de åtgärder som kan komma att vidtas bör fungera som en drivkraft för djärvare och mer ambitiösa åtaganden på detta område, och att de inkluderar största möjliga antal institutioner och sociala aktörer. |
| --- | --- |

1.7

Utan att för den skull förbise kopplingen till de politiska prioriteringar som redan har fastställts, vill EESK slutligen rekommendera att de åtgärder som kan komma att vidtas bör fungera som en drivkraft för djärvare och mer ambitiösa åtaganden på detta område, och att de inkluderar största möjliga antal institutioner och sociala aktörer.

| 1.8 | Den konferens som EESK anordnar den 20–22 maj 2010 i Florens om ”Utbildningens roll i kampen mot socialt utanförskap” ligger helt i linje med detta mål. Den kommer att bygga på ett övergripande angreppssätt och samla ett stort antal aktörer på detta område. |
| --- | --- |

1.8

Den konferens som EESK anordnar den 20–22 maj 2010 i Florens om ”Utbildningens roll i kampen mot socialt utanförskap” ligger helt i linje med detta mål. Den kommer att bygga på ett övergripande angreppssätt och samla ett stort antal aktörer på detta område.

2.   Inledning

| 2.1 | Rätten till utbildning som en grundläggande mänsklig rättighet har erkänts och ingår i alla de instrument som inrättats av EU sedan unionen grundades. EU har gjort mycket stora, reella ansträngningar för att göra denna rätt till en allmän rättighet tillgänglig för alla (2). Trots det har vissa delar av befolkningen inte tillgång till utbildning, vilket ytterligare förvärrar den fattigdomssituation som man ännu inte kommit till rätta med. Medlemsstaterna, kommissionen och Europaparlamentet har föreslagit och antagit omfattande åtgärder som syftar till att bekämpa fattigdom genom offentlig utbildning av god kvalitet som ett instrument för integration. EU har också utsett 2010 till Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning (3). |
| --- | --- |

2.1

Rätten till utbildning som en grundläggande mänsklig rättighet har erkänts och ingår i alla de instrument som inrättats av EU sedan unionen grundades. EU har gjort mycket stora, reella ansträngningar för att göra denna rätt till en allmän rättighet tillgänglig för alla (2). Trots det har vissa delar av befolkningen inte tillgång till utbildning, vilket ytterligare förvärrar den fattigdomssituation som man ännu inte kommit till rätta med. Medlemsstaterna, kommissionen och Europaparlamentet har föreslagit och antagit omfattande åtgärder som syftar till att bekämpa fattigdom genom offentlig utbildning av god kvalitet som ett instrument för integration. EU har också utsett 2010 till Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning (3).

| 2.2 | Social integration och fattigdomsbekämpning ingår även bland EU:s målsättningar för tillväxt och sysselsättning. Samordning av de nationella politiska strategierna för socialt skydd och integration pågår via en process för utbyte och lärande, den s.k. öppna samordningsmetoden, som tillämpas med avseende på medlemsstaternas behörighetsområden för att uppnå konvergens mellan de nationella politiska strategierna i syfte att förverkliga vissa gemensamma mål. Den öppna samordningsmetoden bidrar till samordningen av socialpolitiken, i synnerhet inom ramen för den nya Lissabonstrategin. |
| --- | --- |

2.2

Social integration och fattigdomsbekämpning ingår även bland EU:s målsättningar för tillväxt och sysselsättning. Samordning av de nationella politiska strategierna för socialt skydd och integration pågår via en process för utbyte och lärande, den s.k. öppna samordningsmetoden, som tillämpas med avseende på medlemsstaternas behörighetsområden för att uppnå konvergens mellan de nationella politiska strategierna i syfte att förverkliga vissa gemensamma mål. Den öppna samordningsmetoden bidrar till samordningen av socialpolitiken, i synnerhet inom ramen för den nya Lissabonstrategin.

| 2.3 | Utbildning är dessutom en avgörande faktor för att förbättra den ekonomiska utvecklingen och den sociala sammanhållningen i samhället. Misslyckandet när det gäller att nå målet om att minska fattigdomen, och de konsekvenser den pågående ekonomiska krisen kan få med avseende på socialt utanförskap och ökad arbetslöshet, gör det än mer angeläget att hitta instrument för att arbeta för en aktiv integration. |
| --- | --- |

2.3

Utbildning är dessutom en avgörande faktor för att förbättra den ekonomiska utvecklingen och den sociala sammanhållningen i samhället. Misslyckandet när det gäller att nå målet om att minska fattigdomen, och de konsekvenser den pågående ekonomiska krisen kan få med avseende på socialt utanförskap och ökad arbetslöshet, gör det än mer angeläget att hitta instrument för att arbeta för en aktiv integration.

| 2.4 | Den första prioriteringen i EU 2020-strategin (4) är ”Att skapa värde genom att bygga tillväxten på kunskap”. Därmed erkänner man att kunskap är drivkraften bakom en hållbar tillväxt, och att utbildning, forskning, innovation och kreativitet gör skillnad. Tankegången är densamma i slutsatserna från det toppmöte om sysselsättning som hölls i Prag i maj 2009. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till den rådande ekonomiska krisen som har fått stora konsekvenser för arbetstagarna och företagen, framför allt de små och medelstora företagen, och det faktum att arbetslösheten har nått historiska nivåer på närmare 20,2 % med stora skillnader mellan de olika EU-länderna, är det nödvändigt att trappa upp åtgärderna, i synnerhet när det gäller utbildningspolitiken som bidrar till att skapa sysselsättning och samtidigt stärker jämlikheten mellan EU-medborgarna. |
| --- | --- |

2.4

Den första prioriteringen i EU 2020-strategin (4) är ”Att skapa värde genom att bygga tillväxten på kunskap”. Därmed erkänner man att kunskap är drivkraften bakom en hållbar tillväxt, och att utbildning, forskning, innovation och kreativitet gör skillnad. Tankegången är densamma i slutsatserna från det toppmöte om sysselsättning som hölls i Prag i maj 2009. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till den rådande ekonomiska krisen som har fått stora konsekvenser för arbetstagarna och företagen, framför allt de små och medelstora företagen, och det faktum att arbetslösheten har nått historiska nivåer på närmare 20,2 % med stora skillnader mellan de olika EU-länderna, är det nödvändigt att trappa upp åtgärderna, i synnerhet när det gäller utbildningspolitiken som bidrar till att skapa sysselsättning och samtidigt stärker jämlikheten mellan EU-medborgarna.

| 2.5 | Den allmänna utbildningen, som är ett av huvudinstrumenten för att främja jämlikhet, står nu inför många nya utmaningar i en alltmer globaliserad värld som samtidigt utmärks av ökande ojämlikhet, klyftor och asymmetri. Integration i skola och samhälle av alla elever är en prioriterad fråga för de offentliga myndigheterna och för olika internationella och regionala organisationer. Utbildning för alla är en strategi med inriktning på att möta alla barns, ungdomars och vuxnas inlärningsbehov, främst med fokus på de sektorer som i störst utsträckning berörs av diskriminering, marginalisering, fattigdom och socialt utanförskap. |
| --- | --- |

2.5

Den allmänna utbildningen, som är ett av huvudinstrumenten för att främja jämlikhet, står nu inför många nya utmaningar i en alltmer globaliserad värld som samtidigt utmärks av ökande ojämlikhet, klyftor och asymmetri. Integration i skola och samhälle av alla elever är en prioriterad fråga för de offentliga myndigheterna och för olika internationella och regionala organisationer. Utbildning för alla är en strategi med inriktning på att möta alla barns, ungdomars och vuxnas inlärningsbehov, främst med fokus på de sektorer som i störst utsträckning berörs av diskriminering, marginalisering, fattigdom och socialt utanförskap.

| 2.6 | Utbildning kan vara ett effektivt instrument i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap. Vissa ungdomar har begränsade möjligheter i samhället och ställs inför särskilda problem till följd av en utbildningsmässigt, socioekonomiskt eller geografiskt missgynnad bakgrund, eller på grund av att de har en funktionsnedsättning. |
| --- | --- |

2.6

Utbildning kan vara ett effektivt instrument i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap. Vissa ungdomar har begränsade möjligheter i samhället och ställs inför särskilda problem till följd av en utbildningsmässigt, socioekonomiskt eller geografiskt missgynnad bakgrund, eller på grund av att de har en funktionsnedsättning.

| 2.7 | Enligt Unescos riktlinjer för inkluderande utbildning handlar det om en process som gör det möjligt att beakta de många olika behov som olika inlärare har, och bemöta dessa genom ett större engagemang när det gäller inlärning, kultur och gemensamma värden i syfte att minska det sociala utanförskapet och fattigdomen. Inkluderande utbildning kräver förändringar med avseende på innehåll, attityder, strukturer och utbildningsstrategier, och därmed en ändring av utbildningsprogrammen för lärare, tilldelning av större resurser och en vision som omfattar alla inlärare samt övertygelsen om att det är det allmänna utbildningssystemets uppgift att ge alla utbildning. Inkluderande utbildning har som målsättning att på rätt sätt bemöta de många olika inlärningsbehov som finns hos olika sociala grupper genom formell och icke-formell utbildning. |
| --- | --- |

2.7

Enligt Unescos riktlinjer för inkluderande utbildning handlar det om en process som gör det möjligt att beakta de många olika behov som olika inlärare har, och bemöta dessa genom ett större engagemang när det gäller inlärning, kultur och gemensamma värden i syfte att minska det sociala utanförskapet och fattigdomen. Inkluderande utbildning kräver förändringar med avseende på innehåll, attityder, strukturer och utbildningsstrategier, och därmed en ändring av utbildningsprogrammen för lärare, tilldelning av större resurser och en vision som omfattar alla inlärare samt övertygelsen om att det är det allmänna utbildningssystemets uppgift att ge alla utbildning. Inkluderande utbildning har som målsättning att på rätt sätt bemöta de många olika inlärningsbehov som finns hos olika sociala grupper genom formell och icke-formell utbildning.

| 2.8 | Det är långt ifrån en marginell fråga om hur vissa inlärare kan integreras i den vanliga utbildningen, och fokus ligger inte heller enbart på de fattigaste; inkluderande utbildning är snarare en strategi som kräver en omvandling av utbildningssystemen och övriga riktlinjer för utbildning i syfte att svara mot mångfalden inlärare och bli ett viktigt verktyg för att bekämpa fattigdom. Syftet är att både lärare och elever ska känna sig bekväma med mångfalden och se den som en utmaning och en möjlighet till en berikande inlärningsmiljö, snarare än som ett problem. |
| --- | --- |

2.8

Det är långt ifrån en marginell fråga om hur vissa inlärare kan integreras i den vanliga utbildningen, och fokus ligger inte heller enbart på de fattigaste; inkluderande utbildning är snarare en strategi som kräver en omvandling av utbildningssystemen och övriga riktlinjer för utbildning i syfte att svara mot mångfalden inlärare och bli ett viktigt verktyg för att bekämpa fattigdom. Syftet är att både lärare och elever ska känna sig bekväma med mångfalden och se den som en utmaning och en möjlighet till en berikande inlärningsmiljö, snarare än som ett problem.

| 2.9 | Massarbetslösheten har lett till fattigdom av ett aldrig tidigare skådat slag. För närvarande (5) är den globala ekonomiska krisen bara en bekräftelse på denna situation. I dag innebär fattigdom inte bara otillräckliga inkomster, det kan innebära begränsad eller obefintlig tillgång till hälso- och sjukvård eller utbildning, en farlig miljö, ihållande diskriminering och fördomar, eller socialt utanförskap. Ett arbete är i sig (om det inte är ett bra arbete) inte ett tillräckligt skydd mot fattigdom. Och extrem fattigdom är ett fenomen som är mer utbrett bland kvinnor än bland män. I 17 av EU:s medlemsstater är risken för extrem fattigdom påtagligt högre för kvinnor. Familjer med ensamstående föräldrar där familjeöverhuvudet är en kvinna löper mycket större risk för att drabbas av fattigdom. I en värld där 60 % av befolkningen lever av endast 6 % av de totala inkomsterna, där 50 % lever på endast 2 dollar per dag och över en 1 miljard människor tjänar mindre än 1 dollar per dag, kan Europa inte omvandlas till en fästning utan hänsyn till omvärlden. |
| --- | --- |

2.9

Massarbetslösheten har lett till fattigdom av ett aldrig tidigare skådat slag. För närvarande (5) är den globala ekonomiska krisen bara en bekräftelse på denna situation. I dag innebär fattigdom inte bara otillräckliga inkomster, det kan innebära begränsad eller obefintlig tillgång till hälso- och sjukvård eller utbildning, en farlig miljö, ihållande diskriminering och fördomar, eller socialt utanförskap. Ett arbete är i sig (om det inte är ett bra arbete) inte ett tillräckligt skydd mot fattigdom. Och extrem fattigdom är ett fenomen som är mer utbrett bland kvinnor än bland män. I 17 av EU:s medlemsstater är risken för extrem fattigdom påtagligt högre för kvinnor. Familjer med ensamstående föräldrar där familjeöverhuvudet är en kvinna löper mycket större risk för att drabbas av fattigdom. I en värld där 60 % av befolkningen lever av endast 6 % av de totala inkomsterna, där 50 % lever på endast 2 dollar per dag och över en 1 miljard människor tjänar mindre än 1 dollar per dag, kan Europa inte omvandlas till en fästning utan hänsyn till omvärlden.

| 2.10 | Det växande problemet med fattigdom i städerna, människor som flyttar från landsbygden till industriregioner och massinvandring utgör en utmaning för socialpolitiken i regionerna. Enligt Eurostats uppgifter för 2009 lever 16 % av Europas befolkning under fattigdomsgränsen, och en av tio européer lever i ett hushåll där ingen arbetar. I ett antal medlemsstater är barn mer utsatta för fattigdom än resten av befolkningen, och 19 % (eller 19 miljoner barn) riskerar att drabbas av fattigdom. Den onda cirkel som dömer så många till fattigdom måste brytas genom att man skapar en stabil och säker inlärningsmiljö som kan säkerställa att eleverna fullt ut kan dra nytta av sina grundläggande rättigheter och utveckla sina färdigheter och framtidsmöjligheter. |
| --- | --- |

2.10

Det växande problemet med fattigdom i städerna, människor som flyttar från landsbygden till industriregioner och massinvandring utgör en utmaning för socialpolitiken i regionerna. Enligt Eurostats uppgifter för 2009 lever 16 % av Europas befolkning under fattigdomsgränsen, och en av tio européer lever i ett hushåll där ingen arbetar. I ett antal medlemsstater är barn mer utsatta för fattigdom än resten av befolkningen, och 19 % (eller 19 miljoner barn) riskerar att drabbas av fattigdom. Den onda cirkel som dömer så många till fattigdom måste brytas genom att man skapar en stabil och säker inlärningsmiljö som kan säkerställa att eleverna fullt ut kan dra nytta av sina grundläggande rättigheter och utveckla sina färdigheter och framtidsmöjligheter.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1 | Kampen mot fattigdomen är en mycket viktig del av integrations- och sysselsättningspolitiken både i EU och i medlemsstaterna. Tidigare betraktades kampen mot fattigdomen som en del av socialpolitiken, men den har nu utvecklats till en kamp mot socialt utanförskap. Det är inte längre bara en fråga om att skydda samhället mot de fruktade konsekvenserna av fattigdomen utan att säkra de drabbades mänskliga rättigheter. Då man 2007 beslutade att 2010 skulle bli året för bekämpning av utslagning och fattigdom konstaterade Europaparlamentet och rådet att 78 miljoner människor för närvarande löper risk att drabbas av fattigdom i EU och att antalet hela tiden ökar. Eftersom denna situation står i stark kontrast till EU:s gemensamma, grundläggande värderingar krävs det åtgärder som involverar både EU och medlemsstaterna. |
| --- | --- |

3.1

Kampen mot fattigdomen är en mycket viktig del av integrations- och sysselsättningspolitiken både i EU och i medlemsstaterna. Tidigare betraktades kampen mot fattigdomen som en del av socialpolitiken, men den har nu utvecklats till en kamp mot socialt utanförskap. Det är inte längre bara en fråga om att skydda samhället mot de fruktade konsekvenserna av fattigdomen utan att säkra de drabbades mänskliga rättigheter. Då man 2007 beslutade att 2010 skulle bli året för bekämpning av utslagning och fattigdom konstaterade Europaparlamentet och rådet att 78 miljoner människor för närvarande löper risk att drabbas av fattigdom i EU och att antalet hela tiden ökar. Eftersom denna situation står i stark kontrast till EU:s gemensamma, grundläggande värderingar krävs det åtgärder som involverar både EU och medlemsstaterna.

| 3.2 | Vidare antog FN:s medlemsstater millennieutvecklingsmålen år 2000, vars syfte var att reducera den extrema fattigdomen med hälften. Dessa åtta mål ska man försöka uppnå före 2015. Det måste dock erkännas att det mot bakgrund av den nuvarande ekonomiska konjunkturen kommer att bli mycket svårt att uppnå alla mål inom de utsatta tidsgränserna. EU har beslutat att år 2010 ska vara ett temaår för bekämpning av fattigdom och social utestängning i syfte att fördubbla ansträngningarna för att försöka uppnå dessa mål. |
| --- | --- |

3.2

Vidare antog FN:s medlemsstater millennieutvecklingsmålen år 2000, vars syfte var att reducera den extrema fattigdomen med hälften. Dessa åtta mål ska man försöka uppnå före 2015. Det måste dock erkännas att det mot bakgrund av den nuvarande ekonomiska konjunkturen kommer att bli mycket svårt att uppnå alla mål inom de utsatta tidsgränserna. EU har beslutat att år 2010 ska vara ett temaår för bekämpning av fattigdom och social utestängning i syfte att fördubbla ansträngningarna för att försöka uppnå dessa mål.

| 3.3 | EESK har vid flera tillfällen klart tagit ställning för kunskapssamhället som ett mycket viktigt instrument när det gäller att fullständigt integrera alla medborgare och inte bara en elit, och framför allt som ett sätt att nå de mål som fastställdes vid toppmötet i Lissabon. |
| --- | --- |

3.3

EESK har vid flera tillfällen klart tagit ställning för kunskapssamhället som ett mycket viktigt instrument när det gäller att fullständigt integrera alla medborgare och inte bara en elit, och framför allt som ett sätt att nå de mål som fastställdes vid toppmötet i Lissabon.

| 3.4 | Kommittén framhöll nyligen (6) att människor med en lägre utbildningsnivå löper större risk att drabbas av social utestängning. Rätten till utbildning måste ge dem en möjlighet att förbättra sin livskvalitet och få tillträde till arbetsmarknaden. Vidare måste man ta hänsyn till att de ekonomiska, sociala och tekniska förändringarna kräver en anpassning av utbildningens innehåll, särskilt om målet är att tillgodose arbetsmarknadens behov. EESK förslår därför en ändring av både skol- och universitetsutbildningen, så att man vid ett eventuellt studieavbrott kan erbjuda program för yrkesutbildning som kan underlätta inträdet på arbetsmarknaden (7). Målet är att förebygga och reparera de skador som orsakas av social utestängning. |
| --- | --- |

3.4

Kommittén framhöll nyligen (6) att människor med en lägre utbildningsnivå löper större risk att drabbas av social utestängning. Rätten till utbildning måste ge dem en möjlighet att förbättra sin livskvalitet och få tillträde till arbetsmarknaden. Vidare måste man ta hänsyn till att de ekonomiska, sociala och tekniska förändringarna kräver en anpassning av utbildningens innehåll, särskilt om målet är att tillgodose arbetsmarknadens behov. EESK förslår därför en ändring av både skol- och universitetsutbildningen, så att man vid ett eventuellt studieavbrott kan erbjuda program för yrkesutbildning som kan underlätta inträdet på arbetsmarknaden (7). Målet är att förebygga och reparera de skador som orsakas av social utestängning.

| 3.5 | EESK (8) har antagit ett yttrande där man välkomnar kommissionens meddelande ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. Man drar bland annat följande slutsats: ”Ökad kompetens på alla nivåer är en förutsättning för att ekonomin ska kunna återhämta sig på kort sikt. Det är också en förutsättning för långsiktig utveckling, ökad produktivitet, konkurrenskraft, sysselsättning, lika möjligheter och social sammanhållning.” |
| --- | --- |

3.5

EESK (8) har antagit ett yttrande där man välkomnar kommissionens meddelande ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. Man drar bland annat följande slutsats: ”Ökad kompetens på alla nivåer är en förutsättning för att ekonomin ska kunna återhämta sig på kort sikt. Det är också en förutsättning för långsiktig utveckling, ökad produktivitet, konkurrenskraft, sysselsättning, lika möjligheter och social sammanhållning.”

| 3.6 | Hur som helst kan man inte bortse från frågan om att precisera begreppet utbildning för integration, något som vi stöder, eftersom det förutom att vara en strategi även är en process som gör det nödvändigt att inte bara se över utbildningspolitiken, utan även sysselsättningspolitiken och tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster av hög kvalitet, ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever och deras levnadsförhållanden (kvinnor och män, flickor och pojkar, ungdomar och äldre människor, migranter, arbetslösa, funktionshindrade, personer med hiv/aids, osv.). Syftet med utbildning för integration är alltså i slutändan att utrota alla former av utestängning, vare sig den beror på negativa attityder eller att mångfalden inte värdesätts. Den kan genomföras i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället, men skolan bör inte ensam bära hela bördan. |
| --- | --- |

3.6

Hur som helst kan man inte bortse från frågan om att precisera begreppet utbildning för integration, något som vi stöder, eftersom det förutom att vara en strategi även är en process som gör det nödvändigt att inte bara se över utbildningspolitiken, utan även sysselsättningspolitiken och tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster av hög kvalitet, ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever och deras levnadsförhållanden (kvinnor och män, flickor och pojkar, ungdomar och äldre människor, migranter, arbetslösa, funktionshindrade, personer med hiv/aids, osv.). Syftet med utbildning för integration är alltså i slutändan att utrota alla former av utestängning, vare sig den beror på negativa attityder eller att mångfalden inte värdesätts. Den kan genomföras i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället, men skolan bör inte ensam bära hela bördan.

| 3.7 | Icke-formell utbildning baseras ofta på pedagogiska former och arbetsmetoder som inte är hierarkiska, utan grundas på deltagande. Den är också ofta nära knuten till det civila samhällets organisationer och drivs av dem. Genom sin karaktär och sitt nedifrån och upp-orienterade förhållningssätt har icke-formell utbildning varit ett effektivt verktyg för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap. EESK understryker därför att icke-formell utbildning också kan spela en viktig roll vid genomförandet av EU 2020-strategin. |
| --- | --- |

3.7

Icke-formell utbildning baseras ofta på pedagogiska former och arbetsmetoder som inte är hierarkiska, utan grundas på deltagande. Den är också ofta nära knuten till det civila samhällets organisationer och drivs av dem. Genom sin karaktär och sitt nedifrån och upp-orienterade förhållningssätt har icke-formell utbildning varit ett effektivt verktyg för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap. EESK understryker därför att icke-formell utbildning också kan spela en viktig roll vid genomförandet av EU 2020-strategin.

| 3.8 | Ett framgångsrikt livslångt lärande stärks av icke-formell utbildning som kompletterar och stöder formell utbildning. Relationen dem emellan kan t.ex. spela en viktig roll för att göra lärande mer attraktivt för ungdomar och därigenom motverka att de slutar skolan i förtid genom att man exempelvis inför nya metoder, underlättar övergång mellan formell och icke-formell utbildning samt erkänner färdigheter (9). |
| --- | --- |

3.8

Ett framgångsrikt livslångt lärande stärks av icke-formell utbildning som kompletterar och stöder formell utbildning. Relationen dem emellan kan t.ex. spela en viktig roll för att göra lärande mer attraktivt för ungdomar och därigenom motverka att de slutar skolan i förtid genom att man exempelvis inför nya metoder, underlättar övergång mellan formell och icke-formell utbildning samt erkänner färdigheter (9).

| 3.9 | OECD har ägnat frågan om informell utbildning särskild uppmärksamhet och genomfört flera undersökningar och projekt (10). Det finns ännu inte någon generell samsyn om i vilken utsträckning och på vilket sätt de kunskaper som förvärvats genom ”icke-formell utbildning”, och än mindre genom ”informell utbildning”, ska erkännas. Detta innebär bland annat att man måste erkänna andra aktörers, t.ex. organisationer i det civila samhället, kompetens att undervisa utanför det formella utbildningssystemet och fastställa utvärderingsstandarder i syfte att utvärdera de färdigheter som förvärvats på detta sätt. Erkännandet av de sålunda förvärvade kvalifikationerna och färdigheterna har utvecklats med hjälp av strategier för livslångt lärande i vissa medlemsstater. I andra medlemsstater håller man på att undersöka förfaranden för rättsligt erkännande av dessa kvalifikationer och färdigheter inom de befintliga nationella kvalifikationsramarna, vilket underlättar tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att EU bör undersöka hur långt man nått på detta område på medlemsstatsnivå och föreslår att medlemsstaterna utbyter positiva erfarenheter och exempel på bästa praxis. |
| --- | --- |

3.9

OECD har ägnat frågan om informell utbildning särskild uppmärksamhet och genomfört flera undersökningar och projekt (10). Det finns ännu inte någon generell samsyn om i vilken utsträckning och på vilket sätt de kunskaper som förvärvats genom ”icke-formell utbildning”, och än mindre genom ”informell utbildning”, ska erkännas. Detta innebär bland annat att man måste erkänna andra aktörers, t.ex. organisationer i det civila samhället, kompetens att undervisa utanför det formella utbildningssystemet och fastställa utvärderingsstandarder i syfte att utvärdera de färdigheter som förvärvats på detta sätt. Erkännandet av de sålunda förvärvade kvalifikationerna och färdigheterna har utvecklats med hjälp av strategier för livslångt lärande i vissa medlemsstater. I andra medlemsstater håller man på att undersöka förfaranden för rättsligt erkännande av dessa kvalifikationer och färdigheter inom de befintliga nationella kvalifikationsramarna, vilket underlättar tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att EU bör undersöka hur långt man nått på detta område på medlemsstatsnivå och föreslår att medlemsstaterna utbyter positiva erfarenheter och exempel på bästa praxis.

| 3.10 | En stor fara som måste undvikas är att strategierna när det gäller utbildning för integration endast kommer att omfatta fattiga personer, invandrare och personer som av någon anledning slutat skolan i förtid. En sådan situation kommer att medföra att deltagarna isoleras i stället för att integreras. Ett möjligt alternativ är att låta dessa system vara tillgängliga även för andra grupper som skulle kunna behöva dem (11). Å andra sidan kan den icke- formella utbildningen inte ersätta den formella, men genom att erkänna värdet av den kunskap som förvärvas på detta sätt utgör den ett komplement, eftersom deltagarna kommer att ha möjlighet att återintegreras i det formella utbildningssystemet om de så önskar och behöver. |
| --- | --- |

3.10

En stor fara som måste undvikas är att strategierna när det gäller utbildning för integration endast kommer att omfatta fattiga personer, invandrare och personer som av någon anledning slutat skolan i förtid. En sådan situation kommer att medföra att deltagarna isoleras i stället för att integreras. Ett möjligt alternativ är att låta dessa system vara tillgängliga även för andra grupper som skulle kunna behöva dem (11). Å andra sidan kan den icke- formella utbildningen inte ersätta den formella, men genom att erkänna värdet av den kunskap som förvärvas på detta sätt utgör den ett komplement, eftersom deltagarna kommer att ha möjlighet att återintegreras i det formella utbildningssystemet om de så önskar och behöver.

| 3.11 | EESK anser att det är ytterst viktigt att alla marginaliserade grupper får tillgång till ett huvudsakligen offentligt utbildningssystem (12) av god kvalitet, som öppnar dörrarna till arbetsmarknaden och ger dem möjlighet att hitta ett anständigt och välavlönat arbete. Lika betydelsefullt är det att denna utbildning förmedlar grundläggande medborgerliga värderingar när det gäller reell jämställdhet mellan könen och aktivt deltagande i samhällslivet. Kommittén ställer sig positiv till en utbildning som bidrar till personlig och social utveckling och som inte bara fokuserar på förmedling av färdigheter och kvalifikationer (ett nyttobetonat synsätt på utbildning), och en utbildning som resulterar i öppna, kritiska människor som är kapabla att delta aktivt i ett samhälle som präglas av ökande social rättvisa och politisk mognad. |
| --- | --- |

3.11

EESK anser att det är ytterst viktigt att alla marginaliserade grupper får tillgång till ett huvudsakligen offentligt utbildningssystem (12) av god kvalitet, som öppnar dörrarna till arbetsmarknaden och ger dem möjlighet att hitta ett anständigt och välavlönat arbete. Lika betydelsefullt är det att denna utbildning förmedlar grundläggande medborgerliga värderingar när det gäller reell jämställdhet mellan könen och aktivt deltagande i samhällslivet. Kommittén ställer sig positiv till en utbildning som bidrar till personlig och social utveckling och som inte bara fokuserar på förmedling av färdigheter och kvalifikationer (ett nyttobetonat synsätt på utbildning), och en utbildning som resulterar i öppna, kritiska människor som är kapabla att delta aktivt i ett samhälle som präglas av ökande social rättvisa och politisk mognad.

| 3.12 | EESK anser att en utbildning som främjar integration måste öka elevernas förmåga till kritisk analys och bidra till att förbättra elevernas utbildningsmässiga och sociala ramar i syfte att dessa ska kunna leva upp till arbetsmarknadens och samhällets nya krav. Kort sagt innebär kopplingen mellan utbildning och social integration att utbildningen knyts till målen om utveckling av samhället och av de områden där den äger rum. På så sätt kan utbildning bli ett instrument som bidrar till att successivt utrota fattigdomen. |
| --- | --- |

3.12

EESK anser att en utbildning som främjar integration måste öka elevernas förmåga till kritisk analys och bidra till att förbättra elevernas utbildningsmässiga och sociala ramar i syfte att dessa ska kunna leva upp till arbetsmarknadens och samhällets nya krav. Kort sagt innebär kopplingen mellan utbildning och social integration att utbildningen knyts till målen om utveckling av samhället och av de områden där den äger rum. På så sätt kan utbildning bli ett instrument som bidrar till att successivt utrota fattigdomen.

| 3.13 | Sammanfattningsvis finns det följande skäl till att välja en inkluderande utbildning:






  — | Utbildningsmässiga: Kravet på att alla ska omfattas av utbildningssystemet (”målet om utbildning för alla före 2015”) innebär att man måste ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever. |
| --- | --- | --- |

3.13

Sammanfattningsvis finns det följande skäl till att välja en inkluderande utbildning:

—

Utbildningsmässiga: Kravet på att alla ska omfattas av utbildningssystemet (”målet om utbildning för alla före 2015”) innebär att man måste ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever.

| — | Sociala: Utbildning kan och bör bidra till förändrade attityder och till att skapa ett samhälle där ingen utsätts för fördomar och diskriminering och där alla medborgare kan utöva sina grundläggande rättigheter. |
| --- | --- |

—

Sociala: Utbildning kan och bör bidra till förändrade attityder och till att skapa ett samhälle där ingen utsätts för fördomar och diskriminering och där alla medborgare kan utöva sina grundläggande rättigheter.

| — | Ekonomiska: En inkluderande utbildning kan bidra till att öka samhällets reella konkurrenskraft med avseende på de nya ekonomiska utmaningarna, en konkurrenskraft som grundas på know-how och inte på illojal konkurrens. Integration och kvalitet förstärker varandra. |
| --- | --- |

—

Ekonomiska: En inkluderande utbildning kan bidra till att öka samhällets reella konkurrenskraft med avseende på de nya ekonomiska utmaningarna, en konkurrenskraft som grundas på know-how och inte på illojal konkurrens. Integration och kvalitet förstärker varandra.

4.   Specifika mål

| 4.1 | Det europeiska året för bekämpning av fattigdom har fyra specifika mål:
  —   Erkännande: Erkänna rätten för människor som lever i fattigdom och social utestängning att leva ett värdigt liv och delta fullt ut i samhällslivet.
  —   Ansvar: Avsikten med detta europeiska år är också att stärka det offentliga ansvaret för politiska riktlinjer och åtgärder för social integration genom att understryka allas ansvar för bekämpning av fattigdom och marginalisering.
  —   Sammanhållning: Främja ett samhälle präglat av större sammanhållning genom att öka allmänhetens medvetenhet om fördelarna för alla med ett samhälle utan fattigdom, där ingen är dömd att leva i samhällets utkanter.
  —   Engagemang: Slutligen är avsikten med detta europeiska år att bekräfta EU:s starka politiska engagemang för bekämpning av fattigdom och social utestängning och främja detta engagemang på alla förvaltningsnivåer. |
| --- | --- |

4.1

Det europeiska året för bekämpning av fattigdom har fyra specifika mål:

—   Erkännande: Erkänna rätten för människor som lever i fattigdom och social utestängning att leva ett värdigt liv och delta fullt ut i samhällslivet.

—   Ansvar: Avsikten med detta europeiska år är också att stärka det offentliga ansvaret för politiska riktlinjer och åtgärder för social integration genom att understryka allas ansvar för bekämpning av fattigdom och marginalisering.

—   Sammanhållning: Främja ett samhälle präglat av större sammanhållning genom att öka allmänhetens medvetenhet om fördelarna för alla med ett samhälle utan fattigdom, där ingen är dömd att leva i samhällets utkanter.

—   Engagemang: Slutligen är avsikten med detta europeiska år att bekräfta EU:s starka politiska engagemang för bekämpning av fattigdom och social utestängning och främja detta engagemang på alla förvaltningsnivåer.

| 4.2 | Man kommer att fokusera särskilt på följande frågor:






  a) | Barnfattigdom och fattigdom som överförs från en generation till nästa. |
| --- | --- | --- |

4.2

Man kommer att fokusera särskilt på följande frågor:

a)

Barnfattigdom och fattigdom som överförs från en generation till nästa.

| b) | En arbetsmarknad för alla. |
| --- | --- |

b)

En arbetsmarknad för alla.

| c) | Bristande tillgång till utbildning. |
| --- | --- |

c)

Bristande tillgång till utbildning.

| d) | Genusaspekter på fattigdom. |
| --- | --- |

d)

Genusaspekter på fattigdom.

| e) | Tillgång till grundläggande samhällstjänster. |
| --- | --- |

e)

Tillgång till grundläggande samhällstjänster.

| f) | Bekämpning av diskriminering, främjande av invandrarintegration och integration av etniska minoriteter i samhället och på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

f)

Bekämpning av diskriminering, främjande av invandrarintegration och integration av etniska minoriteter i samhället och på arbetsmarknaden.

| g) | Hänsyn till funktionshindrades och andra utsatta gruppers behov. |
| --- | --- |

g)

Hänsyn till funktionshindrades och andra utsatta gruppers behov.

| 4.3 | År 2010 är följaktligen ett enastående tillfälle för Europa att mobilisera och öka kunskapen hos den breda allmänheten när det gäller kampen mot fattigdomen och den roll som utbildningen kan spela för att vi ska komma närmare målet om att utrota fattigdomen. En sådan ambition kan bara förverkligas om budskapet är klart och tydligt och inte mångtydigt och vagt. Därför föreslår vi att aktiviteterna koncentreras till en central aspekt, nämligen ”Utbildning för integration: ett kraftfullt redskap i kampen mot fattigdom. För ett Europa utan socialt utanförskap”. |
| --- | --- |

4.3

År 2010 är följaktligen ett enastående tillfälle för Europa att mobilisera och öka kunskapen hos den breda allmänheten när det gäller kampen mot fattigdomen och den roll som utbildningen kan spela för att vi ska komma närmare målet om att utrota fattigdomen. En sådan ambition kan bara förverkligas om budskapet är klart och tydligt och inte mångtydigt och vagt. Därför föreslår vi att aktiviteterna koncentreras till en central aspekt, nämligen ”Utbildning för integration: ett kraftfullt redskap i kampen mot fattigdom. För ett Europa utan socialt utanförskap”.

| 4.4 | Den spanska regeringen har tagit över ordförandeskapet i EU under det första halvåret 2010. Spanien har under de senaste åren visat ett särskilt intresse för problematiken kring fattigdomsbekämpning och utrotande av social utslagning samt inkluderande utbildning. Spanien tog över ordförandeskapet i början av det europeiska året för bekämpning av fattigdom. Invigningen ägde rum i Madrid den 21 januari 2010, och i slutet av juni kommer Spanien att överlämna det roterande ordförandeskapet till Belgien vid Europeiska rådets sedvanliga toppmöte. Det intresse och engagemang som Spanien visat när det gäller ”Utbildning för alla” förefaller att vara ett utmärkt tillfälle att genomföra en rad aktiviteter i syfte att säkra att detta år sätter tydliga spår och resulterar i politiska beslut som för oss närmare målet om att utrota fattigdom och social utestängning. |
| --- | --- |

4.4

Den spanska regeringen har tagit över ordförandeskapet i EU under det första halvåret 2010. Spanien har under de senaste åren visat ett särskilt intresse för problematiken kring fattigdomsbekämpning och utrotande av social utslagning samt inkluderande utbildning. Spanien tog över ordförandeskapet i början av det europeiska året för bekämpning av fattigdom. Invigningen ägde rum i Madrid den 21 januari 2010, och i slutet av juni kommer Spanien att överlämna det roterande ordförandeskapet till Belgien vid Europeiska rådets sedvanliga toppmöte. Det intresse och engagemang som Spanien visat när det gäller ”Utbildning för alla” förefaller att vara ett utmärkt tillfälle att genomföra en rad aktiviteter i syfte att säkra att detta år sätter tydliga spår och resulterar i politiska beslut som för oss närmare målet om att utrota fattigdom och social utestängning.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Se UNESCO:s riktlinjer om integration och utbildning (Policy Guidelines on Inclusion in Education, Paris 2009).

1

(Policy Guidelines on Inclusion in Education

(2)  Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter (2000). Dessutom bör det nämnas att EU-länderna har ratificerat alla internationella fördrag som avser mänskliga rättigheter, framför allt FN:s barnkonvention (1989) och de internationella konventionerna om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och om civila och politiska rättigheter (1966).

2

(3)  EUT C 224, 30.8.2008, s. 106.

3

(4)  KOM(2009) 647 slutlig av den 24.11.2009. Kommissionens arbetsdokument – samråd om framtidsstrategin ”EU 2020”.

4

(5)  Key Data on Education in Europe (Rapport från Europeiska kommissionen om utbildningen i Europa 2009), http://eacea.ec.europa.eu/education/eurydice/documents/key_data_series/105EN.pdf

5

Key Data on Education in Europe

(6)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 10.

6

(7)  EUT C 256, 27.10.2007, s. 93.

7

(8)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 74.

8

(9)  EUT C 151, 17.6.2008, s. 45 och EUT C 318, 23.12.2009, s. 113.

9

(10)  Som exempel kan nämnas ”Recognition of non-formal and informal learning in OECD countries: A very good idea in jeopardy?” Lifelong Learning in Europe, Patrick Werquin, Paris, 2008.

10

Recognition of non-formal and informal learning in OECD countries: A very good idea in jeopardy?

(11)  OCDE: ”Beyond Rethoric: Adult learning policies and practices”, Paris, 2003 och ”Promoting Adult Learning”, Paris, 2005.

11

Beyond Rethoric: Adult learning policies and practices

Promoting Adult Learning

(12)  Se UNESCO:s riktlinjer om integration och utbildning (Policy Guidelines on Inclusion in Education, Paris 2009).

12

Policy Guidelines on Inclusion in Education

---

BILAGA

till Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag, som fått mer än en fjärdedel av de avgivna rösterna, avslogs under debatten:

Punkt 1.5

Lägg till en ny punkt:

””

Omröstningsresultat:

Omröstningsresultat:

| Röster för | : | 44 |
| --- | --- | --- |
| Röster emot | : | 61 |
| Nedlagda röster | : | 14 |

Röster för

:

44

Röster emot

:

61

Nedlagda röster

:

14

Punkt 3.7

Punkt 3.7

Ändra enligt följande:

” Icke-formell utbildning baseras ofta på pedagogiska former och arbetsmetoder som inte är hierarkiska, utan grundas på deltagande. Den är också ofta nära knuten till det civila samhällets organisationer och drivs av dem. Genom sin karaktär och sitt nedifrån och upp-orienterade förhållningssätt har icke-formell utbildning varit ett effektivt verktyg för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap. EESK understryker därför att icke-formell utbildning också kan spela en viktig roll vid genomförandet av EU 2020-strategin.”

Omröstningsresultat

Omröstningsresultat

| Röster för | : | 37 |
| --- | --- | --- |
| Röster emot | : | 73 |
| Nedlagda röster | : | 10 |

Röster för

:

37

Röster emot

:

73

Nedlagda röster

:

10

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/24 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/24

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Tillgång till krediter för konsumenter och familjer: otillbörliga affärsmetoder” (initiativyttrande)

2011/C 18/05

Föredragande: Mario CAMPLI

Den 16 juli 2009 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett initiativyttrande om

”Tillgång till krediter för konsumenter och familjer: otillbörliga affärsmetoder”.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som berett ärendet, antog sitt yttrande den 30 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 75 röster för, 1 röst emot och 1 nedlagd röst.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   EESK anser att det är av största vikt att inrätta en gemensam, öppen och fullständig regelram avseende tillgång till kredit.

1.2   EESK uppmanar kommissionen att söka finna det bästa sättet att undanröja bristerna i den nuvarande regelramen, särskilt avseende kreditprodukter, vilseledande reklam, tydliga villkor, kreditförmedlare, asymmetrisk information samt allmänbildning på det finansiella området för berörda parter.

1.3   EESK uppmanar medlemsstaterna att inrätta en tillsynsmyndighet för otillbörlig affärspraxis med särskild behörighet på kreditområdet.

1.4   EESK rekommenderar att man utvidgar gemenskapssystemet för snabbt informationsutbyte (RAPEX) till att omfatta även införande av tvivelaktiga finansiella produkter och kreditprodukter på EU:s finans- och kreditmarknader.

1.5   EESK uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att ingående analysera exempel på olagliga eller kriminella metoder på kreditområdet, med särskild inriktning på aggressiva affärsmetoder och ocker och med särskilda initiativ inom det europeiska området med rättvisa.

1.6   EESK rekommenderar att man fastställer en särskild övergripande europeisk ordning för olika typer av kreditförmedlare som omfattar definitioner, krav och skyldigheter i fråga om uppförande, oavsett vilka produkter det rör sig om och oavsett om kreditgivningen är huvudverksamhet eller biverksamhet.

1.7   EESK rekommenderar en särskild ordning för tillsyn av verksamhet, praxis och uppförande med avseende på personer som sysslar med förmedling i anslutning till annan verksamhet av olika slag, t.ex. näringsidkare som också förmedlar krediter.

1.8   EESK anser att kraven på registrering för olika finans- och kreditförmedlare i ett europeiskt nätverk som omfattar de nationella registren bör fastställas på grundval av europeiska normer för professionell verksamhet, tillsyn och etik, inbegripet gemenskapsbestämmelserna om uteslutning av aktörer som bedriver verksamhet som skadar konsumenterna, som är olaglig eller som innebär missbruk.

1.9   Kommittén anser att det är viktigt att undersöka möjligheterna att (med lämpliga ändringar och anpassningar) utvidga gemenskapens bestämmelser om skadeståndsansvar i direktiv 85/374/EEG och ändringar av detta till att omfatta även finans- och kreditprodukter.

1.10   Kommittén rekommenderar att man på den europeiska marknaden inför lämpliga typer av kreditprodukter som är ”certifierade” eller ”standardiserade” som komplement till det befintliga utbudet i syfte att främja ökad öppenhet och lojal konkurrens vad avser både metoder och de kreditprodukter som erbjuds konsumenterna.

1.11   EESK anser att det krävs en europeisk informations- och utbildningskampanj med inriktning på konsumenter, konsumentorganisationer och de yrkesgrupper som bistår konsumenterna, om konsumenträttigheter i fråga om kreditgivning och finansiella tjänster, samt ökade befogenheter för de europeiska nätverken för rättslig och alternativ tvistlösning (1).

1.12   Kommittén anser också att man i samförstånd med de offentliga myndigheterna bör inrätta och främja nätverk inom det civila samhället för analys, bistånd och tillsyn i samband med social utestängning och fattigdom relaterad till kreditgivning och överskuldsättning.

1.13   EESK rekommenderar särskilt att man inför gemensamma förfaranden på EU-nivå för hantering av överskuldsättning, och att man på grundval av dessa genomför offentliga åtgärder för stöd och hjälp till drabbade personer.

1.14   EESK rekommenderar att kommissionen genomför en officiell undersökning för att säkerställa om och hur man kan införa fullständiga EU-bestämmelser om ocker och ta fram gemensamma, grundläggande principer och faktorer som kan tjäna som europeisk referensram för räntesatser som kan anses som ocker.

1.15   Kommittén rekommenderar att man inför gemensamma förfaranden för att främja nationella system i kampen mot ocker. Samordningen kan ske på grundval av en europeisk lagstiftningsram.

1.16   EESK anser att utfärdandet av kreditkort bör underställas strikt gemenskapsreglering för att undvika aggressiva affärsmetoder som leder till överskuldsättning och som fastställer krav på avtal mellan kreditkortsinnehavare och utfärdare om kreditgränser.

1.17   Gemenskapsregleringen måste i hela EU säkerställa ett fullständigt och överskådligt skydd vid användningen av de uppgifter som kunden tillhandahåller, särskilt via internet.

1.18   Med tanke på den strategiska betydelse som information och utbildning av konsumenter har, också med hjälp av olika undervisningsmetoder redan i grundskolan, rekommenderar EESK att man främjar och stöder initiativ från det civila samhället i fråga om öppen och begriplig information.

1.19   EESK rekommenderar slutligen att man tidigarelägger tidpunkten för översyn av effektiviteten i direktiv 2008/48/EG (där den första översynen planeras till 12 juni 2013) och att man förkortar perioden mellan översyner från fem till tre år.

2.   Inledning

2.1   I samband med den globala finanskrisen riktades uppmärksamheten först på hur stabiliteten och likviditeten skulle kunna återställas på finansmarknaderna, och därefter på hur stabiliteten ska kunna befästas och regelramen ska kunna förbättras för att undvika nya kriser på marknaden i framtiden.

2.2   Medan denna verksamhet fortlöper och bör förstärkas anser EESK att man nu bör rikta all energi på målet att återskapa förtroendet för finanssystemet hos EU-medborgarna och deras tilltro till de olika formerna av kreditgivning.

2.3   Finanskrisen har lett till en åtföljande ekonomisk kris som nu orsakar förlust av arbetsplatser, ekonomisk aktivitet och inkomster för individer och familjer.

2.4   Mot den bakgrunden ökar den sociala och ekonomiska utslagningen samt fattigdomen (2).

2.5   Kredit är ett viktigt instrument för konsumenter och familjer eftersom det ger dem möjlighet att betala utgifter som är nödvändiga för ett normalt, ordnat liv. I det avseendet är tillgången till kredit, till rimliga kostnader, ett grundläggande instrument för den sociala integrationen.

2.6   Krediter får emellertid inte betraktas eller marknadsföras som en ersättning för eller ett komplement till konsumenters och familjers inkomster.

2.7   Den största utmaningen för den ekonomiska politiken, skattepolitiken och den sociala politiken är att säkerställa tillgång till kredit under ansvar, utan att skapa någon beroendesituation.

2.8   För att uppnå det målet krävs en regelram som är utformad så att man undviker oansvarig ut- och upplåning och motverkar alla former av asymmetrisk information mellan långivare och konsumenter.

3.   Yttrandets syfte

3.1   Detta yttrande behandlar missbruk i anslutning till kreditgivning och olagliga metoder i kontakterna med konsumenter som leder till ökad social utestängning och fattigdom. Här behandlas inte specifika frågor som diskuteras i andra yttranden från EESK.

3.2   I yttrandet avser vi att granska den aktuella regelramen för att identifiera befintliga brister som kan resultera i missbruk. Möjliga lösningar föreslås också för de europeiska och nationella offentliga myndigheterna. I yttrandet behandlas också i viss mån olagliga metoder som inte omfattas av regelramen, metoder som inte är så välkända och som är svåra att komma till rätta med men som har en koppling till och ofta följer av oegentlig verksamhet. I yttrandet tar vi också upp den roll som det civila samhället kan spela i arbetet med att finna lösningar på dessa problem.

3.3   Nyligen konstaterade kommissionen i en offentlig hearing (3) följande: ”Den finansiella krisen har visat vilka skador som oansvarig utlåning och upplåning kan åstadkomma för konsumenter och kreditinstitut, det finansiella systemet och ekonomin i allmänhet. Vi är fast beslutna att lära oss av de eventuella fel som begåtts för att säkerställa att utlånings- och upplåningsverksamheten sker på ett ansvarsfullt sätt” (Charlie McCreevy, kommissionsledamot för inre marknaden). Vid samma tillfälle konstaterade kommissionen: ”Det är vår skyldighet att granska vilka negativa mekanismer som har genererat den ansvarslösa ut- och upplåning som har skadat ett stort antal av våra medborgare ekonomiskt” (Meglena Kuneva, kommissionsledamot med ansvar för konsumentskydd).

3.4   Det viktigaste syftet med yttrandet är därför dels att lämna ett bidrag till en mer välfungerande inre marknad och att bedöma vilka lösningar som kan föreslås på gemenskapsnivå, dels vilka som är lämpliga på medlemsstatsnivå men inom en gemensam ram. EESK anser att problem på överstatlig nivå också bör bemötas på denna nivå för att undvika en fragmentering av inre marknaden.

4.   Den nuvarande regelramen: brister och möjliga åtgärder

4.1   Vad gäller konsumentkrediter regleras de på EU-nivå i första hand av direktiv 2008/48/EG. Konsumentkreditdirektivet är lagstiftning som syftar till fullständig harmonisering, dvs. att medlemsstaterna inte längre kan upprätthålla eller införa nationell lagstiftning som avviker, inte ens om den innebär ökat konsumentskydd. Genom direktivet fastställs den allmänna lagstiftningsramen för konsumenter på konsumentkreditområdet. Hypotekslån berörs inte.

4.2   Som komplement till den ramen fastställs i direktiv 2005/29/EG om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter en allmän ram med definitioner av och påföljder för otillbörliga affärsmetoder. I fråga om finanstjänster innebär detta direktiv en harmoniserad miniminivå som ger medlemsstaterna möjlighet att införa bestämmelser som är mer restriktiva eller strängare vad avser konsumentskyddet.

4.3   När det gäller hypotekslån finns ingen europeisk lagstiftning. De nationella bestämmelserna varierar som en följd av kulturskillnader och den nationella marknaden. Det finns emellertid en europeisk uppförandekod för hur konsumenten ska informeras innan avtal ingås och ett EU-faktablad för bostadslån (ESIS). Denna uppförandekod är emellertid endast ett frivilligt instrument och har mycket begränsad tillämpning.

4.4   EESK konstaterar att de nuvarande reglerna möjliggör en rad olika lösningar för att komma till rätta med missbruk i samband med kreditgivning. Det finns emellertid fortfarande betydande brister som måste undanröjas på EU-nivå, och det återstår fortfarande mycket arbete för de nationella och europeiska myndigheterna, inte minst i fråga om genomförandet av systemet för påföljder.

4.5   Enligt EESK har emellertid finanskrisen blivit så allvarlig också på grund av det kommersiella tryck som tjänstemännen inom kredit- och finanssektorn utsatts för. Jakten på allt högre försäljningsmål och bristen på kontroll av hur produkten passar konsumentens profil ledde till att tvivelaktiga produkter hamnade hos företag och enskilda och i vissa fall kommunala myndigheter.

4.6   EESK anser att dessa problem har uppstått bl.a. på grund av de belöningssystem och bonusar som har funnits för bankens ledning, där vissa personer har sett sin ersättning växa oproportionerligt. I ett av de stora finansinstituten tjänade företagsledningen 400 gånger mer än en vanlig anställd. Trots de åtaganden och högtidliga löften som EU:s stats- och regeringschefer gjort kan EESK konstatera att man ännu inte vidtagit några effektiva och konkreta åtgärder mot dessa problem.

4.7   Framför allt finns det inom den nuvarande lagstiftningen om konsumentkrediter inte några krav på att utbudet ska anpassas till konsumenternas behov. I direktiv 2008/48/EG (art. 8) fastställs kravet på att bedöma konsumentens återbetalningsförmåga. I artikel 5.6 fastställs endast att kreditgivare ska ge de förklaringar som konsumenterna behöver, så att konsumenterna kan ta ställning till huruvida det föreslagna kreditavtalet passar deras behov, exempelvis genom att för konsumenterna förklara den förhandsinformation som ska ges, de föreslagna produkternas huvudsakliga egenskaper och de särskilda effekter dessa kan ha för konsumenterna. Medlemsstaterna får visst handlingsutrymme i fråga om den praktiska tillämpningen. Det finns emellertid inga bestämmelser om en anpassning av produkten till behoven.

4.8   Denna frånvaro av bestämmelser har möjliggjort missbrukssituationer där de produkter som erbjudits konsumenterna inte har varit avpassade till behoven. Det är fallet med erbjudanden om en enda kredittyp eller generella erbjudanden om kreditkort eller betalkort för inköp i vissa stora affärer (näringsidkare som också förmedlar krediter).

4.9   EESK vill i det sammanhanget understryka kravet på en tydlig åtskillnad mellan erbjudanden om kreditkort och erbjudanden om kommersiella produkter och reklam för dessa.

4.10   Vad gäller reklam innehåller den gällande lagstiftningen visserligen krav på standardinformation i samband med tecknande av kreditavtal (direktiv 2008/48/EG art. 4 och följande), men det saknas bestämmelser för att förhindra bedrägliga eller aggressiva metoder som leder till skuldsättning (4).

4.11   Kommittén är medveten om att det i en marknadsekonomi är marknaden som ska finna en kvantitativ och kvalitativ jämvikt mellan utbud och efterfrågan. Men om marknaden misslyckas med att finna lämpliga lösningar bör de offentliga myndigheterna träda in eftersom de har ansvar för att säkerställa att de sociala behoven uppfylls på lämpligt sätt.

4.12   EESK anser att en möjlighet skulle vara att man på den europeiska marknaden inför lämpliga typer av kreditprodukter som är ”certifierade” eller ”standardiserade”. Sådana produkter skulle kunna komplettera det befintliga utbudet. På så sätt skulle konsumenterna lättare kunna välja en produkt som passar och som är lämplig för de egna behoven (5).

4.13   EESK anser alltså kommissionen bör utöka den rättsliga och administrativa grunden för att öka öppenheten på den europeiska marknaden med kreditprodukter som är ”certifierade” eller ”standardiserade”, och att genomföra ett gemenskapssystem för snabbt informationsutbyte som övervakar införandet av tvivelaktiga finansiella produkter och kreditprodukter på EU:s finans- och kreditmarknader.

4.14   Det vore också viktigt att arbeta för ökat ansvarstagande bland dem som tillhandahåller kreditprodukter och därmed begränsa möjligheterna att erbjuda produkter som inte är anpassade till konsumenternas behov. EESK anser därför att man bör införa gemensamma förfaranden på EU-nivå för hantering av överskuldsättning, och att man på grundval av dessa genomför offentliga åtgärder för stöd och hjälp till personer som drabbats av överskuldsättning även som en följd av missbruk från kreditgivarnas sida.

4.15   En annan företeelse som inte omfattas av EU-lagstiftningen är ocker. I vissa medlemsstater (Spanien, Frankrike, Italien och Portugal) finns särskild lagstiftning om ocker, men det är inte fallet i alla länder.

4.16   Studier från senare tid (6) har visat att bestämmelser om ocker kan ha positiva effekter i kampen mot social utestängning och fattigdom och i kampen mot otillbörliga metoder.

4.17   EESK anser att kommissionen bör genomföra en officiell undersökning för att säkerställa om och hur man kan införa fullständiga EU-bestämmelser om ocker. EESK anser särskilt att man bör befästa gemensamma, grundläggande principer och faktorer som kan tjäna som europeisk referensram för vad som ska anses som ocker.

4.18   För att kunna förstärka och dra nytta av de mångåriga erfarenheter som finns i vissa medlemsstater anser EESK att man borde fastställa en europeisk regelram för att främja nationella system i kampen mot ocker och till stöd för personer som utsatts för ocker.

4.19   EESK anser att de flesta missbrukssituationer på kreditområdet uppträder i förhållandet mellan kreditförmedlare och konsumenter.

4.20   I det sammanhanget har Europaparlamentet (7) efterlyst en gemenskapsram för att klarlägga och harmonisera kreditförmedlarnas ansvar och skyldigheter på grundval av principen ”samma verksamhet, samma risker, samma regler”, för att säkerställa konsumentskyddet och undvika svåröverskådliga försäljningsmetoder och vilseledande reklam, metoder som i synnerhet drabbar de mest sårbara grupperna och de minst välinformerade konsumenterna. Kommittén ställer sig bakom denna ståndpunkt och anser att detta skulle bidra till att förbättra utbudsmarknaden och bekämpa missbruk, oansvarig kreditförmedling och olaglig kreditförmedling (”lånehajar”).

4.21   EESK anser att ett upprättande av ett register över kreditförmedlare – med registreringsskyldighet, och med tillsyn som utförs av organ där bankernas sammanslutningar, sammanslutningar av finansiella mäklare och förmedlare samt konsumentorganisationer ingår, under övervakning av tillsynsmyndigheter och med fastställande av orsaker för avstängning, upphävande och avregistrering samt solidariskt ansvar i händelse av skador som fastställts i domstol – skulle kunna säkerställa öppenhet, tillförlitlighet och professionalitet.

4.22   Företeelser som sms-lån direkt till ungdomar, ”lätta” krediter per telefon, lån som förskott på lönen eller generella erbjudanden om kreditkort eller betalkort utgör en bakgrund för otillbörliga metoder. Sådana metoder bör motverkas med alla medel. I direktiv 2005/29/EG om otillbörliga affärsmetoder fastställs olika lösningar på problem som rör oansvarig kreditgivning som skulle kunna anpassas och ingå i lagstiftning om konsumentkrediter.

4.22.1   EESK anser att de finansinstitut som utfärdar kreditkort bör underställas strikt reglering (avseende reklamerbjudanden, begränsningar vad gäller total skuldsättning, den potentiella låntagarens ålder, tydliga kontoutdrag) för att undvika aggressiva affärsmetoder som leder till överskuldsättning.

4.22.2   I synnerhet bör kreditgränserna för kreditkort fastställas i samförstånd med innehavaren. Eventuella höjningar av kreditgränserna bör genomföras endast med uttryckligt samtycke från innehavaren och tillhandahållaren av kreditkortet.

4.23   För att bli effektiv måste lagstiftningen tillämpas strikt (8). Mot bakgrund av den nya situation som uppstått efter den globala finanskrisen anser EESK att man bör tidigarelägga tidpunkten för översyn av effektiviteten i direktiv 2008/48/EG (där den första översynen planeras till 12 juni 2013) och att man förkortar perioden mellan översyner från fem till tre år. I fråga om otillbörliga affärsmetoder i samband med kreditgivning anser EESK att man i medlemsstaterna bör inrätta marknadstillsynsmyndigheter med lämpliga behörigheter och tekniska resurser med särskild inriktning på kreditområdet.

4.23.1   EESK efterlyser särskilt en förstärkt regelram för att säkerställa ett fullständigt och överskådligt skydd vid användningen av de uppgifter som kunden tillhandahåller, särskilt via internet och e-post.

4.24   Kommittén anser att det finns skäl att utvärdera om man bör utvidga tillämpningsområdet för det standardiserade EU-faktabladet (ESIS) så att det även omfattar hypotekslån (med de försiktighetsåtgärder som kommittén diskuterat i sina tidigare yttranden i frågan (9) och uppgifter om räntesatser på samma sätt som i direktivet om konsumentkrediter, i syfte att öka integrationen på den europeiska marknaden för hypotekslån och förbättra det totala skyddet för konsumenter och familjer.

4.25   När det gäller rådgivning på konsumentkreditområdet rekommenderar EESK stöd till organisationer i det civila samhället, i synnerhet konsumentorganisationer, så att de kan utveckla en rådgivningsverksamhet som skulle ge potentiella låntagare möjlighet att få en objektiv, tydlig och professionell åsikt om vilken kreditprodukt som är lämplig med tanke på deras särskilda behov.

4.26   Kommittén vill understryka att kreditrådgivningen bör regleras för att säkerställa hög grad av öppenhet och oberoende hos både långivare och förmedlare.

4.27   För hanteringen av alla dessa problem anser EESK att det krävs en gemensam, harmoniserad och enhetlig regelram på EU-nivå, med principer och bestämmelser som är tillämpbara på samtliga kreditprodukter.

5.   Missbruk och olagliga metoder på kreditområdet

5.1   EESK anser att man samtidigt bör ta itu med de problem som återfinns i den omfattande verksamhet som döljs bakom fiktiva bolag som förmedlar och tillhandahåller finanstjänster och som använder sig av aggressiva affärsmetoder och ocker, och som är kopplade till brottslig verksamhet med avseende på räntesatser och olika typer av utpressning. Det handlar t.ex. om följande fall (förteckningen är inte uttömmande):

| — | Irreguljära lån till konsumenter och familjer i svårigheter som har hamnat i skuldfällan. |
| --- | --- |

—

Irreguljära lån till konsumenter och familjer i svårigheter som har hamnat i skuldfällan.

| — | Lån som syftar till utplundring av kunden, t.ex. ocker. Kännetecknande för kriminella organisationer. |
| --- | --- |

—

Lån som syftar till utplundring av kunden, t.ex. ocker. Kännetecknande för kriminella organisationer.

5.2   Irreguljära lån kan förekomma i olika former:

| — | ”Icke registrerade” förskott på pengar eller andra tillgångar, med största möjliga utnyttjande av den enskildes betalningsmöjligheter och största möjliga förlängning av löptiden för förskottet. |
| --- | --- |

—

”Icke registrerade” förskott på pengar eller andra tillgångar, med största möjliga utnyttjande av den enskildes betalningsmöjligheter och största möjliga förlängning av löptiden för förskottet.

| — | Irreguljär finansiering där långivaren ökar lönsamheten genom att inte följa etiska regler, genom vilseledande klausuler, otydliga villkor och en uppåtgående spiral av återbetalningskrav. |
| --- | --- |

—

Irreguljär finansiering där långivaren ökar lönsamheten genom att inte följa etiska regler, genom vilseledande klausuler, otydliga villkor och en uppåtgående spiral av återbetalningskrav.

| — | Lån som oftast utfärdats genom en otillbörlig bankliknande verksamhet. |
| --- | --- |

—

Lån som oftast utfärdats genom en otillbörlig bankliknande verksamhet.

| — | Lån till ockerränta i samband med olika typer av brottslighet och i särskilda sammanhang. |
| --- | --- |

—

Lån till ockerränta i samband med olika typer av brottslighet och i särskilda sammanhang.

5.3   EESK anser att den irreguljära kreditgivningens möjligheter att växa beror på att många familjer och konsumenter är utestängda från den reguljära kreditmarknaden, bl.a. på grund av oansvarig långivning som har försatt konsumenterna i en mycket sårbar beroendesituation.

5.4   EESK konstaterar att problemen är kopplade till låga inkomster för familjer och olika former av konsumtionstryck – som för övrigt är en orsak till att konsumenter och familjer råkar ut för olaglig utlåning och vänder sig till den parallella lånemarknaden – och inte kan lösas enbart genom lagstiftning på kreditområdet.

5.5   För övrigt har ofta otillbörliga och olagliga metoder på kreditområdet brottmålskaraktär och bör således regleras genom särskilda initiativ på brottmålsområdet inom det europeiska området med rättvisa, och efterlevnaden bör kontrolleras av polismyndigheterna. Fullständig verkställbarhet i hela unionen av nationella domar om kvarstad för tillgångar som härrör från ocker och utpressning skulle kunna innebära ett avgörande bidrag till kampen mot dessa företeelser (10).

5.6   EESK anser att det saknas tillräcklig statistik i ämnet från unionens alla delar för att det ska gå att skapa en bild av företeelsen på europeisk nivå med alla kvalitativa och kvantitativa aspekter, och kommittén föreslår därför att kommissionen tillsammans med medlemsstaterna diskuterar situationen i detalj och med utgångspunkt i jämförbara uppgifter.

6.   Det civila samhällets roll

6.1   Det civila samhället, och särskilt konsumentorganisationer och välgörenhetsorganisationer, har en viktig roll att spela när det gäller att identifiera, studera och bevaka problem kopplade till aggressiva eller olagliga metoder för kreditgivning till konsumenter och familjer.

6.2   Kommittén anser därför att man i samförstånd med de offentliga myndigheterna bör inrätta och främja nätverk för det civila samhället för analys, bistånd och tillsyn i samband med social utestängning och fattigdom relaterad till kreditgivning och överskuldsättning. Sådana nätverk spelar också en viktig roll för utbyte av information om goda metoder. De kan också integreras i harmoniserade reklamationssystem.

6.3   EESK noterar att det redan finns goda metoder på området, till exempel ”sociala stödlån” (”social lending”) eller det europeiska nätverket för ekonomisk integration (EFIN), och sådana goda metoder bör stimuleras och användas i hela unionen.

6.4   EESK anser att information och utbildning av konsumenter, också med hjälp av olika undervisningsmetoder redan i grundskolan, är ett utmärkt område för initiativ från medlemsstaterna och det civila samhället (11). Detta är viktiga åtgärder för att utveckla ekonomiska grundkunskaper på europeisk nivå i hela unionen.

6.5   Kommittén anser att det är viktigt att stimulera och utveckla denna verksamhet, men vill understryka att produktinformation ingår i kreditgivarnas skyldigheter och utbildning är en uppgift för de offentliga myndigheterna. För övrigt anser EESK att det civila samhällets initiativ när det gäller öppen och begriplig information och utbildning kan bli effektiva om de kompletterar en övergripande och gemensam regelram.

6.6   Vid den offentliga hearing som EESK anordnade i Bryssel den 28 januari 2010 med kvalificerade företrädare för det civila samhället på nationell och europeisk nivå underströks behovet av att på europeisk nivå övervaka aggressiva och olagliga metoder och fokusera både på reglering och stöd till offren, utbildningspolitik, och information till alla berörda parter.

6.7   För att stimulera en social marknadsekonomi på kreditområdet anser EESK att företag i den sociala ekonomin behöver startas och utvecklas, t.ex. kooperativ (12). De offentliga myndigheterna har också ansvar för att stödja och främja denna typ av företag, vad avser både uppstart och funktion (13).

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Nätverket FIN-NET (Financial Dispute Resolution Network).

1

(2)  Se: Andra uppdaterade gemensamma bedömningen av kommittén för socialt skydd och Europeiska kommissionen av de sociala effekterna av den ekonomiska krisen och av politiska åtgärder (SPC/2009/11/13 FINAL) – Eurobarometerundersökning om fattigdom och social utestängning – Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning (2010) – Gemensam rapport om social trygghet och social integration på http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=757&langId=sv.

2

(3)  Offentlig hearing om Ansvarsfull upp- och utlåning, Bryssel, den 3 september 2009.

3

Ansvarsfull upp- och utlåning

(4)  En bra definition på ”bedrägliga” (art. 6) eller ”aggressiva” (art. 8) metoder finns i direktiv 2005/29/EG, med hänvisning till otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter.

4

(5)  Se t.ex. ISO 22222 (personlig finansiell planering – 2005) UNI-ISO (personlig finansiell, ekonomisk och egendomsrelaterad planering – 2008) AENOR – UNE 165001 (Etica. Requisitos de los productos financieros socialmente responsables – 2009). Se även ECO/266 – ”Finansiella produkter som omfattas av socialt ansvar”.

5

Requisitos de los productos financieros socialmente responsables

(6)  Se Usura (Ocker) - Slutrapport från Osservatorio socioeconomico sulla criminalità, CNEL - Rom 2008.

6

Usura

Osservatorio socioeconomico sulla criminalità

(7)  Betänkande PE 5.6.2008 om Konkurrens: Branschutredning om banktjänster till privatpersoner och mindre företag.

7

(8)  Medlemsstaterna måste anpassa sig till gemenskapsbestämmelserna senast den 12 juni 2010.

8

(9)  EUT C 27, 3.2.2009, s. 18 och EUT C 65, 17.3.2006, s. 13.

9

(10)  ”Inför dessa globala företeelser kan regeringarna och institutionerna fortsätta att blunda eller ta fram begränsade åtgärder på det nationella planet. Men om de bara noterade den förstärkning som den europeiska arresteringsordern givit i sökandet efter brottslingar på fri fot skulle de snabbt och i samförstånd börja utarbeta gemensamma undersökningsinstrument och rättsliga instrument och en gemensam minimistraffrätt för alla medlemsstater, med utgångspunkt i ersättning för skador orsakade av maffialiknande sammanslutningar” (se F. Forgione, Mafia export, 2009, Milano).

10

Mafia export

(11)  UNI (Förslag till normer för ekonomisk utbildning av medborgarna – Kravförteckning), januari 2010.

11

(12)  Se Resilience of the Cooperative Business Model in Times of Crisis, ILO 2009.

12

Resilience of the Cooperative Business Model in Times of Crisis

(13)  Se EUT C 318, 23.12.2009, s. 22.

13

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/30 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/30

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Europeisk stadga för stiftelser” (initiativyttrande)

2011/C 18/06

Föredragande: Mall HELLAM

Den 16 juli 2009 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Europeisk stadga för stiftelser”.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 30 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 134 röster för, 2 emot och 1 nedlagd röst:

1.   Allmänna synpunkter och slutsatser

1.1   Föreliggande initiativyttrande innehåller överväganden och förslag beträffande utvecklingen av en europeisk stadga anpassad för stiftelser samt riktlinjer för hur en sådan stadga skulle kunna förvaltas.

1.2   En översikt över behov och möjligheter visar att det finns ett behov av ett europeiskt bolagsrättsprojekt för stiftelser som i sig skulle kunna utgöra ett anpassat instrument för att förenkla stiftelsernas verksamhet på den inre marknaden. Av en nyligen utarbetad studie (1) och uttalanden från verksamma på området (2) framgår att antalet stiftelser och stiftare som vill utveckla gränsöverskridande verksamhet och samarbete har ökat markant under det senaste årtiondet. Det förefaller också som om stiftelser som ägnar sig åt gränsöverskridande verksamhet stöter på diverse hinder, exempelvis juridiska hinder, som ökar transaktionskostnaderna, vilket i sin tur leder till att de medel som är tillgängliga för allmännyttiga ändamål minskar.

1.3   Vid upprepade tillfällen har man inom stiftelsesektorn och de organisationer och nätverk som företräder denna på EU-nivå (3) efterlyst en europeisk stadga för stiftelser som det mest kostnadseffektiva sättet att komma till rätta med gränsöverskridande hinder och därmed främja stiftelseverksamhet runtom i Europa.

1.4   I detta sammanhang uppmanar EESK kommissionen att utarbeta ett förslag till förordning om en europeisk stadga för stiftelser till stöd för offentliga allmännyttiga aktiviteter som så småningom ska läggas fram för rådets och Europaparlamentets antagande.

1.5   EESK anser att en europeisk stadga för stiftelser är ett viktigt instrument när det gäller att förverkliga grundtanken med den inre marknaden för medborgarna och föra den inre marknaden närmare medborgarna.

1.6   EESK menar att stadgan kan fungera som ett nytt verktyg för att främja allmännyttiga ändamål och medborgarinsatser och inriktas på allvarliga socioekonomiska problem och överhängande behov i Europa inom kunskap och innovation, medicinsk forskning, hälsa och sociala tjänster, miljö och regional utveckling, sysselsättning och yrkesutbildning, bevarande av natur- och kulturarvet, främjande av konst och kulturell mångfald, internationellt samarbete och utveckling.

1.7   För att den nya stadgan ska vara effektiv och tilltalande måste den innehålla tydliga och uttömmande bestämmelser om inrättande, verksamhet och tillsyn och ha en genuint europeisk dimension. Gränsöverskridande aktiviteter, donationer och samarbete blir smidigare i och med införandet av ett effektivt förvaltningsinstrument för allmännyttiga ändamål i kombination med ett erkänt europeiskt märke.

2.   Allmänna kommentarer

2.1   Räckvidd och institutionell bakgrund

| 2.1.1 | Syftet med detta initiativyttrande är att undersöka möjligheterna att utveckla en europeisk stadga för stiftelser som skulle kunna bidra till att underlätta för både stiftelser och bidragsgivare som i växande utsträckning är verksamma över gränserna och stöter på såväl civilrättsliga som skatterättsliga hinder och tillhandahålla en europeisk dimension från inledningsskedet till inrättandet av nya stiftelser. |
| --- | --- |

2.1.1

Syftet med detta initiativyttrande är att undersöka möjligheterna att utveckla en europeisk stadga för stiftelser som skulle kunna bidra till att underlätta för både stiftelser och bidragsgivare som i växande utsträckning är verksamma över gränserna och stöter på såväl civilrättsliga som skatterättsliga hinder och tillhandahålla en europeisk dimension från inledningsskedet till inrättandet av nya stiftelser.

| 2.1.2 | I november 2009 offentliggjorde kommissionens generaldirektorat för inre marknaden och tjänster resultaten av ett offentligt samråd (4) om en europeisk stadga för stiftelser som fick stor respons i synnerhet från den icke-vinstdrivande sektorn och som visade ett starkt stöd för en sådan stadga inom sektorn. |
| --- | --- |

2.1.2

I november 2009 offentliggjorde kommissionens generaldirektorat för inre marknaden och tjänster resultaten av ett offentligt samråd (4) om en europeisk stadga för stiftelser som fick stor respons i synnerhet från den icke-vinstdrivande sektorn och som visade ett starkt stöd för en sådan stadga inom sektorn.

| 2.1.3 | I februari 2009 publicerade Europeiska kommissionen en genomförbarhetsstudie om en europeisk stadga för stiftelser (5). I studien redogjordes för de potentiella fördelar som en sådan stadga skulle kunna medföra när det gäller att minska eller undanröja onödiga finansiella kostnader och administrativa hinder och därigenom skapa gynnsammare förhållanden för stiftelser som önskar bedriva gränsöverskridande verksamhet inom EU. |
| --- | --- |

2.1.3

I februari 2009 publicerade Europeiska kommissionen en genomförbarhetsstudie om en europeisk stadga för stiftelser (5). I studien redogjordes för de potentiella fördelar som en sådan stadga skulle kunna medföra när det gäller att minska eller undanröja onödiga finansiella kostnader och administrativa hinder och därigenom skapa gynnsammare förhållanden för stiftelser som önskar bedriva gränsöverskridande verksamhet inom EU.

| 2.1.4 | Följande två rekommendationer har utarbetats om en europeisk stadga för stiftelser:






  — | Ett förslag från 2005 om bestämmelser om en europeisk stadga för stiftelser av European Foundation Centre (6). |
| --- | --- | --- |

2.1.4

Följande två rekommendationer har utarbetats om en europeisk stadga för stiftelser:

—

Ett förslag från 2005 om bestämmelser om en europeisk stadga för stiftelser av European Foundation Centre (6).

| — | Ett forskningsprojekt från 2006 om den europeiska stiftelsen – ett nytt juridiskt perspektiv, av experter inom stiftelselagstiftning och skattelagstiftning (7). |
| --- | --- |

—

Ett forskningsprojekt från 2006 om den europeiska stiftelsen – ett nytt juridiskt perspektiv, av experter inom stiftelselagstiftning och skattelagstiftning (7).

| 2.1.5 | Den 4 juli 2006 antog Europaparlamentet en resolution om utsikterna när det gäller bolagsrätt (8) i vilken kommissionen uppmanas att fortsätta utformningen av ny unionslagstiftning beträffande andra juridiska former såsom europeiska stiftelser. |
| --- | --- |

2.1.5

Den 4 juli 2006 antog Europaparlamentet en resolution om utsikterna när det gäller bolagsrätt (8) i vilken kommissionen uppmanas att fortsätta utformningen av ny unionslagstiftning beträffande andra juridiska former såsom europeiska stiftelser.

| 2.1.6 | I ett yttrande från 2009 om olika bolagsformer (9) välkomnar EESK att arbete har inletts kring en europeisk stadga för stiftelser. I yttrandet uppmanar kommittén kommissionen att slutföra konsekvensanalysen i början av 2010 genom att lägga fram ett förslag till förordning som gör det möjligt för EU-baserade stiftelser att arbeta på lika villkor på den inre marknaden. |
| --- | --- |

2.1.6

I ett yttrande från 2009 om olika bolagsformer (9) välkomnar EESK att arbete har inletts kring en europeisk stadga för stiftelser. I yttrandet uppmanar kommittén kommissionen att slutföra konsekvensanalysen i början av 2010 genom att lägga fram ett förslag till förordning som gör det möjligt för EU-baserade stiftelser att arbeta på lika villkor på den inre marknaden.

| 2.1.7 | År 2006 fastställde EG-domstolen i en dom (10) att skattemässig diskriminering mellan inhemska och icke-inhemska allmännyttiga stiftelser strider mot den fria rörligheten för kapital, dock endast i de fall medlemsstaten erkänner stiftelsens allmännyttiga karaktär enligt den nationella lagstiftningen. |
| --- | --- |

2.1.7

År 2006 fastställde EG-domstolen i en dom (10) att skattemässig diskriminering mellan inhemska och icke-inhemska allmännyttiga stiftelser strider mot den fria rörligheten för kapital, dock endast i de fall medlemsstaten erkänner stiftelsens allmännyttiga karaktär enligt den nationella lagstiftningen.

| 2.1.8 | I ett fall rörande gåvor (11) över gränserna fastslog domstolen att skatteslagstiftning som diskriminerar gåvor till allmännyttiga stiftelser hemmahörande i en annan medlemsstat strider mot EU-fördraget om de mottagarorganisationer som är hemmahörande i andra medlemsstater betraktas som ”likvärdiga” med allmännyttiga organisationer hemmahörande i landet. |
| --- | --- |

2.1.8

I ett fall rörande gåvor (11) över gränserna fastslog domstolen att skatteslagstiftning som diskriminerar gåvor till allmännyttiga stiftelser hemmahörande i en annan medlemsstat strider mot EU-fördraget om de mottagarorganisationer som är hemmahörande i andra medlemsstater betraktas som ”likvärdiga” med allmännyttiga organisationer hemmahörande i landet.

2.2   Kommentarer: stiftelsesektorn i EU

| 2.2.1 | Den europeiska stiftelsesektorn är en viktig ekonomisk drivkraft (12) med tillgångar på mellan 350 miljarder euro och nära 1 000 miljarder euro och årliga utgifter på mellan 83 miljarder euro och 150 miljarder euro. Dessutom kännetecknas stiftelsesektorn i ett flertal europeiska länder av varaktig tillväxt. |
| --- | --- |

2.2.1

Den europeiska stiftelsesektorn är en viktig ekonomisk drivkraft (12) med tillgångar på mellan 350 miljarder euro och nära 1 000 miljarder euro och årliga utgifter på mellan 83 miljarder euro och 150 miljarder euro. Dessutom kännetecknas stiftelsesektorn i ett flertal europeiska länder av varaktig tillväxt.

| 2.2.2 | Stiftelser spelar en viktig roll på arbetsmarknaden. De 110 000 stiftelser som kartlades i genomförbarhetsstudien om en europeisk stadga för stiftelser skapar heltidssysselsättning åt mellan 750 000 och 1 miljon människor i EU (13). Genom att ge anslag eller kapitalstöd till organisationer eller enskilda bidrar de även till sysselsättning och ideellt arbete. |
| --- | --- |

2.2.2

Stiftelser spelar en viktig roll på arbetsmarknaden. De 110 000 stiftelser som kartlades i genomförbarhetsstudien om en europeisk stadga för stiftelser skapar heltidssysselsättning åt mellan 750 000 och 1 miljon människor i EU (13). Genom att ge anslag eller kapitalstöd till organisationer eller enskilda bidrar de även till sysselsättning och ideellt arbete.

| 2.2.3 | Den stora majoriteten stiftelser i EU är förmögenhetsbaserade stiftelser med allmännyttiga ändamål. I allmänhet har de inga medlemmar eller aktieägare och har inrättats som oberoende icke-vinstdrivande anslagsfördelande organ. De har en etablerad, tillförlitlig inkomstkälla som oåterkalleligt ska främja allmännyttiga ändamål. Inkomsterna kan komma från en gåvofond eller utgöras av en förmögenhet som donerats av en enskild individ, familj, företag eller annan organisation. Det kan röra sig om ”rörlig” egendom: kontanter, aktier, obligationer, konstverk, upphovsrättigheter, forskarlicens eller fast egendom: mark eller fastighet såsom museer eller vårdinrättningar. De får också sina intäkter från andra källor, exempelvis testamenten eller gåvor, vädjanden till allmänheten om stöd, självgenererande inkomster, kontrakt och lotteriintäkter. |
| --- | --- |

2.2.3

Den stora majoriteten stiftelser i EU är förmögenhetsbaserade stiftelser med allmännyttiga ändamål. I allmänhet har de inga medlemmar eller aktieägare och har inrättats som oberoende icke-vinstdrivande anslagsfördelande organ. De har en etablerad, tillförlitlig inkomstkälla som oåterkalleligt ska främja allmännyttiga ändamål. Inkomsterna kan komma från en gåvofond eller utgöras av en förmögenhet som donerats av en enskild individ, familj, företag eller annan organisation. Det kan röra sig om ”rörlig” egendom: kontanter, aktier, obligationer, konstverk, upphovsrättigheter, forskarlicens eller fast egendom: mark eller fastighet såsom museer eller vårdinrättningar. De får också sina intäkter från andra källor, exempelvis testamenten eller gåvor, vädjanden till allmänheten om stöd, självgenererande inkomster, kontrakt och lotteriintäkter.

| 2.2.4 | Stiftelser i EU ägnar sig åt frågor och projekt som direkt gynnar människor och är av avgörande betydelse för utvecklingen av medborgarnas Europa inom områden som kunskap, forskning och innovation, sociala tjänster och hälso- och sjukvård, medicinsk forskning, miljö, regional utveckling, sysselsättning och yrkesutbildning, bevarande av natur- och kulturarv, främjande av konst och kultur, internationellt samarbete och utveckling. |
| --- | --- |

2.2.4

Stiftelser i EU ägnar sig åt frågor och projekt som direkt gynnar människor och är av avgörande betydelse för utvecklingen av medborgarnas Europa inom områden som kunskap, forskning och innovation, sociala tjänster och hälso- och sjukvård, medicinsk forskning, miljö, regional utveckling, sysselsättning och yrkesutbildning, bevarande av natur- och kulturarv, främjande av konst och kultur, internationellt samarbete och utveckling.

| 2.2.5 | Ett växande antal stiftelser och anslagsgivare är verksamma över gränserna. De stöter dock på följande administrativa, civilrättsliga och beskattningsrättsliga hinder som kartläggs i genomförbarhetsstudien:






  — | Olika nationella lagar: ny EU-initiativ försenas eller genomförs aldrig på grund av avsaknad av lämpliga rättsliga verktyg. |
| --- | --- | --- |

2.2.5

Ett växande antal stiftelser och anslagsgivare är verksamma över gränserna. De stöter dock på följande administrativa, civilrättsliga och beskattningsrättsliga hinder som kartläggs i genomförbarhetsstudien:

—

Olika nationella lagar: ny EU-initiativ försenas eller genomförs aldrig på grund av avsaknad av lämpliga rättsliga verktyg.

| — | Svårigheter att erkänna utländska stiftelser som juridisk person. |
| --- | --- |

—

Svårigheter att erkänna utländska stiftelser som juridisk person.

| — | Rättsosäkerhet kring nationellt erkännande av den ”allmännyttiga” karaktären i den gränsöverskridande verksamheten hos stiftelser hemmahörande i landet. |
| --- | --- |

—

Rättsosäkerhet kring nationellt erkännande av den ”allmännyttiga” karaktären i den gränsöverskridande verksamheten hos stiftelser hemmahörande i landet.

| — | Den administrativa bördan vid och kostnaderna för inrättande av flera filialer i andra länder. |
| --- | --- |

—

Den administrativa bördan vid och kostnaderna för inrättande av flera filialer i andra länder.

| — | Bristande möjligheter att överföra sätet till annan medlemsstat. |
| --- | --- |

—

Bristande möjligheter att överföra sätet till annan medlemsstat.

| — | Skattemässiga hinder: organ som inte är hemmahörande i landet diskrimineras skattemässigt. |
| --- | --- |

—

Skattemässiga hinder: organ som inte är hemmahörande i landet diskrimineras skattemässigt.

2.3   Behovet av passande instrument för stiftelser

| 2.3.1 | Det är orealistiskt att hoppas på harmoniserade bestämmelser för det stora antalet lagar om stiftelser i medlemsstaterna (14), i synnerhet med tanke på olikheterna mellan dem när det gäller syfte, krav i samband med inrättande, förvaltning och redovisningsansvar (15). |
| --- | --- |

2.3.1

Det är orealistiskt att hoppas på harmoniserade bestämmelser för det stora antalet lagar om stiftelser i medlemsstaterna (14), i synnerhet med tanke på olikheterna mellan dem när det gäller syfte, krav i samband med inrättande, förvaltning och redovisningsansvar (15).

| 2.3.2 | Inga av de EU-verktyg (16) som finns för att främja utökad verksamhet eller samarbete mellan privata företag och offentliga organ över gränserna i EU lämpar sig för stiftelsernas särskilda behov och profil som privata, icke-vinstdrivande anslagsfördelande organ med allmännyttiga ändamål och utan aktieägande eller tillsynsutövande medlemmar. |
| --- | --- |

2.3.2

Inga av de EU-verktyg (16) som finns för att främja utökad verksamhet eller samarbete mellan privata företag och offentliga organ över gränserna i EU lämpar sig för stiftelsernas särskilda behov och profil som privata, icke-vinstdrivande anslagsfördelande organ med allmännyttiga ändamål och utan aktieägande eller tillsynsutövande medlemmar.

| 2.3.3 | Det har blivit nödvändigt att överväga utformningen av en europeisk stadga för stiftelser som är öppen för och anpassad efter stiftelsers behov. Syftet är att underlätta deras verksamhet och samarbetsprojekt inom den inre marknaden och göra det möjligt för dem att utnyttja resurser från olika länder genom att införa en europeisk dimension som beaktar hela förloppet från inledningsskede till inrättande av europeiska stiftelser till stöd för allmännyttig verksamhet. |
| --- | --- |

2.3.3

Det har blivit nödvändigt att överväga utformningen av en europeisk stadga för stiftelser som är öppen för och anpassad efter stiftelsers behov. Syftet är att underlätta deras verksamhet och samarbetsprojekt inom den inre marknaden och göra det möjligt för dem att utnyttja resurser från olika länder genom att införa en europeisk dimension som beaktar hela förloppet från inledningsskede till inrättande av europeiska stiftelser till stöd för allmännyttig verksamhet.

3.   En europeisk stadga för stiftelser: Grundläggande mål och struktur

3.1   Mål och fördelar

| 3.1.1 | En europeisk stadga för stiftelser är ett bra politiskt verktyg när det gäller att främja verksamheten inom allmännyttiga stiftelser i EU eftersom en sådan stadga skulle bidra till följande:






  — | Stärka den europeiska rättsliga ramen för stiftelser. |
| --- | --- | --- |

3.1.1

En europeisk stadga för stiftelser är ett bra politiskt verktyg när det gäller att främja verksamheten inom allmännyttiga stiftelser i EU eftersom en sådan stadga skulle bidra till följande:

—

Stärka den europeiska rättsliga ramen för stiftelser.

| — | Minska rättsliga och administrativa hinder. |
| --- | --- |

—

Minska rättsliga och administrativa hinder.

| — | Främja ny verksamhet. |
| --- | --- |

—

Främja ny verksamhet.

| — | Underlätta gränsöverskridande arbete och partnerskap inom den inre marknaden. |
| --- | --- |

—

Underlätta gränsöverskridande arbete och partnerskap inom den inre marknaden.

| — | Öka överskådligheten. |
| --- | --- |

—

Öka överskådligheten.

| — | Utgöra ett effektivt förvaltningsredskap till stöd för allmännyttiga ändamål. |
| --- | --- |

—

Utgöra ett effektivt förvaltningsredskap till stöd för allmännyttiga ändamål.

| — | Göra donationsförfaranden smidigare vid gränsöverskridande verksamhet för både fysiska och juridiska personer. |
| --- | --- |

—

Göra donationsförfaranden smidigare vid gränsöverskridande verksamhet för både fysiska och juridiska personer.

| — | Bidra till den ekonomiska integrationsprocessen och befästa ett europeiskt civilt samhälle i det aktuella globaliserade samhället där gemensamma utmaningar och hot kräver raka och tydliga europeiska svar. |
| --- | --- |

—

Bidra till den ekonomiska integrationsprocessen och befästa ett europeiskt civilt samhälle i det aktuella globaliserade samhället där gemensamma utmaningar och hot kräver raka och tydliga europeiska svar.

| 3.1.2 | Fördelarna med en europeisk stadga för stiftelser skulle vara många, bland annat följande:






  — | Effektivitet och förenklade förfaranden: Genom stadgan skulle en europeisk stiftelse kunna inrättas som är registrerad i en medlemsstat och erkänns i övriga 26. Den skulle kunna vara tillämplig i hela EU med en gemensam uppsättning bestämmelser och ett samstämmigt förvaltnings- och redovisningssystem. Man skulle kunna komma till rätta med nuvarande hinder och förenkla gränsöverskridande samarbete och arbete. |
| --- | --- | --- |

3.1.2

Fördelarna med en europeisk stadga för stiftelser skulle vara många, bland annat följande:

—

Effektivitet och förenklade förfaranden: Genom stadgan skulle en europeisk stiftelse kunna inrättas som är registrerad i en medlemsstat och erkänns i övriga 26. Den skulle kunna vara tillämplig i hela EU med en gemensam uppsättning bestämmelser och ett samstämmigt förvaltnings- och redovisningssystem. Man skulle kunna komma till rätta med nuvarande hinder och förenkla gränsöverskridande samarbete och arbete.

| — | Ansvarsskyldighet: I stadgan skulle termen ”stiftelse” tydliggöras genom en gemensam definition av ”allmännyttiga stiftelser” i hela Europa. För närvarande är termen ”stiftelse” alltför vagt definierad och hänvisar till många vitt skilda former av verksamheter. Stadgan skulle kunna påverka förvaltningen av stiftelser på ett positivt sätt genom att fungera som riktmärke. |
| --- | --- |

—

Ansvarsskyldighet: I stadgan skulle termen ”stiftelse” tydliggöras genom en gemensam definition av ”allmännyttiga stiftelser” i hela Europa. För närvarande är termen ”stiftelse” alltför vagt definierad och hänvisar till många vitt skilda former av verksamheter. Stadgan skulle kunna påverka förvaltningen av stiftelser på ett positivt sätt genom att fungera som riktmärke.

| — | Ekonomiska fördelar: Stiftelser som väljer stadgan skulle inte enbart minska sina utgifter för gränsöverskridande verksamhet, utan även erkännas av både den offentliga förvaltningen och allmänheten eftersom den bär en europeisk ”märkning” som man har förtroende för. Genom stadgan skulle det bli lättare att förena resurser för allmännyttig verksamhet och locka utländska investeringar. Stadgan skulle också positivt kunna påverka anslagsgivarnas beteende och donationer. |
| --- | --- |

—

Ekonomiska fördelar: Stiftelser som väljer stadgan skulle inte enbart minska sina utgifter för gränsöverskridande verksamhet, utan även erkännas av både den offentliga förvaltningen och allmänheten eftersom den bär en europeisk ”märkning” som man har förtroende för. Genom stadgan skulle det bli lättare att förena resurser för allmännyttig verksamhet och locka utländska investeringar. Stadgan skulle också positivt kunna påverka anslagsgivarnas beteende och donationer.

| — | Politiska fördelar och fördelar för medborgarna: Utvecklingen av transnationell verksamhet och samarbete skulle främja europeisk integration på områden som är av direkt intresse för EU-medborgarna. Stadgan skulle utgöra ett stabilt och flexibelt förvaltningsredskap till stöd för allmännyttan och medborgarinsatser på EU-nivå för att komma till rätta med brådskande behov och globala politiska problem. |
| --- | --- |

—

Politiska fördelar och fördelar för medborgarna: Utvecklingen av transnationell verksamhet och samarbete skulle främja europeisk integration på områden som är av direkt intresse för EU-medborgarna. Stadgan skulle utgöra ett stabilt och flexibelt förvaltningsredskap till stöd för allmännyttan och medborgarinsatser på EU-nivå för att komma till rätta med brådskande behov och globala politiska problem.

3.2   Centrala inslag

| 3.2.1 | En effektiv europeisk stadga för stiftelser bör respektera en rad centrala principer och innehålla vissa centrala inslag. Den skulle vara ett kompletterande icke-bindande instrument som i första hand utgår från EU:s lagstiftning och kompletterar nationella och regionala lagar. |
| --- | --- |

3.2.1

En effektiv europeisk stadga för stiftelser bör respektera en rad centrala principer och innehålla vissa centrala inslag. Den skulle vara ett kompletterande icke-bindande instrument som i första hand utgår från EU:s lagstiftning och kompletterar nationella och regionala lagar.

| 3.2.2 | En stadga för europeiska stiftelser skulle kunna utformas enligt följande riktlinjer som måste utarbetas närmare i samarbete med berörda parter. En europeisk stadga för stiftelser skulle kunna kännetecknas av följande:






  3.2.2.1 | Vara ett icke-bindande kompletterande instrument som anslagsgivare och stiftelser som är verksamma i mer än ett EU-land kan använda sig av i stället för att inrätta flera stiftelser i enlighet med den nationella lagstiftningen i olika EU-medlemsstater. Den skulle inte ersätta befintlig lagstiftning om stiftelser i medlemsstaterna. |
| --- | --- | --- |

3.2.2

En stadga för europeiska stiftelser skulle kunna utformas enligt följande riktlinjer som måste utarbetas närmare i samarbete med berörda parter. En europeisk stadga för stiftelser skulle kunna kännetecknas av följande:

3.2.2.1

Vara ett icke-bindande kompletterande instrument som anslagsgivare och stiftelser som är verksamma i mer än ett EU-land kan använda sig av i stället för att inrätta flera stiftelser i enlighet med den nationella lagstiftningen i olika EU-medlemsstater. Den skulle inte ersätta befintlig lagstiftning om stiftelser i medlemsstaterna.

| 3.2.2.2 | Vara enkel och allmänt hållen när det gäller större delen av stiftelselagstiftningen och på så få rättsliga områden som möjligt hänvisa till den nationella lagstiftningen. Det gör att anslagsgivare kan spara in på kostnader som är kopplade till efterlevnaden av regelverket genom att enbart tillämpa ett enda rättsligt instrument och en förvaltningsstruktur som är jämförbar i alla medlemsstater. |
| --- | --- |

3.2.2.2

Vara enkel och allmänt hållen när det gäller större delen av stiftelselagstiftningen och på så få rättsliga områden som möjligt hänvisa till den nationella lagstiftningen. Det gör att anslagsgivare kan spara in på kostnader som är kopplade till efterlevnaden av regelverket genom att enbart tillämpa ett enda rättsligt instrument och en förvaltningsstruktur som är jämförbar i alla medlemsstater.

| 3.2.2.3 | Vara lättillgänglig. Stiftelsen skulle kunna inrättas på obegränsad tid eller för en begränsad tidsperiod genom testamente av en fysisk person bosatt i EU eller genom intyg av notarie av fysiska eller juridiska personer bosatta i EU, genom omvandling till en stiftelse av en existerande stiftelse för allmännyttiga ändamål, lagligen etablerad i en EU-medlemsstat, eller sammanslagning av stiftelser för allmännyttiga ändamål som lagligt etablerats i en eller flera EU-medlemsstater. Meddelande om inrättandet av stiftelsen ska publiceras i EUT. |
| --- | --- |

3.2.2.3

Vara lättillgänglig. Stiftelsen skulle kunna inrättas på obegränsad tid eller för en begränsad tidsperiod genom testamente av en fysisk person bosatt i EU eller genom intyg av notarie av fysiska eller juridiska personer bosatta i EU, genom omvandling till en stiftelse av en existerande stiftelse för allmännyttiga ändamål, lagligen etablerad i en EU-medlemsstat, eller sammanslagning av stiftelser för allmännyttiga ändamål som lagligt etablerats i en eller flera EU-medlemsstater. Meddelande om inrättandet av stiftelsen ska publiceras i EUT.

| 3.2.2.4 | Enbart tillåta allmännyttiga ändamål. Beskrivningen av ”allmännytta” skulle kunna utgöra underlag för en förteckning över allmännyttiga ändamål för att ge utrymme för flexibilitet (17). En europeisk stiftelse betraktas som allmännyttig om






  (1) | den tjänar i allmänhetens intresse i stort på europeisk och internationell nivå antingen genom sitt eget verksamhetsprogram eller genom stöd till enskilda, sammanslutningar, institutioner eller andra enheter, och |
| --- | --- | --- |

3.2.2.4

Enbart tillåta allmännyttiga ändamål. Beskrivningen av ”allmännytta” skulle kunna utgöra underlag för en förteckning över allmännyttiga ändamål för att ge utrymme för flexibilitet (17). En europeisk stiftelse betraktas som allmännyttig om

(1)

den tjänar i allmänhetens intresse i stort på europeisk och internationell nivå antingen genom sitt eget verksamhetsprogram eller genom stöd till enskilda, sammanslutningar, institutioner eller andra enheter, och

| (2) | det ändamål som den har inrättats för ligger i allmänhetens intresse på ett eller flera områden som anses vara av allmännyttig karaktär. |
| --- | --- |

(2)

det ändamål som den har inrättats för ligger i allmänhetens intresse på ett eller flera områden som anses vara av allmännyttig karaktär.

| 3.2.2.5 | Innehålla en europeisk dimension: stadgan skulle vara avsedd för aktiviteter som har en europeisk dimension i bred bemärkelse, dvs. omfatta verksamhet i fler än en medlemsstat. |
| --- | --- |

3.2.2.5

Innehålla en europeisk dimension: stadgan skulle vara avsedd för aktiviteter som har en europeisk dimension i bred bemärkelse, dvs. omfatta verksamhet i fler än en medlemsstat.

| 3.2.2.6 | Fastslå en lägsta kapitalgräns. Det kan vara ett bevis för att stiftelsen är seriös i sin verksamhet och sitt ändamål samtidigt som man ökar borgenärernas skydd, men det bör inte hindra mindre initiativ. |
| --- | --- |

3.2.2.6

Fastslå en lägsta kapitalgräns. Det kan vara ett bevis för att stiftelsen är seriös i sin verksamhet och sitt ändamål samtidigt som man ökar borgenärernas skydd, men det bör inte hindra mindre initiativ.

| 3.2.2.7 | Inte fastställa något ”formellt” medlemskap utan tillåta någon form av deltagarstruktur som dock inte kan ersätta förvaltningsstrukturens rättigheter och skyldigheter. |
| --- | --- |

3.2.2.7

Inte fastställa något ”formellt” medlemskap utan tillåta någon form av deltagarstruktur som dock inte kan ersätta förvaltningsstrukturens rättigheter och skyldigheter.

| 3.2.2.8 | Inom ramen för stiftelsens allmännyttiga syfte tillåta ekonomisk verksamhet direkt eller genom annan juridisk person under förutsättning att eventuella intäkter eller överskott används till att uppfylla stiftelsens allmännyttiga ändamål. |
| --- | --- |

3.2.2.8

Inom ramen för stiftelsens allmännyttiga syfte tillåta ekonomisk verksamhet direkt eller genom annan juridisk person under förutsättning att eventuella intäkter eller överskott används till att uppfylla stiftelsens allmännyttiga ändamål.

| 3.2.2.9 | Tillåta egendom, rörlig eller fast, mottaga eller behålla gåvor eller anslag av olika slag inbegripet aktier eller andra förhandlingsbara instrument från laglig källa. |
| --- | --- |

3.2.2.9

Tillåta egendom, rörlig eller fast, mottaga eller behålla gåvor eller anslag av olika slag inbegripet aktier eller andra förhandlingsbara instrument från laglig källa.

| 3.2.2.10 | Etablera huvudkontoret i EU. Kontoret kan flyttas till en annan medlemsstat utan att man tvingas stänga eller skapa en ny juridisk person. |
| --- | --- |

3.2.2.10

Etablera huvudkontoret i EU. Kontoret kan flyttas till en annan medlemsstat utan att man tvingas stänga eller skapa en ny juridisk person.

| 3.2.2.11 | Fastställa tydliga bestämmelser för överskådlighet och ansvarsskyldighet. En europeisk stiftelse bör föra register över alla finansiella transaktioner, använda formella finanskanaler och registrera årliga utdrag och verksamhetsrapporter hos den berörda myndigheten. Större organisationer ska låta granska sina räkenskaper (revisionskrav). |
| --- | --- |

3.2.2.11

Fastställa tydliga bestämmelser för överskådlighet och ansvarsskyldighet. En europeisk stiftelse bör föra register över alla finansiella transaktioner, använda formella finanskanaler och registrera årliga utdrag och verksamhetsrapporter hos den berörda myndigheten. Större organisationer ska låta granska sina räkenskaper (revisionskrav).

| 3.2.2.12 | Fastställa klara bestämmelser om förvaltning och ansvar, men grundarna eller styrelsen bör ges flexibilitet att i stadgarna själva utforma stiftelsens inre angelägenheter. Det vore eventuellt praktiskt att utgå från någon form av exempel på standardstadgar. Härigenom skulle man kunna undvika intressekonflikter. |
| --- | --- |

3.2.2.12

Fastställa klara bestämmelser om förvaltning och ansvar, men grundarna eller styrelsen bör ges flexibilitet att i stadgarna själva utforma stiftelsens inre angelägenheter. Det vore eventuellt praktiskt att utgå från någon form av exempel på standardstadgar. Härigenom skulle man kunna undvika intressekonflikter.

4.   Tillämplig lag

| 4.1.1 | Förslaget om en europeisk stadga för stiftelser skulle innehålla de olika relevanta rättskällorna: EU-förordning om en europeisk stadga för stiftelser, stiftelsens stadgar och andra EU-lagar och nationell lagstiftning. |
| --- | --- |

4.1.1

Förslaget om en europeisk stadga för stiftelser skulle innehålla de olika relevanta rättskällorna: EU-förordning om en europeisk stadga för stiftelser, stiftelsens stadgar och andra EU-lagar och nationell lagstiftning.

| 4.1.2 | Samtidigt som lagstiftningen om en europeisk stadga för stiftelser måste vara heltäckande är det viktigt att den förblir tydlig och enkel. Orsaken till det är uppenbar: Genom tydliga bestämmelser bli det lättare för de europeiska stiftelserna att efterleva lagstiftningen och tillsynsmyndigheterna kan lättare kontrollera efterlevnaden. |
| --- | --- |

4.1.2

Samtidigt som lagstiftningen om en europeisk stadga för stiftelser måste vara heltäckande är det viktigt att den förblir tydlig och enkel. Orsaken till det är uppenbar: Genom tydliga bestämmelser bli det lättare för de europeiska stiftelserna att efterleva lagstiftningen och tillsynsmyndigheterna kan lättare kontrollera efterlevnaden.

| 4.1.3 | Förslaget om en europeisk stadga för stiftelser bör innehålla en ram för europeiska stiftelsers inrättande, verksamhet och ansvarsskyldighet. På de områden där lagstiftningen skulle vara tillämplig (bildande, registrering, ändamål, kapital, huvudkontor, juridisk person, rättskapacitet, direktörernas ansvar, överskådlighet och ansvarsskyldighetskrav) bör den vara generell och inte hänvisa till nationell lagstiftning. Härigenom säkerställs den enhet, tydlighet och säkerhet som stadgan bör tillhandahålla gentemot tredjepart, partners och anslagsgivare. |
| --- | --- |

4.1.3

Förslaget om en europeisk stadga för stiftelser bör innehålla en ram för europeiska stiftelsers inrättande, verksamhet och ansvarsskyldighet. På de områden där lagstiftningen skulle vara tillämplig (bildande, registrering, ändamål, kapital, huvudkontor, juridisk person, rättskapacitet, direktörernas ansvar, överskådlighet och ansvarsskyldighetskrav) bör den vara generell och inte hänvisa till nationell lagstiftning. Härigenom säkerställs den enhet, tydlighet och säkerhet som stadgan bör tillhandahålla gentemot tredjepart, partners och anslagsgivare.

| 4.1.4 | Tillsynen av europeiska stiftelser kan överlåtas till utsedda behöriga tillsynsmyndigheter i medlemsstaterna på basis av överenskomna normer för registrerings-, rapporterings- och tillsynskrav som fastställs i förordningen om en europeisk stadga för stiftelser. |
| --- | --- |

4.1.4

Tillsynen av europeiska stiftelser kan överlåtas till utsedda behöriga tillsynsmyndigheter i medlemsstaterna på basis av överenskomna normer för registrerings-, rapporterings- och tillsynskrav som fastställs i förordningen om en europeisk stadga för stiftelser.

| 4.1.5 | När det gäller frågor som inte täcks av lagstiftningen om europeiska stiftelser tillämpas unionslagstiftningen eller medlemsstaternas lagstiftning. |
| --- | --- |

4.1.5

När det gäller frågor som inte täcks av lagstiftningen om europeiska stiftelser tillämpas unionslagstiftningen eller medlemsstaternas lagstiftning.

| 4.1.6 | Behörigheten att fastställa beskattning av den europeiska stiftelsen ligger hos skattemyndigheten i det medlemsland där den europeiska stiftelsen är skattepliktig. |
| --- | --- |

4.1.6

Behörigheten att fastställa beskattning av den europeiska stiftelsen ligger hos skattemyndigheten i det medlemsland där den europeiska stiftelsen är skattepliktig.

| 4.1.7 | EU:s medlemsstater har särskilda beskattningsregler för allmännyttiga stiftelser (18). Skattemässig särbehandling mellan nationella och utländska allmännyttiga instanser kan vara i strid med EU-fördraget i synnerhet när det gäller donationer, arv- eller gåvoskatt eller gåvor och stiftelsers intäkter från andra länder. En europeisk stiftelse bör således också kunna dra nytta av de skattelättnader som nationella lagstiftare ger inhemska stiftelser såsom skattefrihet för inkomstskatt, gåvo- och arvskatt, värdeskatt och skatt på överföringar av stiftelsens tillgångar (19). |
| --- | --- |

4.1.7

EU:s medlemsstater har särskilda beskattningsregler för allmännyttiga stiftelser (18). Skattemässig särbehandling mellan nationella och utländska allmännyttiga instanser kan vara i strid med EU-fördraget i synnerhet när det gäller donationer, arv- eller gåvoskatt eller gåvor och stiftelsers intäkter från andra länder. En europeisk stiftelse bör således också kunna dra nytta av de skattelättnader som nationella lagstiftare ger inhemska stiftelser såsom skattefrihet för inkomstskatt, gåvo- och arvskatt, värdeskatt och skatt på överföringar av stiftelsens tillgångar (19).

| 4.1.8 | Beskattning av europeiska stiftelsers grundare och anslagsgivare: Grundare/anslagsgivare som donerar till en europeisk stiftelse inom eller över gränserna ska åtnjuta samma skattelättnader eller skatteincitament som om donationen gjordes till en organisation som verkar i allmänhetens intresse i givarens egna medlemsstat. |
| --- | --- |

4.1.8

Beskattning av europeiska stiftelsers grundare och anslagsgivare: Grundare/anslagsgivare som donerar till en europeisk stiftelse inom eller över gränserna ska åtnjuta samma skattelättnader eller skatteincitament som om donationen gjordes till en organisation som verkar i allmänhetens intresse i givarens egna medlemsstat.

| 4.1.9 | När det gäller indirekta skatter har EESK i ett yttrande om olika företagsformer (20) uppmanat kommissionen att uppmuntra medlemsstater att undersöka möjligheten att bevilja kompensationsåtgärder på basis av det bekräftade allmännyttiga värdet eller deras bidrag till den regionala utvecklingen. |
| --- | --- |

4.1.9

När det gäller indirekta skatter har EESK i ett yttrande om olika företagsformer (20) uppmanat kommissionen att uppmuntra medlemsstater att undersöka möjligheten att bevilja kompensationsåtgärder på basis av det bekräftade allmännyttiga värdet eller deras bidrag till den regionala utvecklingen.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Genomförbarhetsstudie om en Europeisk stadga för stiftelser, 2009.

1

(2)  The European Foundation Centre (EFC), den främsta medlemskapsorganisationen för allmännyttiga stiftelser på EU-nivå, har beskrivit denna utveckling: Två tredjedelar av medlemmarna är verksamma i andra länder än ursprungslandet.

2

(3)  European Foundation Centre, Donors and foundations networks in Europe, Network of European foundations.

3

(4)  http://ec.europa.eu/internal_market/company/eufoundation/index_en.htm

4

(5)  http://ec.europa.eu/internal_market/company/eufoundation/index_en.htm.

5

(6)  http://www.efc.be/SiteCollectionDocuments/EuropeanStatuteUpdated.pdf.

6

(7)  http://www.bertelsmann-stiftung.de/bst/en/media/xcms_bst_dms_15347__2.pdf.

7

(8)  P6_TA(2006)0295.

8

(9)  EUT C 318, 23.12.2009, s. 22.

9

(10)  Stauffer mål C-386/04.

10

(11)  Persche mål C-318/07.

11

(12)  Sammanfattning av genomförbarhetsstudien, tillägg. 1.

12

(13)  Se fotnot 12.

13

(14)  EFC: Europeiska stiftelsers rättslig och beskattningsmässiga profil: http://www.efc.be/Legal/Pages/FoundationsLegalandFiscalCountryProfiles.aspx.

14

(15)  EFC Comparative Highlights of Foundation Laws. http://www.efc.be/Legal/Pages/Legalandfiscalcomparativecharts.aspx.

15

EFC Comparative Highlights of Foundation Laws

(16)  The European Economic Interest Grouping, the European Company, the European Cooperative, the European Grouping of Territorial Cooperation.

16

(17)  EFC:s förslag från 2005 om en europeisk stadga för stiftelser innehåller en öppen förteckning.

17

(18)  En sammanfattning av beskattningsbestämmelser för stiftelser återges i ”Comparative Highlights of Foundation Laws”, EFC 2009. http://www.efc.be/Legal/Pages/Legalandfiscalcomparativecharts.aspx.

18

(19)  Se The European Foundation a new legal perspective. http://www.bertelsmann-stiftung.de/bst/en/media/xcms_bst_dms_15347__2.pdf.

19

(20)  Se fotnot 9.

20

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/35 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/35

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Den europeiska varvsindustrins hantering av den pågående krisen”

2011/C 18/07

Föredragande: Marian KRZAKLEWSKI

Medföredragande: Enrique CALVET CHAMBON

Den 16 juli 2009 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Den europeiska varvsindustrins hantering av den pågående krisen”.

Rådgivande utskottet för industriell omvandling, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 9 april 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 168 röster för, 14 röster emot och 12 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Europeiska ekonomiska och sociala kommittén konstaterar med stor oro att varvsindustrin i EU hamnat i en djup kris. Denna kännetecknas av en fullständig brist på nya beställningar, stora finansieringsproblem i samband med befintliga beställningar, överskottskapacitet för produktion av handelsfartyg, en oåterkallelig förlust av arbetstillfällen och varsel om ytterligare uppsägningar, allt fler konkurser och nedläggningar av varv och av företag med anknytning till varven.

1.2   I denna allvarliga situation krävs det en gemensam europeisk strategi för varvsindustrins framtid i EU och en samordning av medlemsstaternas åtgärder på området. De första delarna av strategin bör fastställas och genomföras senast under första halvåret 2010 och avse de mest akuta behoven, nämligen följande:

| — | Efterfrågan måste stimuleras (se 4.1 och 4.1.1). |
| --- | --- |

—

Efterfrågan måste stimuleras (se 4.1 och 4.1.1).

| — | Det behövs finansiering (bl.a. en förlängning av åtgärden ”rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin” efter 2011). |
| --- | --- |

—

Det behövs finansiering (bl.a. en förlängning av åtgärden ”rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin” efter 2011).

| — | Det behövs sysselsättningsåtgärder (bl.a. stöd i samband med nedläggning av varv). |
| --- | --- |

—

Det behövs sysselsättningsåtgärder (bl.a. stöd i samband med nedläggning av varv).

| — | Man måste motverka ojämlika konkurrensförhållanden. |
| --- | --- |

—

Man måste motverka ojämlika konkurrensförhållanden.

Tanken med dessa åtgärder är att undvika negativa incitament som kan försämra konkurrensförmågan.

1.3   Det finns inget system med internationellt bindande handelsföreskrifter för varvssektorn. Man bör därför kräva mer kraftfulla och beslutsamma insatser från kommissionens sida för att skydda denna strategiskt viktiga bransch. Eftersom det inte finns något internationellt avtal på OECD-nivå måste EU vidta omedelbara och beslutsamma åtgärder för att skydda den europeiska varvssektorn mot ojämlika konkurrensförhållanden.

1.4   Beslutsfattarna på europeisk och nationell nivå, företagen inom sektorn och arbetsmarknadsparterna måste snarast vidta åtgärder för att genomföra det gemensamma projektet (1). Det politiska motivet för detta är följande:

| — | Man vill bevara en stark och konkurrenskraftig industriell bas för denna högteknologiska sektor i Europa, som kan säkerställa en hög nivå av hållbar sysselsättning i framtiden. |
| --- | --- |

—

Man vill bevara en stark och konkurrenskraftig industriell bas för denna högteknologiska sektor i Europa, som kan säkerställa en hög nivå av hållbar sysselsättning i framtiden.

| — | Man vill undvika kortsiktiga uppsägningar under konjunkturnedgångar, behålla arbetstillfällen och – vilket också är viktigt – hålla kvar högkvalificerad arbetskraft inom denna strategiskt viktiga sektor. |
| --- | --- |

—

Man vill undvika kortsiktiga uppsägningar under konjunkturnedgångar, behålla arbetstillfällen och – vilket också är viktigt – hålla kvar högkvalificerad arbetskraft inom denna strategiskt viktiga sektor.

| — | Man fäster särskild vikt vid argumentet att sjöfarten är miljövänlig och energisnål. Den europeiska varvsindustrin, framför allt undersektorn för fartygsutrustning, har en stor potential när det handlar om att förbättra situationen i dessa båda avseenden. |
| --- | --- |

—

Man fäster särskild vikt vid argumentet att sjöfarten är miljövänlig och energisnål. Den europeiska varvsindustrin, framför allt undersektorn för fartygsutrustning, har en stor potential när det handlar om att förbättra situationen i dessa båda avseenden.

| — | Man vill värna om sammanhållningen i de hotade kustnära regioner där det finns en varvsindustri. |
| --- | --- |

—

Man vill värna om sammanhållningen i de hotade kustnära regioner där det finns en varvsindustri.

| — | Man vill inte att varvens produktionskapacitet hamnar under en kritisk massa. Annars kommer EU inte att kunna producera fartyg i framtiden. |
| --- | --- |

—

Man vill inte att varvens produktionskapacitet hamnar under en kritisk massa. Annars kommer EU inte att kunna producera fartyg i framtiden.

| — | Man vill bevara det europeiska kunnandet i fråga om finansiering av fartygsbyggnad (2). |
| --- | --- |

—

Man vill bevara det europeiska kunnandet i fråga om finansiering av fartygsbyggnad (2).

| — | Man vill bevara den europeiska kompetensen inom sjöfarten (även inom vetenskap och högre utbildning). |
| --- | --- |

—

Man vill bevara den europeiska kompetensen inom sjöfarten (även inom vetenskap och högre utbildning).

| — | Man vill att det ska finnas en stor potential inom sektorn i fråga om tillväxt, nyskapande och expansion inom forskning och utveckling. |
| --- | --- |

—

Man vill att det ska finnas en stor potential inom sektorn i fråga om tillväxt, nyskapande och expansion inom forskning och utveckling.

| — | Man är övertygad om att de konkreta löpande åtgärderna för sektorn är mindre kostsamma än passivitet (se fallet USA) (3). |
| --- | --- |

—

Man är övertygad om att de konkreta löpande åtgärderna för sektorn är mindre kostsamma än passivitet (se fallet USA) (3).

1.5   Kommittén uppmanar rådet, kommissionen och Europaparlamentet att se till att det erkänns som ett strategiskt och prioriterat mål för EU att bevara den kritiska massan i Europa när det handlar om att bygga och reparera fartyg. För detta krävs följande:

| — | EU får inte tappa kontrollen över de miljö- och energirelaterade framstegen och den ökade energieffektiviteten på transportområdet. |
| --- | --- |

—

EU får inte tappa kontrollen över de miljö- och energirelaterade framstegen och den ökade energieffektiviteten på transportområdet.

| — | Sektorns värdefulla tekniska bidrag till den europeiska industrin får inte gå förlorat – detta bidrag påverkar andra branscher (externa skalfördelar). När ett varv väl har stängts kommer det inte att öppnas igen. |
| --- | --- |

—

Sektorns värdefulla tekniska bidrag till den europeiska industrin får inte gå förlorat – detta bidrag påverkar andra branscher (externa skalfördelar). När ett varv väl har stängts kommer det inte att öppnas igen.

| — | Man måste utnyttja den framtida tillväxtpotentialen (t.ex. när det gäller vindkraft). Europa kan endast göra detta genom att utnyttja sina färdigheter på fartygsbyggnadsområdet. |
| --- | --- |

—

Man måste utnyttja den framtida tillväxtpotentialen (t.ex. när det gäller vindkraft). Europa kan endast göra detta genom att utnyttja sina färdigheter på fartygsbyggnadsområdet.

| — | Man måste även i fortsättningen ha fullgod förmåga att reagera på alla slags oförutsedda händelser (i en krissituation blir varje fartyg, även handelsfartyg, en strategisk faktor i kampen). |
| --- | --- |

—

Man måste även i fortsättningen ha fullgod förmåga att reagera på alla slags oförutsedda händelser (i en krissituation blir varje fartyg, även handelsfartyg, en strategisk faktor i kampen).

| — | Man måste även i fortsättningen ha kvalificerad arbetskraft och tillräckligt hög nivå på forskningen inom fartygsindustrin. Annars hamnar dessa helt och hållet i icke-europeiska händer på sådana områden som transporter, hållbar tillväxt, miljöskydd och högteknologisk innovation. |
| --- | --- |

—

Man måste även i fortsättningen ha kvalificerad arbetskraft och tillräckligt hög nivå på forskningen inom fartygsindustrin. Annars hamnar dessa helt och hållet i icke-europeiska händer på sådana områden som transporter, hållbar tillväxt, miljöskydd och högteknologisk innovation.

1.6   Om man förlorar den kritiska massa som krävs inom varvssektorn kommer detta att leda till att utbildningsinstitutioner för ingenjörer och specialiserad teknisk personal samt yrkesskolor för specialiserade arbetare måste läggas ned och stängas. Detta innebär att EU riskerar att förlora intellektuell kritisk massa till förmån för sina konkurrenter inom handel och politik.

1.7   Kommittén anser att medlemsstaterna i denna liksom i andra branscher (t.ex. bilindustrin) bör vidta gemensamma åtgärder på europeisk nivå så att branschen kan överleva krisen genom att man på kort sikt tillämpar tillfälliga åtgärder där hänsyn tas till sektorns särdrag.

1.7.1   Åtgärderna bör uppfylla följande krav:

| — | De bör leda till en så snabb ökning som möjligt av antalet nya beställningar. |
| --- | --- |

—

De bör leda till en så snabb ökning som möjligt av antalet nya beställningar.

| — | Under en lågkonjunktur bör åtgärderna leda till att banden mellan varv och partnerföretag och medarbetare med nödvändiga färdigheter förblir intakta, så att inte kunskapspotentialen går förlorad på grund av en tillfällig kris. |
| --- | --- |

—

Under en lågkonjunktur bör åtgärderna leda till att banden mellan varv och partnerföretag och medarbetare med nödvändiga färdigheter förblir intakta, så att inte kunskapspotentialen går förlorad på grund av en tillfällig kris.

1.8   När det gäller sysselsättningspolitiken för sektorn anser kommittén att man till varje pris måste förhindra uppsägningar inom sektorn. Man måste hålla kvar kvalificerade och kompetenta medarbetare, som det rått brist på under de senaste åren. Så länge krisen i sektorn varar måste de offentliga myndigheterna skapa gemensamma europeiska rambestämmelser om deltidsarbete så att samma spelregler gäller i Europa och alla arbetstagare som riskerar att förlora sina arbeten skyddas.

1.8.1   Dessa rambestämmelser måste leda till att arbetstillfällen och köpkraft bevaras där så är möjligt och till att alla arbetstagares rätt till utbildning och omskolning garanteras. Det krävs program för utbildning och omskolning av varvens arbetstagare för att förbättra deras individuella färdigheter och den allmänna kvalifikationsnivån på varje varv.

Särskilda rekommendationer och förslag från kommittén

1.9   Man måste skynda på åtgärderna på europeisk nivå för att snabbt förnya flottan i miljöhänseende. Därför bör man utnyttja de möjligheter som ges i riktlinjerna för statliga stöd för miljöskydd från 2008. Miljöfrågor bör prioriteras och lösas globalt genom Internationella sjöfartsorganisationen. Denna process pågår redan.

1.10   Medlemsstaterna och EU bör ägna sig åt frågan om hållbar finansiering för varvssektorn. Tillsammans med Europeiska investeringsbanken bör man därför skapa ett europeiskt instrument för finansiering av varv. Branschen, de politiska beslutsfattarna och Europeiska investeringsbanken måste undersöka hur medel från Europeiska investeringsbanken kan frigöras för att främja miljövänlig teknik och rena transporter inom varvssektorn.

1.11   Redarnas affärsmetoder bör kontrolleras mer noggrant, så att de inte använder europeiska och nationella subventioner för att köpa fartyg från varv utanför EU.

1.12   Man bör bidra till och främja en miljövänlig och ekonomisk demontering och modernisering (eftermontage) av äldre fartyg och behålla de europeiska kvalitetskraven på varv som ägnar sig åt sådan verksamhet.

1.13   Kommittén stöder LeaderSHIP 2015-initiativet, en bra ram som gör det möjligt för alla aktörer att gemensamt utarbeta en politisk strategi för sektorn. Dessa ramar bör utvidgas till att omfatta även andra branscher.

1.13.1   LeaderSHIP 2015 måste också leda till en dynamisk och djärv handlingsplan med siktet inställt på att stärka den europeiska varvsindustrin, bevara högkvalificerade arbetstillfällen och ge svar på de utmaningar som varvsindustrin står inför på miljöskyddsområdet. Alla berörda parter måste genomföra de förslag som utarbetas inom ramen för LeaderSHIP 2015. Detta gäller framför allt EU-institutionerna och medlemsstaterna.

1.14   Kommittén anser att arbetsmarknadsparterna under krisen framför allt bör utnyttja möjligheterna till social dialog för att utveckla gemensamma strategier inför framtiden. Den sociala dialogen är en plattform för gemensamma idéer och lösningar på frågan om hur man ska hantera nutida och framtida utmaningar för varvssektorn. I detta sammanhang måste man också komma överens om och genomföra sociala normer för arbetstagare inom den europeiska varvsindustrin.

1.14.1   Kommittén tror att principen om företagens sociala ansvar, om den tillämpas, kommer att bidra till en hållbar utveckling inom sektorn.

1.14.2   Man bör vidta konkreta åtgärder så att banden mellan arbetstagare och företag förblir intakta under långa perioder med bristande orderingång (arbetskraftsreserver, subventionerad utbildning m.m.).

1.14.3   Man bör undersöka möjligheten att under en viss tid avsätta en viss del av de ”sociala” subventionerna till varvsindustrin (ESF (4), Europeiska regionala utvecklingsfonden, fonden för justering för globaliseringseffekter).

1.15   Kommittén anser att man så snabbt som möjligt bör inrätta ett sektorsspecifikt råd för sysselsättning och kompetens inom varvsindustrin, i linje med kommissionens nya strategi, som ger möjlighet att inrätta sådana organ.

1.16   Med tanke på den centrala betydelse som produktionen av ”gröna” och energisnåla fartyg har för branschens överlevnad bör man sträva efter att varvsföretag, läroanstalter och offentliga myndigheter ska tillhandahålla program för utbildning och omskolning, där lämpliga färdigheter främjas och utvecklas som möjliggör en effektiv övergång till låga utsläpp och energisnåla fartyg. Kommittén stöder idén om ”gröna kvalifikationer” för alla arbetstagare inom sektorn.

1.16.1   Inom varvsindustrin bör man använda verktyg som Ecvet (det europeiska systemet för meritöverföring inom yrkesutbildningen), Eqarf (europeisk referensram för kvalitetssäkring av yrkesutbildning) och EQF (europeisk ram för kvalifikationer) för att främja rörlighet och öka konkurrenskraften och produktiviteten.

1.17   Man bör kräva att målen för och verksamheten inom varvsindustrin breddas (marin miljö, vattenbruk, havsbaserad energiproduktion, den arktiska dimensionen m.m.).

1.18   De tekniska insatserna bör också riktas in på nya områden (inklusive forskning), och de tekniska plattformarnas (t.ex. Waterborne) roll och samarbetet mellan dem bör stärkas.

1.19   Man bör kräva att kommissionen ger större stöd till och vidtar snabbare åtgärder för närsjöfart, höghastighetsleder till sjöss och lämpliga fartyg som kan trafikera dem och som uppfyller de europeiska miljö- och energikraven.

1.20   När man söker efter lösningar för de europeiska varven får man inte glömma producenterna av fartygsutrustning, som har en direkt koppling till dem. Situationen inom denna sektor är betydligt bättre än inom varvssektorn (delvis eftersom dessa företag lättare kan omlokalisera sin verksamhet). Man bör undersöka orsakerna till att förhållandena skiljer sig åt och dra slutsatser som kan ligga till grund för bra lösningar för de europeiska varven.

Kommittén planerar att utarbeta en rapport om denna sektor och dess inverkan på varvssektorn.

2.   Inledning – motiven bakom och målet med yttrandet

2.1   Den europeiska varvsindustrin (5) har drabbats särskilt hårt av krisen av följande orsaker:

| — | Varvsindustrin har större och mer specifika finansiella behov än andra branscher. |
| --- | --- |

—

Varvsindustrin har större och mer specifika finansiella behov än andra branscher.

| — | Varvsindustrin är enormt känslig för förändringar i världshandeln, och efterfrågan på varvens produktion befinner sig just nu i fritt fall. Detta beror i hög grad på rekordtillväxten i antalet handelsfartyg i världen. Denna är klart större än tillväxten i efterfrågan på sjötransporter. |
| --- | --- |

—

Varvsindustrin är enormt känslig för förändringar i världshandeln, och efterfrågan på varvens produktion befinner sig just nu i fritt fall. Detta beror i hög grad på rekordtillväxten i antalet handelsfartyg i världen. Denna är klart större än tillväxten i efterfrågan på sjötransporter.

| — | Konkurrensen ökar, framför allt från stater som bedriver en politik med stora offentliga interventioner i varvsindustrin och betraktar denna som strategiskt viktig. |
| --- | --- |

—

Konkurrensen ökar, framför allt från stater som bedriver en politik med stora offentliga interventioner i varvsindustrin och betraktar denna som strategiskt viktig.

| — | Krisen kommer i samma ögonblick som man världen över tydligt kan märka ett mycket kraftigt överskott av fysiskt kapital, ett överskott som kraftigt överstiger behoven. |
| --- | --- |

—

Krisen kommer i samma ögonblick som man världen över tydligt kan märka ett mycket kraftigt överskott av fysiskt kapital, ett överskott som kraftigt överstiger behoven.

| — | Krisen kommer i samma ögonblick som många europeiska varv befinner sig i ett långt framåtskridet stadium av omstrukturering, modernisering och teknisk utveckling. Detta är ofta en mycket smärtsam process. De polska varvens situation är ett bra exempel på det. |
| --- | --- |

—

Krisen kommer i samma ögonblick som många europeiska varv befinner sig i ett långt framåtskridet stadium av omstrukturering, modernisering och teknisk utveckling. Detta är ofta en mycket smärtsam process. De polska varvens situation är ett bra exempel på det.

| — | Branschens särdrag (stora investeringar, en lång produktionscykel, produktion av prototyper, ingen serietillverkning m.m.) medför vissa oundvikliga begränsningar och tvingar under djupa kriser fram dramatiska beslut om nedläggning av fabriker. |
| --- | --- |

—

Branschens särdrag (stora investeringar, en lång produktionscykel, produktion av prototyper, ingen serietillverkning m.m.) medför vissa oundvikliga begränsningar och tvingar under djupa kriser fram dramatiska beslut om nedläggning av fabriker.

2.2   Risken är reell att varven i Europa förlorar den kritiska massa de behöver (6) i fråga om produktionskapacitet. Denna risk bör tas under övervägande, och man bör bedöma de potentiella skador som detta kan innebära för Europas framtid ur ett ekonomiskt, socialt, tekniskt och strategiskt perspektiv.

2.3   Detta är orsakerna till att kommittén lägger fram detta yttrande, som framför allt handlar om krisens särskilda konsekvenser för varvsindustrin. Yttrandet är ett försök att beskriva denna fråga ur ett ekonomiskt, socialt (sysselsättningen, kvaliteten på arbetstillfällena och de regionala konsekvenserna), tekniskt och strategiskt perspektiv.

2.4   Kommittén ger i yttrandet också en översikt av och bedömer genomförandet av LeaderSHIP 2015 efter halva tiden och försöker besvara frågan vad man kan göra för att initiativet ska lyckas och inte misslyckas och hur man kan uppdatera initiativet mot bakgrund av de nya faktorer som tillkommit med den ekonomiska krisen.

3.   Krisens särskilda konsekvenser för varvsindustrin

3.1   Ständiga finansieringsproblem (7), ett ofördelaktigt konjunkturläge och det faktum att investerare dragit tillbaka finansieringen av redan gjorda beställningar (samt allt fler fall av handel med ”andrahandsfartyg” (8)) har lett till en anhopning av finansiella problem inom denna sektor. Med tanke på varvsindustrins unika karaktär är detta ett allvarligt hot, särskilt eftersom denna industrigren alltid haft större finansieringsproblem än andra sektorer.

3.1.1   Varvssektorn, framför allt de varv som bygger stora och medelstora fartyg i EU, drabbas också av ojämlika konkurrensförhållanden och otillbörlig konkurrens från andra områden i världen. Detta har pågått i flera årtionden. Hittills har det inte funnits något system med internationellt bindande handelsbestämmelser för denna bransch. Dessutom kan man inte bortse från att krisen blottlagt ett överskott i produktionskapaciteten i länder som ständigt och hänsynslöst strävar efter att finansiera nationell produktion med offentliga medel.

3.1.2   Med tanke på den aldrig tidigare skådade anhopningen av ofördelaktiga omständigheter som nämns ovan, kan det problem som denna sektor brottas med just nu inte bara betraktas som att ”historien upprepar sig”. Det måste ses som en ny och dramatisk utmaning. Man bör notera att dessa svårigheter är mer av finansiell än av industriell/strukturell natur.

3.1.3   Just i en krissituation kan man dock vidta åtgärder för att bevara och trygga den kritiska massa som krävs för att hålla kvar avancerad teknik inom branschen, som hotas av kollaps men är av central betydelse för sjöfarten. Tyvärr finns det samtidigt en risk för att de europeiska varven förlorar denna kritiska massa.

3.2   Varvsindustrin uppvisar en typisk tendens att reagera på ekonomiska återhämtningar med viss försening. Denna ofördelaktiga mekanism gör att sektorn behöver stöd. Sektorn kan annars drabbas av livshotande skador. Denna risk föreligger också om de stödåtgärder som redan vidtagits dras in för tidigt.

3.2.1   Inom varvssektorn pågår en process där uppgång alltid följs av nedgång. Detta fenomen har kännetecknat fartygsbyggnadsområdet i flera årtionden, och EU bör i sina politiska strategier försöka föregripa effekterna av sådana konjunkturförändringar.

3.3   När man talar om orsakerna till och konsekvenserna av den svåra situation som råder inom sektorn bör man nämna de särskilda förhållandena i sådana länder som t.ex. Polen och Rumänien.

Den dramatiska situationen i Polen, som yttrar sig i att produktion läggs ned på de två stora varven i Gdynia och Szczecin, är resultatet av att ett antal ödesdigra omständigheter, som inte förutsågs för ett antal år sedan, inträffat samtidigt, t.ex. följande: Arbetet med att reformera och omstrukturera sektorn har avstannat, framför allt på grund av politiska beslut vid årsskiftet 2002/2003, och under 2003–2008 drog man inte nytta av den goda konjunkturen på den europeiska marknaden och världsmarknaden.

3.4   Varvsindustrin är en strategisk bransch, både i sig själv och i förhållande till andra branscher och ur ett sysselsättningsperspektiv. I kristider är detta särskilt tydligt och bör understrykas. Kommissionen och förhoppningsvis också EU:s nuvarande ordförandeskap delar denna uppfattning. Därför bör man förvänta sig och kräva politiska åtgärder av dessa institutioner. Hittills har det från flertalet av de medlemsstater där denna sektor är verksam dock inte utgått något tydligt stöd.

3.5   De sociala effekterna av krisen i varvsindustrin är mycket stora på regional nivå. Den stigande arbetslösheten i de s.k. varvsregionerna och den stora nedgången i regionernas ”bruttonationalprodukt” är ibland mer drastiska än i de industribranscher som omfattar hela landet, där stödåtgärder genomförs på nationell nivå.

3.6   När ett varv stängs sker detta som regel för alltid. Detta innebär att kunnande och avancerad teknik oåterkalleligen går förlorade. Varvens produktion består nämligen praktiskt taget helt och hållet av pilotprodukter eller prototyper, som alla är en följd av olika former av forskning och utveckling. Om Europa förlorar dem kommer framtiden för de miljövänliga och koldioxidsnåla transporter som nu garanteras av ”rena fartyg” att hamna i andra, osäkra händer. Dessutom riskerar förlusten av kritisk massa att begränsa tillgången till energi och råvaror från världshaven och till mineraler som utvinns i haven.

3.7   Undersektorn för reparationer befinner sig inte i kris men kan börja känna av konkurrensen från varv som ändrar profil och går över från produktion till reparation. På senare tid har det å andra sidan hänt att reparationsvarv köpt (eller hyrt) delar av produktionsinfrastrukturen på nybyggnadsvarv och där anställt grupper av kvalificerade arbetstagare från nedlagda varv.

3.8   Att man bygger och reparerar fartyg och i samband med detta använder sig av tekniskt avancerad utrustning och material är av mycket stor betydelse också för Europas försvarsförmåga, för att öka skyddet och säkerheten, förbättra miljösituationen och föra över teknik till andra industrigrenar. Detta är ett viktigt argument när man letar efter sätt för sektorn att ta sig ur krisen.

3.9   När man beskriver situationen inom varvssektorn, framför allt på varven, får man inte glömma sektorn för produktion av fartygsutrustning, som har en direkt koppling till varven. Denna sektor sysselsätter nästan dubbelt så många arbetstagare i Europa som varvssektorn (om man bortser från sysselsättningen inom sektorn för produktion av nöjes- och fritidsbåtar, som är en och en halv gång större än i den traditionella varvssektorn). EU:s sektor för produktion av fartygsutrustning har med sina 36 % en mycket större andel i den internationella produktionen av avancerad teknisk utrustning än varven (att jämföra med Asiens andel på 50 %, som avser produkter av lägre kvalitet). Situationen för leverantörerna av fartygsutrustning är alltså ojämförligt bättre än för varven.

3.10   Man bör därför undersöka orsakerna till att förhållandena skiljer sig åt och dra slutsatser som kan ligga till grund för bra lösningar för de europeiska varven. De lösningar som används inom denna sektor och sektorns naturliga band till varven kan ge upphov till värdefulla samverkanseffekter som kan vara värda att genomföras i hela varvssektorn. Samtidigt får man inte bagatellisera prognoserna om den kraftiga försämring av situationen för den europeiska utrustningssektorn som en förlust av de europeiska varvens kritiska massa skulle leda till.

4.   Idéer om åtgärder och lösningar under den rådande krisen inom sektorn

4.1   Man måste snarast möjligt öka efterfrågan på produkter och tjänster från hela sektorn (även reparationer). Kommittén anser därför att man bör eftersträva en miljövänlig modernisering (eftermontage) av gamla eller osäkra och även ”orena” fartyg genom rättsliga medel och ekonomiska incitament.

4.1.1   För att komma över problemet med den dåliga marknadssituationen inom sektorn skulle EU och medlemsstaterna därför bland annat kunna stödja/finansiera miljöförbättringar och energibesparingar i EU:s handelsflotta och lägga ut produktion av industriutrustning/ fartygsutrustning på entreprenad.

4.1.2   Den europeiska varvsindustrin bör koncentrera sig på att bygga fartyg som har en komparativ fördel, dvs. specialfartyg som håller hög kvalitet och hög teknisk nivå (9).

4.2   Man bör överväga särskilda åtgärder inom ramen för s.k. ”intern”flexicurity, där man skyddar banden mellan arbetstagarna inom sektorn och deras kunnande under dumpningsfasen i cykeln (10). Man bör stödja dessa genom förhandlingar inom ramen för den sociala dialogen och genom att ta fram offentliga stödåtgärder för detta ändamål.

4.2.1   Vissa regionala strukturella stödåtgärder skulle kunna ses över ännu en gång och riktas in på sektorn. Det verkar som om ERUF (11) skulle kunna fungera som finansieringskälla för vissa av dessa instrument.

4.3   Insatserna för jämlika konkurrensvillkor på marknaden för fartygsbyggnad och fartygsreparationer har hittills inte varit vare sig seriösa eller uppriktiga. Man bör se till att det råder fri konkurrens i själva Europa, men sektorn måste kunna mäta sig med resten av världen och vi måste skydda vår sektor i samma utsträckning som konkurrenterna utanför EU skyddar sin.

4.3.1   För att varvssektorn ska betraktas som strategiskt viktig bör man agera på samma sätt gentemot konkurrensen från länder utanför EU som i fallet med bilindustrin. I den senaste överenskommelsen med Korea kräver vi dock inte ens att detta land ska fullgöra gamla och nya förpliktelser. Detta är inte seriöst.

4.3.2   Korea måste respektera sitt åtagande att tillämpa ”normala marknadspriser” och inte ge varven subsidier. Kommissionen bör rekommendera detta vid OECD:s sammanträde om förhandlingarna om den nya överenskommelsen om fartygsbyggnad.

4.4   Den militära varvsproduktionen har också stor betydelse för sektorns framtid. Här bör man uppmärksamma de åtgärder som vidtas av Europeiska försvarsbyrån och som bör betraktas som förutseende. Man kan också nämna de möjligheter som teknik med dubbla användningsområden skapar för denna undersektor.

4.5   Man bör utveckla möjligheterna och potentialen hos teknikplattformen Waterborne för varvssektorn inom ramen för det sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling. Man bör också utveckla samarbetet mellan denna och andra teknikplattformar och därigenom stödja utvecklingen av åtgärder inom forskning, utveckling och innovation som är ett så viktigt vapen för varven.

4.6   Industrins kritiska massa på europeisk nivå måste bevaras, om vi vill ha säkra, ”gröna” och energisnåla fartyg, som kommer att ha avgörande effekt på framtiden för skyddet av havsmiljön, på kostnaderna för alla transporter och på möjligheterna att skydda och bevara de europeiska transporterna med anknytning till energiförsörjningen (kustfartyg, plattformar, bostäder på borrplattformar, havsbaserade vindkraftsparker m.m.). Detta hänger också samman med idén om gröna transporter (närsjöfart, höghastighetsleder till sjöss m.m.).

4.6.1   I EU:s riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd [2008/C82/01] talas det uttryckligen om förvärv av miljövänliga fartyg – dessa riktlinjer måste genomföras snabbt och utan onödig byråkrati.

4.7   Inför dagens utmaningar bör det allmänna system för stöd från ramprogrammen som hänför sig till de sektorer som ägnar sig åt serietillverkning anpassas till sektorns behov, så att de kan tillämpas på högteknologisk varvsproduktion. Det handlar i regel om prototyper eller små serier.

4.8   När det gäller de europeiska finansramarna för sektorn verkar ”Rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin” (12), som funnits sedan 2003 och utarbetades av Europeiska kommissionen, lämpa sig. Man bör också förlänga dem så att de fortsätter gälla även efter 2011, för att skapa förutsägbara villkor för innovation. De förnyade principerna bör ligga mer i linje med sektorns specifika och senaste behov och göra sektorn mer stabil.

5.   Initiativet LeaderSHIP 2015 – vad kan man göra så att det hjälper sektorn i den rådande krissituationen och inte blir ett misslyckande?

5.1   När LeaderSHIP 2015 utarbetades av sektorn och fick stöd av EU:s beslutsfattare under perioden 2002–2003 såg utsikterna för den europeiska varvsindustrin ganska dystra ut. Orderingången minskade, och priserna på nya fartyg var låga och fallande till följd av att produktionskapaciteten i Asien kraftigt ökat.

5.1.1   LeaderSHIP 2015 har nu nått halvtid, och situationen i sektorn är – på grund av den globala krisen – densamma eller kanske till och med värre än när initiativet inleddes.

5.1.2   LeaderSHIP 2015 uppfattades för sex år sedan som en vision grundad på en tro på de europeiska maritima sektorernas produktionskapacitet och innovationspotential och på en beslutsamhet att kämpa för framtiden. Det verkar som om strategin fortfarande är aktuell men att själva initiativet bör korrigeras och anpassas till dagens krav, framför allt när man dragit slutsatser av igångsättningen och tillämpningen.

5.2   Arbetsmarknadsparterna inom fartygssektorn har gjort följande bedömning av initiativet:

| a) | De viktigaste fördelarna:






  — | Det har skett en förskjutning i sättet att tänka inom sektorn. |
| --- | --- | --- |

a)

De viktigaste fördelarna:

—

Det har skett en förskjutning i sättet att tänka inom sektorn.

| — | Beslutsfattarnas och samhällets sätt att se på sektorn har förändrats. |
| --- | --- |

—

Beslutsfattarnas och samhällets sätt att se på sektorn har förändrats.

| — | Den gemensamma politiska strategin. |
| --- | --- |

—

Den gemensamma politiska strategin.

| — | Initiativets europeiska natur. |
| --- | --- |

—

Initiativets europeiska natur.

| — | Det har gjorts konkreta framsteg inom enskilda delar av åtgärderna (innovationer, den sociala dialogen, immateriella äganderätter och tekniska principer för produktionen). |
| --- | --- |

—

Det har gjorts konkreta framsteg inom enskilda delar av åtgärderna (innovationer, den sociala dialogen, immateriella äganderätter och tekniska principer för produktionen).

| b) | De viktigaste nackdelarna:






  — | Vissa konkreta rekommendationer har inte genomförts (LPF (13), finansiering). |
| --- | --- | --- |

b)

De viktigaste nackdelarna:

—

Vissa konkreta rekommendationer har inte genomförts (LPF (13), finansiering).

| — | Vissa frågor har inte ägnats tillräcklig uppmärksamhet (industristrukturen). |
| --- | --- |

—

Vissa frågor har inte ägnats tillräcklig uppmärksamhet (industristrukturen).

5.2.1   Sammanfattningsvis anser arbetsmarknadsparterna att den långsiktiga strategin måste justeras med åtgärder mot krisen.

5.3   I en lägesrapport om LeaderSHIP 2015 som offentliggjordes för två år sedan gjorde kommissionen följande slutliga uttalande: ”LeaderSHIP 2015 fortsätter att tillhandahålla en lämplig ram för dess politik för varvssektorn. Initiativet bör fortföljas och om möjligt trappas upp, särskilt när det gäller frågan om fartygsfinansiering. Man bör dock också notera att på många områden är det varvsindustrin (t.ex. när det gäller industristrukturen) eller medlemsstaterna som måste agera.” Kommissionen förklarar sig vara fast besluten att fortsätta arbeta för LeaderSHIP 2015. Kommissionen kommer också i fortsättningen att försöka se till att det på EU-nivå skapas och tillämpas så bra lösningar som möjligt, där enskilda element av politiken på olika områden kombineras.

5.4   Oavsett innehållet i eller intentionerna med denna bedömning måste man med stor övertygelse konstatera att den nu, mer än två år efter utarbetandet (i stor utsträckning också på grund av de förändringar i sektorns situation som krisen lett till), snarast bör aktualiseras och att man bör föreslå förnyade instrument i programmet, även om de allmänna dragen i de viktigaste åtgärderna för sektorn inte verkar ha förlorat sin relevans.

5.4.1   Det främsta hindret för att LeaderSHIP 2015 ska lyckas verkar vara den låga effektiviteten i genomförandet av de planerade åtgärderna och initiativets begränsade effekt i en del av medlemsstaterna, framför allt dem som gått med i EU nyligen.

5.5   När det gäller LeaderSHIP 2015-initiativets inverkan på sysselsättningen inom varvsindustrin är man inom vissa kretsar ganska skeptisk (14). Man menar att initiativet lider brist på konkreta åtgärder. Man understryker att LeaderSHIP 2015 bara lett till främst kvalitativa förändringar i fråga om nya färdigheter hos arbetstagarna.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Ett projekt för att reagera på krisen utarbetades i Bremerhaven vid ett sammanträde mellan företrädare på hög nivå inom ramen för LeaderSHIP-initiativet.

1

(2)  Hittills har Europa dominerat kreditmarknaderna för fartygsbyggnad. För att bevara och bygga vidare på detta kunnande måste det skapas ett europeiskt garantisystem som gör det möjligt för varven att säkra finansieringen av befintliga och framtida beställningar. Europa måste behålla och vidareutveckla sin roll som ett centrum för finansiering av fartygsbyggnad.

2

(3)  Effekterna på handeln av att den kritiska massan i USA gått förlorad är att kostnaderna för att bygga nya fartyg ökat med 300 % efter krisen inom sektorn.

3

(4)  Europeiska socialfonden.

4

(5)  En definition av denna term ges i ordlistan i slutet av yttrandet.

5

(6)  Den totala produktionen på EU-ländernas varv måste överstiga en viss nivå för att varvssektorn ska kunna fungera inom EU.

6

(7)  Allt större problem med finansieringen till följd av låga vinstmarginaler (enligt CESA).

7

(8)  Antalet fartyg ökar klart snabbare än efterfrågan på sjötransporter. Om man ställde upp de nya fartygen på rad skulle denna bli 60 sjömil lång (enligt Bloomberg and Clarkson Research Services).

8

(9)  Utan att det på något sätt blir en uttömmande lista kan vi nämna passagerarfartyg, kryssningsfartyg, lustjakter, fritidsbåtar, servicefartyg, bil- och kemikalietransportfartyg, LNG/LEG/LPG-fartyg, offshore-fartyg, medelstora isbrytare, hotellfartyg, fiskeskyddsfartyg, bogserings- och supplyfartyg, borrplattformar, vindkraftparker till sjöss, fartyg avsedda för militär användning, fartyg utrustade med strategisk teknik, moderna lastfartyg med flera funktioner, bogserbåtar och forskningsfartyg.

9

(10)  Den period då effekterna av krisen och nedgången i konjunkturcykeln gör sig märkbara (mycket begränsat antal beställningar).

10

(11)  Europeiska regionala utvecklingsfonden.

11

(12)  EUT C 317, 2003, s. 11.

12

(13)  Leadership Platform Financing.

13

Leadership Platform Financing

(14)  Presentationen ”Bedömning av LeaderSHIP 2015-programmets inverkan på sysselsättningen inom fartygsindustrin” [ej officiell titel], Jerzy Bieliński, Renata Płoska, Gdańsks universitet, Polen.

14

---

BILAGA 1

Ordlista över termer

—   Varvsindustrin (inklusive reparationer och ombyggnader): är inriktad mot större (huvudsakligen havsgående) fartyg, avsedda för handel och andra kommersiella syften, men också mot örlogsfartyg. Inom denna sektor faller också produkter och tjänster som tillhandahålls vid byggande, ombyggnad och underhåll av dessa fartyg (havs- och inlandsjöfart) (1). Inom varvsindustrin kan man urskilja följande två stora undersektorer (2):

Fartygsbyggnad.

Utrustning av fartyg.

—   Fartygsbyggnad: Innefattar byggande, reparation (och ombyggnad) av fartyg och är framför allt inriktad på större havsgående handelsfartyg. Hit hör också undersektorn för lyxjakter.

—   Utrustning av fartyg: Denna sektor omfattar alla produkter och tjänster som tillhandahålls vid byggande, ombyggnad och underhåll av dessa fartyg (havs- och inlandsjöfart) och marina konstruktioner. Hit hör tekniska tjänster på områdena ingenjörsvetenskap, installation och ibruktagande samt underhåll av fartyg (inklusive reparation) (3).

Fakta och siffror

Varv:

I Europa finns det cirka 150 stora varv, av vilka 40 är aktiva på världsmarknaden för stora havsgående handelsfartyg. Varven (civila och militära, för byggande och reparation av fartyg) i EU sysselsätter direkt cirka 120 000 personer. Europa har bara 15 % av marknaden och konkurrerar fortfarande med länderna i Ostasien om ställningen som världsledande om man ser till värdet på nybyggda civila fartyg (15 miljarder euro 2007) (4).

Utrustning av fartyg:

Enligt uppskattning finns det över 287 000 personer som är direkt sysselsatta inom fartygsutrustningssektorn. Sektorn skapar dessutom i genomsnitt arbetstillfällen för cirka 436 000 personer. Årsomsättningen 2008 har uppskattats till cirka 42 miljarder euro (5). Nästan 46 % av all utrustning produceras för export. Sektorn för fartygsutrustning är den tredje största sektorn inom havsklustret efter sjöfarten och fisket (6).

---

(1)  http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/maritime/index_sv.htm.

(2)  ECORYS, Study on Competitiveness of the European shipbuilding Industry, Rotterdam, oktober 2009.

(3)  http://www.emec.eu/marine_equipment/index.asp.

(4)  http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/maritime/index_sv.htm.

(5)  Medlemmar i European Marine Equipment Council (EMEC): Kroatien, Danmark, Finland, Frankrike, Tyskland, Italien, Polen, Sverige, Nederländerna, Norge, Turkiet och Storbritannien.

(6)  http://www.emec.eu/marine_equipment/index.asp.

---

BILAGA 2

till Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs Yttrande

Följande ändringsförslag som stöddes av minst en fjärdedel av de avgivna rösterna, avslogs i debatten:

Punkt 1.11

Stryk punkten:

| ” | ” |
| --- | --- |

”

Resultat av omröstningen

Resultat av omröstningen

| Röster för | : | 65 |
| --- | --- | --- |
| Röster mot | : | 108 |
| Nedlagda röster | : | 18 |

Röster för

:

65

Röster mot

:

108

Nedlagda röster

:

18

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/44 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/44

---

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Nya utvecklingstendenser när det gäller egenföretagare: särfallet med ekonomiskt beroende egenföretagande” (initiativyttrande)

2011/C 18/08

Föredragande: José María ZUFIAUR NARVAIZA

Den 26 februari 2009 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Nya utvecklingstendenser när det gäller egenföretagare: särfallet med ekonomiskt beroende egenföretagande”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 februari 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 137 röster för, 52 röster emot och 11 nedlagda röster.

1.   Sammanfattning, slutsatser och rekommendationer

Detta yttrande behandlar de definitioner som en rad europeiska organ har utarbetat för olika former av självständigt arbete. Dessutom innehåller det en specifik analys av de senaste tendenserna när det gäller begreppet ”parasubordination”, dvs. yrkesverksamhet som i praktiken är ekonomiskt beroende, även benämnt ”ekonomiskt beroende egenföretagande”. Följande kommentarer beträffande det ekonomiskt beroende egenföretagandet återspeglar ett behov av att lättare kunna bedöma tendenserna när det gäller egenföretagande. På grund av de genomgripande socioekonomiska förändringarna finns det nu fler typer av egenföretagande än de traditionella former som sedan lång tid är etablerade i medlemsstaterna. Denna nya kategori yrkesverksamma, som utgör en mellankategori mellan arbetstagare och egenföretagare, erkänns juridiskt endast i vissa medlemsstater. Den befintliga nationella lagstiftningens övergripande mål är att erbjuda vissa kategorier yrkesverksamma ett bättre skydd, dock utan att de därigenom klassificeras som arbetstagare. I länder som fastställt att det finns en mellankategori mellan arbetstagare och egenföretagare kan man konstatera att ställningen som ekonomiskt beroende har gett upphov till en rad särskilda rättigheter som inte tillerkänns andra kategorier av egenföretagare, men som är svagare än rättigheterna för arbetstagare. Omfattningen av det skydd som arbetstagarna i detta fall har rätt till varierar i hög grad från land till land. De ekonomiskt beroende egenföretagarnas rättigheter kan således vara förknippade med det sociala skyddet. De kan också bygga på de garantier som arbetsrätten erbjuder arbetstagarna. I det avseendet kan de röra de enskilda relationerna mellan den yrkesverksamme och kunden (minimiinkomst, arbetstid, etc.), men också leda till att de ekonomiskt beroende egenföretagarna får rätt att organisera sig och agera kollektivt för att försvara och behålla sina yrkesmässiga intressen.

Frågeställningarna i anslutning till ett juridiskt erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande kan utöver de varierande ekonomiska och sociala förhållandena i olika länder förklara skillnaderna i nationella bestämmelser. Sådana mellankategorier kan ge anledning till en välgrundad betänksamhet. Man kan därför hysa farhågor om att ett erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande – även om de juridiska kategorierna i fråga klarläggs – i praktiken kan leda till att personer som tidigare varit arbetstagare överförs till kategorin ekonomiskt beroende egenföretagare i samband med företags strategier för att externalisera arbete. Det är därför riktigt att diskussionerna om erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande inte helt och hållet kan kopplas bort från diskussionerna om ”falska” egenföretagare. Den ”falska” egenföretagaren är en realitet, vilket man konstaterat i ett stort antal EU-länder. Särskilt inom byggsektorn är detta olagliga förfarande ytterst vanligt, så till den grad att det lett till ett gemensamt ställningstagande från samtliga europeiska arbetsmarknadsparter i sektorn. Det kan inte förnekas att det finns yrkesverksamma som formellt sett är egenföretagare (särskilt med hänsyn till hur deras arbetsrelation betecknas av de båda parterna), men som arbetar under samma förhållanden som anställda. Man kan förmoda att arbetsgivarna använder sig av beteckningen egenföretagare för att kringgå tillämpningen av arbetsrätten och/eller socialförsäkringsrätten. I själva verket är omvandlingen till ekonomiskt beroende egenföretagare i många fall inte frivillig, utan pådyvlad av yttre skäl, exempelvis externalisering av produktionen eller omvandlingen av ett företag med påföljande uppsägning av arbetskontrakten.

Utöver de risker som det innebär är erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande, i samtliga stater där denna kategori har antagits, emellertid ett medel för att tillgodose ett bättre rättsligt skydd för yrkesverksamma som inte är arbetstagare i juridisk mening, utan egenföretagare, som dock befinner sig i en situation där de inte kan dra nytta av den ekonomiska trygghet som det skulle ge att arbeta för många olika uppdragsgivare. I detta hänseende är erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande ett medel för att förstärka entreprenörsandan, förutom att det främjar ett bättre socialt skydd och en skyddad yrkesställning. Dessutom kan ett erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande – i syfte att skapa balans i den avtalsförhållande som förenar den yrkesverksamme och uppdragsgivaren – leda till minskad ekonomisk press på den yrkesverksamme och befrämja att tjänsterna håller högre standard hos konsumenten.

Med tanke på utvecklingen i fråga om gränsöverskridande tjänster är skillnaderna mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning en fråga som berör hela unionen. Det är följaktligen inte någon lätt uppgift att harmonisera EU-invånarnas olika yrkesställningar, med början i utarbetandet av en definition av ekonomiskt beroende egenföretagande. När man diskuterar denna fråga kan man inte bortse från floran av nationella bestämmelserna och nationell praxis. Enligt europeisk sociallagstiftning definieras arbetstagare och företagare på nationell nivå.

Man kan dock inte låtsas bortse från det akuta behovet att bättre hantera utvecklingen inom egenföretagande. I motsatt fall riskerar en allt större grupp av europeiska yrkesverksamma att stå utan skydd i de länder där ekonomiskt beroende egenföretagare inte definieras som arbetstagare.

1.1   Utarbetande av metoder i syfte att få fram rättvisande statistik över det ekonomiskt beroende egenföretagandet i Europeiska unionen.

1.2   Främja studier som möjliggör en detaljerad analys av de nationella erfarenheterna i samband med ekonomiskt beroende egenföretagande.

1.3   Systematiskt införliva det ekonomiskt beroende egenföretagandet i de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning enligt regler som ännu inte fastställts.

1.4   Uppmuntra arbetsmarknadens parter i EU att inkludera ekonomiskt beroende egenföretagande i sina arbetsprogram, såväl övergripande som sektorsvis. De europeiska arbetsmarknadernas gemensamma analys (1) som offentliggjordes i oktober 2007 visar att frågan om yrkesställning är viktig för aktörerna inom den sociala dialogen i EU. I detta sammanhang kan man utvärdera möjligheterna att knyta band mellan arbetsmarknadens organisationer i EU och organisationer som företräder egenföretagare, särskilt nationella sådana.

1.5   Fastställa – framför allt utgående från fakta och analyser som insamlats vid genomförandet av ovan nämnda rekommendationer – vilka gemensamma kriterier som de olika EU-medlemsstaterna använder för att definiera arbetstagare. En sådan åtgärd kunde vara värdefull inte enbart för att säkra att befintliga arbetsrättsdirektiv tillämpas korrekt utan också för att svara mot det ökande arbetet över gränserna inom EU. Den skulle också göra det möjligt att erhålla den information som krävs för att bättre förstå vad som ryms inom begreppet ekonomiskt beroende egenföretagande. Alla försök att bättre ringa in ekonomiskt beroende egenföretagande förutsätter faktiskt att man kan utnyttja gemensamma element i definitionen av arbetstagare som är så tydliga och precisa som möjligt.

2.   Inledning

Det finns givetvis skillnader mellan att vara egenföretagare och att vara anställd och underordnad någon annan. Detta skenbart enkla faktum kan emellertid inte dölja att även olika former av egenföretagande skiljer sig åt på en rad punkter både på det sociala och det ekonomiska planet och måste bedömas efter olika mallar. Denna splittrade bild av egenföretagandet förekommer i samtliga medlemsstater. Beroende uppdragstagare är det centrala temat för detta yttrande. Vi avser att undersöka vilka faktorer som i praktiken ligger bakom dessa former av egenföretagande för att komma till insikt om när de kan börja underminera egenföretagarens ekonomiska oberoende. Avsikten är inte att behandla frågan om svartarbete eller så kallade ”falska” egenföretagare, även om bägge företeelserna ibland kan uppvisa tecken på skenbara eller reella band till ekonomiskt beroende egenföretagande.

Först och främst är det ekonomiskt beroende egenföretagandet en aktuell problematik inom EU (1). Det har fått ett juridiskt erkännande i vissa EU-länder, där man utarbetat definitioner och specifika former av skydd (2). Det är slutligen nödvändigt att identifiera svårigheterna i samband med ekonomiskt beroende egenföretagande (3).

3.   Det ekonomiskt beroende egenföretagandet – ett aktuellt tema inom EU

3.1   Nya kategorier av egenföretagare för en ny ekonomisk och social verklighet

| 3.1.1 | Det finns en rad faktorer som kan ligga bakom uppkomsten av dessa ”nya” egenföretagare, det vill säga yrkesverksamma, vars verksamhet inte utan vidare passar in i de traditionella ramarna för egenföretagande, som exempelvis jordbrukare och fria yrkesutövare (2). Man kan i detta sammanhang reflektera över följande företeelser:






  — | Företagens strategier, i synnerhet vissa former av utkontraktering. |
| --- | --- | --- |

3.1.1

Det finns en rad faktorer som kan ligga bakom uppkomsten av dessa ”nya” egenföretagare, det vill säga yrkesverksamma, vars verksamhet inte utan vidare passar in i de traditionella ramarna för egenföretagande, som exempelvis jordbrukare och fria yrkesutövare (2). Man kan i detta sammanhang reflektera över följande företeelser:

—

Företagens strategier, i synnerhet vissa former av utkontraktering.

| — | Nya sociala behov i samband med de demografiska förändringarna och den åldrande befolkningen. |
| --- | --- |

—

Nya sociala behov i samband med de demografiska förändringarna och den åldrande befolkningen.

| — | Förändringar i arbetskraftens sammansättning, till exempel en högre utbildningsnivå bland befolkningen. |
| --- | --- |

—

Förändringar i arbetskraftens sammansättning, till exempel en högre utbildningsnivå bland befolkningen.

| — | Ökade deltagande av kvinnor på arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

—

Ökade deltagande av kvinnor på arbetsmarknaden.

| — | Behovet av integrering i arbetslivet när det gäller utsatta grupper som står utanför arbetsmarknaden. För dessa befolkningsgrupper kan egenföretagande i vissa fall utgöra ett alternativ till arbetslöshet. |
| --- | --- |

—

Behovet av integrering i arbetslivet när det gäller utsatta grupper som står utanför arbetsmarknaden. För dessa befolkningsgrupper kan egenföretagande i vissa fall utgöra ett alternativ till arbetslöshet.

| — | Vissa yrkesverksamma vill ha en bättre balans mellan yrkesliv och privatliv. |
| --- | --- |

—

Vissa yrkesverksamma vill ha en bättre balans mellan yrkesliv och privatliv.

| — | Ökat utbud av de tjänster och nya möjligheter som erbjuds genom informations- och kommunikationstekniken. |
| --- | --- |

—

Ökat utbud av de tjänster och nya möjligheter som erbjuds genom informations- och kommunikationstekniken.

| 3.1.2 | Mot bakgrund av denna utveckling har man i den vetenskapliga litteraturen, som baseras på empiriska studier, fokuserat på att identifiera olika kategorier av egenföretagare. Följande kategorier är vanligast (3):






  — | Företagare som driver sitt företag med hjälp av anställd personal. |
| --- | --- | --- |

3.1.2

Mot bakgrund av denna utveckling har man i den vetenskapliga litteraturen, som baseras på empiriska studier, fokuserat på att identifiera olika kategorier av egenföretagare. Följande kategorier är vanligast (3):

—

Företagare som driver sitt företag med hjälp av anställd personal.

| — | Utövare av de ”traditionella” fria yrkena (4), som för att få utöva sitt yrke måste uppfylla vissa specifika krav som fastställts i den nationella lagstiftningen (intyg över genomförd utbildning, uppfyllande av den etiska yrkeskodexen). De kan även ha anställd personal, men arbetar vanligtvis ensamma eller tillsammans med kolleger. Till denna grupp hör exempelvis advokater och läkare. |
| --- | --- |

—

Utövare av de ”traditionella” fria yrkena (4), som för att få utöva sitt yrke måste uppfylla vissa specifika krav som fastställts i den nationella lagstiftningen (intyg över genomförd utbildning, uppfyllande av den etiska yrkeskodexen). De kan även ha anställd personal, men arbetar vanligtvis ensamma eller tillsammans med kolleger. Till denna grupp hör exempelvis advokater och läkare.

| — | Hantverkare, affärsinnehavare och jordbrukare utgör själva kärnan i den traditionella formen för egenföretagande. De har ofta familjemedlemmar och/eller några få fast eller tillfälligt anställda till hjälp. |
| --- | --- |

—

Hantverkare, affärsinnehavare och jordbrukare utgör själva kärnan i den traditionella formen för egenföretagande. De har ofta familjemedlemmar och/eller några få fast eller tillfälligt anställda till hjälp.

| — | De ”nya egenföretagarna” utövar ett kvalificerat yrke, men detta är inte reglerat på samma sätt i alla länder som när det gäller de fria yrken som nämns ovan. |
| --- | --- |

—

De ”nya egenföretagarna” utövar ett kvalificerat yrke, men detta är inte reglerat på samma sätt i alla länder som när det gäller de fria yrken som nämns ovan.

| — | Egenföretagare som utövar mycket eller föga kvalificerade yrken utan anställda och vars verksamhet är beroende av företagens strategier, i synnerhet utvecklingen av utkontraktering av vissa delar av produktionen. |
| --- | --- |

—

Egenföretagare som utövar mycket eller föga kvalificerade yrken utan anställda och vars verksamhet är beroende av företagens strategier, i synnerhet utvecklingen av utkontraktering av vissa delar av produktionen.

| 3.1.3 | Vid sidan av dessa definitioner skiljer man i Eurostats undersökning ”Labour Force Survey” mellan följande kategorier av egenföretagare, i syfte att statistiskt avgränsa egenföretagandet:






  — | Arbetsgivare som definieras som personer som bedriver egen verksamhet (företag, fria yrken, jordbruk) i vinstsyfte, och som har minst en anställd. |
| --- | --- | --- |

3.1.3

Vid sidan av dessa definitioner skiljer man i Eurostats undersökning ”Labour Force Survey” mellan följande kategorier av egenföretagare, i syfte att statistiskt avgränsa egenföretagandet:

—

Arbetsgivare som definieras som personer som bedriver egen verksamhet (företag, fria yrken, jordbruk) i vinstsyfte, och som har minst en anställd.

| — | Egenföretagare utan anställda (”own account workers”). De definieras som personer som bedriver egen verksamhet (företag, fria yrken, jordbruk) i vinstsyfte, men som inte har några anställda. År 2008 uppgick antalet yrkesverksamma inom denna kategori till över 36 miljoner personer i EU-27, dvs. ungefär 16 % av den yrkesverksamma befolkningen. |
| --- | --- |

—

Egenföretagare utan anställda (”own account workers”). De definieras som personer som bedriver egen verksamhet (företag, fria yrken, jordbruk) i vinstsyfte, men som inte har några anställda. År 2008 uppgick antalet yrkesverksamma inom denna kategori till över 36 miljoner personer i EU-27, dvs. ungefär 16 % av den yrkesverksamma befolkningen.

| — | ”Family workers” är personer som hjälper en familjemedlem vid utövandet av en ekonomisk verksamhet (kommersiell eller inom jordbruket), vilka inte kan betecknas som anställda. |
| --- | --- |

—

”Family workers” är personer som hjälper en familjemedlem vid utövandet av en ekonomisk verksamhet (kommersiell eller inom jordbruket), vilka inte kan betecknas som anställda.

| 3.1.4 | Det är mycket svårt att beräkna hur utbredd förekomsten av ekonomiskt beroende egenföretagande är. Endast i länder där denna kategori har fått en rättslig ställning kan en exaktare avgränsning göras av den grupp yrkesverksamma som visserligen är egenföretagare, men som befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande. Man kan man emellertid förutsätta att åtminstone en viss del av de yrkesverksamma som statistiskt sett betraktas som egenföretagare befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande gentemot en kund eller en uppdragsgivare i sin yrkesutövning. |
| --- | --- |

3.1.4

Det är mycket svårt att beräkna hur utbredd förekomsten av ekonomiskt beroende egenföretagande är. Endast i länder där denna kategori har fått en rättslig ställning kan en exaktare avgränsning göras av den grupp yrkesverksamma som visserligen är egenföretagare, men som befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande. Man kan man emellertid förutsätta att åtminstone en viss del av de yrkesverksamma som statistiskt sett betraktas som egenföretagare befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande gentemot en kund eller en uppdragsgivare i sin yrkesutövning.

| 3.1.5 | Enligt tillgängliga uppgifter inom EU om egenföretagandets omfattning (5) kan man notera att de egenföretagare som inte hade någon anställd utgjorde minst 50 % av alla egenföretagare i samtliga medlemsstater 2007. I vissa medlemsstater var andelen ännu högre (70 % eller mer). Detta var fallet i Tjeckien, Litauen, Portugal, Slovakien och Storbritannien. Om man betraktar de ekonomiska och sociala förändringar som har gett upphov till dessa nya former av egenföretagande samt erfarenheterna från länder där dessa arbetsformer omfattas av lagstiftning, är det rimligt att anta att en betydande del av det stora antalet egenföretagare utan anställda (”own account workers”) befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande. |
| --- | --- |

3.1.5

Enligt tillgängliga uppgifter inom EU om egenföretagandets omfattning (5) kan man notera att de egenföretagare som inte hade någon anställd utgjorde minst 50 % av alla egenföretagare i samtliga medlemsstater 2007. I vissa medlemsstater var andelen ännu högre (70 % eller mer). Detta var fallet i Tjeckien, Litauen, Portugal, Slovakien och Storbritannien. Om man betraktar de ekonomiska och sociala förändringar som har gett upphov till dessa nya former av egenföretagande samt erfarenheterna från länder där dessa arbetsformer omfattas av lagstiftning, är det rimligt att anta att en betydande del av det stora antalet egenföretagare utan anställda (”own account workers”) befinner sig i ett ekonomiskt beroendeförhållande.

| 3.1.6 | Mot bakgrund av skeendena under de senaste årtiondena kan man dra slutsatsen att Europa går mot större arbetsrättslig förankring av en del av egenföretagarna, men att olika former av ekonomiskt beroende arbete å andra sidan ökar inom rättsområden som inte faller inom arbetslagstiftningen. Därför behöver man fastställa kriterier för vad som är ekonomiskt beroende och ta fram statistiska metoder som gör det möjligt att räkna antalet sysselsatta inom denna kategori i servicesektorn. |
| --- | --- |

3.1.6

Mot bakgrund av skeendena under de senaste årtiondena kan man dra slutsatsen att Europa går mot större arbetsrättslig förankring av en del av egenföretagarna, men att olika former av ekonomiskt beroende arbete å andra sidan ökar inom rättsområden som inte faller inom arbetslagstiftningen. Därför behöver man fastställa kriterier för vad som är ekonomiskt beroende och ta fram statistiska metoder som gör det möjligt att räkna antalet sysselsatta inom denna kategori i servicesektorn.

3.2   Det ekonomiskt beroende egenföretagandet – en fråga på EU-nivå

| 3.2.1 | Europeiska unionen har i flera år intresserat sig för skydd av egenföretagarna. Man kan i detta sammanhang nämna rådets rekommendation 2003/134/EG av den 18 februari 2003 (6) om förbättring av skyddet för egenföretagares hälsa och säkerhet i arbetet. Utmaningarna i anslutning till skydd för egenföretagare bör även återspeglas i pågående debatt om förslaget till ett nytt direktiv om tillämpning av principen om likabehandling av kvinnor och män som är egenföretagare. |
| --- | --- |

3.2.1

Europeiska unionen har i flera år intresserat sig för skydd av egenföretagarna. Man kan i detta sammanhang nämna rådets rekommendation 2003/134/EG av den 18 februari 2003 (6) om förbättring av skyddet för egenföretagares hälsa och säkerhet i arbetet. Utmaningarna i anslutning till skydd för egenföretagare bör även återspeglas i pågående debatt om förslaget till ett nytt direktiv om tillämpning av principen om likabehandling av kvinnor och män som är egenföretagare.

| 3.2.2 | Skillnaden mellan arbetstagare och egenföretagare står för övrigt i centrum för de pågående diskussionerna om ändring av direktiv 2002/15/EG om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter. |
| --- | --- |

3.2.2

Skillnaden mellan arbetstagare och egenföretagare står för övrigt i centrum för de pågående diskussionerna om ändring av direktiv 2002/15/EG om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter.

| 3.2.3 | Det ekonomiskt beroende egenföretagandet är i sin tur en fråga som behandlats konkret flera gånger på EU-nivå. I en rapport av Alain Supiot som överlämnades till kommissionen 2000 (7) fastställs att det finns yrkesverksamma som inte kan betecknas som arbetstagare, men som ändå är ekonomiskt beroende av en uppdragsgivare. Syftet var att visa att dessa personer borde åtnjuta de sociala rättigheter som detta beroendeförhållande berättigar till. |
| --- | --- |

3.2.3

Det ekonomiskt beroende egenföretagandet är i sin tur en fråga som behandlats konkret flera gånger på EU-nivå. I en rapport av Alain Supiot som överlämnades till kommissionen 2000 (7) fastställs att det finns yrkesverksamma som inte kan betecknas som arbetstagare, men som ändå är ekonomiskt beroende av en uppdragsgivare. Syftet var att visa att dessa personer borde åtnjuta de sociala rättigheter som detta beroendeförhållande berättigar till.

| 3.2.4 | I grönboken om moderniseringen av arbetsrätten, som publicerades 2006 (8), framhåller kommissionen följande: ”Egenföretagande är också ett sätt att hantera omstruktureringsbehov, minska de direkta och indirekta arbetskostnaderna och förvalta resurserna på ett mer flexibelt sätt med hänsyn till oförutsedda ekonomiska omständigheter. Det avspeglar också en affärsmodell med serviceinriktade företag som levererar färdiga projekt. Ofta är det ett medvetet val att bli egenföretagare trots att det sociala skyddet är sämre – fördelen är större direkt kontroll över arbetsvillkor och lönevillkor”. På grundval av detta framhåller kommissionen även att ”begreppet ’ekonomiskt beroende egenföretagande omfattar’ situationer som faller mellan de två etablerade begreppen anställning och egenföretagande. Dessa yrkesverksamma omfattas inte av något anställningsavtal. De omfattas inte alltid av arbetsrätten eftersom de befinner sig i en gråzon mellan arbetsrätten och handelsrätten. De är formellt ’egenföretagare’, men är ekonomiskt beroende av en enda huvudman eller kund/arbetsgivare som inkomstkälla. Man bör göra tydlig åtskillnad mellan denna företeelse och avsiktlig felklassificering som egenföretagare.” |
| --- | --- |

3.2.4

I grönboken om moderniseringen av arbetsrätten, som publicerades 2006 (8), framhåller kommissionen följande: ”Egenföretagande är också ett sätt att hantera omstruktureringsbehov, minska de direkta och indirekta arbetskostnaderna och förvalta resurserna på ett mer flexibelt sätt med hänsyn till oförutsedda ekonomiska omständigheter. Det avspeglar också en affärsmodell med serviceinriktade företag som levererar färdiga projekt. Ofta är det ett medvetet val att bli egenföretagare trots att det sociala skyddet är sämre – fördelen är större direkt kontroll över arbetsvillkor och lönevillkor”. På grundval av detta framhåller kommissionen även att ”begreppet ’ekonomiskt beroende egenföretagande omfattar’ situationer som faller mellan de två etablerade begreppen anställning och egenföretagande. Dessa yrkesverksamma omfattas inte av något anställningsavtal. De omfattas inte alltid av arbetsrätten eftersom de befinner sig i en gråzon mellan arbetsrätten och handelsrätten. De är formellt ’egenföretagare’, men är ekonomiskt beroende av en enda huvudman eller kund/arbetsgivare som inkomstkälla. Man bör göra tydlig åtskillnad mellan denna företeelse och avsiktlig felklassificering som egenföretagare.”

| 3.2.5 | EESK:s yttrande om grönboken (9) tar också upp denna fråga. |
| --- | --- |

3.2.5

EESK:s yttrande om grönboken (9) tar också upp denna fråga.

4.   Det ekonomiskt beroende egenföretagandet – en rättslig verklighet i vissa EU-länder

4.1   Rättsliga kategorier mellan lönearbete och egenföretagande

| 4.1.1 | Ur rättslig synvinkel behandlas det ekonomiskt beroende egenföretagandet på ett sätt som kan leda till att det betraktas som en mellankategori mellan lönearbete och egenföretagande. |
| --- | --- |

4.1.1

Ur rättslig synvinkel behandlas det ekonomiskt beroende egenföretagandet på ett sätt som kan leda till att det betraktas som en mellankategori mellan lönearbete och egenföretagande.

| 4.1.2 | Ett begränsat antal medlemsstater erkänner i dag specifikt denna kategori av ekonomiskt beroende egenföretagare i sin lagstiftning, om än i varierande form och omfattning, och försöker finna en definition. Denna kategori yrkesverksamma, som varken är egenföretagare eller anställda, leder till att det skapas nya anställningsformer. Innehåll och omfattning varierar dock mellan länderna. Exempel på detta finner man bland annat i Tyskland, Österrike, Spanien, Italien, Portugal och Storbritannien. I Italien tillämpas sålunda begreppet ”parasubordination” på kontraktsanställda vars kontrakt innebär ”ett samordnat och kontinuerligt samarbete” och personer som är projektanställda. I Storbritannien skiljer man på ”worker” och ”employee”. ”Worker” skiljer sig från arbetstagare (employee) genom att utföra arbetet utan att vara direkt underställd arbetsgivaren. I Österrike finns det specifika kontraktsformer som är fastställda i lagstiftningen, och som är ett tecken på en mer generell förståelse för det ekonomiskt beroende egenföretagandet. Detta gäller särskilt ”freie Dienstverträge” (fristående arbetskontrakt). Personer som anställs på denna typ av kontrakt skiljer sig från andra arbetstagare på så sätt att de inte har en underordnad ställning, även om de oftast arbetar för en enda person och enligt ett fastställt tidsschema. I Tyskland finns begreppet ”arbeitnehmerähnliche Person” (”employee-like person”). Denna kategori, som i lagstiftningen definieras annorlunda än arbetstagarna, avser personer som inom ramen för ett affärsavtal eller avtal om utförande av tjänster personligen utför arbetet utan att ha några anställda och vars omsättning till över 50 % kommer från en och samma kund. Det är emellertid Spanien som bidrar med den senaste och mest utförliga definitionen av ekonomiskt beroende egenföretagande. I den stadga för egenföretagare som antogs 2007 definieras en ekonomiskt beroende arbetstagare med hjälp av en rad kriterier. Med en ekonomiskt beroende arbetstagare avses en person som regelbundet och personligen utövar en ekonomisk verksamhet eller en yrkesverksamhet i vinstsyfte som sin huvudsakliga sysselsättning, till förmån för en fysisk eller juridisk person som betecknas som kund som han är ekonomiskt beroende av med avseende på minst 75 % av inkomsterna från sin yrkesverksamhet. Denna ställning kan inte anses förenlig med en ekonomisk förening eller ett kommersiellt bolag (10). |
| --- | --- |

4.1.2

Ett begränsat antal medlemsstater erkänner i dag specifikt denna kategori av ekonomiskt beroende egenföretagare i sin lagstiftning, om än i varierande form och omfattning, och försöker finna en definition. Denna kategori yrkesverksamma, som varken är egenföretagare eller anställda, leder till att det skapas nya anställningsformer. Innehåll och omfattning varierar dock mellan länderna. Exempel på detta finner man bland annat i Tyskland, Österrike, Spanien, Italien, Portugal och Storbritannien. I Italien tillämpas sålunda begreppet ”parasubordination” på kontraktsanställda vars kontrakt innebär ”ett samordnat och kontinuerligt samarbete” och personer som är projektanställda. I Storbritannien skiljer man på ”worker” och ”employee”. ”Worker” skiljer sig från arbetstagare (employee) genom att utföra arbetet utan att vara direkt underställd arbetsgivaren. I Österrike finns det specifika kontraktsformer som är fastställda i lagstiftningen, och som är ett tecken på en mer generell förståelse för det ekonomiskt beroende egenföretagandet. Detta gäller särskilt ”freie Dienstverträge” (fristående arbetskontrakt). Personer som anställs på denna typ av kontrakt skiljer sig från andra arbetstagare på så sätt att de inte har en underordnad ställning, även om de oftast arbetar för en enda person och enligt ett fastställt tidsschema. I Tyskland finns begreppet ”arbeitnehmerähnliche Person” (”employee-like person”). Denna kategori, som i lagstiftningen definieras annorlunda än arbetstagarna, avser personer som inom ramen för ett affärsavtal eller avtal om utförande av tjänster personligen utför arbetet utan att ha några anställda och vars omsättning till över 50 % kommer från en och samma kund. Det är emellertid Spanien som bidrar med den senaste och mest utförliga definitionen av ekonomiskt beroende egenföretagande. I den stadga för egenföretagare som antogs 2007 definieras en ekonomiskt beroende arbetstagare med hjälp av en rad kriterier. Med en ekonomiskt beroende arbetstagare avses en person som regelbundet och personligen utövar en ekonomisk verksamhet eller en yrkesverksamhet i vinstsyfte som sin huvudsakliga sysselsättning, till förmån för en fysisk eller juridisk person som betecknas som kund som han är ekonomiskt beroende av med avseende på minst 75 % av inkomsterna från sin yrkesverksamhet. Denna ställning kan inte anses förenlig med en ekonomisk förening eller ett kommersiellt bolag (10).

| 4.1.3 | Granskningen av nationella system har inom rättsväsendet lett till att man kan konstatera att det finns en ny rättskategori. Detta föranleder några kommentarer. För det första handlar det mycket riktigt i samtliga fall om att skapa en ny kategori som särskiljs från ”arbetstagare” och ”egenföretagare”, och därmed även från egentliga entreprenörer. Avsikten i de olika länderna är alltså inte att bilda en kategori egenföretagare som samtidigt i ekonomiskt hänseende skulle falla under arbetstagare, utan att ge dem en specifik ställning med särskilt skydd som motiveras genom det ekonomiska beroendet. I de olika nämnda fallen är ställningen som ekonomiskt beroende egenföretagare därför inte beroende av en rättsligt underordnad ställning. Underordningen intar en viktig plats i den juridiska definitionen av arbetstagare i de flesta EU-länder. Som arbetstagare betraktas en person som arbetar enligt en annan persons anvisningar eller under dennes kontroll. Den senare betraktas därmed som arbetsgivare. Detta förhållande kan utrönas genom flera olika faktorer, till exempel åliggandet att personligen utföra ett arbete för en enda person under viss tid, avsaknad av ansvar hos arbetstagaren i fråga om företagets ekonomiska risker, arbete som utförs till förmån för en annan person osv. Kriteriet innebär att samtliga arbetstagare är ekonomiskt beroende, medan det omvända inte gäller, dvs. alla yrkesverksamma som är ekonomiskt beroende är inte nödvändigtvis arbetstagare. |
| --- | --- |

4.1.3

Granskningen av nationella system har inom rättsväsendet lett till att man kan konstatera att det finns en ny rättskategori. Detta föranleder några kommentarer. För det första handlar det mycket riktigt i samtliga fall om att skapa en ny kategori som särskiljs från ”arbetstagare” och ”egenföretagare”, och därmed även från egentliga entreprenörer. Avsikten i de olika länderna är alltså inte att bilda en kategori egenföretagare som samtidigt i ekonomiskt hänseende skulle falla under arbetstagare, utan att ge dem en specifik ställning med särskilt skydd som motiveras genom det ekonomiska beroendet. I de olika nämnda fallen är ställningen som ekonomiskt beroende egenföretagare därför inte beroende av en rättsligt underordnad ställning. Underordningen intar en viktig plats i den juridiska definitionen av arbetstagare i de flesta EU-länder. Som arbetstagare betraktas en person som arbetar enligt en annan persons anvisningar eller under dennes kontroll. Den senare betraktas därmed som arbetsgivare. Detta förhållande kan utrönas genom flera olika faktorer, till exempel åliggandet att personligen utföra ett arbete för en enda person under viss tid, avsaknad av ansvar hos arbetstagaren i fråga om företagets ekonomiska risker, arbete som utförs till förmån för en annan person osv. Kriteriet innebär att samtliga arbetstagare är ekonomiskt beroende, medan det omvända inte gäller, dvs. alla yrkesverksamma som är ekonomiskt beroende är inte nödvändigtvis arbetstagare.

| 4.1.4 | Trots detta är det nödvändigt att fastslå kriterier som beskriver ekonomiskt beroende. Det är en svår uppgift. Det är dock inte omöjligt, vilket framgår av förekomsten av olika nationella regler på området. De kriterier som kan komma i fråga kan för det första gälla arbetstagaren; ekonomiskt beroende egenföretagare kan bl.a. definieras som den som personligen och utan anställd arbetskraft kan utföra en begärd tjänst (Spanien är ett exempel på detta). Andra kriterier, som bygger på de tidigare nämnda, gäller själva ställningen som ekonomiskt beroende. De kan kopplas till omsättningen av det arbete som utförts för en enda kund. (Det gäller alltså att fastställa den exakta tröskeln för denna omsättning, och med utgångspunkt i detta fastslå att det är fråga om ekonomiskt beroende). Kriterierna kan även gälla hur länge arbetstagaren har en yrkesrelation till kunden: ju längre relation, desto mer kan ställningen som ekonomiskt beroende anses vara bekräftad. Sistnämnda kriterium används i Italien för att beteckna förekomsten av ett ”samordnat och kontinuerligt samarbete”. Slutligen kan man nämna ytterligare ett kriterium som ibland har föreslagits av sakkunniga i frågan. Professor Perulli (11) anser att en arbetstagare endast kan betecknas som ekonomiskt beroende om hans eller hennes produktionsorganisation enbart rättar sig efter kundens verksamhet. Med andra ord ska arbetstagaren befinna sig i en situation som förhindrar tillträde till marknaden på grund av att hans produktionsorganisation (bl.a. material och tekniker) i sin helhet inriktas på att tillfredsställa en enda kunds behov. |
| --- | --- |

4.1.4

Trots detta är det nödvändigt att fastslå kriterier som beskriver ekonomiskt beroende. Det är en svår uppgift. Det är dock inte omöjligt, vilket framgår av förekomsten av olika nationella regler på området. De kriterier som kan komma i fråga kan för det första gälla arbetstagaren; ekonomiskt beroende egenföretagare kan bl.a. definieras som den som personligen och utan anställd arbetskraft kan utföra en begärd tjänst (Spanien är ett exempel på detta). Andra kriterier, som bygger på de tidigare nämnda, gäller själva ställningen som ekonomiskt beroende. De kan kopplas till omsättningen av det arbete som utförts för en enda kund. (Det gäller alltså att fastställa den exakta tröskeln för denna omsättning, och med utgångspunkt i detta fastslå att det är fråga om ekonomiskt beroende). Kriterierna kan även gälla hur länge arbetstagaren har en yrkesrelation till kunden: ju längre relation, desto mer kan ställningen som ekonomiskt beroende anses vara bekräftad. Sistnämnda kriterium används i Italien för att beteckna förekomsten av ett ”samordnat och kontinuerligt samarbete”. Slutligen kan man nämna ytterligare ett kriterium som ibland har föreslagits av sakkunniga i frågan. Professor Perulli (11) anser att en arbetstagare endast kan betecknas som ekonomiskt beroende om hans eller hennes produktionsorganisation enbart rättar sig efter kundens verksamhet. Med andra ord ska arbetstagaren befinna sig i en situation som förhindrar tillträde till marknaden på grund av att hans produktionsorganisation (bl.a. material och tekniker) i sin helhet inriktas på att tillfredsställa en enda kunds behov.

4.2   Skydd för ekonomiskt beroende egenföretagare

| 4.2.1 | I länder som fastställt att det finns en mellankategori mellan arbetstagare och egenföretagare kan man konstatera att ställningen som ekonomiskt beroende har gett upphov till en rad särskilda rättigheter som inte tillerkänns andra kategorier av egenföretagare, men som är svagare än rättigheterna för arbetstagare. De ekonomiskt beroende egenföretagarnas rättigheter kan således vara förknippade med det sociala skyddet. De kan också bygga på de garantier som arbetsrätten erbjuder arbetstagarna. I det avseendet kan de röra de enskilda relationerna mellan den yrkesverksamme och kunden (minimiinkomst, arbetstid, etc.), men också leda till att de ekonomiskt beroende egenföretagarna får rätt att organisera sig och agera kollektivt för att försvara och behålla sina yrkesmässiga intressen. Detta bevisar att en beroendeställning, även om den bara är ekonomisk och inte juridisk, motiverar ett särskilt skydd. |
| --- | --- |

4.2.1

I länder som fastställt att det finns en mellankategori mellan arbetstagare och egenföretagare kan man konstatera att ställningen som ekonomiskt beroende har gett upphov till en rad särskilda rättigheter som inte tillerkänns andra kategorier av egenföretagare, men som är svagare än rättigheterna för arbetstagare. De ekonomiskt beroende egenföretagarnas rättigheter kan således vara förknippade med det sociala skyddet. De kan också bygga på de garantier som arbetsrätten erbjuder arbetstagarna. I det avseendet kan de röra de enskilda relationerna mellan den yrkesverksamme och kunden (minimiinkomst, arbetstid, etc.), men också leda till att de ekonomiskt beroende egenföretagarna får rätt att organisera sig och agera kollektivt för att försvara och behålla sina yrkesmässiga intressen. Detta bevisar att en beroendeställning, även om den bara är ekonomisk och inte juridisk, motiverar ett särskilt skydd.

| 4.2.2 | När det gäller socialskydd i de berörda länderna kan det förekomma en mellannivå i socialskyddet som är högre än den nivå som erbjuds ”vanliga egenföretagare”. Så är fallet i Italien när det gäller personer som är projektanställda. De har ett socialt skydd vid graviditet, sjukdom, arbetsplatsolyckor och i fråga om pension som alltmer liknar arbetstagarnas. Det är även fallet i Storbritannien, där ”workers” åtnjuter lagstadgad ersättning vid sjukdom. |
| --- | --- |

4.2.2

När det gäller socialskydd i de berörda länderna kan det förekomma en mellannivå i socialskyddet som är högre än den nivå som erbjuds ”vanliga egenföretagare”. Så är fallet i Italien när det gäller personer som är projektanställda. De har ett socialt skydd vid graviditet, sjukdom, arbetsplatsolyckor och i fråga om pension som alltmer liknar arbetstagarnas. Det är även fallet i Storbritannien, där ”workers” åtnjuter lagstadgad ersättning vid sjukdom.

| 4.2.3 | När det gäller de bestämmelser som reglerar yrkesverksamheten, kan ekonomiskt beroende egenföretagare i allmänhet få tillgång till en del av skyddet för arbetstagare även om han eller hon inte är en arbetstagare i egentlig mening. |
| --- | --- |

4.2.3

När det gäller de bestämmelser som reglerar yrkesverksamheten, kan ekonomiskt beroende egenföretagare i allmänhet få tillgång till en del av skyddet för arbetstagare även om han eller hon inte är en arbetstagare i egentlig mening.

| 4.2.4 | Omfattningen av det skydd som ekonomiskt beroende egenföretagare har rätt till varierar givetvis i hög grad från land till land. I Storbritannien åtnjuter ”workers” skydd i fråga om minimilöner, arbetstider och semester. I Spanien har man ett mycket ambitiösare mål, och kategorin egenföretagare som är ekonomiskt beroende har rätt till följande enligt 2007 års stadga:






  — | Rättigheter i samband med yrkesutövandet: rätt till vila och semester. |
| --- | --- | --- |

4.2.4

Omfattningen av det skydd som ekonomiskt beroende egenföretagare har rätt till varierar givetvis i hög grad från land till land. I Storbritannien åtnjuter ”workers” skydd i fråga om minimilöner, arbetstider och semester. I Spanien har man ett mycket ambitiösare mål, och kategorin egenföretagare som är ekonomiskt beroende har rätt till följande enligt 2007 års stadga:

—

Rättigheter i samband med yrkesutövandet: rätt till vila och semester.

| — | Rättigheter om avtalet med uppdragsgivaren hävs, exempelvis krav på kunden att inte bryta kontraktet om det inte finns en godtagbar orsak. Om det inte finns någon godtagbar anledning kan den andra parten kräva ersättning. |
| --- | --- |

—

Rättigheter om avtalet med uppdragsgivaren hävs, exempelvis krav på kunden att inte bryta kontraktet om det inte finns en godtagbar orsak. Om det inte finns någon godtagbar anledning kan den andra parten kräva ersättning.

| 4.2.5 | Utöver det skydd som är avsett för ekonomiskt beroende egenföretagare bör alla egenföretagare inom EU omfattas av en miniminivå när det gäller socialt skydd, exempelvis med avseende på socialförsäkring, yrkesutbildning och förebyggande av yrkesbetingade risker, enligt rådets rekommendation av den 18 februari 2003. Syftet är att säkra att alla yrkesverksamma har ett grundläggande socialt skydd, oavsett deras arbetes rättsliga status. |
| --- | --- |

4.2.5

Utöver det skydd som är avsett för ekonomiskt beroende egenföretagare bör alla egenföretagare inom EU omfattas av en miniminivå när det gäller socialt skydd, exempelvis med avseende på socialförsäkring, yrkesutbildning och förebyggande av yrkesbetingade risker, enligt rådets rekommendation av den 18 februari 2003. Syftet är att säkra att alla yrkesverksamma har ett grundläggande socialt skydd, oavsett deras arbetes rättsliga status.

5.   Frågeställningar i anslutning till erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande

5.1   Avlönat arbete och ekonomiskt beroende egenföretagande: konkurrens eller komplement?

| 5.1.1 | Som det konstaterats har endast några EU-länder upptagit kategorin ekonomiskt beroende egenföretagare i sin lagstiftning. Förutom olika ekonomiska och sociala förhållanden i olika länder återspeglar detta faktum även välgrundad betänksamhet i fråga om en sådan mellankategori. Man kan även hysa farhågor om att ett erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande – även om de juridiska kategorierna i fråga klarläggs – i praktiken kan leda till att personer som tidigare varit arbetstagare överförs till kategorin ekonomiskt beroende egenföretagare i samband med företags strategier för att externalisera arbete. Erfarenheterna i Italien kan i viss mån motivera sådana farhågor. Den italienska regeringen införde nämligen 2003 kontrakt för projektarbetare som en satsning på att föra över ”falska” egenföretagare till kategorin lönearbete. Men mellan 2003 och 2005 konstaterades i stället en kraftig ökning av antalet yrkesarbetande med samarbetskontrakt. Sådana farhågor kan säkerligen förklara att regeringarna eller arbetsmarknadens parter i flera EU-länder kraftigt motsätter sig att en kategori mellan arbetstagare och egenföretagare införs. Som exempel kan nämnas att brittiska Trades Union Congress vid sin kongress 2009 antog en motion, genom vilken facket föreslog att endast två kategorier av yrkesställning ska finnas i Storbritannien, nämligen arbetstagare och egenföretagare. |
| --- | --- |

5.1.1

Som det konstaterats har endast några EU-länder upptagit kategorin ekonomiskt beroende egenföretagare i sin lagstiftning. Förutom olika ekonomiska och sociala förhållanden i olika länder återspeglar detta faktum även välgrundad betänksamhet i fråga om en sådan mellankategori. Man kan även hysa farhågor om att ett erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande – även om de juridiska kategorierna i fråga klarläggs – i praktiken kan leda till att personer som tidigare varit arbetstagare överförs till kategorin ekonomiskt beroende egenföretagare i samband med företags strategier för att externalisera arbete. Erfarenheterna i Italien kan i viss mån motivera sådana farhågor. Den italienska regeringen införde nämligen 2003 kontrakt för projektarbetare som en satsning på att föra över ”falska” egenföretagare till kategorin lönearbete. Men mellan 2003 och 2005 konstaterades i stället en kraftig ökning av antalet yrkesarbetande med samarbetskontrakt. Sådana farhågor kan säkerligen förklara att regeringarna eller arbetsmarknadens parter i flera EU-länder kraftigt motsätter sig att en kategori mellan arbetstagare och egenföretagare införs. Som exempel kan nämnas att brittiska Trades Union Congress vid sin kongress 2009 antog en motion, genom vilken facket föreslog att endast två kategorier av yrkesställning ska finnas i Storbritannien, nämligen arbetstagare och egenföretagare.

| 5.1.2 | Det är riktigt att diskussionerna om erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande inte helt och hållet kan kopplas bort från diskussionerna om ”falska” egenföretagare. Den ”falska” egenföretagaren är en realitet, vilket man konstaterat i ett stort antal EU-länder. Särskilt inom byggsektorn är detta olagliga förfarande ytterst vanligt, så till den grad att det lett till ett gemensamt ställningstagande från samtliga europeiska arbetsmarknadsparter i sektorn. Det kan inte förnekas att det finns yrkesverksamma som formellt sett är egenföretagare (särskilt med hänsyn till hur deras arbetsrelation betecknas av de båda parterna), men som arbetar under samma förhållanden som anställda. Man kan förmoda att arbetsgivarna använder sig av beteckningen egenföretagare för att kringgå tillämpningen av arbetsrätten och/eller socialförsäkringsrätten. Mot bakgrund av denna verklighet har FN:s internationella arbetsorganisation (ILO) (12) i sin rekommendation nr 198 begärt att regeringarna i sina lagstiftningar antar tydliga kriterier som gör det möjligt att definiera arbetstagarens arbetsförhållande i syfte att bekämpa ”falskt” egenföretagande. Det är utan tvekan en grundläggande fråga. Den skiljer sig dock från frågan om ekonomiskt beroende egenföretagande. Även i de länder där detta arbetsförhållande erkänns, är ekonomiskt beroende egenföretagande nämligen alltid en kategori som i lag särskiljs från lönearbete. Med andra ord är förekomsten av ekonomiskt beroende egenföretagande endast möjlig om definitionen av detta tydligt avskiljs från definitionen av lönearbete. Kriteriet för att införa en juridisk underkategori har säkerligen spelat en viktig roll i detta avseende. Om en person arbetar i ett löntagarförhållande bör han eller hon inte kunna betraktas som ekonomiskt beroende. Detta förutsätter naturligtvis i likhet med ILO:s rekommendationer att det finns en så tydlig och precis definition som möjligt av lönearbete i nationell rätt. Med andra ord bör man kunna skilja på ekonomiskt beroende egenföretagande och lönearbete, och detta förutsätter att definitionerna av båda begreppen är tydliga. Det förutsätter dessutom att det finns effektiva möjligheter till kontroll av att lagen efterlevs. Under sådana villkor kan erkännandet av ställningen som ekonomiskt beroende egenföretagare ge möjligheter till bättre skydd för egenföretagare, dock inte ”falska” sådana, och utgöra ett komplement till ställningen som arbetstagare. |
| --- | --- |

5.1.2

Det är riktigt att diskussionerna om erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande inte helt och hållet kan kopplas bort från diskussionerna om ”falska” egenföretagare. Den ”falska” egenföretagaren är en realitet, vilket man konstaterat i ett stort antal EU-länder. Särskilt inom byggsektorn är detta olagliga förfarande ytterst vanligt, så till den grad att det lett till ett gemensamt ställningstagande från samtliga europeiska arbetsmarknadsparter i sektorn. Det kan inte förnekas att det finns yrkesverksamma som formellt sett är egenföretagare (särskilt med hänsyn till hur deras arbetsrelation betecknas av de båda parterna), men som arbetar under samma förhållanden som anställda. Man kan förmoda att arbetsgivarna använder sig av beteckningen egenföretagare för att kringgå tillämpningen av arbetsrätten och/eller socialförsäkringsrätten. Mot bakgrund av denna verklighet har FN:s internationella arbetsorganisation (ILO) (12) i sin rekommendation nr 198 begärt att regeringarna i sina lagstiftningar antar tydliga kriterier som gör det möjligt att definiera arbetstagarens arbetsförhållande i syfte att bekämpa ”falskt” egenföretagande. Det är utan tvekan en grundläggande fråga. Den skiljer sig dock från frågan om ekonomiskt beroende egenföretagande. Även i de länder där detta arbetsförhållande erkänns, är ekonomiskt beroende egenföretagande nämligen alltid en kategori som i lag särskiljs från lönearbete. Med andra ord är förekomsten av ekonomiskt beroende egenföretagande endast möjlig om definitionen av detta tydligt avskiljs från definitionen av lönearbete. Kriteriet för att införa en juridisk underkategori har säkerligen spelat en viktig roll i detta avseende. Om en person arbetar i ett löntagarförhållande bör han eller hon inte kunna betraktas som ekonomiskt beroende. Detta förutsätter naturligtvis i likhet med ILO:s rekommendationer att det finns en så tydlig och precis definition som möjligt av lönearbete i nationell rätt. Med andra ord bör man kunna skilja på ekonomiskt beroende egenföretagande och lönearbete, och detta förutsätter att definitionerna av båda begreppen är tydliga. Det förutsätter dessutom att det finns effektiva möjligheter till kontroll av att lagen efterlevs. Under sådana villkor kan erkännandet av ställningen som ekonomiskt beroende egenföretagare ge möjligheter till bättre skydd för egenföretagare, dock inte ”falska” sådana, och utgöra ett komplement till ställningen som arbetstagare.

| 5.1.3 | Utöver detta, även då ekonomiskt beroende egenföretagande har erkänts, kan man hysa farhågor om att affärsrelationen mellan en kund och en ekonomiskt beroende egenföretagare förlängs i sådan grad att den ekonomiskt beroende egenföretagaren till slut utför ett kontinuerligt fast arbete för samma kunds räkning. Även om det från början varit fråga om en rent kommersiell relation kan en fortsättning under en relativt lång tidsperiod leda till nya villkor som innebär att den ekonomiskt beroende egenföretagaren övergår till att bli arbetstagare hos sin tidigare kund, som i stället blir hans eller hennes arbetsgivare. |
| --- | --- |

5.1.3

Utöver detta, även då ekonomiskt beroende egenföretagande har erkänts, kan man hysa farhågor om att affärsrelationen mellan en kund och en ekonomiskt beroende egenföretagare förlängs i sådan grad att den ekonomiskt beroende egenföretagaren till slut utför ett kontinuerligt fast arbete för samma kunds räkning. Även om det från början varit fråga om en rent kommersiell relation kan en fortsättning under en relativt lång tidsperiod leda till nya villkor som innebär att den ekonomiskt beroende egenföretagaren övergår till att bli arbetstagare hos sin tidigare kund, som i stället blir hans eller hennes arbetsgivare.

5.2   Möjligheter i anslutning till erkännande av ekonomiskt beroende egenföretagande

| 5.2.1 | Erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande är, i samtliga stater där denna kategori har antagits, ett medel för att tillgodose ett bättre rättsligt skydd för yrkesverksamma som inte är arbetstagare, utan verkliga egenföretagare, som dock befinner sig i en situation där de inte kan dra nytta av den ekonomiska trygghet som det skulle ge att arbeta för många olika uppdragsgivare. I detta hänseende är erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande ett medel för att förstärka entreprenörsandan och företagarfriheten, förutom att det främjar ett bättre socialskydd och en skyddad yrkesställning. Man kunde tänka sig att ekonomiskt beroende egenföretagare ska få tillträde till särskild vägledning i affärsverksamheten (rådgivning, ekonomiskt stöd) som ger möjlighet till företagsutveckling och i förlängningen till frigörelse från ekonomiskt beroende. |
| --- | --- |

5.2.1

Erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande är, i samtliga stater där denna kategori har antagits, ett medel för att tillgodose ett bättre rättsligt skydd för yrkesverksamma som inte är arbetstagare, utan verkliga egenföretagare, som dock befinner sig i en situation där de inte kan dra nytta av den ekonomiska trygghet som det skulle ge att arbeta för många olika uppdragsgivare. I detta hänseende är erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande ett medel för att förstärka entreprenörsandan och företagarfriheten, förutom att det främjar ett bättre socialskydd och en skyddad yrkesställning. Man kunde tänka sig att ekonomiskt beroende egenföretagare ska få tillträde till särskild vägledning i affärsverksamheten (rådgivning, ekonomiskt stöd) som ger möjlighet till företagsutveckling och i förlängningen till frigörelse från ekonomiskt beroende.

| 5.2.2 | Diskussionen om ekonomiskt beroende egenföretagande kan för övrigt inte frikopplas från konsumentintressena. Tjänster som utförs för konsumenten är nämligen ofta kopplade till underleverantörskedjor som innehåller egenföretagare samt egenföretagare som samtidigt är ekonomiskt beroende. Om konsumenten kontaktar ett större företag för en installation (gas, el, telefoni, digitaltelevision och liknande) eller för kontroll eller reparation av en apparat, är det vanligen egenföretagaren som infinner sig för företagets räkning och som är tvungen att ta ansvaret för att arbetet blir väl utfört. De stora företagens dominerande ställning på marknader med få konkurrenter ger dem möjlighet att påtvinga underleverantören ytterst hårda villkor i förhållande till ersättningen för tjänsten, vilket framtvingar en avsevärt minskad generell lönsamhetsmarginal för tjänsten i fråga. I sådana fall står egenföretagaren inför följande alternativ: antingen välja att nå upp till den nödvändiga tröskeln för lönsamhet, eller välja att utföra en tjänst av god kvalitet. I sådana fall kan erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande – i syfte att balansera kontraktsrelationen som förenar den yrkesverksamme och uppdragsgivaren – leda till minskad ekonomisk press på den yrkesverksamme och befrämja att tjänsterna håller högre standard hos konsumenten. |
| --- | --- |

5.2.2

Diskussionen om ekonomiskt beroende egenföretagande kan för övrigt inte frikopplas från konsumentintressena. Tjänster som utförs för konsumenten är nämligen ofta kopplade till underleverantörskedjor som innehåller egenföretagare samt egenföretagare som samtidigt är ekonomiskt beroende. Om konsumenten kontaktar ett större företag för en installation (gas, el, telefoni, digitaltelevision och liknande) eller för kontroll eller reparation av en apparat, är det vanligen egenföretagaren som infinner sig för företagets räkning och som är tvungen att ta ansvaret för att arbetet blir väl utfört. De stora företagens dominerande ställning på marknader med få konkurrenter ger dem möjlighet att påtvinga underleverantören ytterst hårda villkor i förhållande till ersättningen för tjänsten, vilket framtvingar en avsevärt minskad generell lönsamhetsmarginal för tjänsten i fråga. I sådana fall står egenföretagaren inför följande alternativ: antingen välja att nå upp till den nödvändiga tröskeln för lönsamhet, eller välja att utföra en tjänst av god kvalitet. I sådana fall kan erkännandet av ekonomiskt beroende egenföretagande – i syfte att balansera kontraktsrelationen som förenar den yrkesverksamme och uppdragsgivaren – leda till minskad ekonomisk press på den yrkesverksamme och befrämja att tjänsterna håller högre standard hos konsumenten.

5.3   Ekonomiskt beroende egenföretagande – en utmaning för EU

| 5.3.1 | De olika yrkesställningar som förekommer i olika EU-länder får oundvikligen återverkningar på hur inre marknaden fungerar, i synnerhet om det är fråga om tjänster som utförs över gränserna. Detta är särskilt fallet då tjänsten utförs i en mottagande medlemsstat av en egenföretagare från en annan medlemsstat, eftersom egenföretagaren inte är arbetstagare men måste följa reglerna i sitt hemland. (13) Denna situation är därför en reell utmaning på EU-nivå. |
| --- | --- |

5.3.1

De olika yrkesställningar som förekommer i olika EU-länder får oundvikligen återverkningar på hur inre marknaden fungerar, i synnerhet om det är fråga om tjänster som utförs över gränserna. Detta är särskilt fallet då tjänsten utförs i en mottagande medlemsstat av en egenföretagare från en annan medlemsstat, eftersom egenföretagaren inte är arbetstagare men måste följa reglerna i sitt hemland. (13) Denna situation är därför en reell utmaning på EU-nivå.

| 5.3.2 | På ett mer allmänt plan bekräftar den gemensamma analysen av arbetsmarknadens parter i EU (14) från oktober 2007 att arbetet allt mer koncentreras till servicesektorn, vilket leder till omläggningar i produktionen. Analysen ger vid handen att nutida former för organisation av arbete och produktion ger anledning till omvärdering av själva begreppet underordnad ställning i arbetet, en omvärdering som går längre än den rent juridiska underordningen. |
| --- | --- |

5.3.2

På ett mer allmänt plan bekräftar den gemensamma analysen av arbetsmarknadens parter i EU (14) från oktober 2007 att arbetet allt mer koncentreras till servicesektorn, vilket leder till omläggningar i produktionen. Analysen ger vid handen att nutida former för organisation av arbete och produktion ger anledning till omvärdering av själva begreppet underordnad ställning i arbetet, en omvärdering som går längre än den rent juridiska underordningen.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  ”Key Challenges facing European labour markets : a joint analysis of European social partners”.

1

(2)  Se särskilt rapport från EIRO (Europeiskt observationscentrum för arbetsmarknadsförhållanden) ”Self-employed workers, industrial relations and working conditions”.

2

(3)  Se den EIRO-rapport som nämns i fotnot 2.

3

(4)  Direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 innehåller en definition av fria yrken i beaktandesats nr 43.

4

(5)  Mot bakgrund av de olika definitioner av detta begrepp som används av Eurostat.

5

(6)  Vissa delar av rekommendationen är i hög grad relevanta för ämnet för föreliggande dokument.

6

| — | Förekomsten av egenföretagare och arbetstagare på samma arbetsplats konstateras i punkterna 4 och 5. |
| --- | --- |

—

Förekomsten av egenföretagare och arbetstagare på samma arbetsplats konstateras i punkterna 4 och 5.

| — | Det noteras att personer som inte utövar sin yrkesverksamhet inom ramen för ett anställningsförhållande med en arbetsgivare i allmänhet inte omfattas av skyddet av hälsa och säkerhet i arbetet (punkt 5). |
| --- | --- |

—

Det noteras att personer som inte utövar sin yrkesverksamhet inom ramen för ett anställningsförhållande med en arbetsgivare i allmänhet inte omfattas av skyddet av hälsa och säkerhet i arbetet (punkt 5).

| — | Det fastställs att egenföretagare kan utsättas för risker för sin hälsa och säkerhet på samma sätt som de anställda (beaktandesats 6). |
| --- | --- |

—

Det fastställs att egenföretagare kan utsättas för risker för sin hälsa och säkerhet på samma sätt som de anställda (beaktandesats 6).

| — | Bland slutrekommendationerna nämns att man bör vidta åtgärder för att egenföretagarnas egna representativa organisationer ska öka medvetenheten bland dem. |
| --- | --- |

—

Bland slutrekommendationerna nämns att man bör vidta åtgärder för att egenföretagarnas egna representativa organisationer ska öka medvetenheten bland dem.

(7)  ”Transformation of labour and future of labour law in Europe”, Europeiska kommissionen, 1999.

7

(8)  Grönboken ”En modern arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar”, (KOM(2006) 708 slutlig).

8

(9)  EESK:s yttrande av den 30 maj 2007 om ”Grönbok – En modern arbetsrätt för att möta 2000-talets utmaningar”, föredragande: Daniel Retureau (EUT C 175, 27.7.2007, s. 65), pt 3.1.4.

9

(10)  Se artikel 11 i den spanska lagen av den 11 juli 2007 om egenföretagares ställning.

10

(11)  A. Perulli, ”Travail économiquement dépendant / parasubordination: les aspects juridiques, sociaux et économiques”, rapport för Europeiska kommissionen, 2003.

11

(12)  ILO, Employment Relationship Recommendation, no 198, 2006.

12

o

(13)  Se bland annat beaktandesats 87 i direktiv 2006/123/EG om tjänster på den inre marknaden.

13

(14)  ”Key Challenges facing European labour markets : a joint analysis of European social partners”.

14

---

BILAGA

till Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande avsnitt i facksektionens yttrande utgick till förmån för ändringsförslag som antogs av plenarförsamlingen, men fick minst en fjärdedel av rösterna:

Punkt 1.2

| 1.2 | ”Främja studier som möjliggör en detaljerad analys av de nationella erfarenheterna i samband med ekonomiskt beroende arbete. Denna typ av utvärderingar bör göra det möjligt att fastställa prioriteringar med avseende på skyddet av de arbetstagare som klassificeras som ekonomiskt beroende, samt riskerna i samband med erkännandet av denna nya rättsliga kategori och bestämmelser om hur denna kategori yrkesverksamma ska företrädas som kollektiv.”
  Omröstningsresultat: 101 röster för ändring av denna punkt, 93 emot och 5 nedlagda röster. |
| --- | --- |

1.2

”Främja studier som möjliggör en detaljerad analys av de nationella erfarenheterna i samband med ekonomiskt beroende arbete. Denna typ av utvärderingar bör göra det möjligt att fastställa prioriteringar med avseende på skyddet av de arbetstagare som klassificeras som ekonomiskt beroende, samt riskerna i samband med erkännandet av denna nya rättsliga kategori och bestämmelser om hur denna kategori yrkesverksamma ska företrädas som kollektiv.”

Omröstningsresultat: 101 röster för ändring av denna punkt, 93 emot och 5 nedlagda röster.

Punkt 1.6

| 1.6 | ”Planera att på EU-nivå inrätta en bas av gemensamma rättigheter för samtliga yrkesverksamma, såväl löntagare som egenföretagare. På grundval av detta är det sedan möjligt att tänka sig olika typer av skydd, beroende på vilken grad av beroende den yrkesverksamme har, från reellt ekonomiskt oberoende till lönearbete. Däremellan befinner sig de yrkesverksamma som juridiskt sett är egenföretagare, men som befinner sig i en ekonomisk beroendeställning. De medlemsstater som redan valt att inrätta en mellankategori för yrkesverksamma följer denna linje. Ett meddelande från Europeiska kommissionen skulle på lämpligt sätt kunna ta upp denna fråga.”
  Omröstningsresultat: 108 röster för ändring av denna punkt, 88 emot och 7 nedlagda röster. |
| --- | --- |

1.6

”Planera att på EU-nivå inrätta en bas av gemensamma rättigheter för samtliga yrkesverksamma, såväl löntagare som egenföretagare. På grundval av detta är det sedan möjligt att tänka sig olika typer av skydd, beroende på vilken grad av beroende den yrkesverksamme har, från reellt ekonomiskt oberoende till lönearbete. Däremellan befinner sig de yrkesverksamma som juridiskt sett är egenföretagare, men som befinner sig i en ekonomisk beroendeställning. De medlemsstater som redan valt att inrätta en mellankategori för yrkesverksamma följer denna linje. Ett meddelande från Europeiska kommissionen skulle på lämpligt sätt kunna ta upp denna fråga.”

Omröstningsresultat: 108 röster för ändring av denna punkt, 88 emot och 7 nedlagda röster.

Punkt 2 (Inledning)

”Det finns givetvis skillnader mellan att vara egenföretagare och att vara anställd och underordnad någon annan. Detta skenbart enkla faktum kan emellertid inte dölja att även olika former av egenföretagande skiljer sig åt på en rad punkter både på det sociala och det ekonomiska planet och måste bedömas efter olika mallar. Denna splittrade bild av egenföretagandet förekommer i samtliga medlemsstater. Vid sidan av de yrken som av tradition betraktas som fria yrken, och som utövas och är erkända sedan lång tid tillbaka i EU, har det emellertid på senare tid uppstått nya former av egenföretagande i takt med den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de nationella arbetsmarknaderna. Föreliggande yttrande kommer att fokusera på denna sistnämnda grupp. Bland dessa nya former av egenföretagande och tendenser på området kan man tydligt avskilja dem som rör arbetstagare som utan att vara juridiskt underordnade, utövar sin verksamhet i ekonomiskt beroende av sin kund och/eller uppdragsgivare. Detta benämns i dag ekonomiskt beroende arbete och är det centrala temat för detta yttrande. Följaktligen avser vi att undersöka vilka faktorer som i praktiken ligger bakom dessa nya former av egenföretagande för att komma till insikt om när de kan börja underminera egenföretagarens ekonomiska oberoende. Avsikten är inte att behandla frågan om svartarbete eller så kallade ’falska’ egenföretagare, även om bägge företeelserna ibland kan uppvisa tecken på skenbara eller reella band till ekonomiskt beroende egenföretagande.”

Omröstningsresultat: 105 röster för ändring av denna punkt, 92 emot och 10 nedlagda röster.

Punkt 5.1.3

Punkt 5.1.3

| 5.1.3 | ”Utöver detta, även då ekonomiskt beroende arbete har erkänts, kan man hysa farhågor om att affärsrelationen mellan en kund och en ekonomiskt beroende egenföretagare förlängs i sådan grad att den ekonomiskt beroende egenföretagaren till slut utför ett kontinuerligt fast arbete för samma kunds räkning. Om affärsrelationen tydligt har varit en sådan i början, kan en fortsättning i sådana fall på kortare eller längre tid föranleda nya villkor och medel som ger den ekonomiskt beroende egenföretagaren tillgång till ett arbetsförhållande som löntagare hos sin tidigare kund, som i stället blir hans eller hennes arbetsgivare. Man kan exempelvis tänka sig att flera på varandra följande handelskontrakt med en och samma kund under en viss tid kan leda till en omdefinierad relation mellan parterna så att det blir fråga om avlönat arbete. Detta är nödvändigt i synnerhet mot bakgrund av att omvandlingen till ekonomiskt beroende egenföretagare i många fall strängt taget inte är frivillig, utan pådyvlad av yttre skäl, exempelvis externalisering av produktionen eller omvandlingen av ett företag med påföljande uppsägning av arbetskontrakten.”
  Omröstningsresultat: 105 röster för ändring av denna punkt, 92 emot och 5 nedlagda röster. |
| --- | --- |

5.1.3

”Utöver detta, även då ekonomiskt beroende arbete har erkänts, kan man hysa farhågor om att affärsrelationen mellan en kund och en ekonomiskt beroende egenföretagare förlängs i sådan grad att den ekonomiskt beroende egenföretagaren till slut utför ett kontinuerligt fast arbete för samma kunds räkning. Om affärsrelationen tydligt har varit en sådan i början, kan en fortsättning i sådana fall på kortare eller längre tid föranleda nya villkor och medel som ger den ekonomiskt beroende egenföretagaren tillgång till ett arbetsförhållande som löntagare hos sin tidigare kund, som i stället blir hans eller hennes arbetsgivare. Man kan exempelvis tänka sig att flera på varandra följande handelskontrakt med en och samma kund under en viss tid kan leda till en omdefinierad relation mellan parterna så att det blir fråga om avlönat arbete. Detta är nödvändigt i synnerhet mot bakgrund av att omvandlingen till ekonomiskt beroende egenföretagare i många fall strängt taget inte är frivillig, utan pådyvlad av yttre skäl, exempelvis externalisering av produktionen eller omvandlingen av ett företag med påföljande uppsägning av arbetskontrakten.”

Omröstningsresultat: 105 röster för ändring av denna punkt, 92 emot och 5 nedlagda röster.

Punkt 5.2.2

Punkt 5.2.2

| 5.2.2 | ”Erkänslan för ekonomiskt beroende arbete kan för övrigt utgöra en möjlighet för framväxten av olika former av kollektiv organisering och representation för nya egenföretagare. De sistnämnda är ofta isolerade och ser inte alltid sina särskilda yrkesintressen som försvaras av branschorganisationer i medlemsstaterna.”
  Omröstningsresultat: 106 röster för ändring av denna punkt, 91 emot och 5 nedlagda röster. |
| --- | --- |

5.2.2

”Erkänslan för ekonomiskt beroende arbete kan för övrigt utgöra en möjlighet för framväxten av olika former av kollektiv organisering och representation för nya egenföretagare. De sistnämnda är ofta isolerade och ser inte alltid sina särskilda yrkesintressen som försvaras av branschorganisationer i medlemsstaterna.”

Omröstningsresultat: 106 röster för ändring av denna punkt, 91 emot och 5 nedlagda röster.

---

III Förberedande akter

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

462:e plenarsessionen den 28 och 29 april 2010

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/53 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/53

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Grönbok – Reform av den gemensamma fiskeripolitiken”

KOM(2009) 163 slutlig

2011/C 18/09

Föredragande: María Candelas SÁNCHEZ MIGUEL

Den 22 april 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Grönbok – Reform av den gemensamma fiskeripolitiken”

KOM(2009) 163 slutlig.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 141 röster för, 1 röst emot och 6 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1 | Den viktigaste slutsatsen i kommissionens grönbok om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken är att GFP i sin nuvarande utformning inte har medfört en lösning på de problem som identifierades i samband med den föregående reformen 2002. De förändringar som infördes har inte lett fram till synliga resultat på så problematiska områden som fiskeflottornas överkapacitet, överfiske och minskad fångstvolym. Kommissionen understryker att det nya reformförslaget syftar till att korrigera de tidigare reformernas ”fragmenterade och gradvis fortskridande” karaktär. |
| --- | --- |

1.1

Den viktigaste slutsatsen i kommissionens grönbok om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken är att GFP i sin nuvarande utformning inte har medfört en lösning på de problem som identifierades i samband med den föregående reformen 2002. De förändringar som infördes har inte lett fram till synliga resultat på så problematiska områden som fiskeflottornas överkapacitet, överfiske och minskad fångstvolym. Kommissionen understryker att det nya reformförslaget syftar till att korrigera de tidigare reformernas ”fragmenterade och gradvis fortskridande” karaktär.

| 1.2 | EESK rekommenderar att de åtgärder som vidtas skyddar sysselsättningen och den territoriella sammanhållningen, och att de strategiska målen upprättar en balans mellan de ekonomiska, sociala och miljörelaterade pelarna samt garanterar och främjar ett ansvarsfullt och hållbart beteende i hela fiskerikedjan. |
| --- | --- |

1.2

EESK rekommenderar att de åtgärder som vidtas skyddar sysselsättningen och den territoriella sammanhållningen, och att de strategiska målen upprättar en balans mellan de ekonomiska, sociala och miljörelaterade pelarna samt garanterar och främjar ett ansvarsfullt och hållbart beteende i hela fiskerikedjan.

| 1.3 | Följande frågor bör i högre grad påverka den framtida utformningen av den gemensamma fiskeripolitiken, i enlighet med vad som anges i de särskilda kommentarerna:






  — | Inrättande av en differentierad fiskeriordning för småskaliga fiskeflottor. |
| --- | --- | --- |

1.3

Följande frågor bör i högre grad påverka den framtida utformningen av den gemensamma fiskeripolitiken, i enlighet med vad som anges i de särskilda kommentarerna:

—

Inrättande av en differentierad fiskeriordning för småskaliga fiskeflottor.

| — | Införande av ett socialt kapitel som harmoniserar yrkesfiskarnas arbetsvillkor. |
| --- | --- |

—

Införande av ett socialt kapitel som harmoniserar yrkesfiskarnas arbetsvillkor.

| — | Förbättrade marknadsvillkor och affärsmetoder. |
| --- | --- |

—

Förbättrade marknadsvillkor och affärsmetoder.

| — | Komplementaritet med havsmiljöpolitiken, något som också kräver en mer omfattande och bättre forskning som är tillämplig på fiskeripolitiken. |
| --- | --- |

—

Komplementaritet med havsmiljöpolitiken, något som också kräver en mer omfattande och bättre forskning som är tillämplig på fiskeripolitiken.

| — | Full integration av GFP inom ramen för internationella organisationer (FN, FAO). |
| --- | --- |

—

Full integration av GFP inom ramen för internationella organisationer (FN, FAO).

2.   Rättslig bakgrund

| 2.1 | Enligt artikel 3.1 d i EUF-fördraget ska unionen ha exklusiv befogenhet när det gäller att bevara ”havets biologiska resurser inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken.” När man fattar beslut om politiken utifrån resultaten av grönbokssamrådet, kan man genom att beakta regeringarnas och de berörda parternas synpunkter på ett effektivt sätt involvera alla aktörer i tillämpningen av de fastställda reglerna. |
| --- | --- |

2.1

Enligt artikel 3.1 d i EUF-fördraget ska unionen ha exklusiv befogenhet när det gäller att bevara ”havets biologiska resurser inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken.” När man fattar beslut om politiken utifrån resultaten av grönbokssamrådet, kan man genom att beakta regeringarnas och de berörda parternas synpunkter på ett effektivt sätt involvera alla aktörer i tillämpningen av de fastställda reglerna.

| 2.2 | Efter det att förordning (EG) 2371/2002 trädde i kraft har kommissionen gradvis förbättrat vissa aspekter som rör bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna genom antagande av förvaltnings- och återhämtningsplaner och genom bestämmelser om kontroll och genomförande. Kommissionen har också offentliggjort viktiga meddelanden, bl.a. KOM(2007) 73 om rättighetsbaserade förvaltningsinstrument för fisket, där man analyserar de nuvarande nationella systemen och undersöker möjligheten att göra dem effektivare genom användning av bästa praxis. |
| --- | --- |

2.2

Efter det att förordning (EG) 2371/2002 trädde i kraft har kommissionen gradvis förbättrat vissa aspekter som rör bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna genom antagande av förvaltnings- och återhämtningsplaner och genom bestämmelser om kontroll och genomförande. Kommissionen har också offentliggjort viktiga meddelanden, bl.a. KOM(2007) 73 om rättighetsbaserade förvaltningsinstrument för fisket, där man analyserar de nuvarande nationella systemen och undersöker möjligheten att göra dem effektivare genom användning av bästa praxis.

3.   Analys av och preliminära svar på de frågor som grönboken väcker

3.1   Den gemensamma fiskeripolitikens strukturella problem

3.1.1   Fiskeflottans överkapacitet: Hur kan en jämvikt uppnås mellan lönsamhet och långsiktigt hållbar sysselsättning?

| 3.1.1.1 | EESK instämmer delvis med kommissionens diagnos och konstaterar att fiskeflottornas överkapacitet i Europa (framför allt om man beaktar den tekniska utvecklingen) fortfarande tenderar att öka och att denna utveckling hittills inte har kunnat vändas. Den alltför negativa bild som kommissionen målar upp kan dock inte generaliseras utan måste nyanseras i den mån som vissa medlemsstater i olika utsträckning har minskat fiskeflottornas kapacitet. Under alla förhållanden borde tillgängliga uppgifter om medlemsstaterna fiskeflottor uppdateras. |
| --- | --- |

3.1.1.1

EESK instämmer delvis med kommissionens diagnos och konstaterar att fiskeflottornas överkapacitet i Europa (framför allt om man beaktar den tekniska utvecklingen) fortfarande tenderar att öka och att denna utveckling hittills inte har kunnat vändas. Den alltför negativa bild som kommissionen målar upp kan dock inte generaliseras utan måste nyanseras i den mån som vissa medlemsstater i olika utsträckning har minskat fiskeflottornas kapacitet. Under alla förhållanden borde tillgängliga uppgifter om medlemsstaterna fiskeflottor uppdateras.

| 3.1.1.2 | EESK ställer sig positiv till att kapaciteten begränsas lagstiftningsvägen och hävdar med eftertryck att förvaltnings- och kontrollåtgärder måste göras tvingande genom anpassningsplaner som samfinansieras av medlemsstaterna och EU. Man bör i första hand eliminera kapaciteten på ett sådant sätt att det skapas balans mellan fiskemöjligheterna och miljörelaterade och sociala kriterier. För att uppnå denna balans bör prioritet ges åt miljörelaterade och sociala justeringar, t.ex. fartyg som använder icke-selektiva redskap eller redskap som skadar miljön, förbrukar stora mängder energi eller ger färre arbetstillfällen vid fiske. Dessutom bör idén om ett engångsbidrag för skrotning övervägas med försiktighet. Fartygsskrotning har en social kostnad som borde tas med i beräkningen. Skrotning av fiskefartyg leder i själva verket ofta till en förlust av arbetstillfällen utan att några alternativ föreslås för de anställda yrkesfiskarna. EESK motsätter sig inte det tillfälliga skrotningsbidrag som kommissionen föreslår, eftersom det skulle kunna vara användbart försåvitt det inte bara gynnar fartygsägarna utan också de avlönade yrkesfiskare vars sysselsättning hotas. Gemenskapen borde bland annat ge anslag till sociala åtgärder, t.ex. stöd till utbildning och omskolning i syfte att undvika nettoförluster av arbetstillfällen. EESK ansluter sig därför till idén att sektorn själv ytterst måste säkra sin ekonomiska överlevnad och befria sig från beroendet av offentligt stöd. Ett sådant stöd bör provisoriskt kunna ges så länge som sektorns strukturella problem inte har lösts. |
| --- | --- |

3.1.1.2

EESK ställer sig positiv till att kapaciteten begränsas lagstiftningsvägen och hävdar med eftertryck att förvaltnings- och kontrollåtgärder måste göras tvingande genom anpassningsplaner som samfinansieras av medlemsstaterna och EU. Man bör i första hand eliminera kapaciteten på ett sådant sätt att det skapas balans mellan fiskemöjligheterna och miljörelaterade och sociala kriterier. För att uppnå denna balans bör prioritet ges åt miljörelaterade och sociala justeringar, t.ex. fartyg som använder icke-selektiva redskap eller redskap som skadar miljön, förbrukar stora mängder energi eller ger färre arbetstillfällen vid fiske. Dessutom bör idén om ett engångsbidrag för skrotning övervägas med försiktighet. Fartygsskrotning har en social kostnad som borde tas med i beräkningen. Skrotning av fiskefartyg leder i själva verket ofta till en förlust av arbetstillfällen utan att några alternativ föreslås för de anställda yrkesfiskarna. EESK motsätter sig inte det tillfälliga skrotningsbidrag som kommissionen föreslår, eftersom det skulle kunna vara användbart försåvitt det inte bara gynnar fartygsägarna utan också de avlönade yrkesfiskare vars sysselsättning hotas. Gemenskapen borde bland annat ge anslag till sociala åtgärder, t.ex. stöd till utbildning och omskolning i syfte att undvika nettoförluster av arbetstillfällen. EESK ansluter sig därför till idén att sektorn själv ytterst måste säkra sin ekonomiska överlevnad och befria sig från beroendet av offentligt stöd. Ett sådant stöd bör provisoriskt kunna ges så länge som sektorns strukturella problem inte har lösts.

| 3.1.1.3 | EESK inser att användningen av olika marknadsinstrument, t.ex. överförbara fiskerättigheter, kan bidra till att avhjälpa flottornas överkapacitet. Kommittén kan visserligen konstatera att en förvaltning av detta slag ibland har bidragit till att minska kapaciteten i vissa länder och för vissa specifika former av fiske, men vi anser att kommissionen måste bevisa att denna åtgärd är välgrundad och att man även mer ingående beskriver de initiativ man vill genomföra när det gäller skyddsmekanismer avsedda att förhindra alla oönskade konsekvenser för sysselsättningen och den fysiska planeringen, med tanke på risken för att fiskerättigheterna kan komma att koncentreras i händerna på ett litet antal stora företag på bekostnad av mindre fiskekollektiv. |
| --- | --- |

3.1.1.3

EESK inser att användningen av olika marknadsinstrument, t.ex. överförbara fiskerättigheter, kan bidra till att avhjälpa flottornas överkapacitet. Kommittén kan visserligen konstatera att en förvaltning av detta slag ibland har bidragit till att minska kapaciteten i vissa länder och för vissa specifika former av fiske, men vi anser att kommissionen måste bevisa att denna åtgärd är välgrundad och att man även mer ingående beskriver de initiativ man vill genomföra när det gäller skyddsmekanismer avsedda att förhindra alla oönskade konsekvenser för sysselsättningen och den fysiska planeringen, med tanke på risken för att fiskerättigheterna kan komma att koncentreras i händerna på ett litet antal stora företag på bekostnad av mindre fiskekollektiv.

3.1.2   Starkare fokusering på strategiska mål

| 3.1.2.1 | EESK varnar för en rangordning mellan de strategiska målen för hållbar utveckling av fisket och förordar i stället en balanserad angreppsmetod som långsiktigt ger samma vikt åt de ekonomiska, sociala och miljörelaterade pelarna. EESK vill påpeka att man i grönboken, precis som vid reformen 2002, ägnar liten uppmärksamhet åt den framtida gemensamma fiskeripolitikens sociala dimension, som inte direkt nämns bland de grundläggande strategiska målen. |
| --- | --- |

3.1.2.1

EESK varnar för en rangordning mellan de strategiska målen för hållbar utveckling av fisket och förordar i stället en balanserad angreppsmetod som långsiktigt ger samma vikt åt de ekonomiska, sociala och miljörelaterade pelarna. EESK vill påpeka att man i grönboken, precis som vid reformen 2002, ägnar liten uppmärksamhet åt den framtida gemensamma fiskeripolitikens sociala dimension, som inte direkt nämns bland de grundläggande strategiska målen.

| 3.1.2.2 | För att fiskeresurserna fortlöpande ska förbättras och stabiliseras på en hållbar exploateringsnivå måste man genomföra socioekonomiska konsekvensanalyser som syftar till att främja finansiella stödåtgärder inom sektorn, vilka i sin tur bör användas till sysselsättningen och få företagen att investera i innovation och utveckling samt yrkesutbildning. Det är dessutom viktigt att garantera anständiga löner för yrkesfiskarna under den period då fiskbestånden återhämtas sig. |
| --- | --- |

3.1.2.2

För att fiskeresurserna fortlöpande ska förbättras och stabiliseras på en hållbar exploateringsnivå måste man genomföra socioekonomiska konsekvensanalyser som syftar till att främja finansiella stödåtgärder inom sektorn, vilka i sin tur bör användas till sysselsättningen och få företagen att investera i innovation och utveckling samt yrkesutbildning. Det är dessutom viktigt att garantera anständiga löner för yrkesfiskarna under den period då fiskbestånden återhämtas sig.

3.1.3   En ny inriktning på beslutsramen

| 3.1.3.1 | EESK ställer sig helt bakom idén att göra en översyn av beslutsprocessen i syfte att göra politiken synligare, öka effektiviteten och minska kostnaderna. Man måste kunna skilja mellan å ena sidan de grundläggande principerna och målen, som rådet ska fatta beslut om i samarbete med Europaparlamentet, och å andra sidan genomförandet av dem, som har delegerats till medlemsstaterna, kommissionen eller till – eventuellt nyinrättade – decentraliserade beslutsorgan som företräder alla berörda parter på lokal nivå. De lokala och regionala myndigheternas medverkan genom ett decentraliserat beslutsfattande när det gäller tekniska frågor (mikroförvaltning) förefaller vara ett steg i rätt riktning. Eftersom de gemensamma bestånden och ekosystemen täcker stora geografiska områden ser EESK positivt på förslaget att medlemsstaterna ska ansvara för genomförandet av övergripande principer och standarder inom den gemensamma fiskeripolitiken genom ett nära samarbete på havsregionsnivå. |
| --- | --- |

3.1.3.1

EESK ställer sig helt bakom idén att göra en översyn av beslutsprocessen i syfte att göra politiken synligare, öka effektiviteten och minska kostnaderna. Man måste kunna skilja mellan å ena sidan de grundläggande principerna och målen, som rådet ska fatta beslut om i samarbete med Europaparlamentet, och å andra sidan genomförandet av dem, som har delegerats till medlemsstaterna, kommissionen eller till – eventuellt nyinrättade – decentraliserade beslutsorgan som företräder alla berörda parter på lokal nivå. De lokala och regionala myndigheternas medverkan genom ett decentraliserat beslutsfattande när det gäller tekniska frågor (mikroförvaltning) förefaller vara ett steg i rätt riktning. Eftersom de gemensamma bestånden och ekosystemen täcker stora geografiska områden ser EESK positivt på förslaget att medlemsstaterna ska ansvara för genomförandet av övergripande principer och standarder inom den gemensamma fiskeripolitiken genom ett nära samarbete på havsregionsnivå.

| 3.1.3.2 | I beslutsprocessen måste man slutligen dra största nytta av de yttranden som utarbetas av de kompletterande rådgivande organen, nämligen rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk och de regionala rådgivande kommittéerna. Initiativen och yttrandena från kommittén för en branschvis social dialog om fiskefrågor måste också beaktas. |
| --- | --- |

3.1.3.2

I beslutsprocessen måste man slutligen dra största nytta av de yttranden som utarbetas av de kompletterande rådgivande organen, nämligen rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk och de regionala rådgivande kommittéerna. Initiativen och yttrandena från kommittén för en branschvis social dialog om fiskefrågor måste också beaktas.

3.1.4   Sektorns ansvar måste öka

| 3.1.4.1 | EESK ställer sig positiv till idén att de som är aktiva inom sektorn ska ta ett ökat ansvar, något som skulle kunna komma till uttryck i ett system för förvaltning av resurserna som bygger på överförbara fiskerättigheter som beroende på den lokala kontexten kan vara antingen enskilda eller kollektiva. I samtliga fall måste synpunkterna i punkt 3.1.1.3 beaktas. |
| --- | --- |

3.1.4.1

EESK ställer sig positiv till idén att de som är aktiva inom sektorn ska ta ett ökat ansvar, något som skulle kunna komma till uttryck i ett system för förvaltning av resurserna som bygger på överförbara fiskerättigheter som beroende på den lokala kontexten kan vara antingen enskilda eller kollektiva. I samtliga fall måste synpunkterna i punkt 3.1.1.3 beaktas.

3.1.5   Utveckling av en kultur där reglerna efterlevs

| 3.1.5.1 | EESK anser att systemen för insamling av data om regelefterlevnad måste vidareutvecklas och ges ekonomiskt stöd. Fångstsektorn bör ha en ledande roll i detta system (se punkt 3.1.4 ovan). För att öka effektiviteten bör dessutom ansvaret för kontrollmekanismerna delas mellan medlemsstaterna, kommissionen och gemenskapens kontrollorgan för fiske, och om möjligt bör de berörda aktörerna också medverka. Kommittén stöder även idén att införa ett system som skapar en koppling mellan ett effektivt genomförande av kontrollskyldigheterna och tillgång till gemenskapsfinansiering, i enlighet med vad vi framfört i ett tidigare yttrande (1). |
| --- | --- |

3.1.5.1

EESK anser att systemen för insamling av data om regelefterlevnad måste vidareutvecklas och ges ekonomiskt stöd. Fångstsektorn bör ha en ledande roll i detta system (se punkt 3.1.4 ovan). För att öka effektiviteten bör dessutom ansvaret för kontrollmekanismerna delas mellan medlemsstaterna, kommissionen och gemenskapens kontrollorgan för fiske, och om möjligt bör de berörda aktörerna också medverka. Kommittén stöder även idén att införa ett system som skapar en koppling mellan ett effektivt genomförande av kontrollskyldigheterna och tillgång till gemenskapsfinansiering, i enlighet med vad vi framfört i ett tidigare yttrande (1).

3.2   Ytterligare förbättring av förvaltningen av EU:s fiske

| 3.2.1 | EESK har tagit del av de diskussionspunkter i grönboken som syftar till att förbättra förvaltningen av fisket i EU och skulle vilja göra följande kommentarer av allmän karaktär:






  3.2.1.1 | I syfte att utnyttja resurserna på bästa sätt stöder EESK idén att förvaltningen senast 2015 ska vara kompatibel med målet om maximal hållbar avkastning, men anser att man därefter bör använda ett mer konserverande förvaltningsmål för att minska risken för en kollaps av bestånden och säkerställa ett mer lönsamt fiske. Detta gäller även blandat fiske, med mer flexibla åtgärder som gör det möjligt att undvika ekonomiska och sociala skadeverkningar. För övrigt är kommittén positiv till en total och progressiv eliminering av bruket att kasta fisk överbord. |
| --- | --- | --- |

3.2.1

EESK har tagit del av de diskussionspunkter i grönboken som syftar till att förbättra förvaltningen av fisket i EU och skulle vilja göra följande kommentarer av allmän karaktär:

3.2.1.1

I syfte att utnyttja resurserna på bästa sätt stöder EESK idén att förvaltningen senast 2015 ska vara kompatibel med målet om maximal hållbar avkastning, men anser att man därefter bör använda ett mer konserverande förvaltningsmål för att minska risken för en kollaps av bestånden och säkerställa ett mer lönsamt fiske. Detta gäller även blandat fiske, med mer flexibla åtgärder som gör det möjligt att undvika ekonomiska och sociala skadeverkningar. För övrigt är kommittén positiv till en total och progressiv eliminering av bruket att kasta fisk överbord.

| 3.2.1.2 | EESK vill varna för en förhastad översyn av TAC- och kvotsystemet för förvaltning av fiskeresurserna. Trots systemets brister är det svårt att ersätta det. Inget av alternativen, dvs. en förvaltning baserad på kontroll av fiskeansträngningarna respektive ett införande av fiskerättigheter, kan introduceras utan att man först genomför en rigorös socioekonomisk konsekvensanalys, som kan utgöra underlag till en eventuell ändring av grundvalarna för förvaltningen av fiskeresurserna. |
| --- | --- |

3.2.1.2

EESK vill varna för en förhastad översyn av TAC- och kvotsystemet för förvaltning av fiskeresurserna. Trots systemets brister är det svårt att ersätta det. Inget av alternativen, dvs. en förvaltning baserad på kontroll av fiskeansträngningarna respektive ett införande av fiskerättigheter, kan introduceras utan att man först genomför en rigorös socioekonomisk konsekvensanalys, som kan utgöra underlag till en eventuell ändring av grundvalarna för förvaltningen av fiskeresurserna.

| 3.2.1.3 | Kommittén skulle dessutom vilja framhålla att en minskning av fiskeansträngningarna som leder till begränsningar av antalet tillåtna fiskedagar skulle få oacceptabla konsekvenser, eftersom införandet av ett sådant system skulle utsätta arbetstagarna för tillfälliga perioder av övertidsarbete som kan medföra utmattning och därmed öka olycksrisken. |
| --- | --- |

3.2.1.3

Kommittén skulle dessutom vilja framhålla att en minskning av fiskeansträngningarna som leder till begränsningar av antalet tillåtna fiskedagar skulle få oacceptabla konsekvenser, eftersom införandet av ett sådant system skulle utsätta arbetstagarna för tillfälliga perioder av övertidsarbete som kan medföra utmattning och därmed öka olycksrisken.

| 3.2.1.4 | Vidare ställer sig EESK frågande till fördelningen av fiskerättigheter om kommersiell användning görs av dem, eftersom fiskeresurserna tillhör samhället som helhet. Överföring av fiskerättigheter på ettårig eller flerårig basis skulle kunna utgöra ett alternativ, under förutsättning att principen om de offentliga myndigheternas förvaltning av kvoterna inte ifrågasätts. Tillgång till resurserna skulle med beaktande av de lokala omständigheterna kunna avgöras på basis av sociala och miljörelaterade kriterier. Överföring av enskilda eller kollektiva fiskerättigheter får dock inte vara av permanent karaktär eller vara föremål för spekulativ handel. |
| --- | --- |

3.2.1.4

Vidare ställer sig EESK frågande till fördelningen av fiskerättigheter om kommersiell användning görs av dem, eftersom fiskeresurserna tillhör samhället som helhet. Överföring av fiskerättigheter på ettårig eller flerårig basis skulle kunna utgöra ett alternativ, under förutsättning att principen om de offentliga myndigheternas förvaltning av kvoterna inte ifrågasätts. Tillgång till resurserna skulle med beaktande av de lokala omständigheterna kunna avgöras på basis av sociala och miljörelaterade kriterier. Överföring av enskilda eller kollektiva fiskerättigheter får dock inte vara av permanent karaktär eller vara föremål för spekulativ handel.

| 3.2.1.5 | Fångster som överstiger kvoterna skulle kunna dras av från kvoterna för följande år, och intäkterna från försäljningen av dessa produkter skulle gå till de fiskare som är villiga att avstå en del av sin kvot för att kvotöverskridandet ska kunna beaktas. |
| --- | --- |

3.2.1.5

Fångster som överstiger kvoterna skulle kunna dras av från kvoterna för följande år, och intäkterna från försäljningen av dessa produkter skulle gå till de fiskare som är villiga att avstå en del av sin kvot för att kvotöverskridandet ska kunna beaktas.

| 3.2.1.6 | EESK anser att relativ stabilitet även fortsättningsvis bör utgöra en av hörnstenarna i den gemensamma fiskeripolitiken. Kommittén noterar dock att denna princip bör uppdateras för att de förändringar som skett sedan den infördes 1983 ska kunna beaktas. Samtliga anpassningar av detta system bör vara föremål för förhandlingar mellan medlemsstaterna. Regionala och lokala samhällen skulle kunna ges prioriterat tillträde baserat på sociala och miljörelaterade kriterier. |
| --- | --- |

3.2.1.6

EESK anser att relativ stabilitet även fortsättningsvis bör utgöra en av hörnstenarna i den gemensamma fiskeripolitiken. Kommittén noterar dock att denna princip bör uppdateras för att de förändringar som skett sedan den infördes 1983 ska kunna beaktas. Samtliga anpassningar av detta system bör vara föremål för förhandlingar mellan medlemsstaterna. Regionala och lokala samhällen skulle kunna ges prioriterat tillträde baserat på sociala och miljörelaterade kriterier.

| 3.2.1.7 | Man bör främja att den gemensamma fiskeripolitiken införlivas i den integrerade havspolitiken. EESK föreslår att fångst- och vattenbrukssektorerna ges laglig rätt att höras i planeringen på havsområdet och att det i den framtida gemensamma fiskeripolitiken införs mekanismer för att kompensera både fiskeföretag som riskerar att förlora fiskemöjligheter och dessa företags anställda. Detta skulle framför allt innebära att man vidtar proaktiva åtgärder för att främja yrkesutbildning – t.ex. inrättande av integrerade utbildningsvägar – och en uttömmande kunskap om den marina miljön, i syfte att skapa nya arbetstillfällen och uppmuntra till fortbildning för andra typer av arbeten i olika grupper av företag i den marina sektorn. |
| --- | --- |

3.2.1.7

Man bör främja att den gemensamma fiskeripolitiken införlivas i den integrerade havspolitiken. EESK föreslår att fångst- och vattenbrukssektorerna ges laglig rätt att höras i planeringen på havsområdet och att det i den framtida gemensamma fiskeripolitiken införs mekanismer för att kompensera både fiskeföretag som riskerar att förlora fiskemöjligheter och dessa företags anställda. Detta skulle framför allt innebära att man vidtar proaktiva åtgärder för att främja yrkesutbildning – t.ex. inrättande av integrerade utbildningsvägar – och en uttömmande kunskap om den marina miljön, i syfte att skapa nya arbetstillfällen och uppmuntra till fortbildning för andra typer av arbeten i olika grupper av företag i den marina sektorn.

| 3.2.1.8 | Större anslag bör ges till forskning som syftar till att öka kunskaperna om den marina miljön. Det är också nödvändigt att utnyttja yrkesfiskarnas kunskaper bättre. |
| --- | --- |

3.2.1.8

Större anslag bör ges till forskning som syftar till att öka kunskaperna om den marina miljön. Det är också nödvändigt att utnyttja yrkesfiskarnas kunskaper bättre.

| 3.2.1.9 | EESK noterar att den gemensamma fiskeripolitikens mål inte har uppnåtts när det gäller finansiellt stöd. Ekonomisk hållbarhet bör även fortsättningsvis utgöra ett mål, under förutsättning att det genomförs en ingående översyn av marknadsorganisationen. Det är dessutom lämpligt att använda offentliga medel för att stödja EU:s fiske- och beredningsindustris övergång till hållbart fiske, varvid man måste beakta omstruktureringens socioekonomiska konsekvenser. Avslutningsvis ställer sig EESK bakom att man skapar en tydlig koppling mellan tillgången till gemenskapsfinansiering och medlemsstaternas uppfyllande av de strategiska målen. |
| --- | --- |

3.2.1.9

EESK noterar att den gemensamma fiskeripolitikens mål inte har uppnåtts när det gäller finansiellt stöd. Ekonomisk hållbarhet bör även fortsättningsvis utgöra ett mål, under förutsättning att det genomförs en ingående översyn av marknadsorganisationen. Det är dessutom lämpligt att använda offentliga medel för att stödja EU:s fiske- och beredningsindustris övergång till hållbart fiske, varvid man måste beakta omstruktureringens socioekonomiska konsekvenser. Avslutningsvis ställer sig EESK bakom att man skapar en tydlig koppling mellan tillgången till gemenskapsfinansiering och medlemsstaternas uppfyllande av de strategiska målen.

4.   Särskilda kommentarer

4.1   En differentierad fiskeriordning som skyddar småskaliga kustflottor?

| 4.1.1 | Småskaliga kustflottor skapar både direkt och indirekt många arbetstillfällen och har en aktiv roll när det gäller att bygga upp och gjuta liv i kustområdenas socioekonomiska väv. Under gynnsamma omständigheter kan de hjälpa fiskeberoende samhällen att mildra strukturkrisens ekonomiska och sociala konsekvenser. EESK stöder därför idén om att i sektorn tillämpa en differentierad angreppsmetod, som inte snedvrider konkurrensen och som beaktar sektorns specifika egenskaper. Tillträde, tolvmilsgränsen och andra rättigheter för det småskaliga kustfisket måste tilldelas och försvaras på lämpligt sätt, t.ex. genom en egen andel av nationella kvoter. Kommittén noterar dock att man måste enas om de kriterier (t.ex. dimension, tid på öppet hav, avstånd till kusten, kopplingen till lokalsamhället) som ska användas för att definiera detta mycket diversifierade slags fiske och att det måste göras på den lämpligaste nivån – lokal, regional eller nationell. Enligt kommittén skulle det vara lämpligare att definiera detta begrepp på nationell eller lokal nivå än att införa en enhetlig definition på gemenskapsnivå. |
| --- | --- |

4.1.1

Småskaliga kustflottor skapar både direkt och indirekt många arbetstillfällen och har en aktiv roll när det gäller att bygga upp och gjuta liv i kustområdenas socioekonomiska väv. Under gynnsamma omständigheter kan de hjälpa fiskeberoende samhällen att mildra strukturkrisens ekonomiska och sociala konsekvenser. EESK stöder därför idén om att i sektorn tillämpa en differentierad angreppsmetod, som inte snedvrider konkurrensen och som beaktar sektorns specifika egenskaper. Tillträde, tolvmilsgränsen och andra rättigheter för det småskaliga kustfisket måste tilldelas och försvaras på lämpligt sätt, t.ex. genom en egen andel av nationella kvoter. Kommittén noterar dock att man måste enas om de kriterier (t.ex. dimension, tid på öppet hav, avstånd till kusten, kopplingen till lokalsamhället) som ska användas för att definiera detta mycket diversifierade slags fiske och att det måste göras på den lämpligaste nivån – lokal, regional eller nationell. Enligt kommittén skulle det vara lämpligare att definiera detta begrepp på nationell eller lokal nivå än att införa en enhetlig definition på gemenskapsnivå.

4.2   Förnyelsen av den gemensamma fiskeripolitiken förutsätter att det införs ett reellt socialt kapitel

| 4.2.1 | EESK anser att grönboken generellt sett inte i tillräckligt hög grad beaktar den gemensamma fiskeripolitikens sociala aspekter. Kommissionen nöjer sig med att ge uttryck för sin djupa övertygelse att den sjunkande sysselsättningen – särskilt i fångstsektorn – är någonting ofrånkomligt. Det är viktigt att komma ihåg att sysselsättningen i fångstsektorn under de senaste tio åren har minskat med ungefär 30 %, och med tanke på att all förlust av arbetstillfällen i denna delsektor ofrånkomligen får negativa följder för sysselsättningen på land (i beredningsindustrin och i samtliga relaterade verksamheter i produktionskedjan), utgör de sociala konsekvenserna ett allvarligt skäl till oro. |
| --- | --- |

4.2.1

EESK anser att grönboken generellt sett inte i tillräckligt hög grad beaktar den gemensamma fiskeripolitikens sociala aspekter. Kommissionen nöjer sig med att ge uttryck för sin djupa övertygelse att den sjunkande sysselsättningen – särskilt i fångstsektorn – är någonting ofrånkomligt. Det är viktigt att komma ihåg att sysselsättningen i fångstsektorn under de senaste tio åren har minskat med ungefär 30 %, och med tanke på att all förlust av arbetstillfällen i denna delsektor ofrånkomligen får negativa följder för sysselsättningen på land (i beredningsindustrin och i samtliga relaterade verksamheter i produktionskedjan), utgör de sociala konsekvenserna ett allvarligt skäl till oro.

| 4.2.2 | EESK anser att reformen av den gemensamma fiskeripolitiken måste innefatta utveckling av en sammanhållen och långsiktig strategi för att göra sektorn socialt hållbar. Målet är en övergripande integration av de sociala frågorna i den gemensamma fiskeripolitikens skilda dimensioner. Kommittén skulle här vilja ta upp ett antal diskussionspunkter för att klargöra de utmaningar som sektorn står inför.






  — | I dagsläget existerar inte något systematiskt erkännande av yrkeskvalifikationer mellan länderna i EU. Kommissionen skulle därför kunna överväga införandet av en gemensam bas för kvalifikationer och erkännande av examensbevis, vilket skulle kunna öka arbetstagarnas rörlighet och bidra till att på ett bättre sätt förebygga arbetsskador. |
| --- | --- | --- |

4.2.2

EESK anser att reformen av den gemensamma fiskeripolitiken måste innefatta utveckling av en sammanhållen och långsiktig strategi för att göra sektorn socialt hållbar. Målet är en övergripande integration av de sociala frågorna i den gemensamma fiskeripolitikens skilda dimensioner. Kommittén skulle här vilja ta upp ett antal diskussionspunkter för att klargöra de utmaningar som sektorn står inför.

—

I dagsläget existerar inte något systematiskt erkännande av yrkeskvalifikationer mellan länderna i EU. Kommissionen skulle därför kunna överväga införandet av en gemensam bas för kvalifikationer och erkännande av examensbevis, vilket skulle kunna öka arbetstagarnas rörlighet och bidra till att på ett bättre sätt förebygga arbetsskador.

| — | Fisket är ett av de mest riskfyllda yrkena i världen. I syfte att utveckla en reell riskförebyggande kultur förespråkar kommittén en insamling av harmoniserad statistik över olyckor och deras orsaker, som för närvarande inte finns på gemenskapsnivå. Databasen skulle kunna bidra till utformningen av ett lämpligt regelverk, särskilt för fartyg vars längd understiger 15 meter och som i nuläget inte omfattas av bestämmelserna. Kommittén beklagar att medlemsstaterna visar så litet engagemang när det gäller att ratificera den internationella konventionen angående normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (STCW-F) och protokollet till Torremolinos-konventionen om säkerhet på fiskefartyg. |
| --- | --- |

—

Fisket är ett av de mest riskfyllda yrkena i världen. I syfte att utveckla en reell riskförebyggande kultur förespråkar kommittén en insamling av harmoniserad statistik över olyckor och deras orsaker, som för närvarande inte finns på gemenskapsnivå. Databasen skulle kunna bidra till utformningen av ett lämpligt regelverk, särskilt för fartyg vars längd understiger 15 meter och som i nuläget inte omfattas av bestämmelserna. Kommittén beklagar att medlemsstaterna visar så litet engagemang när det gäller att ratificera den internationella konventionen angående normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning (STCW-F) och protokollet till Torremolinos-konventionen om säkerhet på fiskefartyg.

| — | När det gäller arbetsvillkor vill EESK särskilt framhålla behovet att uppvärdera sektorn genom att i möjligaste mån garantera anständiga löner. Vinstdelningssystemet (arbetstagarna får direkt del av rörelseresultatet) har gett resultat i de EU-länder där detta system finns. Systemet har dessutom starka rötter i fiskesamhällenas kultur. Det garanterar dock inte en anständig och regelbunden inkomst. I vissa länder i EU betraktas yrkesfiskarna därtill som egenföretagare, eftersom en del av deras inkomst är variabel, vilket utestänger dem från socialförsäkringssystemen. EESK uppmanar därför kommissionen att lägga grunden till en EU-ram för harmonisering av yrkesfiskarnas rätt till anständig och regelbunden ersättning och till ett effektivt socialt skydd. |
| --- | --- |

—

När det gäller arbetsvillkor vill EESK särskilt framhålla behovet att uppvärdera sektorn genom att i möjligaste mån garantera anständiga löner. Vinstdelningssystemet (arbetstagarna får direkt del av rörelseresultatet) har gett resultat i de EU-länder där detta system finns. Systemet har dessutom starka rötter i fiskesamhällenas kultur. Det garanterar dock inte en anständig och regelbunden inkomst. I vissa länder i EU betraktas yrkesfiskarna därtill som egenföretagare, eftersom en del av deras inkomst är variabel, vilket utestänger dem från socialförsäkringssystemen. EESK uppmanar därför kommissionen att lägga grunden till en EU-ram för harmonisering av yrkesfiskarnas rätt till anständig och regelbunden ersättning och till ett effektivt socialt skydd.

4.3   En nödvändig förbättring av marknadsvillkor och handelsmetoder

| 4.3.1 | I grönboken betonas att fångstsektorn bara erhåller en liten del av det pris som konsumenten betalar i handeln. Den nuvarande organisationen av marknaden fungerar inte tillfredsställande, vilket medför att lönsamheten inom sektorn är låg. EESK anser att det är nödvändigt att komma till rätta med denna situation, som beror på att försäljningssektorn är uppsplittrad på alltför många små aktörer å ena sidan och å andra sidan att det finns ett litet antal inköpscentraler som kan påtvinga producenterna fasta priser. Förutom ovannämnda brister är den politiska viljan att säkra insyn och spårbarhet inom handeln med fisk och skaldjur alltför svag. Kommittén vill därför framhålla vikten av att tillämpa bestämmelserna och säkra att alla fiskeri- och vattenbruksprodukter, såväl från EU som importerade, identifieras på ett korrekt sätt, så att man kan undvika att det uppstår oklarheter för konsumenterna och säkra att de har all den information som behövs för att kunna göra ansvarsfulla inköp. Kommittén föreslår slutligen att mer resurser ska avsättas för att kontrollera djupfrysta produkter som importeras land-, sjö- eller luftvägen och säkra att bestämmelserna om märkning efterlevs (enligt gällande förordning). |
| --- | --- |

4.3.1

I grönboken betonas att fångstsektorn bara erhåller en liten del av det pris som konsumenten betalar i handeln. Den nuvarande organisationen av marknaden fungerar inte tillfredsställande, vilket medför att lönsamheten inom sektorn är låg. EESK anser att det är nödvändigt att komma till rätta med denna situation, som beror på att försäljningssektorn är uppsplittrad på alltför många små aktörer å ena sidan och å andra sidan att det finns ett litet antal inköpscentraler som kan påtvinga producenterna fasta priser. Förutom ovannämnda brister är den politiska viljan att säkra insyn och spårbarhet inom handeln med fisk och skaldjur alltför svag. Kommittén vill därför framhålla vikten av att tillämpa bestämmelserna och säkra att alla fiskeri- och vattenbruksprodukter, såväl från EU som importerade, identifieras på ett korrekt sätt, så att man kan undvika att det uppstår oklarheter för konsumenterna och säkra att de har all den information som behövs för att kunna göra ansvarsfulla inköp. Kommittén föreslår slutligen att mer resurser ska avsättas för att kontrollera djupfrysta produkter som importeras land-, sjö- eller luftvägen och säkra att bestämmelserna om märkning efterlevs (enligt gällande förordning).

4.4   Miljö och forskning

| 4.4.1 | Den gemensamma fiskeripolitiken är beroende av andra politikområden som har stort inflytande på fiskerisektorn och som inte heller uppnår förväntade resultat. Här bör särskilt framhållas den marina strategi som fastställs i direktiv 2008/56/EG. Dess främsta syfte var att fastställa ett handlingsprogram för EU:s havsmiljöpolitik, inte bara till följd av de katastrofala oljeutsläppen från fartygen Erika och Prestige, utan även på grund av utsläpp från tätbebyggelse och det allt mer omfattande byggandet och andra förändringar i kustområden. |
| --- | --- |

4.4.1

Den gemensamma fiskeripolitiken är beroende av andra politikområden som har stort inflytande på fiskerisektorn och som inte heller uppnår förväntade resultat. Här bör särskilt framhållas den marina strategi som fastställs i direktiv 2008/56/EG. Dess främsta syfte var att fastställa ett handlingsprogram för EU:s havsmiljöpolitik, inte bara till följd av de katastrofala oljeutsläppen från fartygen Erika och Prestige, utan även på grund av utsläpp från tätbebyggelse och det allt mer omfattande byggandet och andra förändringar i kustområden.

| 4.4.2 | Även klimatförändringarna påverkar den marina miljön genom stigande vattentemperaturer, föroreningar och förändringar av havsströmmarna. Alla dessa faktorer påverkar fiskbeståndens återhämtning och medför att de biologiska återhämtningsperioderna inte får avsedd effekt. |
| --- | --- |

4.4.2

Även klimatförändringarna påverkar den marina miljön genom stigande vattentemperaturer, föroreningar och förändringar av havsströmmarna. Alla dessa faktorer påverkar fiskbeståndens återhämtning och medför att de biologiska återhämtningsperioderna inte får avsedd effekt.

| 4.4.3 | Eftersom miljöpolitiken är en övergripande politik bör den införlivas med den gemensamma fiskeripolitiken. EESK har vid flera tillfällen framhållit nödvändigheten av att integrera samtliga EU:s politikområden. Det är uppenbart att den gemensamma fiskeripolitiken är betydelsefull när det gäller att genomföra en integrerad strategi för att skydda den marina miljön. |
| --- | --- |

4.4.3

Eftersom miljöpolitiken är en övergripande politik bör den införlivas med den gemensamma fiskeripolitiken. EESK har vid flera tillfällen framhållit nödvändigheten av att integrera samtliga EU:s politikområden. Det är uppenbart att den gemensamma fiskeripolitiken är betydelsefull när det gäller att genomföra en integrerad strategi för att skydda den marina miljön.

| 4.4.4 | Det förefaller lämpligt att utforma indikatorer som gör det möjligt att bedöma resultaten av åtgärderna för att skydda den marina miljön (2). Uppföljningen bör äga rum på internationell nivå genom ett vetenskapligt samarbete inom ramen för Europeiska miljöbyrån eller Internationella rådet for havsforskning. |
| --- | --- |

4.4.4

Det förefaller lämpligt att utforma indikatorer som gör det möjligt att bedöma resultaten av åtgärderna för att skydda den marina miljön (2). Uppföljningen bör äga rum på internationell nivå genom ett vetenskapligt samarbete inom ramen för Europeiska miljöbyrån eller Internationella rådet for havsforskning.

| 4.4.5 | Information har en grundläggande betydelse för skyddet av havsmiljön, och därför är studier som utarbetats på grundval av uppgifter insamlade på nationell nivå mycket viktiga. Kommittén inser behovet av att intensifiera forskningen på detta område och föreslår att man inrättar de instrument som behövs för att stärka förbindelserna mellan forskarna och fiskerisektorn, de ansvariga myndigheterna och EU. Kommittén konstaterar betydelsen av meddelandet ”En europeisk strategi för havs- och sjöfartsforskning” (3) och anser att det behövs ekonomiska anslag för att genomföra det, eftersom ramprogrammets budget kommer att vara otillräcklig. |
| --- | --- |

4.4.5

Information har en grundläggande betydelse för skyddet av havsmiljön, och därför är studier som utarbetats på grundval av uppgifter insamlade på nationell nivå mycket viktiga. Kommittén inser behovet av att intensifiera forskningen på detta område och föreslår att man inrättar de instrument som behövs för att stärka förbindelserna mellan forskarna och fiskerisektorn, de ansvariga myndigheterna och EU. Kommittén konstaterar betydelsen av meddelandet ”En europeisk strategi för havs- och sjöfartsforskning” (3) och anser att det behövs ekonomiska anslag för att genomföra det, eftersom ramprogrammets budget kommer att vara otillräcklig.

| 4.4.6 | EESK anser emellertid att havs- och sjöfartsforskningen inte bara behöver budgetanslag. Man måste också uppmuntra unga forskare att arbeta inom detta område och inrätta ett system i syfte att på centralt håll samla bästa praxis. Denna kan då utgöra en referensram för de behöriga myndigheterna, särskilt regionala fiskeriorganisationer, för att man ska kunna använda de bästa metoderna för varje havsområde. För närvarande satsar vissa medlemsstater stort på att både stärka hållbara fiskemetoder och åtgärder för att återställa den marina miljön. |
| --- | --- |

4.4.6

EESK anser emellertid att havs- och sjöfartsforskningen inte bara behöver budgetanslag. Man måste också uppmuntra unga forskare att arbeta inom detta område och inrätta ett system i syfte att på centralt håll samla bästa praxis. Denna kan då utgöra en referensram för de behöriga myndigheterna, särskilt regionala fiskeriorganisationer, för att man ska kunna använda de bästa metoderna för varje havsområde. För närvarande satsar vissa medlemsstater stort på att både stärka hållbara fiskemetoder och åtgärder för att återställa den marina miljön.

4.5   På väg mot en ansvarsfull internationell dimension av den gemensamma fiskeripolitiken

| 4.5.1 | Målet för den nya gemensamma fiskeripolitiken bör vara att främja ett ansvarsfullt och hållbart fiske, även utanför gemenskapens vatten. EU kan spela en viktig roll i detta avseende genom att delta aktivt i de beslut som fattas av internationella organ (FN, FAO) och de regionala fiskeriorganisationerna, samt mera konkret när det gäller att se till att övervakningen av fiske på internationellt vatten och bekämpningen av illegalt, oreglerat och orapporterat fiske blir effektivare. |
| --- | --- |

4.5.1

Målet för den nya gemensamma fiskeripolitiken bör vara att främja ett ansvarsfullt och hållbart fiske, även utanför gemenskapens vatten. EU kan spela en viktig roll i detta avseende genom att delta aktivt i de beslut som fattas av internationella organ (FN, FAO) och de regionala fiskeriorganisationerna, samt mera konkret när det gäller att se till att övervakningen av fiske på internationellt vatten och bekämpningen av illegalt, oreglerat och orapporterat fiske blir effektivare.

| 4.5.2 | Med avseende på de regionala fiskeriorganisationerna anser EESK att den gemensamma fiskeripolitiken bör främja en hållbar förvaltning av fisket i sin helhet och fokusera på centrala aspekter som efterlevnad av bestämmelserna och förvaltning av fiskekapaciteten på basis av de befintliga resurserna. Vidare bör styresformerna stärkas genom att man fastställer långsiktiga förvaltningsplaner och strategier för att bevara ekosystemen. |
| --- | --- |

4.5.2

Med avseende på de regionala fiskeriorganisationerna anser EESK att den gemensamma fiskeripolitiken bör främja en hållbar förvaltning av fisket i sin helhet och fokusera på centrala aspekter som efterlevnad av bestämmelserna och förvaltning av fiskekapaciteten på basis av de befintliga resurserna. Vidare bör styresformerna stärkas genom att man fastställer långsiktiga förvaltningsplaner och strategier för att bevara ekosystemen.

| 4.5.3 | När det gäller fiskepartnerskapsavtalen hoppas kommittén att det finansiella och tekniska stödet kommer att bidra till att öka partnerländernas kapacitet att utforma en hållbar fiskeripolitik och samtidigt stärka övervakningen och kontrollen i de berörda regionerna. I detta sammanhang bör myndigheterna i partnerländerna utanför EU hållas ansvariga för att de europeiska skattebetalarnas pengar används på ett korrekt sätt via en effektiv kontroll av de mål som fastställs i fiskepartnerskapsavtalen. I syfte att få till stånd en sundare förvaltning föreslår EESK att man fastställer stödens slutmål och därmed försäkrar sig om att medlen används till de ändamål de är avsedda för. Detta kommer att förbättra de sociala villkoren och anställningsvillkoren i partnerländerna. |
| --- | --- |

4.5.3

När det gäller fiskepartnerskapsavtalen hoppas kommittén att det finansiella och tekniska stödet kommer att bidra till att öka partnerländernas kapacitet att utforma en hållbar fiskeripolitik och samtidigt stärka övervakningen och kontrollen i de berörda regionerna. I detta sammanhang bör myndigheterna i partnerländerna utanför EU hållas ansvariga för att de europeiska skattebetalarnas pengar används på ett korrekt sätt via en effektiv kontroll av de mål som fastställs i fiskepartnerskapsavtalen. I syfte att få till stånd en sundare förvaltning föreslår EESK att man fastställer stödens slutmål och därmed försäkrar sig om att medlen används till de ändamål de är avsedda för. Detta kommer att förbättra de sociala villkoren och anställningsvillkoren i partnerländerna.

| 4.5.4 | EESK anser att man måste göra skillnad mellan kostnaderna för tillgång till fiskeresurserna för EU:s fjärrfiskeflotta, som bestrids av fartygsägarna och utgör en relativt stor andel av värdet av fångsterna, och den ekonomiska ersättningen från fiskepartnerskapsavtalen som är avsedd som utvecklingsstöd. I samband med detta stöd bör man ta hänsyn till fiskerisektorns betydelse när det gäller att lindra fattigdom. |
| --- | --- |

4.5.4

EESK anser att man måste göra skillnad mellan kostnaderna för tillgång till fiskeresurserna för EU:s fjärrfiskeflotta, som bestrids av fartygsägarna och utgör en relativt stor andel av värdet av fångsterna, och den ekonomiska ersättningen från fiskepartnerskapsavtalen som är avsedd som utvecklingsstöd. I samband med detta stöd bör man ta hänsyn till fiskerisektorns betydelse när det gäller att lindra fattigdom.

| 4.5.5 | EESK hävdar att fiskepartnerskapsavtalen bör omarbetas för att man ska kunna ta vederbörlig hänsyn till den sociala dimensionen. Det långsiktiga målet är att det inte ska förekomma någon diskriminering mellan arbetstagare från EU respektive tredjeländer i fråga om arbetsvillkor, lön och utbildningsmöjligheter. Kommittén hävdar också att rekrytering av fiskare från tredjeländer bör ske på basis av social dialog och kollektivavtal, för att säkra att besättningar som arbetar ombord på europeiska fartyg har rättvisa levnads- och arbetsvillkor. Kommittén anser att denna fråga är oerhört viktig, eftersom det saknas specifika minimibestämmelser fastställda av Internationella arbetsorganisationen (ILO) med avseende på fiskares lön. |
| --- | --- |

4.5.5

EESK hävdar att fiskepartnerskapsavtalen bör omarbetas för att man ska kunna ta vederbörlig hänsyn till den sociala dimensionen. Det långsiktiga målet är att det inte ska förekomma någon diskriminering mellan arbetstagare från EU respektive tredjeländer i fråga om arbetsvillkor, lön och utbildningsmöjligheter. Kommittén hävdar också att rekrytering av fiskare från tredjeländer bör ske på basis av social dialog och kollektivavtal, för att säkra att besättningar som arbetar ombord på europeiska fartyg har rättvisa levnads- och arbetsvillkor. Kommittén anser att denna fråga är oerhört viktig, eftersom det saknas specifika minimibestämmelser fastställda av Internationella arbetsorganisationen (ILO) med avseende på fiskares lön.

| 4.5.6 | EESK konstaterar att den sociala klausul som framförhandlats av de europeiska arbetsmarknadsparterna och införlivats med fiskepartnerskapsavtalen är ett framsteg när det gäller att erkänna de lokala arbetstagarnas rättigheter och det reella värdet av deras arbete. Effekten av denna klausul är emellertid tveksam, och det är nödvändigt att utvärdera hur den tillämpas. EESK anser att klausulen bör förtydligas och dess rättsliga status förstärkas. |
| --- | --- |

4.5.6

EESK konstaterar att den sociala klausul som framförhandlats av de europeiska arbetsmarknadsparterna och införlivats med fiskepartnerskapsavtalen är ett framsteg när det gäller att erkänna de lokala arbetstagarnas rättigheter och det reella värdet av deras arbete. Effekten av denna klausul är emellertid tveksam, och det är nödvändigt att utvärdera hur den tillämpas. EESK anser att klausulen bör förtydligas och dess rättsliga status förstärkas.

4.6   Utveckling av ett hållbart vattenbruk

| 4.6.1 | EESK anser att vattenbruket bör integreras som en fullvärdig pelare i den reviderade gemensamma fiskeripolitiken, så att den aktuella stagnationen av produktionen på EU-nivå kan stoppas. Det behövs nya konkurrensåtgärder som kan leda till att vattenbruket återigen kan bli ekonomiskt lönsamt och generera arbetstillfällen av god kvalitet, samtidigt som bestämmelserna om skydd av den marina miljön respekteras avseende vattenkvalitet på lokal nivå, spridning av främmande arter, hållbarheten i fiske för framställning av fiskmjöl och fiskolja, etc. Vidare måste man särskilt övervaka vattenbruksprodukternas kvalitet, som bör styras av reglerna för marknadsövervakning. Under alla omständigheter bör man ta hänsyn till det yttrande som EESK håller på att utarbeta i denna fråga (NAT/445). |
| --- | --- |

4.6.1

EESK anser att vattenbruket bör integreras som en fullvärdig pelare i den reviderade gemensamma fiskeripolitiken, så att den aktuella stagnationen av produktionen på EU-nivå kan stoppas. Det behövs nya konkurrensåtgärder som kan leda till att vattenbruket återigen kan bli ekonomiskt lönsamt och generera arbetstillfällen av god kvalitet, samtidigt som bestämmelserna om skydd av den marina miljön respekteras avseende vattenkvalitet på lokal nivå, spridning av främmande arter, hållbarheten i fiske för framställning av fiskmjöl och fiskolja, etc. Vidare måste man särskilt övervaka vattenbruksprodukternas kvalitet, som bör styras av reglerna för marknadsövervakning. Under alla omständigheter bör man ta hänsyn till det yttrande som EESK håller på att utarbeta i denna fråga (NAT/445).

| 4.6.2 | EESK anser att vattenbruket och fiskerinäringen samt förädlade produkter inom sektorn måste få bättre renommé. Därför föreslår kommittén att kampanjer för information, utbildning och kommunikation genomförs, i synnerhet för att nå konsumenterna i EU. |
| --- | --- |

4.6.2

EESK anser att vattenbruket och fiskerinäringen samt förädlade produkter inom sektorn måste få bättre renommé. Därför föreslår kommittén att kampanjer för information, utbildning och kommunikation genomförs, i synnerhet för att nå konsumenterna i EU.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EGT C 277, 17.11.2009, s. 56.

1

(2)  EUT C 85, 8.4.2003, s. 87–97.

2

(3)  KOM(2008) 534 slutlig.

3

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/59 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/59

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Mot en hållbar framtid för vattenbruket – Nya impulser för strategin för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket”

KOM(2009) 162 slutlig

2011/C 18/10

Föredragande: José María ESPUNY MOYANO

Den 8 april 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet – Mot en hållbar framtid för vattenbruket – Nya impulser för strategin för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket”

KOM(2009) 162 slutlig.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 150 röster för, 1 röst emot och 3 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Europeiska ekonomiska och sociala kommittén upprepar än en gång den oro som man redan uttryckt i sitt yttrande över strategin från 2003 (1) med avseende på att konkurrenskraften hos vattenbruket i EU minskar på grund av ett olämpligt regelverk. Bestämmelser inom olika områden påverkar vattenbruket i onödan, vilket ytterligare försvårar sektorns utveckling.

1.2   EESK ser därför positivt på kommissionens meddelande, och anser att meddelandet är både lämpligt och lägligt.

1.3   Det krävs förnyade insatser för att skapa en hållbar tillväxt inom EU:s vattenbruksnäring så att den kan tillgodose efterfrågan på näringsrika, hälsosamma och säkra vattenbruksprodukter. Om detta görs på lämpligt sätt kommer även den socioekonomiska utvecklingen att främjas i de berörda regionerna i och med att fler trygga och högkvalitativa arbetstillfällen skapas, vilket bidrar till att människor stannar kvar i dessa områden.

1.4   EESK upprepar sin uppfattning att den inre marknaden är en av EU:s viktigaste tillgångar. Därför ser kommittén med oro på den bristande enhetligheten och samstämmigheten mellan medlemsstaternas lagstiftningar, bl.a. när det gäller märkning av vattenbruksprodukter eller tolkningen av EU:s miljölagstiftning, t.ex. nätverket Natura 2000 eller ramdirektivet för vatten.

1.5   Bebyggelsen av kustområdena ökar, och det är därför viktigt att främja synergier mellan förenliga verksamheter, bl.a. miljöskydd. Vattenbruket förfogar över ett begränsat utrymme, vilket är ett av de främsta skälen till den rådande stagnationen inom sektorn. EESK rekommenderar i detta avseende att förfarandena för beviljande av licenser till vattenbruk förbättras och görs snabbare, och att handläggningen förenklas och påskyndas för att förkorta tidsfristerna för licensförfarandena.

1.6   EESK uttrycker oro över att den nuvarande märkningen av vattenbruksprodukter vid försäljningspunkterna är bristfällig, vilket innebär att konsumenterna inte kan göra ansvarsfulla och informerade inköp. Konsumenterna har t.ex. svårt att skilja mellan vattenbruksprodukter som odlats inom EU och importerade produkter, och mellan färska produkter och produkter som har varit frysta.

1.7   EESK är även oroad över att importerade vattenbruksprodukter inte uppfyller EU:s hälsoskyddsnormer. De skilda kriterierna för spårbarhet är särskilt oroande eftersom spårbarheten är mycket viktig för livsmedelssäkerheten. Kommittén ser även med oro på de sociala förhållandena, t.ex. barnarbete eller arbete som sker under slavliknande förhållanden.

1.8   Vattenbruksnäringen producerar kvalitetslivsmedel i den marina miljön, vilket inte är förenligt med en försämrad eller förorenad miljö. Därför är det mycket viktigt att se till att EU:s vatten hålls i gott skick.

1.8.1   Miljöskyddet är en av EU:s prioriteringar, men detta får emellertid inte hindra verksamheter som kan vara förenliga med EU:s miljöskyddsnormer. Kommissionen bör genomföra en informationskampanj för att förklara de grundläggande miljöskyddsreglerna, särskilt Natura 2000 och dess förhållande till och förenligheten med vattenbruket.

1.8.2   EESK rekommenderar insatser för att främja miljömärkning av vattenbrukprodukter. Målsättningen för detta bör vara att lyfta fram och främja miljövänliga vattenbruksprodukter från vattenbruk som drivs på ett sätt som är inriktat på hållbar utveckling.

1.9   Med tanke på den innovativa karaktären hos vattenbruket i EU vill EESK även lyfta fram behovet av att främja forskning och teknisk utveckling inom vattenbruket. Den nyligen inrättade europeiska teknik- och innovationsplattformen för vattenbruk (EATIP) kan bli en utmärkt drivkraft för att främja dessa insatser.

1.10   När det gäller djurhälsa är EESK oroad över att vattenbruket endast förfogar över ett begränsat antal tillåtna veterinärmedicinska produkter.

2.   Sammanfattning av kommissionens meddelande

2.1   Målsättningen med meddelandet är att fastställa orsakerna till stagneringen av vattenbruket i EU och blåsa nytt liv i dess utveckling. Därför har kommissionen utarbetat ett svar som bygger på tre grundläggande faktorer: främja konkurrenskraften, skapa förutsättningar för en hållbar utveckling och förbättra vattenbrukets anseende och förvaltning.

2.2   Kommissionen föreslår att konkurrenskraften hos EU:s vattenbruksprodukter ska främjas genom en konkurrenskraftig och diversifierad vattenbruksnäring som grundas på innovation.

2.2.1   Den hållbara utvecklingen av vattenbruket måste stödjas av . Därför kommer kommissionen att gynna initiativ för forskning, utveckling och innovation och främja utvecklingen av forskningsinfrastrukturer samt anslå lämpliga medel för detta.

2.2.2   Kommissionen kommer att arbeta för att det ska råda lika konkurrensvillkor för vattenbruket inom det i förhållande till andra verksamheter och skapa synergier mellan olika verksamheter.

2.2.3   Vattenbruksnäringen i EU måste kunna , anpassa sig till marknadskraven och samverka på lika villkor med andra aktörer i handelskedjan. Kommissionen kommer därför att diskutera vattenbrukssektorns behov, framför allt vad gäller producentorganisationer, branschinterna förhållanden, konsumentinformation och styrinstrument på marknaden.

2.2.4   Vattenbrukets bör erbjuda fiskeanknutna sektorer expansions- och exportmöjligheter. I detta sammanhang kommer kommissionen att främja utvecklingen av ett hållbart vattenbruk i tredjeländer.

2.3   Kommissionen vill skapa förutsättningar för en hållbar tillväxt av vattenbruket på ett sätt som är förenligt med skyddet av den naturliga miljön. Vattenbruksprodukter som är tillverkade i EU eller importeras till EU ska vara i överensstämmelse med högt ställda krav när det gäller konsumenternas hälsa och säkerhet. EU kommer även att främja ett fullgott skydd av odlade vattendjurs hälsa och välbefinnande.

2.3.1   Det är viktigt att säkra . Här kommer kommissionen att fortsätta betona betydelsen av en miljömässigt hållbar utveckling av vattenbruket.

2.3.2   I omvänd ordning kräver vattenbruk en och vatten av högsta kvalitet för att kunna garantera vattendjurs hälsa och säkra livsmedel, särskilt när det gäller skaldjur.

2.3.3   För en optimal tillväxt och produktion krävs med bästa möjliga uppfödningsförhållanden. Kommissionen kommer att se till att direktiv 2006/88/EG (2) om djurhälsokrav för djur och produkter från vattenbruk tillämpas fullt ut.

2.3.4    är en faktor som konsumenter, beslutsfattare och producenter fäster avseende vid. Kommissionen kommer att inhämta råd i fråga om vattendjurs välbefinnande med avseende på varje enskild art.

2.3.5   Ett av de största problemen för vattenbruksnäringen är att det endast finns . Kommissionen kommer därför att uppmuntra tillämpning av rekommendationerna i 2007 års rapport från arbetsgruppen som behandlar tillgången på veterinärmedicin.

2.3.6   Tillgången till är fortfarande en central faktor för vattenbrukets utveckling. Kommissionen kommer att arbeta för att öka tillgången till nödvändiga tillsatser för fiskfoder och se över förordningen om animaliska biprodukter.

2.3.7   Kommissionen måste garantera och beakta . Kommissionen kommer att fortsätta betona behovet av att vattenbruksprodukter ska vara säkra för konsumenten, vilket gäller både produkter som produceras inom gemenskapen och som importeras från tredjeländer. I detta avseende kommer den att fortsätta att basera sina åtgärder på grundval av vetenskapliga rön och försiktighetsprincipen. Kommissionen kommer även att beakta hälsofördelarna med att konsumera vattenbruksprodukter.

2.4   Det är nödvändigt att förbättra vattenbrukssektorns anseende och förvaltning och skapa jämlika villkor på EU-nivå.

2.4.1    på ett bättre sätt, vilket torde skapa likvärdiga marknadsvillkor mellan de ekonomiska aktörerna när det gäller beslut som rör utvecklingen av vattenbruksnäringen. I detta avseende kommer kommissionen att förbättra informationen om tillämpningen av miljöpolitiken, särskilt Natura 2000, och se till att medlemsstaterna tillämpar EU:s lagstiftning om djurhälsa och konsumentskydd på ett korrekt sätt. När det gäller tredjeländer kommer den att övervaka att dessa lever upp till de krav som fastställs i gemenskapslagstiftningen.

2.4.2   Minskad för framför allt små och medelstora företag är av väsentlig betydelse för att främja vattenbrukets utveckling. I detta sammanhang kommer kommissionen att arbeta för att förenkla lagstiftningen och minska den administrativa belastningen på EU-nivå.

2.4.3   Kommissionen kommer att främja och lämplig information till allmänheten genom omfattande och väl avvägda samråd. Detta kommer att bidra till bättre reglering och förvaltning, vilket i sin tur kommer att förbättra vattenbruksnäringens anseende.

2.4.4   Kommissionen kommer likaså att arbeta för en , eftersom den officiella EU-statistiken om vattenbruksnäringen är tämligen begränsad. Den kommer även att bredda informationsbasen i fråga om marknadspriser för att inrätta ett prisövervakningssystem i hela handelskedjan.

3.   Allmänna kommentarer

3.1   Vattenbruksnäringen producerar för närvarande 47 % av de produkter från vattenlevande djur som konsumeras av världens befolkning. Dessutom har näringen avsevärda tillväxtmöjligheter, och därför bör vattenbruket vara en central aspekt i den strategiska politiken för livsmedelsförsörjningen för att tillgodose den framtida efterfrågan på livsmedel.

3.2   Under de senaste 10 åren har världens befolkning ökat med 12 % och konsumtionen av fiskeriprodukter har ökat med 27 %. Den ökade konsumtionen beror bland annat på hälsofördelarna med omega 3-fettsyrorna, som fisk innehåller en hög halt av. EU är världens största marknad för vattenbruksprodukter. Inom EU konsumeras över 12 miljoner ton per år, och det finns en tydlig tillväxttendens. Samtidigt är EU endast självförsörjande till knappt 35 % och importen av vattenbruksprodukter uppgår till 65 %, en siffra som ökar.

3.3   EU:s vattenbruk ingår i den gemensamma fiskeripolitiken, vars målsättning är ett hållbart utnyttjande av de levande vattenresurserna, samtidigt som fiskets och vattenbrukets miljömässiga, sociala och ekonomiska aspekter beaktas. Inom ramen för den reformerade gemensamma fiskeripolitiken bör särskild uppmärksamhet ägnas åt vattenbrukets särdrag, och vattenbruksnäringen bör förses med effektiva stödinstrument för de olika sektorerna och marknaden. Den gemensamma fiskeripolitiken borde faktiskt döpas om till den ”gemensamma fiskeri- och vattenbrukspolitiken”.

3.4   I vissa kustområden och inlandsområden inom EU utgör vattenbruket i dag en viktig ekonomisk verksamhet, när det gäller såväl skaldjursproduktion som sötvattens- och havsfiske.

3.5   Från att ha varit en icke-industriell, småskalig verksamhet har vattenbruket från och med 1970-talet vuxit till en modern, dynamisk, innovativ och tekniskt avancerad industri med vertikalt integrerade företag.

3.6   EU:s vattenbruksnäring är en källa till sysselsättning i kustområden och avlägset belägna flodområden som i allmänhet är eftersatta och där det finns få alternativa sysselsättningsmöjligheter. Arbetet inom vattenbruket är specialiserat, kräver tekniskt kunnande och är stabila, såväl inom familjeföretag som inom små och medelstora företag.

3.7   År 2002 lade kommissionen fram sitt meddelande KOM(2002) 511 om en strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket. Strategin hade följande målsättningar:

| a) | Skapa trygga arbetstillfällen, särskilt i de områden som är särskilt beroende av fisket. |
| --- | --- |

a)

Skapa trygga arbetstillfällen, särskilt i de områden som är särskilt beroende av fisket.

| b) | Garantera tillgången till hälsosamma och säkra fiskeriprodukter, i de kvantiteter som marknaden kräver. |
| --- | --- |

b)

Garantera tillgången till hälsosamma och säkra fiskeriprodukter, i de kvantiteter som marknaden kräver.

| c) | Främja en miljövänlig sektor. |
| --- | --- |

c)

Främja en miljövänlig sektor.

3.8   Kommissionen tillstår att EU:s vattenbruksproduktion sedan 2002 inte har utvecklats i den omfattning man förväntat sig, och att den till och med har stagnerat, såväl när det gäller skaldjursproduktionen som fisket (vattenbruksproduktionen av kräftdjur och alger är praktiskt taget obefintlig inom EU). Detta står i bjärt kontrast till den höga tillväxttakten inom denna sektor i övriga världen. Av dessa skäl anser kommissionen att det är nödvändigt att se över sin strategi och utvärdera den rådande situationen för EU:s vattenbruksnäring.

4.   Särskilda kommentarer

4.1   EU:s vattenbruk utnyttjar inte hela sin potential att skapa välstånd och arbetstillfällen. De sammanlagda produktionssiffrorna har stagnerat sedan 2002 och uppväger inte fiskeflottornas minskade fångster, vilket leder till att handelsbalansen försämras. Detta trots att EU har de lämpliga fysiska och miljömässiga förhållandena, banbrytande teknik och företag som är beredda att investera. Dessutom förfogar vattenbrukssektorn över de kunskaper och resurser som krävs för att vara miljömässigt hållbar, samtidigt som den tillhandahåller hälsosamma och säkra produkter av hög kvalitet.

4.2   EU:s komplexa rättsliga ram, de långsamma administrativa förfarandena, den begränsade tillgången till områden som är allmän egendom och den överdrivna administrativa bördan avskräcker från investeringar och hämmar konkurrenskraften hos EU:s vattenbruksproduktion.

4.3   Många av de utmaningar som hindrar utvecklingen av vattenbruksnäringen i EU har ett direkt samband med politiken och åtgärderna på nationell eller regional nivå. De nationella och regionala myndigheterna måste följaktligen bli medvetna om detta och inrätta en lämplig ram. I vissa medlemsstater har inga nya vattenbrukslicenser beviljats under de senaste 15 åren. Detta beror ibland på att de nationella och regionala förvaltningarna tolkar EU-lagstiftningen på ett sätt som får en negativ verkan, t.ex. när det gäller Natura 2000, eftersom en del förvaltningsmyndigheter omotiverat undantar vattenbruket från Natura 2000. Både medlemsstaterna och de självstyrande regionerna bör samordna sin lagstiftning för att inte skapa konstgjorda hinder för den fria marknaden inom EU.

4.4   Den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter, vars målsättning är att stabilisera marknaderna och garantera vattenbruksproducenternas inkomster, är i brådskande behov av en reform för att förstärka producentorganisationerna.

4.5   I det föregående meddelandet (KOM(2002) 511) lades alltför stor tonvikt vid vattenbrukets miljöaspekter och de ekonomiska och sociala aspekterna av ett hållbart vattenbruk hamnade i bakgrunden. I det nya meddelandet (KOM(2009) 162) föreslås en bättre jämvikt mellan de tre centrala aspekterna av en hållbar vattenbruksnäring, dvs. den miljömässiga, den sociala och den ekonomiska aspekten. Det fastställs att miljömässig hållbarhet endast är möjlig med konkurrenskraftiga och lönsamma företag.

4.6   De flesta vattenbruksföretagen i EU är effektiva och skulle kunna vara fullt konkurrenskraftiga om det rådde lika villkor i förhållande till importerade produkter. För närvarande existerar inte de nödvändiga förutsättningarna för att det ska råda lika villkor, vare sig inom produktionen eller på marknaden. När det gäller produktionen måste EU-producenterna följa stränga regler för fodertillsatser, begränsningar i användningen av godkända veterinärmedicinska produkter, miljökrav och sociala krav. Vattenbruksproducenter i tredjeländer är dock inte skyldiga att följa dessa krav, och kan därför fritt saluföra sina produkter på inre marknaden (till och med produkter som har tillverkats genom barnarbete eller andra överträdelser av rätten till värdiga arbetsförhållanden och en rättvis lön). När det gäller saluföringen finns det slutligen länder som stimulerar sin vattenbruksproduktion med olagliga metoder, produkter som senare saluförs i EU.

4.7   Den bristande informationen till konsumenterna om egenskaperna hos de vattenbruksprodukter som de köper innebär att de inte kan jämföra produkternas kvalitet och pris på ett lämpligt sätt. Detta är en allvarlig nackdel för EU-producenterna, vars produkter har ett högre mervärde än importerade produkter. Exempel på vilseledande information är t.ex. felaktiga angivelser av produkternas ursprungsland eller namn. Problemen är särskilt allvarliga när det gäller fiskfiléer som kommer från avlägset belägna länder, vanligen asiatiska länder, och sedan tinas upp vid försäljningstillfället. Dessa filéer säljs i samma diskar som filéer som verkligen är färska, utan att konsumenten tydligt informeras om skillnaderna mellan de båda produkterna, vilket innebär att priset blir den enda faktor som avgör köpet. I detta fall kan det till och med vara en dold folkhälsofara om en upptinad produkt fryses igen.

4.8   EESK rekommenderar följaktligen en förenkling av märkningen, särskilt för att klargöra informationen om ursprungsland eller ursprungsområde, och en förstärkning av inspektions- och kontrollsystemen vid gränserna.

4.9   En korrekt märkning av vattenbruksprodukter bör åtföljas av utbildnings- och informationsåtgärder som riktas till hela distributions- och handelskedjan, och som även bör nå konsumenterna. I detta sammanhang är det särskilt viktigt att lyfta fram att fiskeri- och vattenbruksprodukter innehåller de nyttiga omega 3-fettsyrorna, närmare bestämt syrorna EPA och DHA.

4.10   EESK rekommenderar att det genomförs reklamkampanjer för att förbättra vattenbruksnäringens anseende när det gäller produkter och processer. Ansvaret för utformningen av de budskap som ska förmedlas bör uppdras åt en särskild studiegrupp, som ska ha i uppgift att lägga fram förslag till initiativ i samarbete med sektorn. Kampanjerna bör vara transnationella, och självklart samordnas av kommissionen.

4.11   EU:s vattenbruk är en teknisk och innovativ verksamhet som kräver kontinuerlig vetenskaplig forskning. I det gällande sjunde ramprogrammet, där alla EU-initiativ för forskning är inordnade i grupper, ges forskning om vattenbruk mindre möjligheter än i de föregående programmen. Det är därför svårt att stärka innovationen och konkurrenskraften hos EU-sektorn. Intressenter inom EU:s vattenbruksnäring har nyligen inrättat en europeisk teknik- och innovationsplattform för vattenbruk (EATIP). Målsättningen är att verka för att vattenbrukssektorn prioriteras inom forskning, utveckling och innovation och att utarbeta en strategi för att nå dessa mål.

4.11.1   Insatserna för att ta fram alternativa, säkra och hållbara ingredienser som samtidigt tillgodoser fiskarnas näringsmässiga och biologiska behov måste fortsätta. Det är dock viktigt att se till att slutprodukten har samma näringsfördelar.

4.11.2   Optimeringen av de nuvarande produktionssystemen bör fortsätta, framför allt system med tydliga framtida expansionsmöjligheter, t.ex. havsanknuten vattenbruksverksamhet och systemen för recirkulering på land.

4.12   Den bristande tillgången på veterinärmedicinska produkter begränsar allvarligt vattenbrukets utveckling. EU:s vattenbruksnäring förfogar för närvarande inte över tillräckliga veterinärresurser, t.ex. bedövningsmedel, vaccin eller antibiotika. Denna situation inverkar negativt på sektorns lönsamhet och påverkar såväl djurens hälsa och välbefinnande som livsmedelssäkerheten och miljöskyddet.

4.13   I sitt meddelande föreslår kommissionen att produktionstekniker inom vattenbruket ska exporteras till tredjeländer. Även om detta initiativ har en solidarisk aspekt som utan tvivel bör stödjas, bör man även tänka på att den framtida produktionen av vattenbruksprodukter till följd av teknikexporten kan leda till att dessa produkter exporteras till EU och konkurrerar med EU:s produkter.

4.14   Kommissionen lyfter fram orsakerna till den rådande stagnationen i EU:s vattenbruksnäring på ett bra sätt i sitt meddelande. Arbetet bör dock inte betraktas som avslutat, utan meddelandet bör i stället ses som en utgångspunkt för att utforma och vidta konkreta åtgärder med målsättningen att blåsa nytt liv i EU:s vattenbrukssektor och skapa en hållbar utveckling.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 208, 3.9.2003, s. 89–93.

1

(2)  EUT L 328, 24.11.2006, s. 14.

2

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/64 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/64

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig värld”

KOM(2009) 433 slutlig

2011/C 18/11

Föredragande: Josef ZBOŘIL

Den 20 augusti 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig värld”

KOM(2009) 433 slutlig.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 februari 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 168 röster för, 3 röster emot och 6 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Kommittén välkomnar kommissionens meddelande ”Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig värld” och de initiativ som sammanfattas i meddelandet. Vi befinner oss bara i början av denna process och det kommer generellt sett inte att bli en enkel uppgift att välja lämpliga instrument och åtgärder och att integrera dem i förvaltningen av de centrala strategierna, politiska och andra.

1.2   Kommissionen har den mycket svåra uppgiften att ta fram en försöksversion av ett övergripande miljöindex. Troligen kommer det att handla om ett aggregerat index, och det är därför viktigt att det råder balans mellan de enskilda miljökomponenterna. De berörda aktörerna bör redan från början konsulteras i arbetet med att utforma detta index.

1.3   En ännu svårare uppgift är att utarbeta ett övergripande index för livskvalitet och social sammanhållning. Här måste försöksprojekt utarbetas. Kommissionen bör identifiera detta område som avgörande för hela projektet och snarast möjligt inleda försöksprojekt.

1.4   Det är de långsiktiga utvecklingstendenserna i de grundläggande parametrarna som är viktiga för strategin och utformningen av politiken. Valet av vilka faktorer som ska iakttas i realtid bör därför underordnas denna aspekt. Man måste reagera på förändringarna på ett genomtänkt sätt och i tid.

1.5   Det gemensamma systemet bör även i fortsättningen grunda sig på att man på nationell nivå samlar in och bedömer uppgifter utefter en tydlig och gemensam ram och omarbetar dem till indikatorer och parametrar. För att bedöma uppgifterna behöver man ett helhetskoncept, så att man kan undvika de konflikter som kan uppstå vid utvärderingen av vissa instrument och de risker som olösta konflikter medför.

1.6   När man bedömer den hållbara utvecklingen gäller det att fånga upp utvecklingstendenserna på två grundläggande områden: 1) att bedöma absorptionsförmågan och 2) att bedöma hur samhällsstyrningen utvecklas. Förslagen i kommissionens meddelande (en resultattavla och tröskelvärden för förorenande ämnen) går i denna riktning, och EESK välkomnar detta.

1.7   Kommittén uppskattar också kommissionens insatser för att utvidga nationalräkenskaperna till frågor om miljö och samhälle. I början av 2010 kommer ett förslag till en rättslig ram för miljöredovisning att läggas fram. De samhällsindikatorer som redan finns i nationalräkenskaperna utnyttjas för närvarande inte i full utsträckning. Behovet av dessa indikatorer kommer nog att öka i takt med att ett övergripande och integrerat koncept för att mäta och bedöma framstegen i en föränderlig värld tar form.

1.8   Den förestående omvandlingen kommer varken att bli kort eller enkel. Man bör därför ägna mycket stor uppmärksamhet åt analytiska förberedelser och planering av de enskilda instrumenten, åt att grundligt undersöka samspelet mellan dem och konsultera berörda aktörer, så att omvandlingen lättare vinner erkännande i ett brett internationellt sammanhang.

1.9   För det fortsatta arbetet och för planeringen av de följande etapperna måste man utnyttja alla tillgängliga rapporter och projekt. Det avgörande kriteriet måste vara att ett maximum av objektivitet säkerställs och att man värnar om statistikens oberoende och kvalitet. Kommittén är beredd att delta i arbetet med att bedöma de nödvändiga förändringarna och att verka för att de accepteras av det civila samhället.

1.10   Kommissionen bör fastställa en tidsplan och tidsfrister för införandet av olika delar av systemet. Kommissionen bör framför allt rikta in sig på att införa vissa nya åtgärder i den nya EU 2020-strategin och i strategin för hållbar utveckling. Målet bör vara att vi 2011 ska ha en ram som kan ligga till grund för tydliga förslag på globalt jämförbara åtgärder, förslag som kan läggas fram vid det världstoppmöte för hållbar utveckling som FN anordnar 2012.

2.   Inledning

2.1   Bruttonationalprodukten (BNP) är det mest välkända måttet på makroekonomisk verksamhet (BNP = privat konsumtion + investeringar + offentlig konsumtion + (export - import)). Ramverket och reglerna för beräkningen har fastställts genom Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS), som i stort sett överensstämmer med FN:s System of National Accounts (SNA). BNP har blivit en standardreferens som används av beslutsfattare världen över och ofta nämns i den offentliga debatten. BNP ger ett aggregerat mått på mervärdet av all penningbaserad ekonomisk verksamhet. Det bygger på en klart definierad metodik som medger jämförelser över tiden och mellan länder och regioner.

2.2   BNP har också kommit att betraktas som en standardindikator för den övergripande samhällsutvecklingen och generella framsteg. BNP är framför allt inget mått på miljömässig hållbarhet och social sammanhållning, och dessa begränsningar måste beaktas när BNP-måttet används i politisk analys och debatt (En aktuell översikt över BNP:s begränsningar ges i Stiglitz/Sen/Fitoussi (2008) Issues Paper, Commission on the Measurement of Economic Performance and Social Progress (http://www.stiglitz-sen-fitoussi.fr/documents/Issues_paper.pdf).

2.3   Diskussionerna har pågått på en rad olika nivåer i cirka 10 år. Kommittén redogör i ett initiativyttrande (1) från oktober 2008 för de uppfattningar som finns och uttrycker sitt stöd för försöken att finna kompletterande indikatorer som skulle göra det möjligt att skapa sig en mer fullständig bild av samhällets utveckling.

2.4   I meddelandet redogör kommissionen för ett antal åtgärder som kan vidtas på kort till medellång sikt. Det generella syftet är att utveckla mer vittsyftande indikatorer som ger en tillförlitligare kunskapsbas för att höja kvaliteten på den offentliga debatten och beslutsfattandet. Kommissionen avser att samarbeta med intressenter och samarbetspartner i syfte att utveckla indikatorer som kan erkännas och användas internationellt.

3.   Sammanfattning av kommissionens meddelande

3.1   Kommissionen föreslår att följande fem kategorier av åtgärder – som kan ses över eller kompletteras vid den översyn som planeras ske 2012 – genomförs.

3.2   Att komplettera BNP med indikatorer avseende miljö och samhälle: Indikatorer som sammanfattar viktiga faktorer genom en enda numerisk uppgift är viktiga kommunikationsredskap. BNP och sysselsättnings- och inflationsstatistik är framträdande exempel på sådana sammanfattande indikatorer, men de är inte avsedda att avspegla den aktuella situationen när det gäller till exempel miljön eller sociala orättvisor. Kommissionen avser därför att ta fram ett övergripande miljöindex och förbättra indikatorerna för livskvalitet.

3.2.1   
  Ett övergripande miljöindex:
  Det finns för närvarande ingen övergripande miljöindikator. ”Ekologiska fotavtryck” och CO2-konsekvenser ligger nära till för att användas i detta syfte, men de har båda begränsad räckvidd (CO2-måttet sammanfattar bara utsläppen av växthusgaser. Med ”ekologiska fotspår” redovisas inte vissa effekter, t.ex. på vattnet. Kommissionen provar dock denna och andra indikatorers lämplighet för övervakningen av den temainriktade strategin om hållbar användning av naturresurser och handlingsplanen för biologisk mångfald.) Kommissionen avser att lägga fram en försöksversion av ett index för miljöbelastning under 2010. Indexet kommer att omfatta de viktigaste delarna av miljöpolitiken:

| — | Klimatförändring och energianvändning. |
| --- | --- |

—

Klimatförändring och energianvändning.

| — | Natur och biologisk mångfald. |
| --- | --- |

—

Natur och biologisk mångfald.

| — | Luftförorening och hälsoeffekter. |
| --- | --- |

—

Luftförorening och hälsoeffekter.

| — | Vattenanvändning och förorening. |
| --- | --- |

—

Vattenanvändning och förorening.

| — | Avfallsproduktion och resursutnyttjande. |
| --- | --- |

—

Avfallsproduktion och resursutnyttjande.

3.2.2   
  Livskvalitet och välbefinnande:
  För att varaktigt uppnå dessa mål krävs inkomster, offentliga tjänster, hälsa, fritid, välstånd, fungerande kommunikationer och en ren miljö. Kommissionen har beställt genomförbarhetsstudier avseende indikatorer för välbefinnande och konsumenternas ställning samt tillsammans med OECD om medborgarnas uppfattning om sitt välbefinnande.

3.3   Beslutsunderlag i nästintill realtid: Uppgifter om BNP och sysselsättning offentliggörs ofta inom några veckor efter den period de avser, och besluten kan därför fattas med stöd av information som tillhandahålls nära nog i realtid. Uppgifterna om miljö och samhälle kommer däremot ofta med alltför stor eftersläpning för att ge operativt användbar information om snabbt föränderliga faktorer, t.ex. luft- och vattenkvalitet och arbetsmönster.

3.3.1   Kommissionen kommer därför att söka åstadkomma att mer aktuell information om miljö och samhälle tillhandahålls beslutsfattare inom hela EU. Satelliter, automatiska mätstationer och internet ger allt större möjligheter att
  övervaka miljön i realtid
  . Genom Inspire-direktivet (direktiv 2007/2/EG) och GMES-programmet (Global övervakning av miljö och säkerhet – Global Monitoring for Environment and Security – GMES, KOM(2009) 223 slutlig).

3.3.2   
  Samhällsdata ska
  alltid när så kan ske
  göras tillgängliga


  snabbare
  , t.ex. genom det nya EU-systemet för enkätmoduler inom samhällsstatistik.

3.4   Tillförlitligare rapportering om fördelnings- och jämlikhetsfrågor: Social och ekonomisk sammanhållning är ett av EU:s övergripande mål. Befintliga uppgifter i nationalräkenskaperna, t.ex. om hushållens inkomster, eller i samhällsstatistiska undersökningar som EU-SILC ger redan underlag för analyser av centrala fördelningsfrågor (EU-statistik över inkomst- och levnadsvillkor (”EU Statistics on Income and Living Conditions”)).

3.5   Utveckling av en EU-resultattavla för hållbar utveckling: EU:s indikatorer för hållbar utveckling (se Eurostat Statistical Book ”Measuring progress towards a more sustainable Europe – 2007”) har utvecklats tillsammans med medlemsstaterna och de ligger till grund för kommissionens lägesrapport som offentliggörs vartannat år. Denna övervakning fångar dock inte fullständigt in den senaste utvecklingen på viktiga områden på vilka det ännu inte förs officiell statistik (som hållbar produktion och utveckling eller miljöstyrningsfrågor).

3.5.1   Kommissionen undersöker därför möjligheterna till att, tillsammans med medlemsstaterna,
  utarbeta en resultattavla för hållbar utveckling
  . Denna skulle bygga på EU:s uppsättning av indikatorer för hållbar utveckling och också kunna innefatta annan, kvantitativ och kvalitativ, offentligt tillgänglig information.

3.5.2   Ett centralt mål för strategin för hållbar utveckling är att respektera att vår planets naturresurser är begränsade. Det gäller t.ex. naturens begränsade kapacitet att tillhandahålla förnybara resurser och absorbera föroreningar. Det är viktigt att känna till ”farozonerna” innan den hotande utvecklingen faktiskt blir verklighet. Man måste därför
  identifiera – och regelbundet uppdatera – sådana tröskelvärden för viktiga föroreningar och förnybara resurser
  som faktaunderlag för den politiska debatten och till stöd för fastställande av riktvärden och politiska bedömningar.

3.6   Utvidgade nationalräkenskaper som också omfattar frågor om miljö och samhälle: Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS) är det viktigaste instrumentet för EU:s ekonomiska statistik tillsammans med många ekonomiska indikatorer (däribland BNP). I sina slutsatser från juni 2006 uppmanade Europeiska rådet EU och dess medlemsstater att utvidga nationalräkenskaperna så att de även omfattar centrala aspekter av hållbar utveckling. Kommissionen kommer att se till att arbetet vidareförs vid kommande revisioner av det internationella nationalräkenskapssystemet och ENS. På längre sikt väntas en mer integrerad redovisning av faktorer inom miljö, samhälle och ekonomi ge grunden för nya övergripande indikatorer.

3.6.1   
  Integrerad miljö- och ekonomiredovisning:
  Kommissionen lade fram sitt första meddelande om ”grön redovisning” 1994 (KOM(1994) 670). Därefter har Eurostat och medlemsstaterna – i samarbete med FN och OECD – utvecklat och provat redovisningsmetoder, och utvecklingen har nu nått så långt att flera medlemsstater nu regelbundet presenterar första versioner av miljöredovisningar. Därefter kan fysiska miljöredovisningar upprättas för energikonsumtion samt avfallsproduktion och avfallshantering och monetära redovisningar av miljörelaterade subventioner. För att säkerställa att redovisningarna blir jämförbara planerar kommissionen att föreslå ett rättsligt ramverk för miljöredovisning i början av 2010.

3.6.2   
  Ökande användning av befintliga sociala indikatorer inom nationalräkenskaperna:
  Det befintliga Europeiska nationalräkenskapssystemet innehåller redan indikatorer som avser socialt relevanta faktorer, t.ex. hushållens disponibla inkomster och ett justerat mått på disponibel inkomst som beaktar skillnader i olika länders sociala trygghetssystem.

4.   Allmänna kommentarer

4.1   Frågan om hur man på ett mer sammanhängande sätt kan mäta framstegen i samhällets utveckling väcker ett allt större intresse bland politiker och allmänhet. Det behövs nya koncept för att visa hur samhällets demografiska och ekonomiska utveckling kan försonas med jordens och dess resursers begränsningar.

4.2   I dagens allt mer komplicerade sociala miljö behövs nya koncept och metoder för att mäta framsteg för att man bättre ska kunna formulera en strategisk vision för samhällen som EU. De är bland annat viktiga för att man ska kunna göra en översikt över de resurser som man behöver för att uppnå de strategiska målen, framför allt hållbar utveckling, som bl.a. förutsätter ett effektivt klimatskydd och en sparsam resursanvändning.

4.3   De är också viktiga när gemenskapens stora politiska strategier ska formuleras och hänsyn måste tas till alla mätbara effekter och samspelet mellan dem, och naturligtvis också när genomförandet av dessa politiska strategier ska bedömas.

4.4   Kommittén välkomnar därför kommissionens meddelande ”Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig värld” och det initiativ som sammanfattas i meddelandet. Trots att det redan pågår en rad aktiviteter och projekt vill kommittén framhålla att vi bara befinner oss i början av denna process och att det generellt sett inte kommer att bli en enkel uppgift att välja lämpliga instrument och åtgärder och att integrera dem i förvaltningen av de centrala strategierna, politiska och andra.

4.5   För att ett instrument, oavsett vilket, ska vara effektivt måste det vara så enkelt och så lätthanterligt som möjligt och erkännas av berörda aktörer. Instrument som inte helt anammats av användarna och som inte är allmänt accepterade kan inte ge önskade resultat. Det tar naturligtvis en viss tid för alla nya instrument innan de accepteras som mått på framsteg. Ett instrument får naturligtvis inte bli ett mål i sig. Ett instrument som visar sig vara ineffektivt bör man göra sig av med.

4.6   Det är tydligt att processen håller på att bli alltmer komplicerad. Komplexiteten får dock inte bli större än de förväntade fördelarna. Det gemensamma systemet bör även i fortsättningen grunda sig på att man på nationell nivå samlar in och bedömer uppgifter utefter en tydlig gemensam ram.

4.7   Med aggregerade parametrar som avser hela gemenskapen bör man kunna anta samordnade och kompatibla politiska och andra strategier på nationell nivå och gemenskapsnivå och samtidigt konsekvent tillämpa subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen. På gemenskapsnivå blir det då särskilt viktigt att man agerar i linje med utvecklingstendenserna. Med de instrument som väljs bör man i tillräckligt god tid och med tillförlitlighet kunna fånga upp också svaga signaler på potentiellt farliga förändringar.

4.8   BNP är trots sina dokumenterade brister ett enastående aggregerat instrument som snabbt reagerar på utvecklingen. Det instrument man önskar sig bör också vara en aggregerad indikator där hänsyn tas till sociala aspekter och miljöaspekter. Uppenbarligen gör detta uppgiften mycket svår. Kommittén anser därför att man bör fastställa kriterier som gör att man vid politikens utformning kan välja bland de olika parametrar som finns på olika områden och på så sätt stödja det globala samhällets hållbara utveckling.

4.9   Kommittén är övertygad om att ett individuellt angreppssätt endast kan användas vid utformningen av enskilda instrument. För att bedöma och verkligen tillämpa dem behöver man ett helhetskoncept, så att man i största möjliga mån begränsar konflikterna vid utvärderingen av vissa instrument och parametrar. Om man inte löser dessa konflikter riskerar de att leda till obalanserade politiska och strategiska beslut.

4.10   Den förestående omvandlingen kommer varken att bli kort eller enkel. Man bör därför ägna mycket stor uppmärksamhet åt analytiska förberedelser och planering av de enskilda instrumenten, åt att grundligt undersöka samspelet mellan dem och konsultera berörda aktörer.

4.11   För de olika etapperna i denna process måste prioriteringar och tidsfrister fastställas. Kommissionen uttalar sig i meddelandet mycket vagt om dessa. Kommittén uppmanar kommissionen enträget att i god tid integrera dem i målen och mekanismerna för bedömningen av den nya EU 2020-strategin samt i den långsiktiga strategin för hållbar utveckling. Kommittén beklagar att andra berörda aktörer inte deltar i denna inledande etapp, t.ex. de berörda generaldirektorat vid kommissionen som arbetar med ekonomiska frågor. Det räcker inte med att bara GD Miljö, Europeiska miljöbyrån och Eurostat verkar för denna grundläggande omvandling.

4.12   För det fortsatta arbetet och för planeringen av de följande etapperna måste man utnyttja alla tillgängliga betraktelser och projekt, bl.a. rapporten från kommissionen för mätning av ekonomiska resultat och samhällsutveckling (”Stiglitzrapporten” http://stiglitz-sen-fitoussi.fr/en/index.htm, rapporterna från TEEB (The Economics of Ecosystems and Biodiversity, http://www.teebweb.org/), de arbeten som gjorts av Europeiska miljöbyrån, Eurostat och andra, som samarbetar inom detta komplexa europeiska och globala projekt. Det avgörande kriteriet måste vara att man värnar om statistikens oberoende och kvalitet och att det råder allmän acceptans kring instrumentens förklaringsvärde.

4.13   FN:s generalförsamling beslutade nyligen att 2012 anordna en ny global konferens för att bedöma de framsteg som gjorts i den hållbara utvecklingen under de senaste 20 åren, sedan Rio-konferensen 1992. Det är tydligt att vägen till en grön kolsnål global ekonomi kommer att ingå som en av de centrala frågorna vid denna konferens. Europa borde därför senast 2011 skapa en ram för att bedöma de egna framstegen och 2012 lägga fram väldefinierade förslag för världssamfundet.

5.   Särskilda kommentarer

5.1   De särskilda kommentarerna avser de fem grundläggande åtgärdsområdena och de delar som ingår i dessa och presenteras i samma ordning som i avsnitt 3.

5.2   Kommissionen har den mycket svåra uppgiften att ta fram en försöksversion av ett övergripande miljöindex. Kommissionen har åtagit sig att lägga fram detta index redan 2010. Troligen kommer det att handla om ett aggregerat index. När man bedömer det måste man se till att det råder balans mellan de enskilda miljökomponenterna. De ”CO2-avtryck” och ”ekologiska fotavtryck” som använts hittills innefattar specifika miljökomponenter och resursanvändning. Det finns också andra koncept, t.ex. ”fotavtryck på vattnet” och ”fotavtryck på skogen”. Inget av dem uppfyller dock i sig kraven på framtidens index. Detta index bör redan från början utformas i samråd med berörda aktörer, och de enskilda faktorernas viktningskoefficienter i detta komplexa index bör fastställas med största noggrannhet.

5.3   På samma sätt kommer det att bli svårt att utarbeta indikatorer avseende livskvalitet och välbefinnande (2), även om det även här gjorts studier, bl.a. genomförbarhetsstudier. När det gäller dessa indikatorer handlar det i hög grad om subjektiva uppfattningar och inte om exakta mätningar. Här bör man notera att inte heller BNP är ett helt exakt mått.

5.4   Det är mycket viktigt med beslutsunderlag i nästintill realtid för ”den operativa förvaltningen” av miljökvaliteten och korrigerande åtgärder på det sociala området. För de strategiska frågorna och utformningen av de politiska strategierna är de mer långsiktiga utvecklingstendenserna i de grundläggande parametrarna viktigast. Vid valet av vilka faktorer som ska iakttas i realtid bör man ha detta i åtanke, så att inte beslutsprocesserna i onödan blockeras av enstaka faktauppgifter. I detta sammanhang är det viktigare att man reagerar på förändringarna på ett genomtänkt sätt och i tid. Övervakningen inom GMES-programmet kommer att ingå som ett prioriterat led i den ”operativa förvaltningen”. Om den visar på mer långsiktiga utvecklingstendenser kan den naturligtvis också användas vid politikens utformning.

5.5   Vid utformningen av gemenskapens politik, där det krävs gemensamma ansträngningar, är det viktigt att man har välgrundad information om skillnader och olikheter inom medlemsstaterna och regionerna. Målet är att markanta skillnader ska utjämnas genom lämpliga politiska strategier, och här är det mycket viktigt att uppgifterna är exakta. Framgången hos strategierna beror på hur allmänt erkända och accepterade de är. Om det inte finns en känsla av likabehandling är detta praktiskt taget omöjligt. Detta kommer också att påverka hur gemenskapens invånare uppfattar gemenskapen i framtiden.

5.6   Det är mycket komplicerat att bedöma konceptet ”hållbar utveckling”. Eftersom hållbar utveckling är en långsiktig och övergripande strategi har den inte och kan den heller inte ha konkreta mål eller konkreta tidsfrister. Det ligger i sakens natur att målen måste vara ganska allmänt formulerade. När man bedömer den hållbara utvecklingen handlar det framför allt om att fånga upp utvecklingstendenserna på två grundläggande områden: 1) att bedöma ekosystemens absorptionsförmåga och utnyttjandet av förnybara och icke-förnybara resurser och 2) att bedöma hur samhällsstyrningen i allmän bemärkelse utvecklas. Utvecklingen på dessa två grundläggande områden är avgörande för världssamfundets, däribland EU:s, hållbara utveckling. Förslagen i kommissionens meddelande (en resultattavla och tröskelvärden för förorenande ämnen) går i denna riktning, och EESK välkomnar detta.

5.7   Kommittén uppskattar också kommissionens insatser för att utvidga nationalräkenskaperna till miljöfrågor och sociala frågor. Om det finns tillräckligt med tillförlitlig och välstrukturerad information från dessa räkenskaper kan detta i hög grad underlätta den rationella internalisering som man önskar sig av de externa kostnaderna på de områden där det finns tillräckligt med tillförlitliga uppgifter och där jämvikten på marknaden inte rubbas. Redan i dag innehåller dessa räkenskaper viktiga uppgifter. Det kan dock vara svårt att jämföra enskilda medlemsstater. Det är därför viktigt att de berörda aktörerna försöker utforma ett optimalt system för uppgifter och insamling av uppgifter, ett system som återspeglar behovet av fysiska miljöräkenskaper. Kommissionen har i detta sammanhang tagit på sig den svåra uppgiften att i början av 2010 föreslå en rättslig ram för miljöräkenskaper. De samhällsindikatorer som redan finns i nationalräkenskaperna utnyttjas för närvarande inte i full utsträckning. Man kan förvänta sig att behovet av dessa indikatorer ökar i takt med att en övergripande och integrerad strategi för att mäta och bedöma framstegen i en föränderlig värld tar form.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 100, 30.4.2009, s. 53.

1

(2)  EUT C 100, 30.4.2009, s. 53.

2

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/69 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/69

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Partnerskapet EU–Afrika – Länka samman Afrika och Europa – Stärkt samarbete på transportområdet”

KOM(2009) 310 slutlig

2011/C 18/12

Föredragande: Jan SIMONS

Den 24 juni 2009 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

«Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Partnerskapet EU–Afrika – Länka samman Afrika och Europa – Stärkt samarbete på transportområdet»

KOM(2009) 301 slutlig.

Facksektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1 | Kommissionens meddelande ligger i linje med den nuvarande politiken men kommissionen vill gå längre. Kommissionen vill också få i gång diskussioner om hur man kan förbättra de transkontinentala förbindelserna med hjälp av de erfarenheter man skaffat sig inom EU men med hänsyn tagen till förhållandena i Afrika. |
| --- | --- |

1.1

Kommissionens meddelande ligger i linje med den nuvarande politiken men kommissionen vill gå längre. Kommissionen vill också få i gång diskussioner om hur man kan förbättra de transkontinentala förbindelserna med hjälp av de erfarenheter man skaffat sig inom EU men med hänsyn tagen till förhållandena i Afrika.

| 1.2 | Kommittén ställer sig positiv till ett starkare samarbete mellan EU och Afrika, förutsatt att det grundar sig på ett partnerskap som kännetecknas av jämlikhet i fråga om rättigheter och skyldigheter och inte av ett givar- och mottagarförhållande såsom tidigare. |
| --- | --- |

1.2

Kommittén ställer sig positiv till ett starkare samarbete mellan EU och Afrika, förutsatt att det grundar sig på ett partnerskap som kännetecknas av jämlikhet i fråga om rättigheter och skyldigheter och inte av ett givar- och mottagarförhållande såsom tidigare.

| 1.3 | Kommittén betonar att infrastruktur och transportsystem är förutsättningar för samhällsekonomisk regional integration, som i sin tur leder till fler arbetstillfällen och bättre tillgång till hälsovård och utbildning och därmed också utgör ett viktigt bidrag till fattigdomsbekämpningen. |
| --- | --- |

1.3

Kommittén betonar att infrastruktur och transportsystem är förutsättningar för samhällsekonomisk regional integration, som i sin tur leder till fler arbetstillfällen och bättre tillgång till hälsovård och utbildning och därmed också utgör ett viktigt bidrag till fattigdomsbekämpningen.

| 1.4 | Kommittén beklagar att kommissionen inte i tillräcklig utsträckning knyter samman sina olika politikområden i meddelandet. Detta gäller framför allt den politik som bedrivs av GD Bistånd och GD Handel och som borde visa samstämmigheten i EU:s politik gentemot Afrika. |
| --- | --- |

1.4

Kommittén beklagar att kommissionen inte i tillräcklig utsträckning knyter samman sina olika politikområden i meddelandet. Detta gäller framför allt den politik som bedrivs av GD Bistånd och GD Handel och som borde visa samstämmigheten i EU:s politik gentemot Afrika.

| 1.5 | Kommittén välkomnar det beslut som fattades vid konferensen ”TEN-T-dagarna 2009” i Neapel den 21–22 oktober 2009, att EU tillsammans med sina afrikanska partner ska utarbeta en handlingsplan. |
| --- | --- |

1.5

Kommittén välkomnar det beslut som fattades vid konferensen ”TEN-T-dagarna 2009” i Neapel den 21–22 oktober 2009, att EU tillsammans med sina afrikanska partner ska utarbeta en handlingsplan.

| 1.6 | Denna handlingsplan kommer att utarbetas före det kommande informella forumet för transportfrågor inom partnerskapet EU–Afrika och därefter publiceras, dvs. under hösten 2010. Kommittén kan gå med på ett arbetssätt där det sker en ordentlig övervakning av framstegen i genomförandet, t.ex. genom en gemensamt inrättad kommitté. |
| --- | --- |

1.6

Denna handlingsplan kommer att utarbetas före det kommande informella forumet för transportfrågor inom partnerskapet EU–Afrika och därefter publiceras, dvs. under hösten 2010. Kommittén kan gå med på ett arbetssätt där det sker en ordentlig övervakning av framstegen i genomförandet, t.ex. genom en gemensamt inrättad kommitté.

| 1.7 | Kommittén anser att bekämpning av korruption och sjöröveri i Afrika uttryckligen bör omnämnas som prioriteringar i handlingsplanen. |
| --- | --- |

1.7

Kommittén anser att bekämpning av korruption och sjöröveri i Afrika uttryckligen bör omnämnas som prioriteringar i handlingsplanen.

| 1.8 | När det gäller framför allt planeringen och finansieringen av transportinfrastrukturnätverket och handlingsplanen som helhet, måste man undersöka vilken roll de samhällsekonomiska partner som deltar i arbetet med att genomföra Cotonou-avtalet kan spela. |
| --- | --- |

1.8

När det gäller framför allt planeringen och finansieringen av transportinfrastrukturnätverket och handlingsplanen som helhet, måste man undersöka vilken roll de samhällsekonomiska partner som deltar i arbetet med att genomföra Cotonou-avtalet kan spela.

| 1.9 | Kommittén skulle uppskatta om Afrikanska unionens samhällsekonomiska och kulturella kommitté tog ställning till och utarbetade ett yttrande om förslagen i handlingsplanen. |
| --- | --- |

1.9

Kommittén skulle uppskatta om Afrikanska unionens samhällsekonomiska och kulturella kommitté tog ställning till och utarbetade ett yttrande om förslagen i handlingsplanen.

| 1.10 | Kommittén vill påpeka att man vid beviljande av EU-medel bör ställa krav på att genomförandet kommer lokala, officiellt registrerade arbetstagare från Afrikanska unionen till godo. |
| --- | --- |

1.10

Kommittén vill påpeka att man vid beviljande av EU-medel bör ställa krav på att genomförandet kommer lokala, officiellt registrerade arbetstagare från Afrikanska unionen till godo.

| 1.11 | I planerna och programmen på TEN-T-området anser kommittén att man bör utgå från driftskompatibilitet, där man utnyttjar de naturliga fördelarna med varje transportsätt med utgångspunkt i den sammodala lösning som EU valt. |
| --- | --- |

1.11

I planerna och programmen på TEN-T-området anser kommittén att man bör utgå från driftskompatibilitet, där man utnyttjar de naturliga fördelarna med varje transportsätt med utgångspunkt i den sammodala lösning som EU valt.

| 1.12 | När samarbetet utformas bör man enligt kommittén vidare ta hänsyn till utbildning, arbetsförhållanden, sociala aspekter, säkerhetsaspekter, miljöaspekter och hållbarhetsaspekter. |
| --- | --- |

1.12

När samarbetet utformas bör man enligt kommittén vidare ta hänsyn till utbildning, arbetsförhållanden, sociala aspekter, säkerhetsaspekter, miljöaspekter och hållbarhetsaspekter.

| 1.13 | När väginfrastruktur anläggs och byggs ut bör detta leda till att trenden mot urbanisering vänds på ett dynamiskt sätt. Här kan man dra nytta av en välfungerande kollektivtrafik. |
| --- | --- |

1.13

När väginfrastruktur anläggs och byggs ut bör detta leda till att trenden mot urbanisering vänds på ett dynamiskt sätt. Här kan man dra nytta av en välfungerande kollektivtrafik.

| 1.14 | En viktig förutsättning är att det finns tydliga bestämmelser som gör det möjligt att spåra och kontrollera hur medlen används och att man i praktiken också noggrant gör detta. |
| --- | --- |

1.14

En viktig förutsättning är att det finns tydliga bestämmelser som gör det möjligt att spåra och kontrollera hur medlen används och att man i praktiken också noggrant gör detta.

| 1.15 | EU måste inse att Kina har varit verksamt i Afrika i flera årtionden men haft en annan politisk linje och andra avsikter. Kommittén anser att man bör eftersträva ett trepartspartnerskap mellan EU, Kina och Afrika. Ett krav i detta sammanhang bör vara att varje form av arbete eller investering påverkar sysselsättningen i Afrika positivt. |
| --- | --- |

1.15

EU måste inse att Kina har varit verksamt i Afrika i flera årtionden men haft en annan politisk linje och andra avsikter. Kommittén anser att man bör eftersträva ett trepartspartnerskap mellan EU, Kina och Afrika. Ett krav i detta sammanhang bör vara att varje form av arbete eller investering påverkar sysselsättningen i Afrika positivt.

2.   Inledande sammanfattning av kommissionens meddelande

| 2.1 | I meddelandet KOM(2009) 301 slutlig, som offentliggjordes den 24 juni 2009, går kommissionen närmare in på partnerskapet mellan EU och Afrika på transportområdet. |
| --- | --- |

2.1

I meddelandet KOM(2009) 301 slutlig, som offentliggjordes den 24 juni 2009, går kommissionen närmare in på partnerskapet mellan EU och Afrika på transportområdet.

| 2.2 | Kommissionen understryker i detta meddelande att transporter och transportinfrastruktur är oumbärliga för den samhällsekonomiska integrationen och för varors och personers rörlighet. |
| --- | --- |

2.2

Kommissionen understryker i detta meddelande att transporter och transportinfrastruktur är oumbärliga för den samhällsekonomiska integrationen och för varors och personers rörlighet.

| 2.3 | Här måste man tänka på den allt kraftigare urbaniseringen i Afrika: 40 % av befolkningen bor för närvarande i tätbebyggda områden. Om ingenting görs kommer denna andel att ha fördubblats år 2030. |
| --- | --- |

2.3

Här måste man tänka på den allt kraftigare urbaniseringen i Afrika: 40 % av befolkningen bor för närvarande i tätbebyggda områden. Om ingenting görs kommer denna andel att ha fördubblats år 2030.

| 2.4 | Referensramen för samarbetet mellan EU och Afrika på transportområdet är det partnerskap för infrastruktur som ingicks 2006. Syftet med detta har framför allt varit att främja sammankopplingen av infrastrukturnäten i Afrika och på så sätt bidra till regional integration och därmed också till den afrikanska befolkningens utveckling. |
| --- | --- |

2.4

Referensramen för samarbetet mellan EU och Afrika på transportområdet är det partnerskap för infrastruktur som ingicks 2006. Syftet med detta har framför allt varit att främja sammankopplingen av infrastrukturnäten i Afrika och på så sätt bidra till regional integration och därmed också till den afrikanska befolkningens utveckling.

| 2.5 | Finansieringen av transportinfrastrukturprojekt i Afrika sker framför allt genom Europeiska utvecklingsfonden. Denna fond står för 30 % av finansieringen. |
| --- | --- |

2.5

Finansieringen av transportinfrastrukturprojekt i Afrika sker framför allt genom Europeiska utvecklingsfonden. Denna fond står för 30 % av finansieringen.

| 2.6 | Kommissionen påpekar i sitt meddelande att samarbetet mellan EU och Afrika inte bara omfattar fysisk infrastruktur utan också lagstiftnings- och regleringsaspekter. Genom en bättre infrastruktur stimulerar man på så sätt inte bara handeln och den ekonomiska tillväxten utan också sysselsättningen. Det förbättrar också möjligheterna att bekämpa fattigdomen. |
| --- | --- |

2.6

Kommissionen påpekar i sitt meddelande att samarbetet mellan EU och Afrika inte bara omfattar fysisk infrastruktur utan också lagstiftnings- och regleringsaspekter. Genom en bättre infrastruktur stimulerar man på så sätt inte bara handeln och den ekonomiska tillväxten utan också sysselsättningen. Det förbättrar också möjligheterna att bekämpa fattigdomen.

| 2.7 | Detta är också en av anledningarna till att rådet den 18 maj 2009 antog ett antal slutsatser där man förespråkar stöd till anläggning av regional infrastruktur och till anläggning av den infrastruktur som saknas i länderna söder om Sahara. |
| --- | --- |

2.7

Detta är också en av anledningarna till att rådet den 18 maj 2009 antog ett antal slutsatser där man förespråkar stöd till anläggning av regional infrastruktur och till anläggning av den infrastruktur som saknas i länderna söder om Sahara.

| 2.8 | Syftet med meddelandet är att i detta avseende genomföra det strategiska partnerskapet för infrastruktur som antogs 2007 av EU och Afrikanska unionen. |
| --- | --- |

2.8

Syftet med meddelandet är att i detta avseende genomföra det strategiska partnerskapet för infrastruktur som antogs 2007 av EU och Afrikanska unionen.

| 2.9 | Meddelandet är tänkt att leda till en dialog mellan företrädare för EU och Afrikanska unionen och denna i sin tur till att en handlingsplan med prioriteringar och tillhörande finansieringsplan tas med i en gemensam förklaring från EU och Afrikanska unionen. |
| --- | --- |

2.9

Meddelandet är tänkt att leda till en dialog mellan företrädare för EU och Afrikanska unionen och denna i sin tur till att en handlingsplan med prioriteringar och tillhörande finansieringsplan tas med i en gemensam förklaring från EU och Afrikanska unionen.

3.   Allmänna kommentarer

3.1   Allmänna frågor

3.1.1   Kommittén ställer sig positiv till ett starkare samarbete mellan EU och Afrika, förutsatt att det grundar sig på ett partnerskap som kännetecknas av jämlikhet i fråga om rättigheter och skyldigheter. I verkligheten finns det dock också skillnader som måste beaktas. Denna önskan och den konkreta utformningen av den framgår av Lissabonförklaringen (8–9 december 2007).

3.1.2   Kommittén anser att det handlar om samhällsekonomisk regional integration, som också omfattar transportresurserna. Kommittén anser att den regionala integrationen måste stå i centrum när Cotonou-avtalet ses över under 2010.

3.1.3   Att detta är en svår uppgift talar för sig självt. När man utarbetar nya samarbetsplaner måste man se till att det krävs likvärdiga insatser och ett delat ansvar.

3.1.4   Kommittén betonar att samarbetet måste omfatta ett brett spektrum av ämnen, inklusive utbildning, arbetsförhållanden, sociala aspekter, medborgerliga rättigheter, säkerhetsaspekter, miljöaspekter, hållbarhetsaspekter, driftskompatibilitet och kollektivtrafik i städerna, administrativa problem och tullproblem och, ej att förglömma, korruptionsbekämpning och Europas erfarenheter av driftskompatibilitet och bästa praxis.

3.1.5   Kommittén beklagar att kommissionen i sitt meddelande inte tar upp de sociala aspekternas och utbildningsaspekternas betydelse för transportsektorn. Kommissionen konstaterar däremot att dessa aspekter tagits med i det infrastrukturpartnerskap som ingicks 2006.

3.1.6   Vid utformningen av samarbetet måste man tänka på att det, för att de ämnen och åtgärder som omnämns ska lyckas, måste finnas en solid grund i form av välutbildade lokala arbetstagare.

3.1.7   Samarbetet bör omfatta alla transportsätt och de band som finns mellan dem, och hänsyn måste tas till de särskilda förhållanden som råder i Afrika.

3.1.8   Det är viktigt att vissa centrala villkor är uppfyllda: Det krävs insyn, säkerheten måste vara fullgod och samarbetsprogrammen bör endast genomföras med hjälp av stödåtgärder.

3.1.9   I sitt yttrande om ”Strategin EU–Afrika” (1), som antogs den 18 september 2008, förklarar kommittén att ”Den regionala och subregionala ekonomiska integrationen har gjort stora framsteg, men handelspotentialen måste ännu utnyttjas fullt ut. Det krävs i synnerhet en samordning av de åtgärder som vidtas för att harmonisera tullförfarandena, utveckla infrastrukturen och garantera fri rörlighet för medborgarna”.

3.1.10   Också på konferensen ”TEN-T-dagarna 2009”, som ägde rum i Neapel den 21–22 oktober 2009, tog man vid det euroafrikanska transportforumet upp frågan om hur EU:s erfarenheter av de transeuropeiska nätverken skulle kunna gynna utvecklingen i Afrika och de transafrikanska nätverken.

3.1.11   Ett av resultaten var att kommissionen tillsammans med sina afrikanska partner ska utarbeta en handlingsplan för att kontinuerligt stärka transportnätverken mellan de båda kontinenterna. Denna kommer att offentliggöras under andra hälften av 2010.

3.1.12   Kommittén anser att det är viktigt att man vid sidan om de bilaterala ekonomiska partnerskap som redan finns också ingår regionala ekonomiska partnerskap som bidrar till att den regionala integrationen fördjupas.

3.1.13   Utformningen av åtgärderna i handlingsplanen, där man måste tänka på arbetsmarknadsparternas medverkan, bör ske i nära samarbete med Afrikanska unionen.

3.1.13.1   Eftersom Afrika inte har en så utvecklad struktur för att involvera arbetsmarknadsparterna i planerna och arbetsmarknadsparterna i praktiken ofta inte ens känner till dem, borde man i dialog med Afrikanska unionen bygga upp denna information och möjlighet till deltagande i diskussionerna.

3.1.14   Om detta sker kommer det att behövas en gemensam strategi där framför allt hållbarhetskriteriet och den afrikanska befolkningens utveckling och välfärd bör ges en framträdande plats.

3.1.15   Även i detta fall kommer det dock att uppstå problem när handlingsprogrammet ska genomföras. Framför allt kommer man att vara tvungen att ta hänsyn till skillnaderna mellan afrikansk och europeisk kultur.

3.1.16   Kommittén anser att Afrikanska unionen borde etablera kontakt med den egna samhällsekonomiska och kulturella kommittén för att stödja projekt som ingår i handlingsplanen.

3.1.17   EU har nu beviljat 4,6 miljarder euro från Europeiska utvecklingsfonden för perioden 2007–2013 för att utveckla och förbättra infrastrukturen och transporterna i Afrika.

3.1.18   Vid nästa toppmöte EU–Afrika, som kommer att äga rum i Addis Abeba i slutet av 2010, kommer en utvärdering att företas av alla partnerskap. Under hösten 2010 kommer också det informella transportforumet att fastställa handlingsplanen för genomförandet av projekten. Kommittén anser att arbetsmarknadsparterna och andra företrädare för icke-statliga organisationer formellt bör involveras i detta arbete, i linje med den förklaring som toppmötet i Lissabon kom överens om.

3.1.19   Bättre transportnät gör det möjligt för befolkningen att förflytta sig snabbare än tidigare, de minskar transportkostnaderna och gör transporterna mer hållbara och tillförlitliga. Detta ska framför allt komma de fattiga till godo i form av överkomliga priser. Detta kräver en samordnad strategi när infrastruktur planeras och anläggs.

3.1.20   Detta är särskilt viktigt eftersom transportkostnaderna i Afrika är bland de högsta i världen (15 % av exportinkomsterna, att jämföra med 4 % i industriländerna). Behovet är så stort, eftersom det är en förutsättning för integration av regionala och nationella marknader.

3.1.21   Dessutom borde ett stärkt samarbete leda till ökad handel, ökad trygghet och säkerhet och ett modernt transportsystem bland annat genom tillämpning av ”bästa praxis”.

3.1.22   Slogan ”Arbeta tillsammans för en bättre framtid” skulle enligt kommittén kunna ses som en ledstjärna.

3.1.23   Detta framgår också av resultaten av toppmötet i Lissabon den 8–9 december 2007, där man lade grunden för det strategiska partnerskap mellan Afrika och Europeiska unionen som fastställdes i Lissabonförklaringen den 9 december 2007 och som kännetecknas av jämlikhet.

3.1.24   Detta partnerskap avser följande frågor: fred och säkerhet, styresformer och mänskliga rättigheter, migration, energi och klimatförändringar, handel, infrastruktur och utveckling.

3.1.25   Kommittén påpekar att meddelandet endast omfattar partnerskapet EU–Afrika. Samtidigt har Kina haft fotfäste i Afrika i flera årtionden, framför allt när det handlar om att utveckla infrastruktur. Kinas strategi går ut på att ge enskilda afrikanska länder lån mot fördelaktiga villkor, ofta i utbyte mot långtidskontrakt för infrastruktur- och transportprojekt och för exploatering av naturresurser.

3.1.26   Ett sätt att förebygga detta är ett trepartspartnerskap mellan EU, Kina och Afrika. Ett krav i detta sammanhang bör vara att varje form av arbete eller investering måste få positiva konsekvenser för sysselsättningen i Afrika. När det gäller förhållandet mellan EU, Kina och Afrika antog kommittén den 1 oktober 2009 ett mycket läsvärt yttrande (2).

3.2   Icke-statliga aktörer

| 3.2.1 | När det gäller planeringen och finansieringen av transportinfrastrukturnätverket måste man enligt kommittén undersöka om inte bara staten utan även icke-statliga aktörer kan spela en roll. Å ena sidan behövs statens och invånarnas, däribland också de icke-statliga organisationernas, medverkan. Å andra sidan kan vi inte klara oss utan företagens och de stora europeiska fondernas bidrag. |
| --- | --- |

3.2.1

När det gäller planeringen och finansieringen av transportinfrastrukturnätverket måste man enligt kommittén undersöka om inte bara staten utan även icke-statliga aktörer kan spela en roll. Å ena sidan behövs statens och invånarnas, däribland också de icke-statliga organisationernas, medverkan. Å andra sidan kan vi inte klara oss utan företagens och de stora europeiska fondernas bidrag.

| 3.2.2 | På senare år har framför allt sammanslutningar av jordbrukare, fackförbund, konsumentförbund o. dyl. börjat spela en viktig roll, också på grund av Lomé- och Cotonouavtalens framgångar. Kommittén vill betona att denna process måste fortsätta. |
| --- | --- |

3.2.2

På senare år har framför allt sammanslutningar av jordbrukare, fackförbund, konsumentförbund o. dyl. börjat spela en viktig roll, också på grund av Lomé- och Cotonouavtalens framgångar. Kommittén vill betona att denna process måste fortsätta.

3.3   Korruption och sjöröveri

| 3.3.1 | Problemet med korruption och sjöröveri nämns tyvärr endast i förbigående i meddelandet, medan det i Afrika förekommer på alla nivåer och hämmar den ekonomiska utvecklingen. Det är också ett hinder för fortsatt regional integration. |
| --- | --- |

3.3.1

Problemet med korruption och sjöröveri nämns tyvärr endast i förbigående i meddelandet, medan det i Afrika förekommer på alla nivåer och hämmar den ekonomiska utvecklingen. Det är också ett hinder för fortsatt regional integration.

| 3.3.2 | Kommittén anser att alla förslag och åtgärder med anknytning till Afrikanska unionen måste innefatta bekämpning av korruption och sjöröveri. |
| --- | --- |

3.3.2

Kommittén anser att alla förslag och åtgärder med anknytning till Afrikanska unionen måste innefatta bekämpning av korruption och sjöröveri.

| 3.3.3 | Detta är för övrigt också en av Afrikanska unionens målsättningar och har också fastställts i Cotonou-avtalet. |
| --- | --- |

3.3.3

Detta är för övrigt också en av Afrikanska unionens målsättningar och har också fastställts i Cotonou-avtalet.

| 3.3.4 | För EU borde gälla att europeiska medel endast får användas om man kan garantera och kontrollera de finansiella medlens spårbarhet och noggrant kontrollerar hur dessa finansiella medel används. |
| --- | --- |

3.3.4

För EU borde gälla att europeiska medel endast får användas om man kan garantera och kontrollera de finansiella medlens spårbarhet och noggrant kontrollerar hur dessa finansiella medel används.

| 3.3.5 | Inom transport- och infrastruktursektorn påverkar korruptionen framför allt transporterna på land, och då särskilt vägtransporterna, medan sjöröveriet drabbar sjöfarten. |
| --- | --- |

3.3.5

Inom transport- och infrastruktursektorn påverkar korruptionen framför allt transporterna på land, och då särskilt vägtransporterna, medan sjöröveriet drabbar sjöfarten.

| 3.3.6 | EESK betonar att fartyg, när de seglar längs med Somaliakusten och i Adenviken, bör följa rekommendationerna i ”Bästa praxis för att undvika, avvärja eller fördröja piratdåd” (FN) och anmäla den planerade seglationsrutten på webbplatsen Eunavfor/MSC(HOA). I dessa metoder bör även en lista över självförsvarsåtgärder ombord ingå. |
| --- | --- |

3.3.6

EESK betonar att fartyg, när de seglar längs med Somaliakusten och i Adenviken, bör följa rekommendationerna i ”Bästa praxis för att undvika, avvärja eller fördröja piratdåd” (FN) och anmäla den planerade seglationsrutten på webbplatsen Eunavfor/MSC(HOA). I dessa metoder bör även en lista över självförsvarsåtgärder ombord ingå.

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1 | Man måste konstatera att alla Afrikas 53 stater har problem med transporter och infrastruktur. År 2006 antogs programmet för utveckling av infrastruktur i Afrika (PIDA), som är tänkt att bidra till en bättre samordning vid planering och anläggning av infrastruktur. |
| --- | --- |

4.1

Man måste konstatera att alla Afrikas 53 stater har problem med transporter och infrastruktur. År 2006 antogs programmet för utveckling av infrastruktur i Afrika (PIDA), som är tänkt att bidra till en bättre samordning vid planering och anläggning av infrastruktur.

| 4.2 | PIDA-programmet omfattar ett antal utbildningsåtgärder, t.ex. inom flygtrafikledning, säkerhetsrådgivning samt miljö och trafiksäkerhet. |
| --- | --- |

4.2

PIDA-programmet omfattar ett antal utbildningsåtgärder, t.ex. inom flygtrafikledning, säkerhetsrådgivning samt miljö och trafiksäkerhet.

| 4.3 | Nästa steg är att planeringsprocesserna i EU och Afrika stäms av mot varandra. Detta är nödvändigt om man vill skapa ett euroafrikanskt transportnätverk. Framför allt knutpunkterna i hamnar och på flygplatser måste fastställas. |
| --- | --- |

4.3

Nästa steg är att planeringsprocesserna i EU och Afrika stäms av mot varandra. Detta är nödvändigt om man vill skapa ett euroafrikanskt transportnätverk. Framför allt knutpunkterna i hamnar och på flygplatser måste fastställas.

| 4.4 | Bristen på finansiella medel innebär att dessa endast bör användas för de konkreta projekt som gör störst nytta: I transporttermer innebär detta en sammodal lösning där man utnyttjar de unika egenskaperna hos varje aktuellt transportsätt och varje lands kännetecken och särdrag. |
| --- | --- |

4.4

Bristen på finansiella medel innebär att dessa endast bör användas för de konkreta projekt som gör störst nytta: I transporttermer innebär detta en sammodal lösning där man utnyttjar de unika egenskaperna hos varje aktuellt transportsätt och varje lands kännetecken och särdrag.

| 4.5 | I detta sammanhang vill kommittén också rekommendera att korruptionsbekämpningen tas upp i handlingsprogrammet. |
| --- | --- |

4.5

I detta sammanhang vill kommittén också rekommendera att korruptionsbekämpningen tas upp i handlingsprogrammet.

| 4.6 | För järnvägarna kommer en förteckning över prioriterade järnvägsförbindelser att behöva upprättas. Järnvägsnätet är ju livsviktigt om man vill öppna upp ”landlåsta” länder. För närvarande finns det 15 länder som saknar järnvägar. |
| --- | --- |

4.6

För järnvägarna kommer en förteckning över prioriterade järnvägsförbindelser att behöva upprättas. Järnvägsnätet är ju livsviktigt om man vill öppna upp ”landlåsta” länder. För närvarande finns det 15 länder som saknar järnvägar.

| 4.7 | Afrika står för närvarande endast för 4 % av flygtrafiken i världen. Säkerheten och kvaliteten på flygplanen och tjänsteutbudet inom flygtrafiken motsvarar tyvärr inte på långa vägar mobilitetsbehovet. Säkerhet, skydd och minskade utsläpp av föroreningar står högt upp på dagordningen. |
| --- | --- |

4.7

Afrika står för närvarande endast för 4 % av flygtrafiken i världen. Säkerheten och kvaliteten på flygplanen och tjänsteutbudet inom flygtrafiken motsvarar tyvärr inte på långa vägar mobilitetsbehovet. Säkerhet, skydd och minskade utsläpp av föroreningar står högt upp på dagordningen.

| 4.8 | Sjöfarten står för 92 % av Afrikas internationella handel. Ett starkare samarbete mellan EU och Afrikanska unionen borde leda till att det skapas logistikcentrum och till att hamnarna fungerar bättre i följande avseenden:






  — | Förenkling av tull- och registreringsförfaranden. |
| --- | --- | --- |

4.8

Sjöfarten står för 92 % av Afrikas internationella handel. Ett starkare samarbete mellan EU och Afrikanska unionen borde leda till att det skapas logistikcentrum och till att hamnarna fungerar bättre i följande avseenden:

—

Förenkling av tull- och registreringsförfaranden.

| — | Fördjupning av hamnarna för att de fartyg som nu måste kasta ankar utanför kusten, med all den osäkerhet som detta medför, ska få tillgång till hamnarna. |
| --- | --- |

—

Fördjupning av hamnarna för att de fartyg som nu måste kasta ankar utanför kusten, med all den osäkerhet som detta medför, ska få tillgång till hamnarna.

| — | Skydd av hamnarna genom tillämpning av ISPS-koden (Internationella koden för sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar). |
| --- | --- |

—

Skydd av hamnarna genom tillämpning av ISPS-koden (Internationella koden för sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar).

| 4.9 | En stor del av handeln inom kontinenten sker genom vägtransporter, även om infrastrukturen, vars kvalitet varierar kraftigt från land till land, är fullständigt otillräcklig. Afrika har knappt 7 kilometer väg per 100 km2. Dessutom är väntetiderna långa vid in- och utklarering, och korruptionen överskuggar allt. |
| --- | --- |

4.9

En stor del av handeln inom kontinenten sker genom vägtransporter, även om infrastrukturen, vars kvalitet varierar kraftigt från land till land, är fullständigt otillräcklig. Afrika har knappt 7 kilometer väg per 100 km2. Dessutom är väntetiderna långa vid in- och utklarering, och korruptionen överskuggar allt.

| 4.10 | Kommissionen avsatte i början av 2009 3 miljarder euro från Europeiska utvecklingsfonden (EUF) för att utveckla transafrikanska transportleder som i framtiden kommer att kopplas samman med de transeuropeiska transportlederna. |
| --- | --- |

4.10

Kommissionen avsatte i början av 2009 3 miljarder euro från Europeiska utvecklingsfonden (EUF) för att utveckla transafrikanska transportleder som i framtiden kommer att kopplas samman med de transeuropeiska transportlederna.

| 4.11 | Kommittén vill betona att det vid tilldelning av europeiska medel för infrastruktur måste ställas krav på att endast lokala och officiellt registrerade arbetstagare som erhåller lön och kommer från Afrikanska unionen får anlitas, så att projekten bidrar till befolkningens utbildning och välfärd. |
| --- | --- |

4.11

Kommittén vill betona att det vid tilldelning av europeiska medel för infrastruktur måste ställas krav på att endast lokala och officiellt registrerade arbetstagare som erhåller lön och kommer från Afrikanska unionen får anlitas, så att projekten bidrar till befolkningens utbildning och välfärd.

| 4.12 | Av erfarenhet vet vi att man inte kan bedriva internationella vägtransporter överallt i Afrika, och att det, om det över huvud taget är möjligt, finns andra hinder i form av lösesummor och korruption utmed vägen och vid gränsövergångarna. Ändå finns det ofta inga alternativ till vägtransporterna. |
| --- | --- |

4.12

Av erfarenhet vet vi att man inte kan bedriva internationella vägtransporter överallt i Afrika, och att det, om det över huvud taget är möjligt, finns andra hinder i form av lösesummor och korruption utmed vägen och vid gränsövergångarna. Ändå finns det ofta inga alternativ till vägtransporterna.

| 4.13 | Enligt kommittén är det ett tecken på realism att Afrikanska unionen använder EU:s strategi för de transeuropeiska transportnäten som förebild. Här är det viktigt att driftskompatibilitet som målsättning ligger till grund för planer och program. |
| --- | --- |

4.13

Enligt kommittén är det ett tecken på realism att Afrikanska unionen använder EU:s strategi för de transeuropeiska transportnäten som förebild. Här är det viktigt att driftskompatibilitet som målsättning ligger till grund för planer och program.

| 4.14 | Det är inte bara finansiella frågor som är viktiga. För genomförandet av stora transeuropeiska infrastrukturprojekt har EU utsett samordnare som hjälper medlemsstaterna att hitta både finansiering för projekten och lösningar på problem som uppstår vid genomförandet av storskaliga projekt. Ett bra alternativ vore enligt kommittén att man utser projektsamordnare för de led som saknas i de åtta transafrikanska nätverk som redan valts ut. |
| --- | --- |

4.14

Det är inte bara finansiella frågor som är viktiga. För genomförandet av stora transeuropeiska infrastrukturprojekt har EU utsett samordnare som hjälper medlemsstaterna att hitta både finansiering för projekten och lösningar på problem som uppstår vid genomförandet av storskaliga projekt. Ett bra alternativ vore enligt kommittén att man utser projektsamordnare för de led som saknas i de åtta transafrikanska nätverk som redan valts ut.

| 4.15 | Kommittén vill framhålla att man måste kräva tillräckliga garantier i fråga om säkerhetsproblemen innan man investerar i infrastruktur i Afrika. När det gäller kampen mot sjöröveriet finns de stödprogram som Internationella sjöfartsorganisationen har utvecklat. |
| --- | --- |

4.15

Kommittén vill framhålla att man måste kräva tillräckliga garantier i fråga om säkerhetsproblemen innan man investerar i infrastruktur i Afrika. När det gäller kampen mot sjöröveriet finns de stödprogram som Internationella sjöfartsorganisationen har utvecklat.

| 4.16 | Vidare borde man ägna särskild uppmärksamhet åt att förbättra trafiksäkerheten. Varje år dör enligt kommissionens meddelande (punkt 3.2.4, första meningen i andra stycket) ungefär 1 miljon människor i trafikolyckor. 65 % av dessa är fotgängare. |
| --- | --- |

4.16

Vidare borde man ägna särskild uppmärksamhet åt att förbättra trafiksäkerheten. Varje år dör enligt kommissionens meddelande (punkt 3.2.4, första meningen i andra stycket) ungefär 1 miljon människor i trafikolyckor. 65 % av dessa är fotgängare.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 77, 31.3.2009, s. 148-156.

1

(2)  EUT C 318, 23.12.2009, s. 106–112.

2

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/74 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/74

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EU”

KOM(2009) 567 slutlig

2011/C 18/13

Föredragande: Ágnes CSER

Medföredragande: Renate HEINISCH

Den 20 oktober 2009 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EU”

KOM(2009) 567 slutlig.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 51 röster för, 1 röst emot och inga nedlagda röster.

1.   Rekommendationer

1.1   Principen att integrera hälsa i all politik bör förverkligas i alla EU-åtgärder. Kommissionen bör därför göra en utvärdering av sina åtgärder för att kontrollera om alla politikområden bidrar till att trygga en hög nivå av hälsoskydd och minska ojämlikheten i hälsa. Kommissionen bör utveckla mekanismer för att upphäva de politiska åtgärder som har en negativ inverkan på hälsa och jämlikhet.

1.2   EESK håller med om att det är viktigt att medlemsstaterna och kommissionen kommer överens om ett antal jämförbara indikatorer och mätbara mål inom en lämplig tidsram. Detta skulle göra det möjligt för de nationella myndigheterna att utvärdera vilka framsteg som gjorts i fråga om att minska ojämlikhet i hälsa och stödja sådana områden där EU-initiativ skulle kunna komplettera medlemsstaternas insatser.

1.3   EESK uppmanar alla medlemsstater att delta i kommissionens planer för att förbättra data- och kunskapsbaserna och mekanismerna för mätning, övervakning och rapportering av ojämlikhet i hälsa.

1.4   EESK uppmanar kommissionen att samarbeta med medlemsstaterna för att ta fram nya indikatorer för övervakning av ojämlikhet i hälsa och en metod för översyn av läget i medlemsstaterna, så att man kan prioritera de områden som behöver förbättras samt bästa lösningar.

1.5   EESK uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att skapa en modell för övergripande ekonomisk och social utveckling, som leder till större ekonomisk tillväxt och social rättvisa samt till större solidaritet och sammanhållning och bättre hälsa. Detta bör höra till prioriteringarna i Europa 2020-strategin, och man bör ta hänsyn till den avgörande roll som EU:s strukturfonder har vid genomförandet av dessa prioriteringar.

1.6   EESK uppmanar Europeiska kommissionen och medlemsstaterna att ställa nödvändiga resurser till förfogande i kampen mot alla former av ojämlikhet i samhället som utgör en grogrund för hälsorelaterad ojämlikhet, särskilt i fråga om utbildning, stadsfrågor och köpkraft.

1.7   Man måste utöka insatserna för att bekämpa ojämlikhet i hälsa på landsbygden, i synnerhet med tanke på de utmaningar som den demografiska förändringen innebär.

1.8   Kommissionen bör utvärdera vilka konsekvenser befintliga europeiska plattformar och forum (kost, alkohol etc.) har för utsatta grupper.

1.9   Kommittén uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att på nytt överväga de rekommendationer som EESK framfört i tidigare yttranden med anknytning till hälsofrågor och sociala frågor, och som – om de genomförs – skulle bidra till att bekämpa ojämlikheter i hälsa (1).

2.   Bakgrund – ojämlikhet i hälsa i EU

2.1   EU-medborgarna har nu i genomsnitt längre livslängd och bättre hälsa, men det finns stora och ökande skillnader i medborgarnas hälsotillstånd inom EU, vilket är ett stort problem och en utmaning. Situationen förvärras också av att arbetslösheten ökar på grund av det finansiella och ekonomiska läget. Kommissionen inleder med sitt meddelande en debatt för att fastställa vilka stödåtgärder EU kan sätta in för att hjälpa medlemsstaterna och andra aktörer på nationell eller regional nivå att hitta lösningar på detta kritiska läge.

2.1.1   Ett exempel på skillnaderna i hälsa inom EU är att spädbarnsdödligheten varierar femfaldigt mellan medlemsstaterna. Den förväntade livslängden för män och kvinnor varierar med fjorton respektive åtta år. Stora ojämlikheter i hälsa råder även mellan regioner och mellan landsbygd och städer.

2.1.2   Den förväntade livslängden vid födseln varierar med tio år för män och med sex år för kvinnor beroende på utbildningsnivå och vilken socioekonomisk grupp man tillhör. De som utför manuellt arbete eller rutinuppgifter tenderar att ha sämre hälsa än övriga grupper. Könsaspekten är också markant eftersom kvinnor i allmänhet lever längre än män men har dålig hälsa under en längre del av sitt liv än männen.

2.1.3   Orsakerna till ojämlikhet i hälsa har sitt ursprung i social ojämlikhet, som är kopplad till levnadsförhållanden, levnadsvanor, utbildningsnivå, sysselsättning och inkomst, hälso- och sjukvård, tjänster för förebyggande av sjukdomar och främjande av hälsa samt offentliga strategier som påverkar dessa faktorers kvantitet, kvalitet och fördelning. Ojämlikhet när det gäller tillgång till utbildning, arbetstillfällen och hälso- och sjukvård samt ojämlikhet som grundar sig på kön och etnisk tillhörighet är avgörande faktorer. En kombination av fattigdom och andra faktorer som försvagar en människas situation (barndom eller ålderdom, funktionsnedsättning eller minoritetsbakgrund) ökar hälsoriskerna ytterligare.

2.1.4   Socioekonomiska faktorer påverkar levnadsförhållanden och hälsa. Exempelvis har inte alla som lever i EU tillgång till vatten och avlopp under rimliga förhållanden.

2.1.5   Hindren för tillgång till hälso- och sjukvård är bland annat bristfällig försäkring (framför allt lagstadgad sjukförsäkring), höga behandlingskostnader, bristfällig information om tillgängliga tjänster samt språkliga och kulturella hinder. Dessutom använder fattigare befolkningsgrupper hälso- och sjukvården i mindre utsträckning än övriga.

2.1.6   Ojämlikheter i hälsa är inte oundvikliga utan påverkas i hög grad av enskilda individer, regeringar, berörda parter och samhällen, och de kan åtgärdas med hjälp av lämpliga strategier och insatser. Enskilda individers agerande när det gäller hälsan är inte den viktigaste förklaringen till de ojämlikheter som noterats. De har snarare att göra med de socioekonomiska, hälsorelaterade och politiska förhållandena i varje enskilt land, och den samlade effekten av hur dessa påverkar människor livet igenom.

3.   Kommissionsförslagets innehåll

3.1   Syftet med kommissionens meddelande är att inleda en debatt för att fastställa på vilket sätt EU med kompletterande åtgärder kan stödja medlemsstaternas och andra aktörers insatser för att åtgärda ojämlikheterna i hälsa.

3.2   Trots de EU-initiativ som redan finns för att utjämna ojämlikhet i hälsa i EU (2) anser kommissionen att den ytterligare kan hjälpa medlemsstaterna att hantera de faktorer som leder till ojämlikhet i hälsa.

3.3   Kommissionen tar i sitt meddelande upp fem centrala frågeställningar som man bör ta itu med, nämligen att

| — | åstadkomma en jämn fördelning av hälsa som en del av den sociala och ekonomiska utvecklingen, |
| --- | --- |

—

åstadkomma en jämn fördelning av hälsa som en del av den sociala och ekonomiska utvecklingen,

| — | skapa bättre data- och kunskapsbaser och mekanismer för mätning, övervakning, utvärdering och rapportering, |
| --- | --- |

—

skapa bättre data- och kunskapsbaser och mekanismer för mätning, övervakning, utvärdering och rapportering,

| — | utveckla hela samhällets åtagande, |
| --- | --- |

—

utveckla hela samhällets åtagande,

| — | tillgodose utsatta gruppers behov, |
| --- | --- |

—

tillgodose utsatta gruppers behov,

| — | utveckla bidrag från andra EU-politikområden. |
| --- | --- |

—

utveckla bidrag från andra EU-politikområden.

För varje huvudområde lägger man fram en lista över åtgärder på EU-nivå, som kommissionen och medlemsstaterna ska arbeta vidare med.

4.   Allmänna kommentarer om att vidta åtgärder mot ojämlikhet i hälsa

4.1   Kommittén välkomnar meddelandet eftersom man där ser ojämlikhet i hälsa mellan olika delar av EU och mellan dem som är socialt sett mer eller mindre gynnade som en utmaning och instämmer i att sådana ojämlikheter undergräver EU:s åtagande om solidaritet, social och ekonomisk sammanhållning, mänskliga rättigheter och lika möjligheter.

4.2   Kommissionens meddelande är produkten av ett samråd på bred front och slutresultatet är inte heltäckande. Vissa viktiga punkter nämns tyvärr bara kortfattat eller inte alls. Flera av dem omfattas av medlemsstaternas behörighetsområden, men kommissionen skulle kunna ha en kompletterande roll i att behandla dem och finna lösningar på problemen.

4.3   I meddelandet anges de viktigaste politikområden på EU-nivå (politiken för social trygghet, miljö, utbildning etc.) som hänger samman med ojämlikhet i hälsa och som förstärker varandra. EESK vill därför betona vikten av att kommissionen och medlemsstaterna undersöker hur befolkningens hälsa påverkas av olika strategier på ALLA nivåer, såväl lokal, regional som europeisk nivå. EESK påminner om att en minskning av ojämlikhet i hälsa inte sker av sig själv, utan är ett resultat av politiska val.

4.4   EESK anser att kommissionen bör utnyttja tillgängliga redskap på bästa möjliga sätt (t.ex. den öppna samordningsmetoden, konsekvensbedömningar, forskningsprogram, indikatorer, samarbete med internationella organisationer) och tillsammans med medlemsstaterna överväga nya metoder för att se till att EU:s politik och insatser bidrar till att åtgärda de faktorer som skapar eller medverkar till ojämlikhet i hälsa i hela EU. Kommissionens åtgärder för att stödja medlemsstaterna måste dock beakta subsidiaritetsprincipen och fördragen.

4.5   EESK stöder kommissionens roll när det gäller att samordna EU:s politik och åtgärder, säkerställa att politiken är konsekvent, främja utbyte av information och kunskap mellan medlemsstaterna, fastställa och sprida bästa metoder samt förenkla utformningen av skräddarsydda åtgärder för de specifika problem som rör specifika befolkningsgrupper. Kommittén förväntar sig ett bättre samarbete med berörda aktörer, inklusive EESK, på både EU-nivå och internationell nivå.

4.6   EESK understryker ändå medlemsstaternas betydelse när det gäller att säkerställa tillgången till omfattande, högkvalitativ, allmänt tillgänglig och individuell hälso- och sjukvård på lokal nivå, eftersom detta är av stor betydelse för en minskning av ojämlikheter i hälsa. Detta gäller i synnerhet barn, patienter med kroniska sjukdomar, personer med många sjukdomar och äldre personer, som behöver en omgivning de känner sig hemma i och kontakt med familj, vänner och bekanta under konvalescenstiden. Befolkningen och särskilt de utsatta grupperna bör inte tvingas flytta till områden där det finns gott om hälso- och sjukvårdsinrättningar för att slippa ojämlikhet i tillgången till vård.

4.7   EESK betonar att medlemsstaterna ansvarar för att tillhandahålla hälso- och sjukvård. När man diskuterar ojämlikheterna är det synnerligen viktigt att beakta de nationella regeringarnas roll vid säkerställandet av system för social trygghet och av tillräcklig och välutbildad personal för att – lokalt – tillhandahålla tjänster utan att personer i avlägsna regioner eller utsatta grupper missgynnas.

4.8   Eftersom dålig hälsa främst styrs av faktorer utanför hälso- och sjukvårdssystemen kan den åtgärdas med hjälp av dessa system och de sociala systemen. I vissa fall kan dock nya företeelser i hälso- och sjukvårdssystemen förvärra ojämlikheten i hälsa (3). Ny teknik får inte leda till nya hälsorelaterade ojämlikheter.

4.9   I synnerhet är det viktigt att göra den yngre generationen medveten om att en hälsosam livsstil minskar risken för sjukdomar. Sådan kunskap hos unga människor, som så småningom blir föräldrar, kan få stor betydelse för deras barn och för kommande generationer.

5.   Särskilda kommentarer om de centrala frågeställningarna

5.1   En jämn fördelning av hälso- och sjukvården som en del av den allmänna sociala och ekonomiska utvecklingen

5.1.1   Ojämlikhet i hälsa får också konsekvenser för Lissabonprocessen, eftersom produktionsförluster och kostnader för behandling och sociala förmåner kan undergräva ekonomin och den sociala sammanhållningen.

5.1.2   EESK stöder kommissionens uppfattning att man behöver skapa ett mönster av allmän ekonomisk och social utveckling, som leder både till större ekonomisk tillväxt och social rättvisa och till större solidaritet och sammanhållning samt bättre hälsa. Detta bör höra till prioriteringarna i Europa 2020-strategin, som bör innehålla en indikator för att mäta ojämlikhet i hälsa i syfte att övervaka sociala framsteg inom ramen för strategin Man bör ta hänsyn till den avgörande roll som EU:s strukturfonder har vid genomförandet av denna prioritering.

5.1.3   EESK påminner medlemsstaterna om vikten av offentliga trygghetssystem för hälso- och sjukvård, tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster och finansiering av hälso- och sjukvård för att man ska kunna uppnå jämlikhet i hälsa. Detta framstår som särskilt viktigt mot bakgrund av den demografiska utvecklingen i EU.

5.1.4   Det bör nämnas att det offentliga trygghetssystemet för hälso- och sjukvård – mekanismer för finansiering av hälso- och sjukvård, såsom sociala och nationella sjukförsäkringar eller skattebaserade system – måste bygga på och utvidgas med hjälp av en solidarisk finansiering och gemensamt risktagande, vilket är nyckeln till att uppnå jämlikhet när det gäller tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster. Effektiv tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster bör kännetecknas av rimliga avgifter, tillgänglighet, kvalitet, ekonomisk trygghet och information om utbudet av nödvändiga tjänster (4).

5.1.5   Ojämlikhet i hälsa bör åtgärdas med en pragmatisk strategi som syftar till att ge allmänt skydd och effektiv tillgång, i enlighet med vad som anges ovan, genom att man samordnar alla finansieringsprogram och -system för hälso- och sjukvården (offentlig och privat försäkring, program för socialt stöd, offentliga hälso- och sjukvårdssystem etc.) för att motverka såväl olika tillgång, för t.ex. fattiga, minoriteter såsom invandrare (oberoende av deras uppehållsrättsliga status), etniska eller religiösa grupper, som ålders- eller könsrelaterad ojämlikhet.

5.1.6   Reformerna i samband med detta bör leda till en rättighetsbaserad strategi, som bygger på en samhällsdialog i syfte att skapa ett brett samförstånd och därigenom hållbara finansieringslösningar samt drägliga arbetsvillkor både för de försäkrade och för hälso- och sjukvårdspersonalen. I samband med detta anser EESK att ytterligare privatisering skulle kunna få motsatt effekt, eftersom man då skulle införa ett system som bygger på konkurrens i stället för på solidaritet.

5.2   Att förbättra data- och kunskapsbaser och mekanismer för mätning, övervakning, utvärdering och rapportering

5.2.1   EESK håller med kommissionen om att mätningen av ojämlikhet i hälsa är av grundläggande betydelse för att åtgärder, övervakning och framsteg ska få avsedd effekt.

5.2.2   Därför uppmanar EESK ALLA medlemsstater att delta i kommissionens planer på att förbättra data- och kunskapsbaser och mekanismer för mätning, övervakning och rapportering av ojämlikhet i hälsa (inklusive de ekonomiska och sociala konsekvenserna). I detta avseende är det mycket viktigt att medlemsstaterna åtar sig att lämna jämförbara uppgifter och att det sker i tid.

5.2.3   Med tanke på hur stor betydelse data och brist på data har, uppmanar EESK kommissionen att samarbeta med medlemsstaterna för att ta fram nya indikatorer för övervakning av ojämlikhet i hälsa och en metod för att se över läget i medlemsstaterna, så att man kan prioritera områden som behöver förbättras samt bästa metoder.

5.2.4   EESK välkomnar att man låter mätning och övervakning av den faktiska tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster och omfattningen av det allmänna offentliga trygghetssystemet för hälso- och sjukvård utgöra en framstegsindikator. Det är också viktigt att analysera data efter kön och ålder, socioekonomisk ställning och geografiskt område. EESK uppmuntrar kommissionen och medlemsstaterna att dra nytta av erfarenheterna på detta område inom WHO, Internationella arbetsorganisationen (ILO), Dublinfonden och EU:s byrå för grundläggande rättigheter.

5.2.5   När det gäller forsknings- och kunskapsbasen välkomnar EESK att man lägger större vikt vid hälso- och sjukvårdsrelaterade och socioekonomiska frågor inom ramen för EU:s ramprogram för forskning. Inom EU:s hälsoprogram bör man också prioritera bekämpning av ojämlikhet i hälsa under nästa budgetperiod.

5.2.6   Kommissionen bör även inrätta redskap och en ram som ger medlemsstaterna möjlighet att utbyta forskningsresultat och samordna forskningsresurser mellan medlemsstaterna.

5.2.7   EESK konstaterar att bekämpningen av ojämlikhet i hälsa är en långsiktig process. Åtgärderna i meddelandet syftar till att utarbeta ramar för hållbart agerande på detta område, och EESK ser fram emot den första lägesrapporten som ska utarbetas 2012.

5.3   Att bygga upp hela samhällets åtagande

5.3.1   EESK välkomnar att kommissionen avser att samarbeta med medlemsstaterna och samråda med berörda parter på EU-nivå och nationell nivå när det gäller att

| — | göra ojämlikhet i hälsa till ett prioriterat område i samarbetsförfarandena för hälsa, |
| --- | --- |

—

göra ojämlikhet i hälsa till ett prioriterat område i samarbetsförfarandena för hälsa,

| — | utveckla insatser och verktyg för yrkesutbildning för att ta itu med ojämlikhet i hälsa genom hälsoprogram, Europeiska socialfonden och andra mekanismer, |
| --- | --- |

—

utveckla insatser och verktyg för yrkesutbildning för att ta itu med ojämlikhet i hälsa genom hälsoprogram, Europeiska socialfonden och andra mekanismer,

| — | få till stånd en diskussion om målutveckling i kommittén för socialt skydd. |
| --- | --- |

—

få till stånd en diskussion om målutveckling i kommittén för socialt skydd.

5.3.2   EESK vill framhålla att det inte bara är myndigheternas uppgift att bygga upp ett starkt engagemang i hela samhället, utan att även det civila samhället och arbetsmarknadens parter måste involveras. Berörda parter bör delta i samrådet samt i politikens utformning och genomförande såväl på EU-nivå som på nationell och lokal nivå, och EESK anser att det finns potential att effektivisera dessa aspekter samt utvecklingen av partnerskap och en bättre spridning av bästa lösningar. Tydliga övervaknings- och utvärderingsprogram behöver upprättas i medlemsstaterna, så att man kan bedöma vilka framsteg som görs.

5.3.3   Om man skapar effektivare partnerskap med berörda parter bidrar det till att främja åtgärder som rör olika sociala faktorer och på så vis till att åtgärda ojämlikheter i hälsa. Exempelvis kan partnerskapen ha en viktig roll när det gäller att förbättra tillgången till och anpassa utbudet av hälso- och sjukvårdstjänster, främja hälsa och förebyggande vård för invandrare, etniska minoriteter och andra utsatta grupper, främja utbyte av information och kunskap, hitta och sprida god praxis samt förenkla utformningen av skräddarsydda åtgärder för de specifika problem som finns i respektive medlemsstat och/eller i vissa befolkningsgrupper. De olika aktörerna kan också hjälpa till att mäta ojämlikhet i hälsa på arbetsplatser och på fritiden i samhället samt stödja kunskap och utbildning såväl för hälso- och sjukvårdspersonal som för övriga sektorer.

5.3.4   EESK skulle vilja se ett effektivare samråd med utsatta grupper. EESK skulle välkomna en möjlighet att ytterligare diskutera denna fråga med kommissionen.

5.4   Att tillgodose utsatta gruppers behov

5.4.1   Man måste komma ihåg att det är de utsatta grupperna som först drabbas av den nuvarande krisen, såväl när det gäller hälsa som tillgång till hälso- och sjukvård.

5.4.2   Därför välkomnar EESK

| — | gemensamma åtgärder mellan kommissionen och medlemsstaterna för att förbättra tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster och till förebyggande vård för utsatta grupper, |
| --- | --- |

—

gemensamma åtgärder mellan kommissionen och medlemsstaterna för att förbättra tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster och till förebyggande vård för utsatta grupper,

| — | åtgärder för att minska ojämlikhet i hälsa i kommande initiativ om friskt åldrande, |
| --- | --- |

—

åtgärder för att minska ojämlikhet i hälsa i kommande initiativ om friskt åldrande,

| — | verksamhet som rör ojämlikhet i hälsa som en del av Europaåret för bekämpning av fattigdom och social utestängning 2010, |
| --- | --- |

—

verksamhet som rör ojämlikhet i hälsa som en del av Europaåret för bekämpning av fattigdom och social utestängning 2010,

| — | utnyttjande av sammanhållningspolitiken och strukturfonderna för att främja utsatta gruppers hälsa med hänsyn till den demografiska förändringen, |
| --- | --- |

—

utnyttjande av sammanhållningspolitiken och strukturfonderna för att främja utsatta gruppers hälsa med hänsyn till den demografiska förändringen,

| — | fokusering på ett begränsat antal åtgärder, som dock måste fördjupas ytterligare. |
| --- | --- |

—

fokusering på ett begränsat antal åtgärder, som dock måste fördjupas ytterligare.

5.4.3   EESK rekommenderar att man betraktar ojämlikhet i hälsa och utsatta grupper, inklusive funktionshindrade, utifrån ett allmänt jämlikhets- och diskrimineringsperspektiv. Ett av exemplen är könsaspekten på åldrande. Kvinnor tenderar att leva längre, men med sämre hälsa och med sämre pensionsförmåner på grund av att de i allmänhet har haft ett kortare arbetsliv. Detta får direkta följder för deras tillgång till såväl hälso- och sjukvård som läkemedel. Dessutom behöver man särskilt överväga situationen för invandrarkvinnor när det gäller hälsoundervisning och tillgång till hälso- och sjukvård.

5.4.4   Det är mycket viktigt med såväl förebyggande hälsovård och screeningprogram som främjande av hälsa och utbildning (om hälsosam livsstil, tillgängliga behandlingar, patienträttigheter etc.), särskilt i mindre gynnade samhällsgrupper. EESK rekommenderar att kommissionen och medlemsstaterna utformar kampanjer och tjänster som riktar sig till berörda utsatta grupper. Hälsokampanjer som vänder sig till befolkningen som helhet brukar ha dålig genomslagskraft i utsatta grupper. Kampanjer riktade till särskilda målgrupper bör göra det möjligt för missgynnade grupper att fastställa sina behov och sprida informationen vidare.

5.4.5   I detta sammanhang bör kommissionen utvärdera vilken effekt befintliga EU-plattformar och forum (kost, alkohol etc.) har på utsatta grupper. EESK föreslår att man organiserar ett forum där patientorganisationer kan dela med sig av sina erfarenheter och sprida information.

5.4.6   EESK ser kvaliteten och tillgången till utbildning i tidig ålder som ett sätt att förebygga ojämlikhet i hälsa hos framtidens generationer. Utbudet av olika former av barnomsorg är en avgörande del av den sociala och ekonomiska utvecklingen, och detta har särskilt stor betydelse i missgynnade områden och för utsatta grupper och hushåll som i övrigt har goda levnadsförhållanden. Utbudet av barnomsorgstjänster kan bidra till att lösa sociala, ekonomiska och hälsorelaterade problem som sådana hushåll kan drabbas av. Samtidigt är det ett stöd för integration av marginaliserade grupper (5). Ojämlikhet i hälsa härrör i hög grad från skillnader i utbildningen, varför EESK anser det viktigt att säkerställa lika tillgång till skolgång och utbildning av hög kvalitet, så att alla kan få de kunskaper som behövs för att ta kontroll över sitt eget liv.

5.5   Att utveckla bidragen från EU:s politikområden

5.5.1   Kommittén uppmanar medlemsstaterna att prioritera avskaffandet av ojämlikhet i hälsa och att se till att de politikområden som påverkar sociala, ekonomiska och hälsorelaterade frågor samordnas, övervakas och utvärderas bättre så att man kan främja bästa lösningar och spridning av information i hela EU.

5.5.2   Man bör undersöka vilka konsekvenser EU:s olika politiska åtgärder har för människors hälsa.

5.5.3   EU kan bidra mer till att minska ojämlikheten i hälsa, exempelvis genom bättre förståelse för hur politiken påverkar hälsan och genom bättre politisk integration när det gäller utbildning, arbetsförhållanden, territoriell utveckling, miljöpolitik, transportpolitik etc. Men kommissionen måste först och främst se till att de åtgärder som föreslås inte leder till några nya ojämlikheter, särskilt om de påverkar utsatta grupper (6).

5.5.4   Målet att trygga en hög nivå av hälsoskydd har lika hög prioritet som inre marknaden i Lissabonfördraget, som också ger EU en kompletterande roll när det gäller att skydda EU-medborgarnas hälsa. EESK hoppas att Lissabonfördraget ger nytt liv åt orden om att integrera hälsoaspekten i all politik, ”Health in all policy areas”, som hittills snarast varit en tom formulering på EU-nivå och som har använts för att dölja obalansen i förhållande till inre marknaden, som dominerar överallt.

5.5.5   I samband med detta uppmanar EESK kommissionen att

| — | göra en utvärdering av sina åtgärder (före, under och efter genomförandet) inom alla berörda politikområden, för att kontrollera om alla politikområden bidrar till att trygga en hög nivå av hälsoskydd och minska ojämlikheten i hälsa (7), |
| --- | --- |

—

göra en utvärdering av sina åtgärder (före, under och efter genomförandet) inom alla berörda politikområden, för att kontrollera om alla politikområden bidrar till att trygga en hög nivå av hälsoskydd och minska ojämlikheten i hälsa (7),

| — | utarbeta mekanismer för att (på förhand och i efterhand) utvärdera den befintliga politikens inverkan på olika befolkningsgruppers hälsa, i syfte att få fram fakta som kan ligga till grund för ytterligare utveckling av politiken, |
| --- | --- |

—

utarbeta mekanismer för att (på förhand och i efterhand) utvärdera den befintliga politikens inverkan på olika befolkningsgruppers hälsa, i syfte att få fram fakta som kan ligga till grund för ytterligare utveckling av politiken,

| — | utveckla mekanismer för att ändra de av kommissionens politiska åtgärder som har en negativ inverkan på hälsa och ojämlikhet, |
| --- | --- |

—

utveckla mekanismer för att ändra de av kommissionens politiska åtgärder som har en negativ inverkan på hälsa och ojämlikhet,

| — | vidta åtgärder för att öka kunskapen i medlemsstaterna, i organisationer och bland fackmän om de verkliga konsekvenserna av ojämlikhet i hälsa, vilka faktorer som har betydelse och olika sätt att komma till rätta med problemen. |
| --- | --- |

—

vidta åtgärder för att öka kunskapen i medlemsstaterna, i organisationer och bland fackmän om de verkliga konsekvenserna av ojämlikhet i hälsa, vilka faktorer som har betydelse och olika sätt att komma till rätta med problemen.

5.5.6   Det är också önskvärt att medlemsstaterna tar upp ojämlikhet i hälsa i sina arbetsprogram och att de utarbetar lämpliga sektorsövergripande strategier.

5.5.7   EESK stöder kommissionens förslag om att hjälpa medlemsstaterna att samordna politiska åtgärder mer effektivt, och att analysera förhållandet mellan dessa åtgärder och hälsokonsekvenserna för olika grupper i medlemsstaterna. Bekämpningen av ojämlikhet i hälsa bör också förstärkas av en bättre tillämpning av EU:s sammanhållningspolitik och bättre information om och samordning av sammanhållningsfonderna, en utökad kapacitet att öka investeringarna inom hälso-, sjukvårds- och socialvårdssektorerna i medlemsstaterna och utnyttjandet av de alternativ som redan finns inom EU:s politik för landsbygdsutveckling och den gemensamma jordbrukspolitiken.

5.5.8   Detta får dock inte inkräkta på medlemsstaternas rätt att organisera och finansiera hälso- och sjukvårdssystemen, i synnerhet rätten att fastställa och genomföra en lämplig nivå av hälsoskydd (se artikel 168 i fördraget).

5.5.9   Man måste utöka insatserna för att bekämpa ojämlikhet i hälsa på landsbygden, i synnerhet med tanke på de utmaningar som den demografiska förändringen innebär. I samband med detta måste man erkänna och stödja de små aktörerna inom hälso- och sjukvården (särskilt egenpraktiserande läkare) och den viktiga roll de har i att ge omfattande och individuell behandling till patienter i närområdet.

5.5.10   EESK välkomnar

| — | förslaget om att föra en politisk dialog med medlemsstaterna och berörda parter om jämlik hälsa och andra grundläggande hälsovärderingar, i enlighet med EU:s hälsostrategi och EU:s arbetsmiljöstrategi, samt förslaget om att inrätta ett forum för hälsa och omstrukturering för att se över åtgärder för att minska ojämlikhet i hälsa, |
| --- | --- |

—

förslaget om att föra en politisk dialog med medlemsstaterna och berörda parter om jämlik hälsa och andra grundläggande hälsovärderingar, i enlighet med EU:s hälsostrategi och EU:s arbetsmiljöstrategi, samt förslaget om att inrätta ett forum för hälsa och omstrukturering för att se över åtgärder för att minska ojämlikhet i hälsa,

| — | kommissionens initiativ på internationell nivå att stödja andra länder på hälsoområdet och relaterade områden genom att förmedla EU:s erfarenheter av att motverka ojämlikhet i hälsa. |
| --- | --- |

—

kommissionens initiativ på internationell nivå att stödja andra länder på hälsoområdet och relaterade områden genom att förmedla EU:s erfarenheter av att motverka ojämlikhet i hälsa.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Se följande yttranden:

1

| | yttrande om ”Barnomsorg och förskola” (initiativyttrande), föredragande: Mária Herczog |
| --- | --- |

yttrande om ”Barnomsorg och förskola” (initiativyttrande), föredragande: Mária Herczog

| | EUT C 255/76, 22.9.2010 |
| --- | --- |

EUT C 255/76, 22.9.2010

| | EUT C 255/72, 22.9.2010 |
| --- | --- |

EUT C 255/72, 22.9.2010

| | EUT C 128/89, 18.5.2010 |
| --- | --- |

EUT C 128/89, 18.5.2010

| | EUT C 228/113, 22.9.2009 |
| --- | --- |

EUT C 228/113, 22.9.2009

| | EUT C 318/10, 23.12.2009 |
| --- | --- |

EUT C 318/10, 23.12.2009

| | EUT C 306/64, 16.12.2009 |
| --- | --- |

EUT C 306/64, 16.12.2009

| | EUT C 317/105, 23.12.2009 |
| --- | --- |

EUT C 317/105, 23.12.2009

| | EUT C 218/91, 11.9.2009 |
| --- | --- |

EUT C 218/91, 11.9.2009

| | EUT C 175/116, 28.7.2009 |
| --- | --- |

EUT C 175/116, 28.7.2009

| | EUT C 77/115, 31.3.2009 |
| --- | --- |

EUT C 77/115, 31.3.2009

| | EUT C 77/96, 31.3.2009 |
| --- | --- |

EUT C 77/96, 31.3.2009

| | EUT C 224/88, 30.8.2008 |
| --- | --- |

EUT C 224/88, 30.8.2008

| | EUT C 256/123, 27.10.2007 |
| --- | --- |

EUT C 256/123, 27.10.2007

(2)  Exempelvis finns rådets rekommendation om cancerscreening, insatser när det gäller psykisk hälsa, rökning och hiv/aids, en EU-sammanställning av bästa metoder, datainsamling och ett nätverk mellan medlemsstater och berörda parter. Det finns också stöd i form av ett forskningsnätverk och handlingsprogram som Progress, undersökningar och politiskt nyskapande verksamhet. Dessutom främjas hälsofrågor av EU-lagstiftningen om sysselsättning och hälsa och säkerhet i arbetet, den gemensamma jordbrukspolitiken samt miljö- och marknadspolitiken. Sammanhållningsfonden och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling bidrar till att minska de regionala skillnaderna.

2

(3)  I Frankrike har t.ex. begränsad tillgång till bromsmedicin lett till ökad ojämlikhet i hälsa mellan hivpositiva patienter.

3

(4)  Konventioner, nationellt och internationellt överenskomna mål, föräldraförmåner såsom sjuk- och föräldraledighet, Internationella arbetsorganisationens (ILO) viktigaste konventioner och bestämmelser om offentliga trygghetssystem för hälso- och sjukvård, bl.a. ILO-konventionen 130 om sjukvård och ILO-konventionen 102 med särskild inriktning på social trygghet, i synnerhet offentliga trygghetssystem. Den har undertecknats av många länder, nu senast av Rumänien och Bulgarien. Det saknas bara två baltiska stater och Finland (på grund av könsdiskriminerande ordval) för att den ska bli godkänd i hela EU.

4

(5)  yttrande om ”Barnomsorg och förskola” (initiativyttrande), föredragande: Mária Herczog

5

(6)  De särskilt utsatta grupperna omfattar människor som är rörelsehindrade på grund av sjukdom, inte aktivt letar efter bästa möjliga behandling, inte behärskar språket i det land där de vill bli behandlade, saknar ekonomiska resurser till specialistsjukvård eller behandling utomlands eller tvekar inför att söka behandling utomlands eller vid en vårdinrättning långt borta. Den demografiska förändringen i synnerhet kommer att medföra nya utmaningar när det gäller hälso- och sjukvården.

6

(7)  Även om många rättsakter redan kräver en konsekvensbedömning, saknas i de flesta fall en utvärdering i syfte att kontrollera om de verkligen uppfyller målen på ett effektivt sätt. Detta är särskilt nödvändigt nu under den finansiella och ekonomiska krisen, som håller på att bli en sysselsättningskris och finansieringskris inom hälso- och sjukvården, vilket ger återverkningar på folkhälsan.

7

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/80 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/80

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet”

(omarbetning)

KOM(2009) 551 slutlig/2 – 2009/0164 (COD)

2011/C 18/14

Föredragande: Cristian PÎRVULESCU

Den 26 november 2009 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet”(omarbetning)

KOM(2009) 551 slutlig/2 – 2009/0164 (COD).

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 136 röster för och 2 nedlagda röster.

1.   Slutsatser

| 1.1 | EESK ställer sig bakom Europeiska kommissionens mål att förbättra det gemensamma europeiska asylsystemet. Kommittén vill dock fästa uppmärksamhet vid klyftan mellan fastslagna mål på EU-nivå å ena sidan och praxis i medlemsstaterna å den andra, på ett område som kan påverkas kraftigt av den ekonomiska krisen och de sociala och politiska återverkningar som följer i krisens spår. |
| --- | --- |

1.1

EESK ställer sig bakom Europeiska kommissionens mål att förbättra det gemensamma europeiska asylsystemet. Kommittén vill dock fästa uppmärksamhet vid klyftan mellan fastslagna mål på EU-nivå å ena sidan och praxis i medlemsstaterna å den andra, på ett område som kan påverkas kraftigt av den ekonomiska krisen och de sociala och politiska återverkningar som följer i krisens spår.

| 1.2 | EESK anser att en översyn av direktivet kan bidra till en lämpligare juridisk och institutionell grund som kan säkerställa en hög och enhetlig nivå när det gäller hjälp till personer som anhåller om internationellt skydd. |
| --- | --- |

1.2

EESK anser att en översyn av direktivet kan bidra till en lämpligare juridisk och institutionell grund som kan säkerställa en hög och enhetlig nivå när det gäller hjälp till personer som anhåller om internationellt skydd.

| 1.3 | Kommittén vill dock uppmärksamma att det även inom EU-politiken föreligger en risk för att de värden som man vill lyfta fram urvattnas till följd av en överdriven retorik och uttalanden om goda avsikter. Därför vore det lämpligt om man i andra fasen i genomförandet av denna politik, när beslut fattas i enlighet med medbeslutandeförfarandet, ser till att rättsligt ge asylsökande möjlighet att få faktiskt tillträde till arbetsmarknaden och till utbildningsprogram. |
| --- | --- |

1.3

Kommittén vill dock uppmärksamma att det även inom EU-politiken föreligger en risk för att de värden som man vill lyfta fram urvattnas till följd av en överdriven retorik och uttalanden om goda avsikter. Därför vore det lämpligt om man i andra fasen i genomförandet av denna politik, när beslut fattas i enlighet med medbeslutandeförfarandet, ser till att rättsligt ge asylsökande möjlighet att få faktiskt tillträde till arbetsmarknaden och till utbildningsprogram.

| 1.4 | EESK fäster uppmärksamhet vid principen om att erkänna den roll som spelas av det civila samhället i allmänhet och icke-statliga organisationer med sakkunskap om asyl och skydd av flyktingar i synnerhet. Kommittén vill att dessa fullt ut ska involveras i samtliga förfaranden och på samtliga områden som berör deras verksamhet. Kommittén vill dock påpeka att dessa organisationer inte kan överta den roll och det ansvar som i denna fråga ankommer på regeringarna. |
| --- | --- |

1.4

EESK fäster uppmärksamhet vid principen om att erkänna den roll som spelas av det civila samhället i allmänhet och icke-statliga organisationer med sakkunskap om asyl och skydd av flyktingar i synnerhet. Kommittén vill att dessa fullt ut ska involveras i samtliga förfaranden och på samtliga områden som berör deras verksamhet. Kommittén vill dock påpeka att dessa organisationer inte kan överta den roll och det ansvar som i denna fråga ankommer på regeringarna.

| 1.5 | EESK beklagar att förfarandena på nationell nivå och på EU-nivå i fråga om avvisning av personer som kan behöva internationellt skydd inte tillåter tillräckligt med insyn för att kunna rättfärdigas för medborgarna i medlemsstaterna och det internationella samfundet. |
| --- | --- |

1.5

EESK beklagar att förfarandena på nationell nivå och på EU-nivå i fråga om avvisning av personer som kan behöva internationellt skydd inte tillåter tillräckligt med insyn för att kunna rättfärdigas för medborgarna i medlemsstaterna och det internationella samfundet.

| 1.6 | EESK anser att olika slags budgetbegränsningar till följd av den ekonomiska krisen inte får leda till en lägre kvalitet i skyddet av de berörda personerna. |
| --- | --- |

1.6

EESK anser att olika slags budgetbegränsningar till följd av den ekonomiska krisen inte får leda till en lägre kvalitet i skyddet av de berörda personerna.

| 1.7 | Kommittén stöder målet att förbättra innehållet i det internationella skyddet genom att erkänna kvalifikationer och att underlätta tillgången till yrkesutbildning, arbetsmarknad, integrationsmekanismer och boende. |
| --- | --- |

1.7

Kommittén stöder målet att förbättra innehållet i det internationella skyddet genom att erkänna kvalifikationer och att underlätta tillgången till yrkesutbildning, arbetsmarknad, integrationsmekanismer och boende.

2.   Inledning

| 2.1 | Inrättandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem inom ramen för ett område för frihet, säkerhet och rättvisa bygger på ett åtagande om att konkret tillämpa Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning (1951), och de mänskliga rättigheternas värden som gemensamt delas av medlemsstaterna. I Europeiska rådets slutsatser från Tammerfors, och senare i Haagprogrammet, anges bildandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem som det viktigaste instrumentet för att inrätta ett gemensamt asylförfarande och ett enhetligt system för skydd i samtliga EU-länder. |
| --- | --- |

2.1

Inrättandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem inom ramen för ett område för frihet, säkerhet och rättvisa bygger på ett åtagande om att konkret tillämpa Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning (1951), och de mänskliga rättigheternas värden som gemensamt delas av medlemsstaterna. I Europeiska rådets slutsatser från Tammerfors, och senare i Haagprogrammet, anges bildandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem som det viktigaste instrumentet för att inrätta ett gemensamt asylförfarande och ett enhetligt system för skydd i samtliga EU-länder.

| 2.2 | Mellan 1999 och 2006 gjordes avsevärda framsteg, bland annat antogs fyra instrument som bildar nuvarande rättspraxis. Rådets direktiv 2004/83/EG (kvalifikationsdirektivet) öppnade för gemensamma kriterier för vem som kan anhålla om internationellt skydd och tillerkännas ett minimum av rättigheter i samtliga medlemsstater. Genom Haag- och Stockholmsprogrammen har Europeiska kommissionen åtagit sig att utvärdera framstegen under den första fasen och att för rådet och Europaparlamentet lägga fram en rad förslag till åtgärder som ska antas före utgången av 2010. |
| --- | --- |

2.2

Mellan 1999 och 2006 gjordes avsevärda framsteg, bland annat antogs fyra instrument som bildar nuvarande rättspraxis. Rådets direktiv 2004/83/EG (kvalifikationsdirektivet) öppnade för gemensamma kriterier för vem som kan anhålla om internationellt skydd och tillerkännas ett minimum av rättigheter i samtliga medlemsstater. Genom Haag- och Stockholmsprogrammen har Europeiska kommissionen åtagit sig att utvärdera framstegen under den första fasen och att för rådet och Europaparlamentet lägga fram en rad förslag till åtgärder som ska antas före utgången av 2010.

| 2.3 | Sedan 2002 har Europeiska ekonomiska och sociala kommittén engagerat sig i utarbetandet och genomförandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem genom en rad yttranden, som bland annat behandlar det direktiv som nu föreslås bli omarbetat (1), grönboken om ett framtida gemensamt europeiskt asylsystem (2) och den strategiska planen för asylpolitiken (3). |
| --- | --- |

2.3

Sedan 2002 har Europeiska ekonomiska och sociala kommittén engagerat sig i utarbetandet och genomförandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem genom en rad yttranden, som bland annat behandlar det direktiv som nu föreslås bli omarbetat (1), grönboken om ett framtida gemensamt europeiskt asylsystem (2) och den strategiska planen för asylpolitiken (3).

| 2.4 | I den strategiska planen för asylpolitiken (4) (”Policy Plan on Asylum”), som antogs den 17 juni 2008, föreslog Europeiska kommissionen att unionen slutför den andra fasen av det gemensamma europeiska asylsystemet genom att anta förbättrade normer för skydd och genom att se till att de tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater. I och med att Europeiska rådet antog den europeiska pakten för invandring och asyl den 17 oktober 2008, bekräftades än en gång stödet för denna politik och de uppställda målen. |
| --- | --- |

2.4

I den strategiska planen för asylpolitiken (4) (”Policy Plan on Asylum”), som antogs den 17 juni 2008, föreslog Europeiska kommissionen att unionen slutför den andra fasen av det gemensamma europeiska asylsystemet genom att anta förbättrade normer för skydd och genom att se till att de tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater. I och med att Europeiska rådet antog den europeiska pakten för invandring och asyl den 17 oktober 2008, bekräftades än en gång stödet för denna politik och de uppställda målen.

| 2.5 | I handlingsplanen ingår en översyn av ”kvalifikationsdirektivet” så att ett bredare paket kan tas fram och inkludera översynen av Dublin- och Eurodac-förordningarna samt direktivet om mottagningsvillkor (5), och slutligen antagandet den 19 februari 2009 av förslaget om inrättandet av en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor (6). Åtgärderna inkluderar även en förstärkning av asylens yttre dimension, bland annat genom ett europeiskt program för vidarebosättning och utveckling av regionala program för skydd. |
| --- | --- |

2.5

I handlingsplanen ingår en översyn av ”kvalifikationsdirektivet” så att ett bredare paket kan tas fram och inkludera översynen av Dublin- och Eurodac-förordningarna samt direktivet om mottagningsvillkor (5), och slutligen antagandet den 19 februari 2009 av förslaget om inrättandet av en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor (6). Åtgärderna inkluderar även en förstärkning av asylens yttre dimension, bland annat genom ett europeiskt program för vidarebosättning och utveckling av regionala program för skydd.

| 2.6 | Översynen av direktivet kan bidra till att man skapar en juridisk och institutionell grund som kan garantera en hög och enhetlig nivå på hjälpen till personer som anhåller om internationellt skydd. Under den andra fasen kommer beslutsfattandet att ske enligt medbestämmandeförfarandet i enlighet med artikel 294 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, enligt vilket rådet ska fatta beslut om förslaget med kvalificerad majoritet medan Europaparlamentet knyts till förfarandet i egenskap av medlagstiftare. |
| --- | --- |

2.6

Översynen av direktivet kan bidra till att man skapar en juridisk och institutionell grund som kan garantera en hög och enhetlig nivå på hjälpen till personer som anhåller om internationellt skydd. Under den andra fasen kommer beslutsfattandet att ske enligt medbestämmandeförfarandet i enlighet med artikel 294 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, enligt vilket rådet ska fatta beslut om förslaget med kvalificerad majoritet medan Europaparlamentet knyts till förfarandet i egenskap av medlagstiftare.

| 2.7 | Översynen av direktivet är nödvändig mot bakgrund av mångtydigheten i den ursprungliga lydelsen. Denna otydlighet har av vissa medlemsstater bedömts vara huvudorsaken till nuvarande funktionsstörningar, bland annat skillnader i andelen godkända ansökningar och ett stort antal omstridda beslut. |
| --- | --- |

2.7

Översynen av direktivet är nödvändig mot bakgrund av mångtydigheten i den ursprungliga lydelsen. Denna otydlighet har av vissa medlemsstater bedömts vara huvudorsaken till nuvarande funktionsstörningar, bland annat skillnader i andelen godkända ansökningar och ett stort antal omstridda beslut.

| 2.8 | Översynen av direktivet ger möjlighet att anpassa innehållet till beslut från Europeiska människorättsdomstolen och EU-domstolen, vilket utgör en lämplig bas för att klargöra formulering av rättspraxisen och av samtliga förfaranden för beviljande av internationellt skydd. |
| --- | --- |

2.8

Översynen av direktivet ger möjlighet att anpassa innehållet till beslut från Europeiska människorättsdomstolen och EU-domstolen, vilket utgör en lämplig bas för att klargöra formulering av rättspraxisen och av samtliga förfaranden för beviljande av internationellt skydd.

| 2.9 | En omformulering ter sig nödvändig mot bakgrund av att direktivet berör en väsentlig aspekt av mekanismen för beviljande av internationellt skydd. De angivna normerna kompletterar andra delar av rättspraxisen, och i synnerhet direktivet om asylförfarandet. Översynen av direktivet kan tillsammans med andra institutionella och ekonomiska stödåtgärder bli ett stort steg framåt mot ett gemensamt europeiskt asylsystem som är fungerande och effektivt. |
| --- | --- |

2.9

En omformulering ter sig nödvändig mot bakgrund av att direktivet berör en väsentlig aspekt av mekanismen för beviljande av internationellt skydd. De angivna normerna kompletterar andra delar av rättspraxisen, och i synnerhet direktivet om asylförfarandet. Översynen av direktivet kan tillsammans med andra institutionella och ekonomiska stödåtgärder bli ett stort steg framåt mot ett gemensamt europeiskt asylsystem som är fungerande och effektivt.

| 2.10 | EESK har i egenskap av företrädare för det organiserade civila samhället i EU sett positivt på ansträngningarna att rådfråga det civila samhället och sakkunniga vid utformningen av asylpolitiken, bland annat det samråd som anordnades i arbetet med grönboken som lades fram av Europeiska kommissionen i juni 2007 (7) och i arbetet med studier om direktivets genomförande (till exempel Odysseusrapporten) eller den externa rapporten om asylpolitikens framgångar (8). |
| --- | --- |

2.10

EESK har i egenskap av företrädare för det organiserade civila samhället i EU sett positivt på ansträngningarna att rådfråga det civila samhället och sakkunniga vid utformningen av asylpolitiken, bland annat det samråd som anordnades i arbetet med grönboken som lades fram av Europeiska kommissionen i juni 2007 (7) och i arbetet med studier om direktivets genomförande (till exempel Odysseusrapporten) eller den externa rapporten om asylpolitikens framgångar (8).

| 2.11 | Kommittén noterar de lokala och regionala myndigheternas viktiga bidrag till asylpolitikens framgång, särskilt i fråga om integrationen av personer som fått internationellt skydd. Därför vill EESK att även Regionkommittén ska knytas till samråden om asylpolitiken. |
| --- | --- |

2.11

Kommittén noterar de lokala och regionala myndigheternas viktiga bidrag till asylpolitikens framgång, särskilt i fråga om integrationen av personer som fått internationellt skydd. Därför vill EESK att även Regionkommittén ska knytas till samråden om asylpolitiken.

| 2.12 | EESK ser med oro på praxisen bland medlemsstaternas regeringar och vid Frontex när det gäller avvisningen av personer som kan behöva internationellt skydd (9). Dessa avvisningar, som har blivit vanligare och drabbar fler, borde genomföras öppet och med fullt ansvar (10). Kommittén rekommenderar att Frontex och Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor samverkar i syfte att förebygga brott mot mänskliga rättigheter. Avvisning av personer till länder eller områden som inte är säkra utgör ett tydligt brott mot principen om non-refoulement. EESK begär att man snarast utarbetar en rapport om Frontex' verksamhet och att man utan dröjsmål fastställer under vilka omständigheter byrån i samarbete med nationella myndigheter hanterar avvisningar. Kommittén vill påpeka att byrån inte kan förstärkas om man inte samtidigt garanterar respekten för de mänskliga rättigheterna. I motsatt fall kan hela det gemensamma europeiska asylsystemet äventyras samtidigt som EU:s och dess medlemsstaters trovärdighet minskar. |
| --- | --- |

2.12

EESK ser med oro på praxisen bland medlemsstaternas regeringar och vid Frontex när det gäller avvisningen av personer som kan behöva internationellt skydd (9). Dessa avvisningar, som har blivit vanligare och drabbar fler, borde genomföras öppet och med fullt ansvar (10). Kommittén rekommenderar att Frontex och Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor samverkar i syfte att förebygga brott mot mänskliga rättigheter. Avvisning av personer till länder eller områden som inte är säkra utgör ett tydligt brott mot principen om non-refoulement. EESK begär att man snarast utarbetar en rapport om Frontex' verksamhet och att man utan dröjsmål fastställer under vilka omständigheter byrån i samarbete med nationella myndigheter hanterar avvisningar. Kommittén vill påpeka att byrån inte kan förstärkas om man inte samtidigt garanterar respekten för de mänskliga rättigheterna. I motsatt fall kan hela det gemensamma europeiska asylsystemet äventyras samtidigt som EU:s och dess medlemsstaters trovärdighet minskar.

| 2.13 | EESK bedömer att det gemensamma europeiska asylsystemet inte kan bli framgångsrikt om principen om solidaritet mellan medlemsstaterna inte tillämpas i praktiken. Vissa medlemsstater har nämligen utsatts för ett kraftigare tryck än andra, huvudsakligen till följd av sitt geografiska läge. Systemet kan bara fungera om dessa medlemsstater får stöd av de andra och av EU:s specialinrättade byråer. |
| --- | --- |

2.13

EESK bedömer att det gemensamma europeiska asylsystemet inte kan bli framgångsrikt om principen om solidaritet mellan medlemsstaterna inte tillämpas i praktiken. Vissa medlemsstater har nämligen utsatts för ett kraftigare tryck än andra, huvudsakligen till följd av sitt geografiska läge. Systemet kan bara fungera om dessa medlemsstater får stöd av de andra och av EU:s specialinrättade byråer.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1 | EESK ser positivt på förslaget till översyn av direktivet, vars innehåll återspeglar tidigare rekommendationer, i synnerhet i fråga om behandlingen av skyddssökande och klarläggandet av ställningen för personer som har rätt till internationellt skydd. Det återstår dock många steg innan ett fungerande gemensamt europeiskt asylsystem kan skapas. Systemet kan inte byggas upp om det inte är stadigt förankrat i gemensamma värderingar och principer, som placerar människans
  värdighet och säkerhet i fokus för EU:s och medlemsstaternas verksamhet. Samtidigt är uppbyggnaden av detta hotat av bristen på instrument och resurser som kunde garantera öppna och effektiva förfaranden vid beviljandet av internationellt skydd, i likhet med integrationspolitiken och -programmen för personer som åtnjuter skydd i medlemsstaterna i samhälleligt och ekonomiskt hänseende. |
| --- | --- |

3.1

EESK ser positivt på förslaget till översyn av direktivet, vars innehåll återspeglar tidigare rekommendationer, i synnerhet i fråga om behandlingen av skyddssökande och klarläggandet av ställningen för personer som har rätt till internationellt skydd. Det återstår dock många steg innan ett fungerande gemensamt europeiskt asylsystem kan skapas. Systemet kan inte byggas upp om det inte är stadigt förankrat i gemensamma värderingar och principer, som placerar människans
  värdighet och säkerhet i fokus för EU:s och medlemsstaternas verksamhet. Samtidigt är uppbyggnaden av detta hotat av bristen på instrument och resurser som kunde garantera öppna och effektiva förfaranden vid beviljandet av internationellt skydd, i likhet med integrationspolitiken och -programmen för personer som åtnjuter skydd i medlemsstaterna i samhälleligt och ekonomiskt hänseende.

| 3.2 | Det föreligger fortsättningsvis stora skillnader mellan EU:s lagstiftning å ena sidan och nationell lagstiftning och praxis å den andra (11). Harmonisering bör inte bygga på minsta gemensamma nämnare i fråga om skydd. De synnerligen varierande nationella tillämpningarna visar på att den underförstådda principen om solidaritet mellan medlemsstaterna inte efterlevs, vilket avspeglas i skillnaderna i andelen godkännanden, antalet omstridda beslut och asylsökandes förflyttning mellan länder. |
| --- | --- |

3.2

Det föreligger fortsättningsvis stora skillnader mellan EU:s lagstiftning å ena sidan och nationell lagstiftning och praxis å den andra (11). Harmonisering bör inte bygga på minsta gemensamma nämnare i fråga om skydd. De synnerligen varierande nationella tillämpningarna visar på att den underförstådda principen om solidaritet mellan medlemsstaterna inte efterlevs, vilket avspeglas i skillnaderna i andelen godkännanden, antalet omstridda beslut och asylsökandes förflyttning mellan länder.

| 3.3 | EESK har upprepade gånger lyft fram en rad principer som kontinuerligt bör vägleda medlemsstaternas och EU-institutionernas verksamhet (12): principen om non-refoulement
  , enligt vilken en flykting inte kan avvisas till ett land där hans eller hennes liv eller frihet äventyras, principen om att information om enskilda asylansökningar beläggs med sekretess samt garantin om att inte frihetsberöva asylsökande enbart med motiveringen att personen sökt asyl. |
| --- | --- |

3.3

EESK har upprepade gånger lyft fram en rad principer som kontinuerligt bör vägleda medlemsstaternas och EU-institutionernas verksamhet (12): principen om non-refoulement
  , enligt vilken en flykting inte kan avvisas till ett land där hans eller hennes liv eller frihet äventyras, principen om att information om enskilda asylansökningar beläggs med sekretess samt garantin om att inte frihetsberöva asylsökande enbart med motiveringen att personen sökt asyl.

| 3.4 | I sitt yttrande om grönboken om det framtida gemensamma europeiska asylsystemet (13) gav EESK sitt stöd till dessa principer och lade fram tydliga rekommendationer för förbättrad behandling av personer som ansöker om internationellt skydd. EU-institutionerna och nationella myndigheter bör samarbeta för att säkerställa att personer som behöver internationellt skydd har möjlighet att när som helst resa in i unionen, och att ansökningarna behandlas sakligt och individuellt. Kommittén rekommenderade vidare att förteckningen över länder som ska betraktas som säkra ska tas ur bruk, och att man inrättar en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor. |
| --- | --- |

3.4

I sitt yttrande om grönboken om det framtida gemensamma europeiska asylsystemet (13) gav EESK sitt stöd till dessa principer och lade fram tydliga rekommendationer för förbättrad behandling av personer som ansöker om internationellt skydd. EU-institutionerna och nationella myndigheter bör samarbeta för att säkerställa att personer som behöver internationellt skydd har möjlighet att när som helst resa in i unionen, och att ansökningarna behandlas sakligt och individuellt. Kommittén rekommenderade vidare att förteckningen över länder som ska betraktas som säkra ska tas ur bruk, och att man inrättar en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor.

| 3.5 | Förutom att klarlägga basen för värderingar och principer som ska styra verksamheten i asylfrågor, rekommenderar EESK ett åtagande att anta vissa särskilda målsättningar, som i praktiken skulle ta sig uttryck i avsevärt bättre behandling av personer som ansöker om internationellt skydd eller åtnjuter sådant skydd. Kommittén vill att det fastställs en rad nyckelindikatorer som ska göra det möjligt att följa upp och utvärdera framsteg i arbetet mot dessa målsättningar. |
| --- | --- |

3.5

Förutom att klarlägga basen för värderingar och principer som ska styra verksamheten i asylfrågor, rekommenderar EESK ett åtagande att anta vissa särskilda målsättningar, som i praktiken skulle ta sig uttryck i avsevärt bättre behandling av personer som ansöker om internationellt skydd eller åtnjuter sådant skydd. Kommittén vill att det fastställs en rad nyckelindikatorer som ska göra det möjligt att följa upp och utvärdera framsteg i arbetet mot dessa målsättningar.

| 3.6 | EESK förespråkar införandet av ett europeiskt system för analys och utvärdering av säkerhetsriskerna för enskilda personer och grupper i tredjeländer, med hjälp av Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor. För närvarande finns det flera olika system för bedömning av risker eller politiskt våld. Dessa har utarbetats av medlemsstaterna, men även av frivilligorganisationer, högskolor och forskningsinstitut (14). |
| --- | --- |

3.6

EESK förespråkar införandet av ett europeiskt system för analys och utvärdering av säkerhetsriskerna för enskilda personer och grupper i tredjeländer, med hjälp av Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor. För närvarande finns det flera olika system för bedömning av risker eller politiskt våld. Dessa har utarbetats av medlemsstaterna, men även av frivilligorganisationer, högskolor och forskningsinstitut (14).

| 3.7 | Förfarandena för insamling av information bör om nödvändigt inbegripa den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, diplomater från medlemsstaterna samt internationella organisationer och frivilligorganisationer som har tillträde till tredjeländer där de utövar verksamhet. Detta system för analys och utvärdering bör användas som utgångspunkt för nationella myndigheter i syfte att uppnå en effektivare och snabbare behandling av ansökningarna om internationellt skydd. Systemet bör utgöra en gemensam bedömningsbas och göra det möjligt att upptäcka risker i realtid. |
| --- | --- |

3.7

Förfarandena för insamling av information bör om nödvändigt inbegripa den europeiska avdelningen för yttre åtgärder, diplomater från medlemsstaterna samt internationella organisationer och frivilligorganisationer som har tillträde till tredjeländer där de utövar verksamhet. Detta system för analys och utvärdering bör användas som utgångspunkt för nationella myndigheter i syfte att uppnå en effektivare och snabbare behandling av ansökningarna om internationellt skydd. Systemet bör utgöra en gemensam bedömningsbas och göra det möjligt att upptäcka risker i realtid.

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1 | I framställningen av de juridiska delarna av direktivförslaget förespråkar kommissionen en samling definitioner som skulle kunna möjliggöra antagandet av striktare bestämmelser om skydd och fortsatt harmonisering av de bestämmelser som redan finns. Till följd av detta förslår EESK en rad preciseringar och tillägg som kan bidra till en praxis som överensstämmer med EU:s värdegrund och principer. |
| --- | --- |

4.1

I framställningen av de juridiska delarna av direktivförslaget förespråkar kommissionen en samling definitioner som skulle kunna möjliggöra antagandet av striktare bestämmelser om skydd och fortsatt harmonisering av de bestämmelser som redan finns. Till följd av detta förslår EESK en rad preciseringar och tillägg som kan bidra till en praxis som överensstämmer med EU:s värdegrund och principer.

| 4.2 | Aktörer som ger skydd. Kommittén anser att det är olämpligt att utvidga definitionen av aktörer som ger skydd och beklagar att icke-statliga aktörer, t.ex. icke-statliga organisationer, och internationella organisationer inkluderats i förteckningen över aktörer som ger skydd. Även om dessa (de internationella organisationerna och icke-statliga organisationerna) kan ha viljan och till och med kapaciteten att skydda medborgarna i ett land, faller det slutliga ansvaret inte på dem. De internationella organisationerna avlägger räkenskap för medlemsstaterna och de icke-statliga organisationerna för sina medlemmar och finansiärer. Ett verkligt och funktionellt skydd kan på lång och medellång sikt endast komma från staten, som avlägger räkenskap för de egna medborgarna, som av naturliga skäl har störst intresse av dess livskraft och stabilitet. Även om aktörerna som ger skydd kan tillhandahålla värdefulla och ibland till och med oumbärliga tjänster på kort sikt, framför allt när det handlar om att lösa humanitära problem, kan de inte ges ens ett partiellt ansvar för att skydda personer inom ett visst område. Att dessa aktörer finns kan inte användas som argument för att vägra internationellt skydd. |
| --- | --- |

4.2

Aktörer som ger skydd. Kommittén anser att det är olämpligt att utvidga definitionen av aktörer som ger skydd och beklagar att icke-statliga aktörer, t.ex. icke-statliga organisationer, och internationella organisationer inkluderats i förteckningen över aktörer som ger skydd. Även om dessa (de internationella organisationerna och icke-statliga organisationerna) kan ha viljan och till och med kapaciteten att skydda medborgarna i ett land, faller det slutliga ansvaret inte på dem. De internationella organisationerna avlägger räkenskap för medlemsstaterna och de icke-statliga organisationerna för sina medlemmar och finansiärer. Ett verkligt och funktionellt skydd kan på lång och medellång sikt endast komma från staten, som avlägger räkenskap för de egna medborgarna, som av naturliga skäl har störst intresse av dess livskraft och stabilitet. Även om aktörerna som ger skydd kan tillhandahålla värdefulla och ibland till och med oumbärliga tjänster på kort sikt, framför allt när det handlar om att lösa humanitära problem, kan de inte ges ens ett partiellt ansvar för att skydda personer inom ett visst område. Att dessa aktörer finns kan inte användas som argument för att vägra internationellt skydd.

| 4.3 | Internt skydd. Att det finns ett skydd inom ett land innebär inte att säkerheten är garanterad för personer som eventuellt söker internationellt skydd. I vissa fall är det endast en liten del av territoriet som är säkert, men sannolikheten för att alla personer som befinner sig i en risksituation kan bege sig dit är begränsad. Dessutom finns det situationer där kontrollen i ett område är omstridd och det är otydligt vem som har ansvaret för att upprätthålla ordning och säkerhet. Det är alltså viktigt att detta kartläggs. Skyddet inom ett land kan fungera endast om större delen av territoriet kontrolleras av en central myndighet som kan och vill upprätthålla ordningen, en miniminivå av tjänster till allmänheten och ett tillräckligt skydd av enskilda individers rättigheter och säkerhet. |
| --- | --- |

4.3

Internt skydd. Att det finns ett skydd inom ett land innebär inte att säkerheten är garanterad för personer som eventuellt söker internationellt skydd. I vissa fall är det endast en liten del av territoriet som är säkert, men sannolikheten för att alla personer som befinner sig i en risksituation kan bege sig dit är begränsad. Dessutom finns det situationer där kontrollen i ett område är omstridd och det är otydligt vem som har ansvaret för att upprätthålla ordning och säkerhet. Det är alltså viktigt att detta kartläggs. Skyddet inom ett land kan fungera endast om större delen av territoriet kontrolleras av en central myndighet som kan och vill upprätthålla ordningen, en miniminivå av tjänster till allmänheten och ett tillräckligt skydd av enskilda individers rättigheter och säkerhet.

| 4.4 | Orsakssamband. Att fastställa orsakssamband är framför allt lämpligt i de situationer där icke-statliga aktörer står för förföljelserna. I de fall där man konstaterar att det förekommer förföljelser och att det saknas statligt skydd, är framställningar om internationellt skydd motiverade. Tolkningen av detta samband måste vara vidsträckt och tillämpas noggrant i alla de situationer där en regering antingen implicit eller explicit vägrar att skydda sina medborgare. |
| --- | --- |

4.4

Orsakssamband. Att fastställa orsakssamband är framför allt lämpligt i de situationer där icke-statliga aktörer står för förföljelserna. I de fall där man konstaterar att det förekommer förföljelser och att det saknas statligt skydd, är framställningar om internationellt skydd motiverade. Tolkningen av detta samband måste vara vidsträckt och tillämpas noggrant i alla de situationer där en regering antingen implicit eller explicit vägrar att skydda sina medborgare.

| 4.5 | Tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Kommittén ställer sig positiv till att könskriteriet inkluderas i definitionen av samhällsgrupper som kan hamna i en risksituation och anser att detta är en välkommen åtgärd. Dessutom måste man vid tolkningen av Genèvekonventionen anlägga ett övergripande perspektiv för att bättre ta hänsyn till situationer där kvinnor utsätts för en specifik risk. Kommittén vill dessutom framhålla sexuell läggning som en orsak till förföljelse. I vissa samhällen hänger säkerhet och välfärd samman med kön. Kommittén anser att de organisationer och institutioner som har sakkunskaper på detta område bör involveras i samråden om asylpolitiken för att man ska få en så fullständig bild som möjligt av de könsrelaterade riskerna. Kommittén anser dessutom att den könsrelaterade problematiken bör erkännas inom ramen för verksamheten vid Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor genom att man inrättar särskilda strukturer. |
| --- | --- |

4.5

Tillhörighet till en viss samhällsgrupp. Kommittén ställer sig positiv till att könskriteriet inkluderas i definitionen av samhällsgrupper som kan hamna i en risksituation och anser att detta är en välkommen åtgärd. Dessutom måste man vid tolkningen av Genèvekonventionen anlägga ett övergripande perspektiv för att bättre ta hänsyn till situationer där kvinnor utsätts för en specifik risk. Kommittén vill dessutom framhålla sexuell läggning som en orsak till förföljelse. I vissa samhällen hänger säkerhet och välfärd samman med kön. Kommittén anser att de organisationer och institutioner som har sakkunskaper på detta område bör involveras i samråden om asylpolitiken för att man ska få en så fullständig bild som möjligt av de könsrelaterade riskerna. Kommittén anser dessutom att den könsrelaterade problematiken bör erkännas inom ramen för verksamheten vid Europeiska byrån för samarbete i asylfrågor genom att man inrättar särskilda strukturer.

| 4.6 | Upphävande av flyktingstatus. Kommittén ställer sig positiv till den föreslagna förändringen och anser att den ligger i linje med de principer och värden som ligger till grund för asylpolitiken. En person som omfattas av internationellt skydd kan endast förlora denna status när ett återvändande till ursprungsorten inte längre utgör en risk för den som åtnjutit denna rättighet. |
| --- | --- |

4.6

Upphävande av flyktingstatus. Kommittén ställer sig positiv till den föreslagna förändringen och anser att den ligger i linje med de principer och värden som ligger till grund för asylpolitiken. En person som omfattas av internationellt skydd kan endast förlora denna status när ett återvändande till ursprungsorten inte längre utgör en risk för den som åtnjutit denna rättighet.

| 4.7 | Skillnader med avseende på innehållet i de två formerna av skyddsstatus. Kommittén ställer sig positiv till utvecklingen mot att dessa båda former av skydd blir till en. Kommittén har vid flera tillfällen uttryckt sitt stöd för denna utveckling som i framtiden kan garantera ett mer fullständigt skydd för personer som befinner sig i en risksituation och en bättre integration av dessa i EU:s medlemsstater. Sammanslagningen av dessa båda former av skydd får samtidigt inte, vare sig direkt eller indirekt, leda till att skyddsnivån och kvaliteten på innehållet minskar. |
| --- | --- |

4.7

Skillnader med avseende på innehållet i de två formerna av skyddsstatus. Kommittén ställer sig positiv till utvecklingen mot att dessa båda former av skydd blir till en. Kommittén har vid flera tillfällen uttryckt sitt stöd för denna utveckling som i framtiden kan garantera ett mer fullständigt skydd för personer som befinner sig i en risksituation och en bättre integration av dessa i EU:s medlemsstater. Sammanslagningen av dessa båda former av skydd får samtidigt inte, vare sig direkt eller indirekt, leda till att skyddsnivån och kvaliteten på innehållet minskar.

| 4.8 | Innebörden av skydd. Skyddets innebörd är en känslig fråga på asylområdet. Skillnaderna mellan olika medlemsstater är här större än i fråga om beviljande av det internationella skyddet i sig. Det är absolut nödvändigt att Europeiska kommissionen vid utvecklingen av asylpolitiken uppbådar nödvändiga resurser för att noggrant studera medlemsstaternas politik och nationella program på detta område. Om föregripande åtgärder saknas är beviljandet av internationellt skydd ett tomt skal och kan leda till underförstådd diskriminering av personer som åtnjuter skyddet. Kommittén rekommenderar att arbetsmarknadens parter involveras i utformningen och genomförandet av asylpolitiken på nationell nivå. |
| --- | --- |

4.8

Innebörden av skydd. Skyddets innebörd är en känslig fråga på asylområdet. Skillnaderna mellan olika medlemsstater är här större än i fråga om beviljande av det internationella skyddet i sig. Det är absolut nödvändigt att Europeiska kommissionen vid utvecklingen av asylpolitiken uppbådar nödvändiga resurser för att noggrant studera medlemsstaternas politik och nationella program på detta område. Om föregripande åtgärder saknas är beviljandet av internationellt skydd ett tomt skal och kan leda till underförstådd diskriminering av personer som åtnjuter skyddet. Kommittén rekommenderar att arbetsmarknadens parter involveras i utformningen och genomförandet av asylpolitiken på nationell nivå.

| 4.9 | EESK välkomnar att bestämmelser om att erkänna/jämställa examina har införts tillsammans med åtgärder som gör det lättare för personer som beviljats internationellt skydd att få tillgång till yrkesutbildningsprogram. Det är fråga om viktiga steg i riktning mot integreringen av dessa personer i ekonomi och samhälle och en bättre livskvalitet för dessa. I fråga om tillträdet till arbetsmarknaden är det viktigt att aktivt bekämpa diskriminering och att erbjuda de ekonomiska aktörerna incitament. |
| --- | --- |

4.9

EESK välkomnar att bestämmelser om att erkänna/jämställa examina har införts tillsammans med åtgärder som gör det lättare för personer som beviljats internationellt skydd att få tillgång till yrkesutbildningsprogram. Det är fråga om viktiga steg i riktning mot integreringen av dessa personer i ekonomi och samhälle och en bättre livskvalitet för dessa. I fråga om tillträdet till arbetsmarknaden är det viktigt att aktivt bekämpa diskriminering och att erbjuda de ekonomiska aktörerna incitament.

| 4.10 | Familjemedlemmar. Kommittén ser positivt på att begreppet ”familjemedlemmar” förtydligas och anser att detta ger möjlighet till bedömningar av ansökningar om internationellt skydd som är mer exakta och enhetliga i samtliga EU-länder. |
| --- | --- |

4.10

Familjemedlemmar. Kommittén ser positivt på att begreppet ”familjemedlemmar” förtydligas och anser att detta ger möjlighet till bedömningar av ansökningar om internationellt skydd som är mer exakta och enhetliga i samtliga EU-länder.

| 4.11 | EESK uppskattar användningen av kriteriet om ”den underåriges bästa” i bedömningen av huruvida internationellt skydd kan beviljas eller ej. |
| --- | --- |

4.11

EESK uppskattar användningen av kriteriet om ”den underåriges bästa” i bedömningen av huruvida internationellt skydd kan beviljas eller ej.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EGT C 221, 17.9.2002, s. 43.

1

(2)  EUT C 204, 9.8.2008, s. 77.

2

(3)  EUT C 218, 11.9.2009, s. 78.

3

(4)  KOM(2008) 360 slutlig.

4

(5)  KOM(2008) 815 slutlig, KOM(2008) 820 slutlig och KOM(2008) 825 slutlig.

5

(6)  KOM(2009) 66 slutlig.

6

(7)  KOM(2007) 301 slutlig.

7

(8)  GHK, Impact assessment studies on The future development of measures on the qualification and status of third country nationals or stateless persons as persons in need of international protection and on the content of the protection granted, based on Council Directive 2004/83/EC and The future development of measures on procedures in MS for granting and withdrawing refugee status, based on Council Directive 2005/85/EC, Multiple framework service contract JLS/2006/A1/004.

8

(9)  Se rapporten från Human Rights Watch (HRW): Pushed Back, Pushed Around Italy's Forced Return of Boat Migrants and Asylum Seekers, Libya's Mistreatment of Migrants and Asylum Seekers. HRW 2009.

9

(10)  EESK ser positivt på Europeiska kommissionens avsikt att ge insyn i hur förfarandena på området tillämpas.

10

(11)  KOM(2009) 551 slutlig – SEK(2009) 1374, s. 14–16.

11

(12)  EGT C 193, 10.7.2001, s 77–83.

12

(13)  EUT C 204, 9.8.2008, s 77–84.

13

(14)  Man kunde räkna upp ett stort antal bedömningssystem av följande typ: Failed States Index (Fund for Peace: http://www.fundforpeace.org/web/index.php?option=com_content&task=view&id=229&Itemid=366), Minorities at Risk (http://www.cidcm.umd.edu/mar/about.asp), Conflict and Peace (http://www.cidcm.umd.edu/pc/), Global Report, The Center for Systemic Peace (CSP) (http://www.systemicpeace.org/), Human Security Report: http://www.humansecurityreport.info/index.php?option=content&task=view&id=28&Itemid=63.

14

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/85 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/85

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd”

(omarbetning)

KOM(2009) 554 slutlig – 2009/0165 (COD)

2011/C 18/15

Föredragande: Antonello PEZZINI

Den 26 november 2009 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla internationellt skydd (omarbetning)”

KOM(2009) 554 slutlig – 2009/0165 (COD).

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 153 röster för och 2 nedlagda röster.

1.   Sammanfattning och slutsatser

1.1   Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) ställer sig bakom och stöder kommissionens åtgärder för att anpassa direktivet om asylförfaranden i enlighet med vad som föreslås i grönboken (1) och handlingsplanen (2).

1.2   Genom antagandet av Lissabonfördraget, som bland annat omfattar stadgan om de grundläggande rättigheterna, har unionens ansvar och befogenheter i fråga om asyl och invandring ökat avsevärt.

1.3   EESK är övertygad om att kommissionen har utfört ett lovvärt arbete för att harmonisera det tidigare direktivet om det komplexa ämnet asyl.

1.4   EESK anser att det i det sociala Europa ska byggas ett Europa för asylsökande genom kulturella, rättsliga och administrativa processer och samarbetsåtgärder som inbegriper medlemsstaterna och tredjeland.

1.5   I en värld som ständigt tycks bli alltmer komplex och som snabbt förändras, bland annat till följd av globaliseringen, den ekonomiska krisen och miljökrisen, blir de icke-statliga organisationernas roll allt viktigare. EESK anser att de bör få en mer framträdande roll som preciseras av samhället och de offentliga beslutsfattarna.

1.6   De icke-statliga organisationerna har till uppgift att erbjuda hjälp och stöd till de mest missgynnade grupperna. Det stöd de i egenskap av interkulturella medlare erbjuder håller enligt EESK på att bli oundgängligt i alla utvecklingsfaser av de förfaranden som föreskrivs i EU:s bestämmelser och nationella bestämmelser.

1.7   EESK anser att kommissionen i sina insatser för att harmonisera förfaranden och praxis måste vara mycket uppmärksam och lyhörd, eftersom det gäller människor som av uppenbara skäl mer än andra befinner sig i en utsatt och svår situation.

1.8   EU måste på alla sätt undvika att flyktingar återsänds till länder där deras fysiska och moraliska integritet hotas och där de grundläggande rättigheterna inte respekteras.

1.9   När det gäller förfarandena för asylansökan är det av största vikt att de sökande får använda sitt modersmål och att de i alla skeden garanteras kostnadsfri rättshjälp.

1.10   Avslag på en ansökan om internationellt skydd måste motiveras klart och tydligt och åtföljas av anvisningar om möjligheterna att överklaga samt om formerna och tidsplanen för detta.

1.11   En avvisning måste emellertid skjutas upp i avvaktan på resultatet av ett eventuellt överklagande.

1.12   Medlemsstaterna måste enligt EESK vidta alla nödvändiga åtgärder, bland annat genom lämpligt utbyte av erfarenheter, för att se till att de asylsökande kan arbeta, utbilda sig och delta i kulturella aktiviteter i en lämplig social omgivning.

1.13   EESK anser att principen om non-refoulement måste upprätthållas och att man gemensamt bör undersöka möjligheten att öka antalet människor som är berättigade att söka internationellt skydd: trakasserade kvinnor, utsatta grupper, miljöflyktingar.

1.14   EESK anser att man i medlemsstaterna måste vädja till känslan för delat ansvar för att undvika illegal ekonomisk invandring och för att förbättra insatserna för dem som verkligen behöver hjälp genom att bördor och åtaganden delas.

1.15   EESK anser det uppenbart att medlemsstaterna borde ställa ökade ekonomiska resurser till kommissionens förfogande, så att politiken för integration av asylsökande kan förbättras.

1.16   Den vilja till harmonisering som kommissionen visar med de senaste förslagen till omarbetning av direktivet borde bemötas av ett liknande åtagande från medlemsstaternas sida som också bör göra lämpliga ändringar i sin egen lagstiftning.

1.17   EESK är övertygad om att skapandet av ett Europa för asylsökande i det sociala Europa framför allt är beroende av om det i medlemsstaterna finns en politisk vilja och en medvetenhet om denna fråga. Detta arbete skulle underlättas om kommissionen föreslog ett enhetligt och väl strukturerat förfarande.

1.18   EESK fäster uppmärksamheten på kvinnornas speciella situation. Jämfört med männen har kvinnorna det mycket svårare när det gäller att begära asyl och få flyktingstatus. EESK uppmanar därför kommissionen att göra allt som står i dess makt för att i samarbete med medlemsstaterna uppnå lika villkor för män och kvinnor, en fråga som man i Europa sedan länge har varit mycket medveten om.

1.19   Utbildning med lämplig inriktning kan enligt kommittén öka den sociala och kollektiva medvetenhet som gör att man accepterar dem som har störst behov av hjälp och assistans och som ser EU-ländernas historiska och religiösa traditioner som en fast referenspunkt.

2.   Inledning

2.1   Historisk bakgrund

2.1.1   Asylrätten har sitt ursprung i antikens Grekland där två städer ömsesidigt beviljade sina respektive medborgare immunitet mot varje form av repressalier, eller där enskilda städer beviljade framstående personer, ambassadörer osv. immunitet (3).

2.1.2   Genom folkrätten erkändes asylrätten även i antikens Rom i samband med begreppet medborgarstatus (4).

2.1.3   Asylrätten utvecklades därefter i takt med de olika uttrycken för förföljelse i form av förtryck från myndigheternas sida mot personer som av religiösa, filosofiska eller politiska skäl bedömdes vara farliga för staten.

2.2   Förbud mot diskriminering och skydd av de mänskliga rättigheterna

2.2.1   Utvecklingen av rättskulturen har lett till att asylrätten gradvis utökats. I de moderna demokratiska ländernas författningar fastställs därför vanligen att regeringen måste vägra att utlämna utlänningar om utlämningen begärs på grundval av politiska brott.

2.2.2   Det innebär att det i de nu gällande grundläggande stadgarna i EU-medlemsstaterna fastställs att utlänningar som i sina hemländer förbjuds att utöva sina demokratiska rättigheter har rätt till asyl på den aktuella medlemsstatens territorium.

2.2.3   I ovannämnda bestämmelser anges uttryckligen att människans okränkbara rättigheter och principen om icke-diskriminering ska erkännas. Förbud mot diskriminering anges uttryckligen i artikel 14 i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (5).

2.2.4   I enlighet med artikel 15 i konventionen får inga avvikelser från detta förbud göras om den eventuella avvikelsen strider mot övriga förpliktelser enligt den internationella rätten.

2.2.5   Det innebär att nationella undantagsklausuler i fråga om asyl avskaffats bland annat för att möjliggöra fullständigt genomförande och konkret tillämpning av Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 om flyktingstatus som införlivats i New York-protokollet av den 31 januari 1967.

2.2.6   Genom Lissabonfördraget ökar EU:s befogenheter i fråga om asyl och invandring. Stadgan om de grundläggande rättigheterna införlivas. Den innebär följande:

| — | Rätten till asyl garanteras. |
| --- | --- |

—

Rätten till asyl garanteras.

| — | Utveckling av gemensamma bestämmelser föreskrivs. |
| --- | --- |

—

Utveckling av gemensamma bestämmelser föreskrivs.

| — | Ett integrerat system för hantering av yttre gränser införs. |
| --- | --- |

—

Ett integrerat system för hantering av yttre gränser införs.

| — | Vikten av samarbete med tredjeland erkänns. |
| --- | --- |

—

Vikten av samarbete med tredjeland erkänns.

| — | EG-domstolens befogenheter på området asyl och invandring utökas. |
| --- | --- |

—

EG-domstolens befogenheter på området asyl och invandring utökas.

3.   Sammanfattning av förslaget om omarbetning av direktivet

3.1   Syftet med föreliggande förslag är att slutföra den andra fasen av det gemensamma europeiska asylsystemet som ska genomföras genom ett enda förfarande senast år 2012.

3.2   Målet är att fylla luckorna och bristerna i de aktuella miniminormerna som ur många aspekter har visat sig vara svårbegripliga, ineffektiva, orättvisa och inte anpassade efter omständigheterna (6).

3.3   De ändringar som föreslås främjar framför allt en ökad harmonisering av rutiner. Dessutom föreslås ytterligare rättssäkerhetsgarantier för asylsökande, framför allt under den period då ansökan om skydd utreds och under den påföljande beslutsprocessen, i enlighet med den särskilda rättspraxisen vid Europeiska unionens domstol och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.

4.   Allmänna kommentarer

4.1   Att bygga ett Europa för asylsökande i det sociala Europa

4.1.1   Förverkligandet av ett Europa för asylsökande i det sociala Europa bygger på väl underbyggda utbildningsinsatser riktade till ungdomar så tidigt som i förpuberteten, så att denna kunskap lever vidare i det kollektiva medvetandet i samhället och bland politikerna i medlemsstaterna.

4.1.2   Med beaktande av de grundläggande rättigheterna och de principer som erkänns i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna antog EU rådets direktiv 2003/9/EG av den 27 januari 2003 om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlemsstaterna.

4.1.3   Under de senaste åren har den snabba globaliseringen emellertid paradoxalt nog orsakat våldsamma identitetsförändringar, vilket gjort att det inte gått att återskapa ett rättssystem som i likhet med det romerska bygger på universalism.

4.1.4   Möten mellan olika folkslag och dagens klimat av oro inför kontakten mellan olika kulturer leder därför till ny rädsla och osäkerhet. Detta resulterar i sin tur i att nästan alla europeiska länder tenderar att ha en restriktiv inställning till medborgarskap och därmed asyl.

4.1.5   Denna hållning står emellertid i strid med den integrationsprocess som förespråkas liksom med målet att bygga ett Europa som även är ett socialt Europa.

4.1.6   Principen om non-refoulement måste därför upprätthållas och dessutom borde fler personer erkännas vara i behov av internationellt skydd. I flera EU-direktiv erkänns för övrigt redan som kriterium den särskilda typ av förföljelse som vissa kvinnor och andra utsatta grupper är offer för.

4.1.7   Om de flyktingar som uteslutande betraktas som ekonomiska invandrare, för vilka det finns särskilda regler, av uppenbara skäl i dagens situation måste nekas flyktingstatus är miljöflyktingarnas ställning desto mer problematisk.

4.1.8   Det rör sig om människor som tvingas möta de faror och den osäkerhet som en påtvingad migration till följd av en försämrad miljö innebär, med betydande konsekvenser för utövandet av de mänskliga rättigheterna som rätten till liv, mat, hälsa och utveckling (7).

4.1.9   Dessa frågor skulle kunna uppmärksammas i samband med en omarbetning av rådets ”erkännandedirektiv” 2004/83/EG av den 29 april 2004. Dessa nya problem förtjänar också att mer noggrant övervägas bland annat i förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en europeisk byrå för samarbete i asylfrågor (KOM(2009) 66 slutlig).

4.2   Särskilda förfaranden

4.2.1   Under förfarandet för att bevilja flyktingstatus måste hänsyn tas till en rad lagstiftningsåtgärder på säkerhetsområdet som syftar till att förhindra illegal invandring och angripa frågor om ordning och allmän säkerhet som är knutna till invandring.

4.2.1.1   Samtidigt är det i enlighet med åtagandena i den europeiska pakten för invandring och asyl från 2008 nödvändigt att organisera den legala invandringen utifrån varje medlemsstats prioriteringar, behov och mottagningskapacitet samt att främja integrationen av invandrarna.

4.2.1.2   Med sikte på att bygga ett Europa för asylsökande vore det bland annat lämpligt att upprätta ett partnerskap enligt principen om delade bördor, dvs. principen om solidaritet inom mottagning och fördelning av asylsökande över hela EU.

4.2.1.3   I förslaget till omarbetning respekteras internationella regler och reglerna i gemenskapslagstiftningen i förfarandena för prövning av ansökningar om internationellt skydd och för återkallande och upphörande av erkänd status samt i förfarandena för överklagande av beslut i förslaget till omarbetning av direktivet om asylförfaranden.

4.2.1.4   EESK anser det ytterst viktigt att främja och stödja icke-statliga organisationer, även i samband med införandet av förfaranden för mottagande och prövning av ansökan om inresa, återkallande, upphörande av status och överklagande av beslut. Därför föreslås att en bestämmelse om detta uttryckligen införs i såväl skälen som i texten till förslaget.

4.2.1.5   I EU-terminologin innebär internationellt skydd både erkännande av flyktingstatus enligt Genèvekonventionen och subsidiärt skydd som omfattar dem som även om de inte uppfyller de nödvändiga kraven för att erkännas som flyktingar ändå inte kan återsändas eftersom de då skulle utsättas för allvarliga risker.

4.2.1.6   I den lagstiftning i de enskilda medlemsstaterna med vilken ovannämnda direktiv om förfaranden ska genomföras definieras i allmänhet tre befogenhetsnivåer inom de administrativa myndigheterna: mottagande och behandling av ansökningar samt beslut om dem.

4.2.1.7   Rätt till prövning av ansökan innebär under alla omständigheter att den sökande har rätt att stanna i medlemsstaten och att behandlas människovärdigt under hela den tid som krävs för att pröva ansökan, dock med vissa undantag (europeisk arresteringsorder osv.). Med respekt för den mänskliga värdigheten måste vistelse på flyktingmottagningar i väntan på en bättre lösning ses som undantag snarare än regel.

4.2.1.8   Dessutom förutses en rad garantier för att skydda den asylsökande: tillräcklig information om det förfarande som ska följas och om resultatet av ansökan, möjlighet att meddela sig med UNHCR, tolkhjälp och intervju vid den behöriga myndigheten, där personalen får grundläggande utbildning och fortbildning.

4.2.1.9   EESK anser att särskilda insatser måste göras för att utbilda kvalificerad personal inom Frontex i syfte att förbättra följande:

| — | Samordningen av det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

—

Samordningen av det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna.

| — | Utarbetandet av gemensamma normer på utbildningsområdet. |
| --- | --- |

—

Utarbetandet av gemensamma normer på utbildningsområdet.

| — | Tillhandahållandet av nödvändigt stöd till medlemsstaterna för att organisera mottagande och återsändande med stöd av kulturförmedlare. |
| --- | --- |

—

Tillhandahållandet av nödvändigt stöd till medlemsstaterna för att organisera mottagande och återsändande med stöd av kulturförmedlare.

| — | Utbildningen av tjänstemän i den av EU utformade rätten till asyl med sikte på tillkomsten av den framtida asylbyrån. |
| --- | --- |

—

Utbildningen av tjänstemän i den av EU utformade rätten till asyl med sikte på tillkomsten av den framtida asylbyrån.

4.2.1.10   EESK menar att flyktingförläggningar i enlighet med stadgan om de grundläggande rättigheterna endast bör användas tillfälligt och under exceptionella omständigheter. De som söker internationellt skydd måste kunna leva ett anständigt liv ur alla aspekter: De ska behandlas människovärdigt, ha tillgång till hälso- och sjukvårdstjänster, sociala kontakter och arbetsmöjligheter.

4.2.1.11   Direktiv 2003/9/EG om miniminormer för asylsökande i medlemsstaterna är mycket flexibelt när det gäller tillträde till arbetsmarknaden. EESK anser att varje begränsning i fråga om arbete tenderar att kränka människors värdighet och främja odeklarerat arbete, vilket skapar sociala orättvisor.

4.2.1.12   Slutligen ges möjlighet att med kostnadsfritt rättsligt bistånd överklaga såväl administrativa som rättsliga beslut. EESK anser att kostnadsfritt administrativt och rättsligt bistånd samt språkligt stöd måste stärkas och bli obligatoriskt i alla skeden av förfarandet.

5.   Särskilda kommentarer

5.1   De ändringar som föreslås överensstämmer med målet att harmonisera och uppdatera förfarandena för erkännande av flyktingstatus.

5.2   När det gäller sakinnehållet vore det lämpligt att kritiskt granska skälen till att den uttryckliga hänvisningen till rätten till asyl har strukits i förslaget.

5.3   Kravet på en hänvisning till rätten till asyl i den nya texten skulle därför kunna fortsätta att uppfattas som ett erkännande av rätten till inresa på en medlemsstats territorium, bland annat för att inleda förfarandet för att beviljas flyktingstatus, i avvaktan på att kraven för erkännande av nämnda status fastställs. Under denna period råder också förbud mot avvisning.

5.4   Dessutom skulle hänvisningen till asylrätten innebära att det blir legitimt för medlemsstaterna att tillämpa det nya direktivet även på fall som inte omfattas av direktivets tillämpningsområde (se artiklarna 3, 4, 11 och 12 i förslaget), om det föreligger allvarliga humanitära skäl som hindrar de sökande från att återvända till ursprungslandet, bortsett från särskild förföljelse (8).

5.5   EESK stöder de föreslagna ändringarna eftersom de överensstämmer med de ovanstående målen.

5.5.1   Följande bör emellertid framhållas:

| 5.5.1.1 | Skäl 38: När man anger att genomförandet av direktivet bör utvärderas regelbundet bör man uppge en mer exakt tidpunkt. |
| --- | --- |

5.5.1.1

Skäl 38: När man anger att genomförandet av direktivet bör utvärderas regelbundet bör man uppge en mer exakt tidpunkt.

| 5.5.1.2 | Skäl 41: De innehållsmässiga ändringar i det tidigare direktivet som man är skyldig att införliva bör anges mer specifikt. |
| --- | --- |

5.5.1.2

Skäl 41: De innehållsmässiga ändringar i det tidigare direktivet som man är skyldig att införliva bör anges mer specifikt.

| 5.5.1.3 | Artikel 2 f: Begreppet beslutande myndighet måste definieras noggrannare, med tanke på att begreppet myndighet med domstolsliknande uppgifter inte återfinns i vissa interna rättsordningar. |
| --- | --- |

5.5.1.3

Artikel 2 f: Begreppet beslutande myndighet måste definieras noggrannare, med tanke på att begreppet myndighet med domstolsliknande uppgifter inte återfinns i vissa interna rättsordningar.

| 5.5.1.4 | Artikel 3.3: Som exempel bör man ange de eventuella tillfällen då direktivet kan tillämpas vid ansökningar om skydd som faller utanför direktivets tillämpningsområde (se anmärkningar rörande den nya företeelsen miljöflyktingar). |
| --- | --- |

5.5.1.4

Artikel 3.3: Som exempel bör man ange de eventuella tillfällen då direktivet kan tillämpas vid ansökningar om skydd som faller utanför direktivets tillämpningsområde (se anmärkningar rörande den nya företeelsen miljöflyktingar).

| 5.5.1.5 | Artikel 6: Den bestämmelse som ger medlemsstaterna rätt att kräva att ansökningarna ska lämnas in på en angiven plats förefaller inte ligga i linje med bestämmelserna i artikel 7 och tycks därmed vara restriktiv mot bakgrund av strävan efter en mer omfattande rätt till prövning av ansökan. |
| --- | --- |

5.5.1.5

Artikel 6: Den bestämmelse som ger medlemsstaterna rätt att kräva att ansökningarna ska lämnas in på en angiven plats förefaller inte ligga i linje med bestämmelserna i artikel 7 och tycks därmed vara restriktiv mot bakgrund av strävan efter en mer omfattande rätt till prövning av ansökan.

| 5.5.1.6 | Artikel 10.13 (9): Vid ett negativt beslut måste den berörda personen och dennes juridiska företrädare i samtliga fall på den sökandes modersmål få information om skälet till att ansökan avslagits samt om tidsfrister (rimliga och godtagbara), former och förfaranden för att bestrida och överklaga beslutet. |
| --- | --- |

5.5.1.6

Artikel 10.13 (9): Vid ett negativt beslut måste den berörda personen och dennes juridiska företrädare i samtliga fall på den sökandes modersmål få information om skälet till att ansökan avslagits samt om tidsfrister (rimliga och godtagbara), former och förfaranden för att bestrida och överklaga beslutet.

| 5.5.1.7 | Artikel 12.19 d (10): De behöriga myndigheternas rätt att kroppsvisitera sökanden och söka igenom de föremål han eller hon bär med sig kan visa sig strida mot de konstitutionella garantier som fastställs i medlemsstaternas interna rättsordningar. |
| --- | --- |

5.5.1.7

Artikel 12.19 d (10): De behöriga myndigheternas rätt att kroppsvisitera sökanden och söka igenom de föremål han eller hon bär med sig kan visa sig strida mot de konstitutionella garantier som fastställs i medlemsstaternas interna rättsordningar.

| 5.5.1.8 | Artikel 34.1 c: De allvarliga skäl som den sökande ska lägga fram för att det ska kunna bevisas att ett tredjeland som betecknas som ett säkert ursprungsland i själva verket inte är det bör specificeras närmare, även om EESK anser att det ibland är svårt att fastställa en allmänt godtagbar definition av ett säkert tredjeland. |
| --- | --- |

5.5.1.8

Artikel 34.1 c: De allvarliga skäl som den sökande ska lägga fram för att det ska kunna bevisas att ett tredjeland som betecknas som ett säkert ursprungsland i själva verket inte är det bör specificeras närmare, även om EESK anser att det ibland är svårt att fastställa en allmänt godtagbar definition av ett säkert tredjeland.

| 5.5.1.9 | EU-domstolens dom i mål C-133/06 av den 6 maj 2008, genom vilken artikel 29, första och andra stycket, och artikel 36, tredje stycket i direktivet om asylförfaranden 2005/85/EG upphävs, kan utgöra diskussionsunderlag i detta avseende. |
| --- | --- |

5.5.1.9

EU-domstolens dom i mål C-133/06 av den 6 maj 2008, genom vilken artikel 29, första och andra stycket, och artikel 36, tredje stycket i direktivet om asylförfaranden 2005/85/EG upphävs, kan utgöra diskussionsunderlag i detta avseende.

Bryssel den 28 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  KOM(2007) 301 slutlig.

1

(2)  KOM(2008) 360 slutlig.

2

(3)  Immuniteten skyddade dessutom flyktingar som inte kunde tas till fånga i vissa tempel som ansågs okränkbara. Detta är etymologin bakom ordet ”asyl”.

3

(4)  Rätten till medborgarskap infördes för övrigt allmänt genom Caracallas dekret från 212 e.Kr. som innebar slutet på särbehandling mellan romare och andra medborgare i imperiet.

4

(5)  Konventionen, som undertecknades i Rom den 4 november 1950, och tillhörande tilläggsprotokoll har ratificerats och genomförts förutom av EU:s medlemsstater även av flera andra länder i Europa, vilket innebär att bestämmelserna angående detta i högre grad är bindande när det gäller internationell rätt och den interna rättsordningen.

5

(6)  Bristen på rättvisa i de förfaranden som antagits av enstaka medlemsstater tycks framför allt bero på den alltför skönsmässiga bedömningen av direktivet om asylförfaranden från 2005.

6

(7)  Eftersom säkerheten är ytterst viktig för människan måste säkerhetskriteriet breddas. Miljöflyktingar är offer för miljöförstöringen och den sociala obalans som är förknippad med denna, vilket exempelvis visat sig i den gradvisa ökenspridningen inom hela områden söder om Sahara till följd av nya former av hänsynslös spekulation.

7

(8)  Flyktingar som lämnar hemlandet inte på grund av personlig diskriminering utan på grund av allvarliga händelser (inbördeskrig, allmänt våld, aggressioner från utlandet, naturkatastrofer, miljökatastrofer osv.) har i allmänhet inte möjlighet att ansöka om flyktingstatus. I immigrationslagstiftningen finns emellertid möjlighet att reagera på humanitära nödsituationer som orsakats av exceptionella omständigheter genom tillfälliga skyddsinsatser för att snabbt och på lämpligt sätt ta emot evakuerade.

8

(9)  Artikel 10.2 i den svenska versionen.

9

(10)  Artikel 12.2 d i den svenska versionen.

10

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/90 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/90

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om förvaltning av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2004/39/EG och 2009/.../EG”

KOM(2009) 207 slutlig – 2009/0064 (COD)

2011/C 18/16

Huvudföredragande: Angelo GRASSO

Den 3 juni 2009 beslutade rådet att i enlighet med artikel 47.2 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om förvaltning av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2004/39/EG och 2009/.../EG”

KOM(2009) 207 slutlig – 2009/0064 (COD).

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som berett ärendet, antog sitt yttrande den 1 februari 2010. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs presidium gav den 16 februari 2010 facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion i uppdrag att arbeta om yttrandet.

Vid sin 462:a plenarsession den 29 april 2010 utsåg Europeiska ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artiklarna 20 och 57.1 i arbetsordningen Angelo Grasso till huvudföredragande och antog följande yttrande med 136 röster för, 2 röster emot och 3 nedlagda röster.

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) välkomnar förslaget till direktiv. Även om några kategorier av alternativa fonder säkerligen har bidragit till att öka hävstångseffekten och höja risknivån i det finansiella systemet så är det inte denna sektor som har utgjort den största risken för stabiliteten och hållbarheten i det finansiella systemet under den kris som följde på turbulensen på marknaden för sub prime-lån. Denna ståndpunkt bekräftades nyligen av UK Financial Services Authority (FSA) i dess rapport från februari 2010 med titeln Assessing the possible sources of systemic risk from hedge funds, där man anger att de viktigaste hedgefonderna inte utgör någon destabiliserande motpartskreditrisk. EESK noterar att förslaget väckt debatt och särskilt förslagen från rådet och Europaparlamentet (föredragande: Jean-Paul Gauzès). EESK lägger å sin sida fram en rad kommentarer och rekommendationer i syfte att rätta till några beslut och riktlinjer i förslaget, som utan att nämnvärt bidra till att skydda investerarna och marknadens integritet skulle kunna diskriminera inte bara sektorn för alternativa fonder utan också det ekonomiska systemet som helhet. EESK bygger dessa kommentarer på ett yttrande (1) från 2009 om private equity-fonder och hedgefonder, där man hävdar att deras sysselsättningsmässiga och sociala inverkan mot bakgrund av den europeiska marknadsekonomin är större än deras ekonomiska och finansiella effekter.

1.2   Krisen i Grekland har satt frågan om statsskulden i fokus. EESK konstaterar att de råder olika åsikter om huruvida hedgefonderna har förvärrat krisen. EESK anser att man snarast måste utreda denna fråga grundligt.

1.3   Med direktivet inrättas en enhetlig rättslig ram för sektorn för alternativa fonder, bland annat till följd av kravet på en adekvat övervakning av de makroprudentiella riskerna för den europeiska finanssektorn. Direktivet innehåller också detaljerade bestämmelser som EESK anser är svåra att effektivt anpassa till den mångfald produkter som sektorn omfattar. EESK hoppas därför att man antar ett system som bygger mer på ett funktionellt angreppssätt för att ta hänsyn till den mängd olika produkter som ryms inom definitionen av alternativa fonder.

1.4   EESK anser det ytterst viktigt att snarast inleda diskussioner med myndigheterna i de största länderna utanför EU i syfte att verka för gemensamma internationella standarder för banktillsyn av alternativa investeringsfonder, precis som skett inom banksektorn enligt Baselkommitténs modell. I annat fall skulle bestämmelserna lätt kunna kringgås genom att vissa verksamheter skulle flyttas utanför området för EU-lagstiftningen. Detta skulle äventyra konkurrenskraften inom vissa viktiga sektorer av den europeiska finanssektorn med negativa återverkningar på såväl sysselsättning som välfärd och välstånd. Inrättandet av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) kommer att underlätta tillämpningen av lagstiftningen, särskilt i gränsöverskridande sammanhang.

1.5   Direktivet inför bland annat möjligheten att fastställa gränser för fondernas skuldsättning. EESK har inget emot detta förslag, men vill ha klart besked om vilka kriterier för de olika produktslagen som ligger till grund för dessa gränser och vilka skyddsåtgärder som ska vidtas för att begränsa den konjunkturförstärkande effekten.

1.6   För att säkerställa insynen på marknaden och för att skydda investerarna anser EESK att kravet på registrering och tillhandahållande av en rad basuppgifter borde utsträckas till att omfatta alla företag. Uppgifterna bör differentieras med hänsyn till produkter och trösklar. Vad gäller denna fråga anser EESK dock att det krävs en noggrannare empirisk analys än den som kommissionen hittills har gjort.

1.7   Vad gäller de informationskrav som ställs på företag som förvaltar private equity-fonder välkomnar EESK viljan att öka insynen, framför allt om målet är att skydda aktörer som minoritetsägare och anställda. Dessa bestämmelser får heller inte i alltför hög grad diskriminera private equity-fonderna till förmån för andra investeringsprodukter som ägs av privata eller institutionella investerare. I förslaget till direktiv föreskrivs slutligen att fonder som enbart investerar i små och medelstora företag ska undantas från dessa krav. EESK understryker dock att skyddet av investerarna och marknadens integritet är oavvisliga principer som måste gälla för alla företag som förvaltar AIF-fonder.

2.   Inledning

2.1   Med termen alternativa investeringsfonder avses alla fonder som inte ryms inom fondföretagsdirektivet: t.ex. hedgefonder, private equity-fonder, högriskkapital, fastighetsfonder, infrastrukturfonder och råvarufonder, som bland annat omfattar den sektor som enligt terminologin i de Larosière-rapporten definieras som ”det parallella banksystemet”.

2.2   År 2009 antog EESK ett yttrande om hedgefonder och private equity-fonder. I yttrandet behandlades inte direktivet om förvaltning av alternativa investeringsfonder, utan endast dessa fonders inverkan på sysselsättningen och de sociala aspekterna. EESK noterar att ovannämnda direktivförslag har väckt en omfattande debatt, framför allt vad gäller sysselsättning och sociala frågor. Kommittén anser att slutsatserna och rekommendationerna i detta yttrande utgör en viktig referens för debatten om direktivet.

2.3   Som också betonades i de Larosière-rapporten späddes finanskrisen på av en alltför omfattande likviditet, en kraftig obalans på finans- och råvarumarknaderna och av andra makroekonomiska faktorer. Den omfattande likviditeten ledde till att man ignorerade den risk som ligger i själva likviditeten, och som i processerna för kontroll och riskhantering uppmärksammats mindre än kredit- och marknadsriskerna såväl från operatörernas sida som inom tillsynsbestämmelserna.

2.4   I dag kan vi inte tillåta oss att låtsas som ingenting och inte lära oss av ett misstag som har stått världsekonomin dyrt och som hade kunnat bli verkligt fatalt. Likviditeten kräver marknader och finansiella system som i största möjliga utsträckning är öppna för insyn.

2.5   Direktivet bör möjliggöra påtagliga framsteg i riktning mot ökad insyn i sektorn för alternativa fonder, något som verkligen har saknats.

2.6   EESK anser att detta är nödvändigt inte på grund av fel, brister och risker inom sektorn, utan helt enkelt på grund av det oavvisliga kravet på att låta frågan om insyn och likviditet få högsta prioritet.

2.7   Förslagen om ett europeiskt system för finansiell tillsyn på såväl makro- som mikronivå, som för närvarande debatteras inom EU, är av avgörande betydelse för att säkerställa inre marknadens överlevnad (2).

2.8   I USA har president Obama lanserat en process för genomgripande förändring och förnyelse av systemet för reglering och tillsyn. Det är ännu för tidigt att bedöma de resultat som USA:s initiativ kan komma att ge.

2.9   Inom detta arbete måste EU verka för att man på internationell nivå snarast ser till att det råder insyn och integritet på marknaden. EESK vill dock framhålla att lagstiftningen inte ensam kan lösa problem som också beror på de professionella investerarnas föga omdömesgilla uppträdande.

2.10   EESK ställer sig bakom de sex överordnade principer för regleringen av hedgefonder som den internationella sammanslutningen av börsinspektioner (International Organisation of Securities Commissions, IOSCO) föreslog i juni 2009. Den 25 februari 2010 publicerade IOSCO kraven på uppgifter om systemrisker för hedgefonder. Kraven är indelade i elva olika kategorier. EESK rekommenderar kommissionen att använda principerna som utgångspunkt och tillämpa dem i reglerna för alternativa investeringsfonder i direktivförslaget.

2.11   IOSCO har visserligen färdigställt en analys av riskerna med private equity-fonder för det finansiella systemet, men hittills har inga konkreta lagstiftningsförslag lagts fram. EESK rekommenderar kommissionen att anpassa IOSCO:s principer för hedgefonder så att de också passar för private equity-fonder.

3.   Direktivförslaget

3.1   Förslaget syftar till att reglera förvaltningen av fonderna och inte själva produkterna. Man avstår från direkta åtgärder i fråga om produkterna, eftersom de alternativa investeringsfonderna (AIF) bara kan definieras enligt uteslutningsprincipen i och med att de inte harmoniserats genom fondföretagsdirektivet. Kommissionen anser därför att varje försök att direkt reglera produkterna snabbt skulle bli föråldrat.

3.2   Många aspekter av regleringen av fondförvaltarna får dock med nödvändighet omfattande effekter även på fondernas funktionssätt och profil.

3.3   Förslaget har två huvudsyften.

| — | Att möjliggöra en effektivare mikroprudentiell och makroprudentiell tillsyn som kräver en djupgående insikt i sektorns dynamik, vilken sträcker sig över nationella gränser. |
| --- | --- |

—

Att möjliggöra en effektivare mikroprudentiell och makroprudentiell tillsyn som kräver en djupgående insikt i sektorns dynamik, vilken sträcker sig över nationella gränser.

| — | Att främja marknadsintegration och utveckling av inre marknaden genom att erbjuda förvaltarna ett slags EU-pass för sina produkter, med uppenbara positiva återverkningar i form av samverkansvinster och valmöjligheter för investerarna. |
| --- | --- |

—

Att främja marknadsintegration och utveckling av inre marknaden genom att erbjuda förvaltarna ett slags EU-pass för sina produkter, med uppenbara positiva återverkningar i form av samverkansvinster och valmöjligheter för investerarna.

3.4   Dessa viktiga mål kan uppnås genom en rad välstrukturerade och detaljerade åtgärder som ger form åt följande inslag i förslaget:

3.4.1   Samtliga AIF-förvaltare vars tillgångar överstiger vissa tröskelvärden måste auktoriseras. Förvaltare av tillgångar vars totala värde är lägre än 100 miljoner euro undantas från bestämmelserna i direktivförslaget. Tröskelvärdet stiger till 500 miljoner om förvaltarna inte utnyttjar hävstångseffekter och investerarna inte har rätt till inlösen under fondernas första fem år.

3.4.1.1   Auktorisation beviljas av de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten. Den är underkastad mycket tydliga krav på organisation och insyn.

3.4.1.2   Förvaltarna måste ha sin hemvist i EU. De kan delegera administrationen till offshore-enheter. Rollen som förvaringsinstitut får endast innehas av kreditinstitut som är etablerade inom EU. Vidaredelegering förbjuds uttryckligen utom vad gäller funktionen som förvaringsinstitut, men är under alla omständigheter förbunden med strikta villkor.

3.4.1.3   I direktivet får kommissionen uppgiften att fastställa tröskelvärden för hävstång, i syfte att säkerställa stabilitet och integritet i finanssystemet.

3.4.2   Om kraven i direktivet uppfylls skulle förvaltarna få möjlighet att fritt marknadsföra sina produkter till professionella investerare (enligt definitionen i direktivet om marknader för finansiella instrument) i samtliga medlemsstater. Förvaltarna får också sprida fonder med hemvist i tredjeländer, men dessa underkastas en rad villkor, för att undvika ytterligare risker på marknaderna eller snedvridning av skattesystemen.

4.   EESK:s bedömning

4.1   EESK har redan yttrat sig (3) om de Larosière-gruppens rekommendationer och håller helt med om att det behövs en tillsyn över gränserna, som dock kräver en tillräckligt enhetlig rättslig ram. Eftersom inrättandet av nya europeiska tillsynsmyndigheter inte utesluter de nationella tillsynsmyndigheternas befogenheter är det viktigt att de europeiska tillsynsmyndigheterna utarbetar en ”gemensam handledning” för själva tillsynen. Bättre kunskap om och insyn i AIF-sektorn kan vara viktig för att öka marknadens integritet, för att öka skyddet för investerarna och för att införa en effektiv makroprudentiell tillsyn. Med direktivet kan detta viktiga mål komma att uppnås, förutsatt att man undviker onödigt hårda restriktioner. Kommittén förordar därför stor försiktighet och vaksamhet när lagstiftningskraven går längre än den minsta informationsram som krävs för makroprudentiell tillsyn.

4.2   EESK anser att det brådskar med en rättslig ram som ökar förutsättningarna för en bättre kvalitet på AIF-förvaltarnas styrningskriterier. Detta är mycket viktigare än många andra detaljerade regler som leder till ökade kostnader för företagen utan att nödvändigtvis nå målet om ökade garantier för marknaden, vilket kraftigt understryks i rekommendation 1 i de Larosière-gruppens rapport.

4.3   EESK vill också nämna två andra punkter i ovannämnda rapport, där det med hänvisning till översynen av Basel II-ramen framhålls att finanskrisen har gett oss två viktiga lärdomar:

| — | Krisen har visat att det ekonomiska och finansiella systemet bör disponera ett mer omfattande eget kapital. |
| --- | --- |

—

Krisen har visat att det ekonomiska och finansiella systemet bör disponera ett mer omfattande eget kapital.

| — | Krisen har också visat på den konjunkturförstärkande effekten av den gällande rättsliga ramen, som har förstärkt de fluktuerande marknadstendenserna i stället för att dämpa dem. |
| --- | --- |

—

Krisen har också visat på den konjunkturförstärkande effekten av den gällande rättsliga ramen, som har förstärkt de fluktuerande marknadstendenserna i stället för att dämpa dem.

4.3.1   Förslaget att sätta gränser för skuldsättningen och fondernas hävstångseffekter (s.k. leverage cap) går i den riktning mot ökat eget kapital som efterlysts. Vi delar oron för de risker som en alltför stor hävstångseffekt innebär för det finansiella systemet. Frågan om den alltför höga skuldsättningen ska dock angripas genom att också andra specifika egenskaper hos fonderna, t.ex. storleken, beaktas. EESK hoppas att man överväger möjligheten att fastställa ett tydligt definierat tak för hävstångseffekten.

4.3.2   För att hålla systemrisken under kontroll ska man vara medveten om att de största bankerna ofta är primary brokers och därför lånar ut pengar till hegdefonderna. Kontrollen av dessa primary brokers är lika viktig som kontrollen av dem som lånar kapital. Vid översynen av direktiven om kapitalkrav för banker bör de berörda myndigheterna säkerställa att dessa lån täcks av tillräckligt kapital.

4.3.3   Slutligen ska man beakta att hävstångseffekten kan vara konjunkturförstärkande. Det är i själva verket troligt att maxgränsen för hävstångseffekten överskrids när värdet på investeringarna sjunker, vilket leder till att förvaltaren för att återgå till tröskelvärdet kanske tvingas avyttra sina egna tillgångar och därmed ytterligare sänker deras marknadsvärde. I yttrandet om de Larosière-gruppens rapport berörde EESK frågan om lagstiftningsramens konjunkturförstärkande karaktär. Även om vi inser att det kan vara svårt att avgöra när man ska lätta på kraven eller skärpa dem anser vi att en viss flexibilitet i fråga om vissa krav kan göra lagstiftningen mindre konjunkturförstärkande.

4.4   EESK ställer sig tveksam till de tröskelvärden under vilka företagen skulle undantas från direktivets bestämmelser. Rent principiellt anser EESK att alla företag borde vara skyldiga att registrera och därefter tillhandahålla den basinformation som behövs för att säkerställa de minimikrav som är nödvändiga för en effektiv insyn i marknaden och för att skydda investerarna.

4.4.1   För att säkerställa insyn och skydda investerarna bör man kräva mer detaljerad information som eventuellt är differentierad med hänsyn till produkter och trösklar. Vad gäller denna fråga anser EESK dock att det krävs en noggrannare empirisk analys än kommissionen hittills har gjort, för att hitta ett rationellt kriterium för fastställande av dessa tröskelvärden.

4.4.2   EESK är övertygad om att de krav på uppgifter om systemrisker för hedgefonder som nyligen offentliggjordes av IOSCO (som kan anpassas för andra AIF-fonder) är den väg man ska välja. Det rör sig om en rad uppgifter som är indelade i elva kategorier, alltifrån uppgifter om förvaltning och konsulter (som borde krävas för alla typer av fonder) till information om lån, risker och exponeringen mot motparter (som skulle vara särskilt värdefulla när det gäller stora fonder som utnyttjar hävstångseffekter). Dessa riktlinjer, som härrör från initiativ från G20 och rådet för finansiell stabilitet (Financial Stability Board), har internationellt stöd och träder i kraft i september 2010.

4.5   Ovanstående argument är också förknippade med konstaterandet att sektorn för alternativa fonder är alldeles för differentierad för att en fullständigt enhetlig rättslig ram ska kunna upprättas för alla de olika produkter som den omfattar. I praktiken är förvaltningsföretagen specialiserade inom särskilda områden (t.ex. fastighetsfonder, hedgefonder, private equity-fonder). I förslaget till direktiv ägnas särskilt utrymme endast åt fonder med hävstång och private equity-fonder. Som framgår av EESK:s initiativyttrande om investeringsfonders inverkan på den industriella omvandlingen (föredragande: Peter Morgan) är skillnaderna mellan de olika alternativa fonderna så stora att de kräver en mer differentierad behandling.

4.6   EESK hoppas att kommissionsledamot Michel Barniers initiativ om ett enda EU-pass, som också gäller de förvaltare och fonder som inte har hemvist i EU, ska innebära början till gemensamma internationella lösningar.

4.6.1   EESK ansluter sig till förslaget att fonder med hemvist utanför EU också ska omfattas av samma bestämmelser. Vi hoppas att kommissionen ser till att de standarder för kvalitet och insyn som gäller utländska förvaltare och fonder verkligen motsvarar EU-standarderna.

4.6.2   Eftersom direktivförslaget bör skapa möjlighet att höja nivåerna på garantier från fonderna utanför EU, men inte för att diskriminera dem och i praktiken utesluta dem från inre marknaden, efterlyser EESK omedelbar klarhet i vilka villkor som dessa fonder måste uppfylla för att fritt kunna erbjudas på inre marknaden.

4.7   EESK anser att om ett antagande av direktivet inte åtföljs av motsvarande åtgärder i de största länderna utanför EU skulle reglerna lätt kunna kringgås genom att vissa verksamheter flyttas utanför det område som omfattas av EU-lagstiftningen. Detta skulle äventyra konkurrenskraften inom vissa viktiga sektorer av den europeiska finanssektorn med negativa återverkningar på såväl sysselsättning som välfärd och välstånd.

4.8   EESK frågar sig vad som ligger bakom bestämmelsen om att förvaringsinstitutet måste vara ett kreditinstitut. Oberoende förvaringsinstitut är en viktig garanti för att skydda investerarna mot bedrägerier eller andra skadliga beteenden. Vi är naturligtvis positiva till att striktare bestämmelser införs, men vill ändå veta varför man ämnar låta endast kreditinstitut fungera som förvaringsinstitut, också mot bakgrund av att man i MiFID-direktivet tillåter andra mellanhänder att förvara kundernas tillgångar.

4.9   Till de alternativa fonderna hör också s.k. private equity-fonder som investerar i icke-börsnoterade företags kapital.

4.9.1   Private equity är en viktig källa till riskkapital för nyetablerade och innovativa företag liksom för företag som håller på att expandera eller omstruktureras. EESK har redan behandlat (4) frågan om vilken inverkan som private equity-fonderna kan få på det ekonomiska systemet och på den industriella omvandlingen.

4.9.2   I direktivförslaget ägnas olika artiklar (kapitel V, avsnitt 2) specifikt åt fonder som förvärvar kontrollen över icke-börsnoterade företag (närmare bestämt fonder som förvärvar minst 30 % av rösträtterna).

4.9.3   Den information som ska tillhandahållas är mycket detaljerad och kan i många avseenden liknas vid den som krävs vid uppköp av börsnoterade företag. Vidare måste en kod för företagsstyrning upprättas i stil med den som krävs för börsnoterade företag. Alla dessa uppgifter måste lämnas till företagen, de olika aktieägarna, företrädarna för arbetstagarna och arbetstagarna själva.

4.9.4   EESK stöder de omfattande och detaljerade krav på styrning, rapportering och kommunikation som föreslås, i synnerhet om de syftar till att värna om aktörer som minoritetsägare och anställda. Dessa bestämmelser får heller inte diskriminera private equity-fonderna till förmån för andra investeringsprodukter som ägs av andra privata eller institutionella investerare.

4.9.5   EESK hoppas att dessa regler ska tillämpas från och med 25 % av rösträtterna, och att man i uppförandekoden för företagsstyrning uttryckligen slår vakt om gällande kollektivavtal. De eventuella konsekvenserna för de anställda bör anges och dessa uppgifter ska vara sanningsenliga och lämnas utan dröjsmål. Om informations- och samrådskraven inte uppfylls kommer inga beslut som AIF-förvaltarna och/eller målföretaget fattar att få rättslig verkan.

4.9.6   EESK föreslår att man i direktivet inför minimikrav för målföretagens solvens och likviditet. Utdelningar bör endast göras en gång per år och till ett sammanlagt belopp som inte överstiger intäkterna. Om målföretaget inte uppfyller minimikraven bör inte utdelning ske.

4.10   Förvärv i små och medelstora företag undantas från ovannämnda rapporteringskrav. EESK är kritisk till denna punkt i direktivet eftersom skyddet av investerarna och marknadens integritet är oavvisliga principer som måste gälla för alla företag som förvaltar AIF-fonder.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 56.

1

(2)  EESK:s yttrande om makro- och mikroprudentiell tillsyn.

2

(3)  EUT C 318, 23.12.2009, s. 57.

3

(4)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 56.

4

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/95 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/95

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007)”

KOM(2008) 777 slutlig

2011/C 18/17

Föredragande: Christoph LECHNER

Den 18 november 2008 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (2007)”

KOM(2008) 777 slutlig.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 120 röster för och 4 röster emot:

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Vissa medlemsstater stöter fortfarande på svårigheter när de ska utforma regler för att genomföra bestämmelserna i vissa direktiv. Direktiven kan genomföras på olika sätt: med allt från icke-obligatoriska bestämmelser, som ger medlemsstaterna ett förhållandevis stort spelrum vid valet av nationella genomförandebestämmelser, till bindande eller ovillkorliga bestämmelser. Här måste en lämplig avvägning göras mellan en ren anpassning av den nationella lagstiftningen och ett alltför fritt genomförande.

1.2   Kommittén stöder kommissionens prioriteringar att

| — | ta itu med de många förseningar som uppstår när vissa direktiv ska genomföras, |
| --- | --- |

—

ta itu med de många förseningar som uppstår när vissa direktiv ska genomföras,

| — | vidta fler förebyggande åtgärder och i samband med konsekvensbedömningar analysera riskerna för problem med genomförandet eller med genomförandebestämmelsernas förenlighet med gemenskapsrätten, |
| --- | --- |

—

vidta fler förebyggande åtgärder och i samband med konsekvensbedömningar analysera riskerna för problem med genomförandet eller med genomförandebestämmelsernas förenlighet med gemenskapsrätten,

| — | förbättra informationen och problemlösningen med inriktning på allmänheten och näringslivet, och |
| --- | --- |

—

förbättra informationen och problemlösningen med inriktning på allmänheten och näringslivet, och

| — | prioritera viktiga ärenden och inrätta ett nära samarbete med medlemsstaterna för att komma till rätta med överträdelser. |
| --- | --- |

—

prioritera viktiga ärenden och inrätta ett nära samarbete med medlemsstaterna för att komma till rätta med överträdelser.

1.3   Kommittén välkomnar kommissionens försäkran om att man kommer att fortsätta prioritera frågor med omfattande återverkningar på de grundläggande rättigheterna och den fria rörligheten och om att överträdelser som i väsentlig grad eller upprepade gånger orsakat direkt skada för medborgarna eller deras livskvalitet ska prioriteras.

1.4   Kommittén föreslår en mer proaktiv metod, bland annat

| — | att man på gemenskapsnivå utarbetar rättsliga bestämmelser som är lättare att genomföra, |
| --- | --- |

—

att man på gemenskapsnivå utarbetar rättsliga bestämmelser som är lättare att genomföra,

| — | att man redan från början upprättar en exakt jämförelsetabell som ständigt uppdateras, |
| --- | --- |

—

att man redan från början upprättar en exakt jämförelsetabell som ständigt uppdateras,

| — | att man tillåter införlivande i form av hänvisningar till bindande/ovillkorliga bestämmelser i direktiven. |
| --- | --- |

—

att man tillåter införlivande i form av hänvisningar till bindande/ovillkorliga bestämmelser i direktiven.

1.5   Kommittén hänvisar dock också till de områden, där planeringen, utformningen och genomförandet av rättsföreskrifter bör ske enligt den proaktiva metoden. EESK erkänner därför att bestämmelser och regler inte alltid är det enda eller ens det bästa sättet att uppnå önskade mål.

1.6   Enligt kommittén bör kommissionen förbättra hanteringen av överträdelseförfaranden, framför allt den påskyndade processen för att följa upp förseningar i genomförandet.

1.7   Kommittén anser att det också finns andra mekanismer för problemlösning (t.ex. Solvit, IMI, det rekommenderade systemet för informationsutbyte vid utstationering av arbetstagare och EU Pilot) som skapar goda möjligheter att minska kommissionens arbetsbelastning i samband med handläggningen av överträdelseförfarandena.

1.8   Kommittén anser att den information till det civila samhället och allmänheten om olika överklagandeförfaranden som finns på Europaportalen måste förbättras, med hänsyn till det undantag som grundar sig på skyddet för det allmänna samhällsintresset enligt rättspraxisens definition.

1.8.1   Kommittén föreslår vidare att ytterligare information ska publiceras på denna webbplats och att de beslut som kommissionen fattar i samband med överträdelser, från diarieföringen av ett klagomål till dess att överträdelseförfarandet avslutats, offentliggörs där.

1.9   Man bör vidare undersöka mekanismer för grupptalan i EU för att komplettera de initiativ som nu förbereds inom konsument- och konkurrensrätten för att stärka självregleringsmekanismerna i medlemsstaterna.

1.10   Kommittén föreslår att kommissionen också i framtiden uppmanar kommittén att utarbeta yttranden om årsrapporterna för att bidra med det civila samhällets syn på tillämpningen av gemenskapsrätten och på så sätt stödja rättstillämpningen i EU.

2.   Kommissionens rapport
   (1)

2.1   Som fördragens väktare har kommissionen till uppgift att vaka över EU-rättens efterlevnad och förvissa sig om att medlemsstaterna iakttar bestämmelserna i fördraget och sekundärrätten. Bestämmelserna i fördraget utgör tillsammans med 10 000 förordningar och mer än 1 700 direktiv ett omfattande regelverk med laga kraft i 27 medlemsstater. Man kan därför inte undvika att det uppstår en mängd olika problem och utmaningar när lagstiftningen ska tillämpas. På vissa områden är genomförandet förknippat med särskilda utmaningar.

2.2   I september 2007 antog kommissionen meddelandet ”En Europeisk union som bygger på resultat – tillämpningen av gemenskapsrätten” (2) och aviserade att den i sin årsrapport ”kommer [...] att rikta ökat fokus på strategiska frågor, bedömning av den aktuella lagstiftningssituationen inom olika sektorer, samt prioritering och planering av framtida insatser, inklusive undersökning av lagstiftningsområden där överträdelser är ofta förekommande” för att ”bidra till den strategiska dialogen mellan institutionerna om i vilken utsträckning gemenskapslagstiftningen uppnår sina mål, de problem som påträffas och möjliga lösningar på dessa problem”.

2.3   Rapporten fokuseras på de utmaningar som uppstår när lagstiftningen tillämpas och fastslår tre prioriterade åtgärder: 1) förebyggande insatser, 2) information och problemlösning med inriktning på allmänheten och 3) prioriteringar i samband med handläggningen av klagomål och överträdelser. I rapporten framhålls vidare vikten av ett gott samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna och att arbetet i expertgrupperna är centralt för tillämpningen av rättsakterna, liksom ett proaktivt samarbete vid problem.

2.4   Analys per sektor: Klagomålen och överträdelserna är mycket omfattande när det gäller miljöfrågor, den inre marknaden, skatter och tullunionen, energi, transporter och sysselsättning, socialpolitik och lika möjligheter, hälsa och konsumentskydd samt rättvisa, frihet och säkerhet. Inom vissa andra sektorer, såsom jordbruk, utbildning och kultur, förekommer det nästan inga förseningar i genomförandet av direktiv (3).

2.4.1   Förseningar i genomförandet av olika direktiv ledde 2007 till nya överträdelseförfaranden på följande områden:

| — | 206 när det gäller inre marknaden och tillhandahållande av tjänster. |
| --- | --- |

—

206 när det gäller inre marknaden och tillhandahållande av tjänster.

| — | 227 när det gäller gemenskapsbestämmelser om fri rörlighet för varor. |
| --- | --- |

—

227 när det gäller gemenskapsbestämmelser om fri rörlighet för varor.

| — | Mer än 330 när det gäller hälsa och konsumentskydd. |
| --- | --- |

—

Mer än 330 när det gäller hälsa och konsumentskydd.

| — | 125 när det gäller gemenskapens miljölagstiftning. |
| --- | --- |

—

125 när det gäller gemenskapens miljölagstiftning.

2.5   Följande specifika exempel visar vilka olika svårigheter man kan stöta på i samband med genomförandet och vilka konsekvenser detta får för allmänheten.

Offentlig upphandling:

| — | Under 2007 behandlades 344 ärenden med anledning av överträdelser i samband med offentliga upphandlingar. Av dessa kunde 142 fall (41 %) avslutas. Endast 12 (cirka 3,5 %) behövde hänvisas till domstolen. I cirka 200 av dessa 344 fall handlade det om överträdelseärenden. I 25 % av fallen handlade det om prioriterade ärenden. |
| --- | --- |

—

Under 2007 behandlades 344 ärenden med anledning av överträdelser i samband med offentliga upphandlingar. Av dessa kunde 142 fall (41 %) avslutas. Endast 12 (cirka 3,5 %) behövde hänvisas till domstolen. I cirka 200 av dessa 344 fall handlade det om överträdelseärenden. I 25 % av fallen handlade det om prioriterade ärenden.

| — | När det gäller genomförandet av direktiven om offentlig upphandling (4) lyckades man under 2007 avsluta de pågående överträdelseförfarandena mot 7 av de 10 medlemsstater som inte anmält sina nationella genomförandebestämmelser i tid. Vid 2007 års utgång var det bara tre medlemsstater – Belgien, Luxemburg och Portugal – som inte anmält sina genomförandebestämmelser. Sedan dess är Luxemburg den enda medlemsstat mot vilken det fortfarande pågår ett överträdelseförfarande (5). |
| --- | --- |

—

När det gäller genomförandet av direktiven om offentlig upphandling (4) lyckades man under 2007 avsluta de pågående överträdelseförfarandena mot 7 av de 10 medlemsstater som inte anmält sina nationella genomförandebestämmelser i tid. Vid 2007 års utgång var det bara tre medlemsstater – Belgien, Luxemburg och Portugal – som inte anmält sina genomförandebestämmelser. Sedan dess är Luxemburg den enda medlemsstat mot vilken det fortfarande pågår ett överträdelseförfarande (5).

Konsumentfrågor:

| — | Tidsfristen för att genomföra direktivet om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas gentemot konsumenter på den inre marknaden (6) löpte ut den 12 juni 2007. Vid denna tidpunkt hade 22 medlemsstater ännu inte anmält sina genomförandebestämmelser till kommissionen. Kommissionen skickade därför ut formella underrättelser till dem. Sex medlemsstater anmälde sina genomförandebestämmelser före 2007 års utgång. |
| --- | --- |

—

Tidsfristen för att genomföra direktivet om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas gentemot konsumenter på den inre marknaden (6) löpte ut den 12 juni 2007. Vid denna tidpunkt hade 22 medlemsstater ännu inte anmält sina genomförandebestämmelser till kommissionen. Kommissionen skickade därför ut formella underrättelser till dem. Sex medlemsstater anmälde sina genomförandebestämmelser före 2007 års utgång.

| — | Under 2007 kontrollerade kommissionen också hur direktiv 93/13/EG om oskäliga villkor i konsumentavtal genomförts i de tio stater som anslöt sig till EU i maj 2004. I nio av dessa medlemsstater konstaterade man att det uppstått problem av olika svårighetsgrad när direktivet skulle genomföras, och brev om att överträdelseförfaranden skulle inledas skickades ut. |
| --- | --- |

—

Under 2007 kontrollerade kommissionen också hur direktiv 93/13/EG om oskäliga villkor i konsumentavtal genomförts i de tio stater som anslöt sig till EU i maj 2004. I nio av dessa medlemsstater konstaterade man att det uppstått problem av olika svårighetsgrad när direktivet skulle genomföras, och brev om att överträdelseförfaranden skulle inledas skickades ut.

| — | När det gäller direktivet (7) om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter konstaterade man ett antal problem som skulle kunna uppstå när det genomfördes. Under 2007 diariefördes dock inga klagomål från allmänheten med anledning av genomförandet av detta direktiv. |
| --- | --- |

—

När det gäller direktivet (7) om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter konstaterade man ett antal problem som skulle kunna uppstå när det genomfördes. Under 2007 diariefördes dock inga klagomål från allmänheten med anledning av genomförandet av detta direktiv.

2.6   De arbetsdokument från kommissionens avdelningar som ingår som bilagor till rapporten innehåller mer information om situationen på gemenskapsrättens olika områden samt förteckningar och statistik över överträdelseärendena (8).

3.   Allmänna kommentarer

3.1   Av rapporten och de delvis svårförståeliga arbetsdokumenten i bilagan framgår att vissa medlemsstater fortfarande stöter på svårigheter när de ska utforma genomförandebestämmelser för vissa direktiv. I teorin kan genomförandet verka enkelt. I praktiken händer det dock att gemenskapsrättsliga begrepp saknar motsvarighet i den nationella rättsterminologin (9) eller att det saknas hänvisningar till medlemsstaternas lagstiftning som klargör det gemenskapsrättsliga begreppets innebörd och betydelse (10).

3.2   Direktiv kan genomföras på olika sätt: med allt från icke-obligatoriska bestämmelser, som ger medlemsstaterna ett förhållandevis stort spelrum vid valet av nationella genomförandebestämmelser, till bindande eller ovillkorliga bestämmelser, t.ex. definitioner, förteckningar eller tabeller med ämnen, föremål och produkter, som ålägger medlemsstaterna att anta ”enkla genomförandebestämmelser” för att uppfylla direktivets krav.

3.3   Nya bestämmelser måste garantera rättssäkerheten. Man måste alltså förhindra att överflödiga eller motstridiga formuleringar står kvar i den nationella lagstiftningen. Man måste därför göra en lämplig avvägning mellan en ren anpassning av den nationella lagstiftningen och ett alltför fritt genomförande.

3.4   När man genomför ett direktiv handlar det dock inte bara om att införliva gemenskapsrättsliga begrepp i den nationella lagstiftningen. Det handlar också om en konkret process. Medlemsstaterna borde i samma stund som direktivet offentliggörs i EU:s officiella tidning verka för att påskynda genomförandet genom att låta de nationella myndigheter som har till uppgift att genomföra direktivet – och som kan eller borde ha tillgång till en uppdaterad databas som skapats för detta ändamål – samarbeta med andra medlemsstaters myndigheter genom ett nätverk. Genom detta kan de utbyta erfarenheter och förklara vilka svårigheter de stöter på när de ska genomföra vissa bestämmelser.

3.5   Kommissionen pekar på att man måste

| — | ta itu med de många förseningar som uppstår när vissa direktiv ska genomföras, |
| --- | --- |

—

ta itu med de många förseningar som uppstår när vissa direktiv ska genomföras,

| — | vidta fler förebyggande åtgärder och i samband med konsekvensbedömningar analysera riskerna för problem med genomförandet eller med genomförandebestämmelsernas förenlighet med gemenskapsrätten, |
| --- | --- |

—

vidta fler förebyggande åtgärder och i samband med konsekvensbedömningar analysera riskerna för problem med genomförandet eller med genomförandebestämmelsernas förenlighet med gemenskapsrätten,

| — | förbättra informationen och problemlösningen med inriktning på allmänheten och näringslivet, och |
| --- | --- |

—

förbättra informationen och problemlösningen med inriktning på allmänheten och näringslivet, och

| — | prioritera viktiga ärenden och inrätta ett nära samarbete med medlemsstaterna för att komma till rätta med överträdelser. |
| --- | --- |

—

prioritera viktiga ärenden och inrätta ett nära samarbete med medlemsstaterna för att komma till rätta med överträdelser.

3.5.1   Kommittén välkomnar den prioritering av överträdelseförfaranden som nämns under den sista punkten. Dessutom noterar kommittén att det handlar om politiska och inte bara om rent tekniska beslut utan extern granskning, kontroll eller insyn. Kommissionen borde här på lämpligt sätt samråda med det civila samhället vid beslut om prioriterad handläggning av överträdelser. Kommittén gläder sig dock över att vissa av dess tidigare rekommendationer, framför allt om samråd med organisationer inom det civila samhället, arbetsmarknadsparter, sakkunniga och experter, har beaktats när genomförandeprocessen förberetts (11).

3.5.2   Kommittén gläder sig dessutom över kommissionens försäkran om att man kommer att fortsätta prioritera frågor med omfattande återverkningar på de grundläggande rättigheterna och den fria rörligheten. Vi gläder oss också över att överträdelser som i väsentlig grad eller upprepade gånger orsakat direkt skada för medborgarna eller deras livskvalitet ska prioriteras.

3.6   Kommittén vill ta tillfället i akt och föreslå en mer proaktiv metod: För att underlätta det konkreta genomförandet av gemenskapsrätten föreslår vi att man håller sig till ett antal regler, bl.a. följande:

| — | Man bör på gemenskapsnivå utarbeta rättsliga bestämmelser som är lättare att genomföra genom att de uppvisar den begreppsmässiga samstämmighet och relativa stabilitet som rättssäkerheten kräver. 2007 begärde medlemsstaternas nationella domstolar i enlighet med artikel 234 i EG-fördraget förhandsavgöranden från EG-domstolen i 265 fall (12). |
| --- | --- |

—

Man bör på gemenskapsnivå utarbeta rättsliga bestämmelser som är lättare att genomföra genom att de uppvisar den begreppsmässiga samstämmighet och relativa stabilitet som rättssäkerheten kräver. 2007 begärde medlemsstaternas nationella domstolar i enlighet med artikel 234 i EG-fördraget förhandsavgöranden från EG-domstolen i 265 fall (12).

| — | Man bör redan i början av diskussionerna om direktivförslaget upprätta en exakt jämförelsetabell som ständigt uppdateras (detta sker redan i många medlemsstater men borde ske i alla). |
| --- | --- |

—

Man bör redan i början av diskussionerna om direktivförslaget upprätta en exakt jämförelsetabell som ständigt uppdateras (detta sker redan i många medlemsstater men borde ske i alla).

| — | Man bör tillåta införlivande i form av hänvisningar till bindande/ovillkorliga bestämmelser i direktiven, exempelvis bilagor med tabeller. |
| --- | --- |

—

Man bör tillåta införlivande i form av hänvisningar till bindande/ovillkorliga bestämmelser i direktiven, exempelvis bilagor med tabeller.

3.7   Kommittén hänvisar dock också till de områden, där planeringen, utformningen och genomförandet av rättsföreskrifter bör ske enligt den proaktiva metoden (13). EESK erkänner därför att bestämmelser och regler inte alltid är det enda eller ens det bästa sättet att uppnå önskade mål. Ibland är den bästa metoden att man avstår från lagstiftning och i stället främjar självreglering och samreglering där det är lämpligt. När detta är fallet får de centrala principerna om subsidiaritet, proportionalitet, försiktighet och hållbarhet ny betydelse och ny räckvidd.

4.   Särskilda kommentarer

4.1   2007 handlade 1 196 nya överträdelser om att nationella genomförandebestämmelser till direktiv antingen inte anmälts eller anmälts för sent. Kommissionens maximala referensperiod är vanligen 12 månader (14), och denna får inte överskridas vid hänskjutande till EU-domstolen för beslut i eller avslutande av ett ärende, inte ens då en noggrann granskning är nödvändig. Enligt kommittén behövs det snabbare åtgärder för denna typ av överträdelse, som inte kräver någon särskild granskning eller utvärdering. Kommissionen bör förbättra hanteringen av överträdelseförfaranden, framför allt den påskyndade processen för att följa upp förseningar i genomförandet.

4.1.1   Man bör dock också komma ihåg att anmälan av nationella genomförandebestämmelser redan skett för 99,4 % av alla antagna direktiv (september 2009) (15).

4.2   Kommittén stöder idén om nätverk och utbyte av information mellan de nationella myndigheter som har till uppgift att genomföra direktiven, så länge detta system inte leder till ökad byråkrati eller försämrad insyn.

4.3   Kommittén anser att det också finns andra mekanismer för problemlösning (t.ex. Solvit, informationssystemet för den inre marknaden (IMI (16), det system för informationsutbyte vid utstationering av arbetstagare som kommissionen rekommenderar (17) och EU Pilot) som skapar goda möjligheter att minska kommissionens arbetsbelastning i samband med behandlingen av överträdelseförfarandena. Detta förutsätter att kommissionen fortsätter med sina systematiska kontroller av genomförandebestämmelsernas överensstämmelse, med tonvikt på möjliga risker vid genomförandet.

4.4   Kommittén håller med om att det finns ett behov ”av ett fortsatt proaktivt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna om den allmänna hanteringen av lagstiftningen”, såsom kommissionen framhåller i sin rapport. Detta samarbete skulle vara ännu mer effektivt om det skedde på ett tidigare stadium och i form av kurser för nationella tjänstemän om hur man genomför gemenskapsrätten. Kommissionen skulle kunna bidra till att identifiera utbildningsbehoven.

4.5   Kommittén anser att den information till det civila samhället och allmänheten om olika överklagandeförfaranden som finns på Europaportalen måste förbättras. För en genomsnittlig medborgare är det en utmaning att förstå under vilka omständigheter ett klagomål till kommissionen eller andra rättsmedel, t.ex. nationella tvistlösningsförfaranden eller en framställan till en nationell ombudsman, är att föredra (18).

4.6   Kommittén välkomnar kommissionens nya arbetsmetod (EU Pilot), där kommissionen direkt vidarebefordrar inkomna framställningar om information och klagomål till den berörda medlemsstaten, när det faktiska eller rättsliga läget i medlemsstaten måste klarläggas snabbt.

4.7   Man bör undersöka mekanismer för grupptalan i EU för att komplettera de initiativ som nu förbereds inom konsument- och konkurrensrätten (19) för att stärka självregleringsmekanismerna i medlemsstaterna.

4.8   Kommissionen har skapat webbplatsen ”Tillämpning av EU-rätten” (20), där man redan nu kan hitta viktig information om gemenskapsrättens genomförande, med hänsyn tagen till det undantag som grundar sig på skyddet för det allmänna samhällsintresset enligt rättspraxisens definition.

4.8.1   Av hänsyn till skyddet för det allmänna samhällsintresset är det motiverat att vägra ge tillgång till formella underrättelser och motiverade yttranden i samband med överträdelseförfaranden och inom ramen för inspektions- och undersökningsverksamhet och rättsliga förfaranden (21). Det är ändå viktigt att framhålla att kommissionen inte enbart kan åberopa att ett förfarande avseende fördragsbrott eventuellt kan komma att inledas för att av hänsyn till skyddet för det allmänna samhällsintresset vägra tillgång till samtliga handlingar som avses i en medborgares ansökan (22).

4.9   Kommittén föreslår vidare att tillgänglig information ska offentliggöras på relevanta webbplatser, liksom de beslut som kommissionen fattar i samband med överträdelser, från diarieföringen av ett klagomål till dess att överträdelseförfarandet avslutats. Allmänintresset måste dock alltid skyddas i enlighet med rättspraxis. Kommittén anser nämligen att det krävs ett effektivt informations- och kommunikationssystem för en effektiv politik.

4.10   På kommitténs initiativ har kommissionen för första gången uppmanat kommittén att utarbeta ett yttrande om årsrapporten om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning. Kommittén föreslår att kommissionen också i framtiden uppmanar kommittén att utarbeta sådana yttranden för att bidra med det civila samhällets syn på tillämpningen av gemenskapsrätten och på så sätt stödja rättstillämpningen i EU.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  KOM(2008) 777 slutlig, SEK(2008) 2855, punkterna 1 och 2.

1

(2)  KOM(2007) 502 slutlig av den 5 september 2007, därtill EESK:s yttrande i EUT C 204, 9.8.2008, s. 9.

2

(3)  http://ec.europa.eu/community_law/docs/docs_directives/mne_sector_na_20091124_en.pdf

3

(4)  EUT L 134, 30.4.2004 s.1, EUT L 134, 30.4.2004, s.114.

4

(5)  SEK(2008) 2854, 18.11.2009, s. 206.

5

(6)  KOM(2008) 777 slutlig, EUT L 149, 11.6.2005, s. 22.

6

(7)  EGT L 271, 9.10.2002, s. 16.

7

(8)  KOM(2008) 777 slutlig, SEK(2008) 2854 och SEK(2008) 2854.

8

(9)  EG-domstolens dom av den 26 juni 2003, Europeiska kommissionen mot Republiken Frankrike, Mål C-233/00, Rättsfallssamling s. I-66.

9

(10)  EG-domstolens dom av den 19 september 2000, Linster, Mål C-287/98, Rättsfallssamling s. I-69.

10

(11)  EUT C 24, 31.1.2006, s.39, EUT C 24, 31.1.2006, s. 52.

11

(12)  KOM(2008) 777 slutlig, SEK(2008) 2855, bilaga VI, s. 1.

12

(13)  EUT C 175, 28.7.2009, s. 26.

13

(14)  Kommissionen har därefter förbättrat utvärderingen av konsekvensanalysen av genomförandekraven i de reviderade riktlinjerna för konsekvensanalys, som antogs 2009

14

(http://ec.europa.eu/governance/better_regulation/impact_en.htm#_guidelines), och planerar att anta en policyförklaring om tillämpningen av artikel 260 i EU-fördraget om domstolens föreläggande av ekonomiska sanktioner.

(15)  Se http://ec.europa.eu/community_law/directives/directives_communication_sv.htm

15

(16)  CESE 1694/2009, 5.11.2009”Att förverkliga fördelarna av den inre marknaden genom förstärkt administrativt samarbete”.

16

(17)  EUT C 85, 4.4.2008, s. 1.

17

(18)  Se http://ec.europa.eu/community_law/your_rights/your_rights_sv.htm.

18

(19)  EUT C 128, 18.5.2010, s. 97.

19

(20)  Se: http://ec.europa.eu/community_law/index_sv.htm.

20

(21)  Förstainstansrätten dom av den 5 mars 1997, WWF UK (World Wide Fund for Nature) mot Europeiska kommissionen, mål T-105/95, punkt 63 och framåt.

21

(22)  Förstainstansrättens dom av den 11 december 2001, David Petrie m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission, mål T-191/99.

22

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/100 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/100

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om tillsyn av konsumentregelverket”

KOM(2009) 330 slutlig

2011/C 18/18

Föredragande: Jorge PEGADO LIZ

Den 2 juli 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om tillsyn av konsumentregelverket”

KOM(2009) 330 slutlig.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 119 röster för 10 emot och 3 nedlagda röster:

1.   Slutsatser och rekommendationer

| 1.1 | Kommittén välkomnar kommissionens initiativ att för första gången lämna sina synpunkter på tillsynen av konsumentregelverket. |
| --- | --- |

1.1

Kommittén välkomnar kommissionens initiativ att för första gången lämna sina synpunkter på tillsynen av konsumentregelverket.

| 1.2 | Kommittén noterar emellertid att tillsynen av gemenskapslagstiftningen för konsumenträttigheter ur rent juridisk synvinkel inte skiljer sig väsentligt från tillsynen av gemenskapsrätten i allmänhet, och påminner om flera yttranden i denna fråga. |
| --- | --- |

1.2

Kommittén noterar emellertid att tillsynen av gemenskapslagstiftningen för konsumenträttigheter ur rent juridisk synvinkel inte skiljer sig väsentligt från tillsynen av gemenskapsrätten i allmänhet, och påminner om flera yttranden i denna fråga.

| 1.3 | Kommittén medger att konsumenternas i allmänhet ogynnsamma situation, som ur social synvinkel gör dem till den erkänt ”svagare parten” i ett rättsförhållande, som i sig självt är obalanserat, motiverar att särskild uppmärksamhet ägnas åt hur tillsynen följs upp i de olika nationella rättsordningarna. |
| --- | --- |

1.3

Kommittén medger att konsumenternas i allmänhet ogynnsamma situation, som ur social synvinkel gör dem till den erkänt ”svagare parten” i ett rättsförhållande, som i sig självt är obalanserat, motiverar att särskild uppmärksamhet ägnas åt hur tillsynen följs upp i de olika nationella rättsordningarna.

| 1.4 | Tillsynen skiljer sig ur ekonomisk synvinkel påtagligt åt i de olika medlemsstaterna, vilket kan skapa störningar på den inre marknaden och skada en väl fungerande sund och lojal konkurrens. |
| --- | --- |

1.4

Tillsynen skiljer sig ur ekonomisk synvinkel påtagligt åt i de olika medlemsstaterna, vilket kan skapa störningar på den inre marknaden och skada en väl fungerande sund och lojal konkurrens.

| 1.5 | Trots vissa positiva inslag som nämns och behandlas i punkterna 2.1, 3.14, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, och 4.6 kan inte kommittén låta bli att beklaga att kommissionen har missat detta tillfälle att lägga fram en informativ och strukturerad text om den konkreta situationen när det gäller tillsynen av konsumentregelverket, göra en sträng och precis definition av dess beskaffenhet och de grundläggande parametrarna för tillsynen av rätten samt lägga fram väl definierade och genomförbara förslag för att förbättra situationen inom en snar framtid. |
| --- | --- |

1.5

Trots vissa positiva inslag som nämns och behandlas i punkterna 2.1, 3.14, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, och 4.6 kan inte kommittén låta bli att beklaga att kommissionen har missat detta tillfälle att lägga fram en informativ och strukturerad text om den konkreta situationen när det gäller tillsynen av konsumentregelverket, göra en sträng och precis definition av dess beskaffenhet och de grundläggande parametrarna för tillsynen av rätten samt lägga fram väl definierade och genomförbara förslag för att förbättra situationen inom en snar framtid.

| 1.6 | Det är en besvikelse för EESK att kommissionen inte ens dragit slutsatsen att det finns allvarliga brister i tillsynen av konsumentregelverket, att man varken beräknar eller värderar dessa och inte heller nämner deras orsaker eller analyserar dem. |
| --- | --- |

1.6

Det är en besvikelse för EESK att kommissionen inte ens dragit slutsatsen att det finns allvarliga brister i tillsynen av konsumentregelverket, att man varken beräknar eller värderar dessa och inte heller nämner deras orsaker eller analyserar dem.

| 1.7 | EESK konstaterar med besvikelse att kommissionen i stället har begränsat sig till en text full av allmänt hållna fraser som saknar politisk verkan, där man uttrycker en rad ogrundade åsikter utan någon som helst praktisk nytta och som kännetecknas av en oförklarlig avsaknad av nya initiativ, för vars genomförande kommissionen för övrigt inte ens diskuterar behovet av ekonomiska resurser. |
| --- | --- |

1.7

EESK konstaterar med besvikelse att kommissionen i stället har begränsat sig till en text full av allmänt hållna fraser som saknar politisk verkan, där man uttrycker en rad ogrundade åsikter utan någon som helst praktisk nytta och som kännetecknas av en oförklarlig avsaknad av nya initiativ, för vars genomförande kommissionen för övrigt inte ens diskuterar behovet av ekonomiska resurser.

| 1.8 | Även i den positiva behandlingen av de riktlinjer som redan fastställts i tidigare strategidokument saknas en målsättning som ger dem sammanhang. Det skulle ha varit särskilt värdefullt att nämna de positiva resultaten av tillämpningen av förordning (EG) nr 2006/2004 (1) och den väl utarbetade rapporten om dess tillämpning, som nödvändigtvis bör läsas parallellt med meddelandet för att förstå detta. |
| --- | --- |

1.8

Även i den positiva behandlingen av de riktlinjer som redan fastställts i tidigare strategidokument saknas en målsättning som ger dem sammanhang. Det skulle ha varit särskilt värdefullt att nämna de positiva resultaten av tillämpningen av förordning (EG) nr 2006/2004 (1) och den väl utarbetade rapporten om dess tillämpning, som nödvändigtvis bör läsas parallellt med meddelandet för att förstå detta.

| 1.9 | EESK beklagar att kommissionen inte har tagit tillfället i akt att godta det återkommande kravet på att göra om rekommendationerna om principer som ska tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av utomrättsliga konsumenttvister till allmänt bindande direktiv eller förordningar. |
| --- | --- |

1.9

EESK beklagar att kommissionen inte har tagit tillfället i akt att godta det återkommande kravet på att göra om rekommendationerna om principer som ska tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av utomrättsliga konsumenttvister till allmänt bindande direktiv eller förordningar.

| 1.10 | EESK rekommenderar eftertryckligen kommissionen att snarast ta upp frågan om tillsynen av konsumentregelverket igen. Men det bör ske inom en vidare ram med ett instrument som baseras på en bred undersökning och ett samråd med alla berörda (intressenter), av typen vitbok, för att med utgångspunkt från ett sådant instrument mer djupgående definiera en verklig politisk strategi inom detta område på gemenskapsnivå. |
| --- | --- |

1.10

EESK rekommenderar eftertryckligen kommissionen att snarast ta upp frågan om tillsynen av konsumentregelverket igen. Men det bör ske inom en vidare ram med ett instrument som baseras på en bred undersökning och ett samråd med alla berörda (intressenter), av typen vitbok, för att med utgångspunkt från ett sådant instrument mer djupgående definiera en verklig politisk strategi inom detta område på gemenskapsnivå.

2.   Inledning

| 2.1 | Genom att rikta uppmärksamheten på tillsynen av konsumentregelverket tycks kommissionen för första gången sätta frågan om bestämmelsernas effektivitet i centrum för sitt intresse, vilket är bra. Det visar att man förutom lagtexterna också intresserar sig för tillämpningen av lagen, dvs. hur lagbestämmelserna tas emot, tolkas och tillämpas av mottagarna, nämligen den offentliga förvaltningen och där i synnerhet rättsväsendet, samt företagen och medborgarna i allmänhet. |
| --- | --- |

2.1

Genom att rikta uppmärksamheten på tillsynen av konsumentregelverket tycks kommissionen för första gången sätta frågan om bestämmelsernas effektivitet i centrum för sitt intresse, vilket är bra. Det visar att man förutom lagtexterna också intresserar sig för tillämpningen av lagen, dvs. hur lagbestämmelserna tas emot, tolkas och tillämpas av mottagarna, nämligen den offentliga förvaltningen och där i synnerhet rättsväsendet, samt företagen och medborgarna i allmänhet.

| 2.2 | Denna fråga har länge varit central i flera yttranden från EESK, som upprepade gånger har riktat uppmärksamheten på dess betydelse och kommit med rekommendationer och åtgärdsförslag. (2) Bland dessa vill vi framhäva dem som ingår i kommitténs initiativyttranden ”Konsumentpolitiken efter EU:s utvidgning” (3), ”Bättre tillämpning av EU:s lagstiftning” (4) och ”Proaktiv juridik: ett steg mot bättre lagstiftning på EU-nivå” (5). |
| --- | --- |

2.2

Denna fråga har länge varit central i flera yttranden från EESK, som upprepade gånger har riktat uppmärksamheten på dess betydelse och kommit med rekommendationer och åtgärdsförslag. (2) Bland dessa vill vi framhäva dem som ingår i kommitténs initiativyttranden ”Konsumentpolitiken efter EU:s utvidgning” (3), ”Bättre tillämpning av EU:s lagstiftning” (4) och ”Proaktiv juridik: ett steg mot bättre lagstiftning på EU-nivå” (5).

| 2.3 | I detta sammanhang är det viktigt att skilja mellan efterlevnad eller frivilligt uppfyllande av lagstiftningen från dem som bestämmelserna riktas till, vars motivation och vilja kan vara olika ur sociologisk synvinkel, och en tvingande eller bindande tillämpning av rätten, i princip genom domstolarna i egenskap av den rättsliga maktens organ, men också genom andra administrativa instanser med behörighet att se till att lagarna följs eller utfärda sanktioner om det inte sker. |
| --- | --- |

2.3

I detta sammanhang är det viktigt att skilja mellan efterlevnad eller frivilligt uppfyllande av lagstiftningen från dem som bestämmelserna riktas till, vars motivation och vilja kan vara olika ur sociologisk synvinkel, och en tvingande eller bindande tillämpning av rätten, i princip genom domstolarna i egenskap av den rättsliga maktens organ, men också genom andra administrativa instanser med behörighet att se till att lagarna följs eller utfärda sanktioner om det inte sker.

| 2.4 | Ur socialt, ekonomiskt och rättsligt perspektiv förtjänar de olika beskrivna situationerna olika etisk bedömning och de har inslag av skilda handlingssätt, som måste beaktas vid en allmän utvärdering av efterlevnaden och tillämpningen av alla delar i lagstiftningen, i detta fall gemenskapens konsumentlagstiftning. |
| --- | --- |

2.4

Ur socialt, ekonomiskt och rättsligt perspektiv förtjänar de olika beskrivna situationerna olika etisk bedömning och de har inslag av skilda handlingssätt, som måste beaktas vid en allmän utvärdering av efterlevnaden och tillämpningen av alla delar i lagstiftningen, i detta fall gemenskapens konsumentlagstiftning.

| 2.5 | EESK instämmer med kommissionen om att ett av målen för konsumentpolitiken, dock inte det enda, ska vara att ”skapa sådana förutsättningar att konsumenterna kan köpa varor och tjänster utan att behöva ta hänsyn till nationsgränser”. EESK anser emellertid inte att konsumentpolitiken är ett komplement till genomförandet av den inre marknaden, och konsumenterna är inte heller bara ett instrument för ”den inre marknadens funktion”. Av detta skäl anser EESK, till skillnad från kommissionen, att direktivet om otillbörliga affärsmetoder, om det vore ett ”gott exempel”, skulle vara det just för att det visar hur man får en ”sämre lagstiftning” (6), då det har lett till en kaotisk tillämpning i de flesta medlemsstater. Det är bara att beklaga att detta ”exempel” har följts i de nyligen antagna direktiven om konsumentkrediter och tidsdelat boende och även framträder i förslaget till direktiv om konsumenträttigheter. |
| --- | --- |

2.5

EESK instämmer med kommissionen om att ett av målen för konsumentpolitiken, dock inte det enda, ska vara att ”skapa sådana förutsättningar att konsumenterna kan köpa varor och tjänster utan att behöva ta hänsyn till nationsgränser”. EESK anser emellertid inte att konsumentpolitiken är ett komplement till genomförandet av den inre marknaden, och konsumenterna är inte heller bara ett instrument för ”den inre marknadens funktion”. Av detta skäl anser EESK, till skillnad från kommissionen, att direktivet om otillbörliga affärsmetoder, om det vore ett ”gott exempel”, skulle vara det just för att det visar hur man får en ”sämre lagstiftning” (6), då det har lett till en kaotisk tillämpning i de flesta medlemsstater. Det är bara att beklaga att detta ”exempel” har följts i de nyligen antagna direktiven om konsumentkrediter och tidsdelat boende och även framträder i förslaget till direktiv om konsumenträttigheter.

| 2.6 | Det är i detta perspektiv, där konsumenträttigheterna definieras inom den bredare ramen för medborgarrättigheter, som EESK liksom kommissionen anser att en ”effektiv tillsyn (av konsumentregelverket) är en viktig del av konsumentpolitiken”, eftersom bara effektivt tillämpad lagstiftning innebär att dess inneboende och rättfärdigande värden förverkligas. |
| --- | --- |

2.6

Det är i detta perspektiv, där konsumenträttigheterna definieras inom den bredare ramen för medborgarrättigheter, som EESK liksom kommissionen anser att en ”effektiv tillsyn (av konsumentregelverket) är en viktig del av konsumentpolitiken”, eftersom bara effektivt tillämpad lagstiftning innebär att dess inneboende och rättfärdigande värden förverkligas.

3.   Allmänna kommentarer

| 3.1 | Meddelandet är, i motsats till vad själva rubriken vid en första anblick tycks ange, inriktat på det sista steget i tillämpningen av gemenskapsrätten, konkret hur de offentliga myndigheterna uppfyller de nationella bestämmelserna efter genomförandet eller införlivandet av gemenskapsrätten, och hur de genomdriver att de efterlevs, samt vilken roll kommissionen kan spela på denna nivå. |
| --- | --- |

3.1

Meddelandet är, i motsats till vad själva rubriken vid en första anblick tycks ange, inriktat på det sista steget i tillämpningen av gemenskapsrätten, konkret hur de offentliga myndigheterna uppfyller de nationella bestämmelserna efter genomförandet eller införlivandet av gemenskapsrätten, och hur de genomdriver att de efterlevs, samt vilken roll kommissionen kan spela på denna nivå.

| 3.2 | Dessutom bör meddelandet läsas parallellt med den väl utformade rapporten som publicerades samma dag, om ”tillämpningen av förordning (EG) nr 2006/2004 (...) om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen” (7), och som trots att den inte har lämnats till kommittén för ett yttrande bör tas som utgångspunkt för meddelandet, eftersom det är viktigt att betona det positiva genomslaget av tillämpningen och effekterna av denna förordning i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

3.2

Dessutom bör meddelandet läsas parallellt med den väl utformade rapporten som publicerades samma dag, om ”tillämpningen av förordning (EG) nr 2006/2004 (...) om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen” (7), och som trots att den inte har lämnats till kommittén för ett yttrande bör tas som utgångspunkt för meddelandet, eftersom det är viktigt att betona det positiva genomslaget av tillämpningen och effekterna av denna förordning i medlemsstaterna.

| 3.3 | För att sätta in meddelandet i rätt sammanhang, trots dess avgränsade ämnesområde, anser EESK att kommissionen borde ha tillhandahållit konkreta uppgifter om införandet och tillämpningen av EU:s regelverk i medlemsstaterna, i likhet med årsrapporterna om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (8), och i andra meddelanden om vissa direktiv (9) med uppgifter om hur de har införlivats och genomförts. |
| --- | --- |

3.3

För att sätta in meddelandet i rätt sammanhang, trots dess avgränsade ämnesområde, anser EESK att kommissionen borde ha tillhandahållit konkreta uppgifter om införandet och tillämpningen av EU:s regelverk i medlemsstaterna, i likhet med årsrapporterna om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning (8), och i andra meddelanden om vissa direktiv (9) med uppgifter om hur de har införlivats och genomförts.

| 3.4 | I stället för att bara beskriva de befintliga mekanismerna borde kommissionen dessutom ha gjort en omsorgsfull kritisk analys av hur de fungerar och vilka resultat de gett utifrån den information som samlats i resultattavlan för konsumentmarknaderna (10), eller som framgår av slutrapporten från GD Hälso- och konsumentfrågor ”Ex-post evaluation of the impact of the Consumer Policy Strategy 2002–2006 on national consumer policy” av den 22 december 2006 (11), och ha följt de riktlinjer som fastställs i sitt ”Meddelande från kommissionen om bättre övervakning av EG-rättens tillämpning” (12). Det går för övrigt inte ens att utläsa av texten om kommissionen uppfattar att det råder brister i tillsynen av gemenskapens regelverk som kräver nya åtgärder, och ännu mindre vilka. |
| --- | --- |

3.4

I stället för att bara beskriva de befintliga mekanismerna borde kommissionen dessutom ha gjort en omsorgsfull kritisk analys av hur de fungerar och vilka resultat de gett utifrån den information som samlats i resultattavlan för konsumentmarknaderna (10), eller som framgår av slutrapporten från GD Hälso- och konsumentfrågor ”Ex-post evaluation of the impact of the Consumer Policy Strategy 2002–2006 on national consumer policy” av den 22 december 2006 (11), och ha följt de riktlinjer som fastställs i sitt ”Meddelande från kommissionen om bättre övervakning av EG-rättens tillämpning” (12). Det går för övrigt inte ens att utläsa av texten om kommissionen uppfattar att det råder brister i tillsynen av gemenskapens regelverk som kräver nya åtgärder, och ännu mindre vilka.

| 3.5 | EESK anser tvärtom att det råder en allmän brist i tillämpningen av gemenskapens regelverk, något som har påpekats vid ett flertal tillfällen och som kommittén tillskriver framför allt följande orsaker:






  a) | Metoden för utarbetande av många gemenskapsdirektiv (13), som inte följer modellen i ”bättre lagstiftning” (14), framför allt när det gäller förhandsutvärderingar. |
| --- | --- | --- |

3.5

EESK anser tvärtom att det råder en allmän brist i tillämpningen av gemenskapens regelverk, något som har påpekats vid ett flertal tillfällen och som kommittén tillskriver framför allt följande orsaker:

a)

Metoden för utarbetande av många gemenskapsdirektiv (13), som inte följer modellen i ”bättre lagstiftning” (14), framför allt när det gäller förhandsutvärderingar.

| b) | Det godtyckliga sättet att införliva bestämmelser, som redan från början är bristfälligt utformade och ännu sämre formulerade, i den nationella lagstiftningen. |
| --- | --- |

b)

Det godtyckliga sättet att införliva bestämmelser, som redan från början är bristfälligt utformade och ännu sämre formulerade, i den nationella lagstiftningen.

| c) | Det felaktiga eller otillräckliga införlivandet av gemenskapsbestämmelser i de nationella lagstiftningarna, där de många gånger ses som oönskade och i strid med praxis och nationella intressen. |
| --- | --- |

c)

Det felaktiga eller otillräckliga införlivandet av gemenskapsbestämmelser i de nationella lagstiftningarna, där de många gånger ses som oönskade och i strid med praxis och nationella intressen.

| d) | De nationella myndigheternas politiska ovilja att uppfylla och genomdriva de bestämmelser som upplevs som främmande i deras rättsordning och nationella tradition, och den envisa benägenheten att lägga till nya onödiga bestämmelser till gemenskapslagarna, eller att välja ut vissa delar och välja bort andra i gemenskapsbestämmelserna (de företeelser som är kända som överimplementering och att ”plocka russinen ur kakan”). |
| --- | --- |

d)

De nationella myndigheternas politiska ovilja att uppfylla och genomdriva de bestämmelser som upplevs som främmande i deras rättsordning och nationella tradition, och den envisa benägenheten att lägga till nya onödiga bestämmelser till gemenskapslagarna, eller att välja ut vissa delar och välja bort andra i gemenskapsbestämmelserna (de företeelser som är kända som överimplementering och att ”plocka russinen ur kakan”).

| e) | De undermåliga grundläggande förberedelserna och avsaknaden av specifik utbildning från de nationella myndigheternas sida för att förstå och kunna tillämpa gemenskapsregelverket, särskilt när det gäller konsumentskyddet. |
| --- | --- |

e)

De undermåliga grundläggande förberedelserna och avsaknaden av specifik utbildning från de nationella myndigheternas sida för att förstå och kunna tillämpa gemenskapsregelverket, särskilt när det gäller konsumentskyddet.

| f) | Vissa domstolars bristfälliga funktion och vissa domares och annan rättspersonals (advokater, domstolspersonal osv.) avsaknad av erfarenheter som gör att de ofta tillämpar lagen fel eller inte alls tillämpar de införlivade bestämmelserna, och i många fall tillämpar ”parallella normer” i den nationella rätten (15). |
| --- | --- |

f)

Vissa domstolars bristfälliga funktion och vissa domares och annan rättspersonals (advokater, domstolspersonal osv.) avsaknad av erfarenheter som gör att de ofta tillämpar lagen fel eller inte alls tillämpar de införlivade bestämmelserna, och i många fall tillämpar ”parallella normer” i den nationella rätten (15).

| g) | Avsaknad av långtgående administrativa samarbetsåtgärder för att involvera det civila samhällets organisationer, särskilt konsumentföreningar. |
| --- | --- |

g)

Avsaknad av långtgående administrativa samarbetsåtgärder för att involvera det civila samhällets organisationer, särskilt konsumentföreningar.

| 3.6 | EESK har upprepade gånger fäst uppmärksamheten på att det är det frivilliga uppfyllandet och efterlevnaden, på eget eller andras initiativ, av de rättsliga bestämmelserna som bör betonas när man talar om (utebliven) tillämpning av gemenskapens regelverk. |
| --- | --- |

3.6

EESK har upprepade gånger fäst uppmärksamheten på att det är det frivilliga uppfyllandet och efterlevnaden, på eget eller andras initiativ, av de rättsliga bestämmelserna som bör betonas när man talar om (utebliven) tillämpning av gemenskapens regelverk.

| 3.7 | Detta innebär att kommissionen, inom ramen för sina befogenheter, framför allt borde rikta in sina ansträngningar och initiativ på att bättre informera och utbilda konsumenter och yrkesverksamma och att öka deras motivation och vilja att uppfylla den införlivade gemenskapsrätten. |
| --- | --- |

3.7

Detta innebär att kommissionen, inom ramen för sina befogenheter, framför allt borde rikta in sina ansträngningar och initiativ på att bättre informera och utbilda konsumenter och yrkesverksamma och att öka deras motivation och vilja att uppfylla den införlivade gemenskapsrätten.

| 3.8 | Kommissionen borde också prioritera åtgärder för information och utbildning av de nationella myndigheterna, särskilt av dem som har ett mer direkt ansvar för tillämpningen av gemenskapsrätten i medlemsstaterna. På detta område måste information och utbildning av domare på olika nivåer prioriteras, då dessa i slutändan har ansvaret för uttolkning och tillämpning av rätten i de konkreta fall som är föremål för rättstvister. |
| --- | --- |

3.8

Kommissionen borde också prioritera åtgärder för information och utbildning av de nationella myndigheterna, särskilt av dem som har ett mer direkt ansvar för tillämpningen av gemenskapsrätten i medlemsstaterna. På detta område måste information och utbildning av domare på olika nivåer prioriteras, då dessa i slutändan har ansvaret för uttolkning och tillämpning av rätten i de konkreta fall som är föremål för rättstvister.

| 3.9 | EESK anser emellertid till skillnad från kommissionen att det inte räcker med information för att effektivt öka konsumenternas s.k. empowerment. Tvärtom har EESK pekat på behovet att ge konsumenterna effektiva medel och instrument för att garantera att lagen faktiskt tillämpas och att deras rättigheter genomförs på ett effektivt sätt. |
| --- | --- |

3.9

EESK anser emellertid till skillnad från kommissionen att det inte räcker med information för att effektivt öka konsumenternas s.k. empowerment. Tvärtom har EESK pekat på behovet att ge konsumenterna effektiva medel och instrument för att garantera att lagen faktiskt tillämpas och att deras rättigheter genomförs på ett effektivt sätt.

| 3.10 | Mot denna bakgrund blir självregleringens och i synnerhet samregleringens roll av särskild betydelse, så länge trovärdigheten hos de system som frivilligt antagits eller förhandlats fram mellan berörda parter garanteras och skyddas, för att förtjäna allas förtroende. |
| --- | --- |

3.10

Mot denna bakgrund blir självregleringens och i synnerhet samregleringens roll av särskild betydelse, så länge trovärdigheten hos de system som frivilligt antagits eller förhandlats fram mellan berörda parter garanteras och skyddas, för att förtjäna allas förtroende.

| 3.11 | Kommissionen bör också uppmärksamma systemen för medling, förlikning och skiljedomsförfarande, vid sidan av rättssystemet, och förstärka systemens trovärdighet och effektivitet. I detta avseende är det märkligt att kommissionen inte heller denna gång har accepterat EESK:s återkommande krav på att omvandla rekommendationerna om principer som ska tillämpas för de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol (16) till allmänt bindande direktiv eller förordningar. Det är särskilt allvarligt mot bakgrund av att den bristande harmoniseringen av medlemsstaternas olika rättsliga traditioner leder till högst skilda utvecklingsmönster när det gäller att ta fram alternativa medel för konfliktlösning. |
| --- | --- |

3.11

Kommissionen bör också uppmärksamma systemen för medling, förlikning och skiljedomsförfarande, vid sidan av rättssystemet, och förstärka systemens trovärdighet och effektivitet. I detta avseende är det märkligt att kommissionen inte heller denna gång har accepterat EESK:s återkommande krav på att omvandla rekommendationerna om principer som ska tillämpas för de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol (16) till allmänt bindande direktiv eller förordningar. Det är särskilt allvarligt mot bakgrund av att den bristande harmoniseringen av medlemsstaternas olika rättsliga traditioner leder till högst skilda utvecklingsmönster när det gäller att ta fram alternativa medel för konfliktlösning.

| 3.12 | Men det är inom civilprocessrätten som kommissionens initiativ uppvisar sina största brister. Trots de framsteg som har gjorts genom initiativ från GD Rättvisa, frihet och säkerhet (17), framför allt med förfaranden som beaktar de specifika dragen i konsumenternas rättigheter och gemensamma intressen, har bristerna i uppfyllandet av antitruståtgärderna efter mer än 20 års ”studier” och ”samråd” inte undanröjts genom grönböckerna eller vitböckerna (18). Än mindre har vi sett några verkliga prov på politisk vilja att uppnå framsteg med den nyligen publicerade grönboken om kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter (19), vilket framgår med all tydlighet av det yttrande EESK antog nyligen (20). |
| --- | --- |

3.12

Men det är inom civilprocessrätten som kommissionens initiativ uppvisar sina största brister. Trots de framsteg som har gjorts genom initiativ från GD Rättvisa, frihet och säkerhet (17), framför allt med förfaranden som beaktar de specifika dragen i konsumenternas rättigheter och gemensamma intressen, har bristerna i uppfyllandet av antitruståtgärderna efter mer än 20 års ”studier” och ”samråd” inte undanröjts genom grönböckerna eller vitböckerna (18). Än mindre har vi sett några verkliga prov på politisk vilja att uppnå framsteg med den nyligen publicerade grönboken om kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter (19), vilket framgår med all tydlighet av det yttrande EESK antog nyligen (20).

| 3.13 | Det skulle vara av stor vikt om kommissionen, som EG-rättens väktare, lade särskild vikt vid hur den utför de obegränsade (21), men inte godtyckliga, befogenheter som kommissionen tilldelas enligt artikel 211 i fördraget, avseende överträdelser. Särskilt gäller det ”de interna organisatoriska åtgärder som är nödvändiga för att effektivt och opartiskt utföra uppgiften i enlighet med fördraget” (22), nämligen prioritetskriterier, utvärderingsmekanismer och bedömning av klagomål, lämpliga instrument för att på egen hand upptäcka överträdelser, medel för att förbättra de nationella domstolarnas funktion och andra kompletterande instrument (Solvit, FIN-Net, ECC-Net, alternativa eller utomrättsliga medel ). |
| --- | --- |

3.13

Det skulle vara av stor vikt om kommissionen, som EG-rättens väktare, lade särskild vikt vid hur den utför de obegränsade (21), men inte godtyckliga, befogenheter som kommissionen tilldelas enligt artikel 211 i fördraget, avseende överträdelser. Särskilt gäller det ”de interna organisatoriska åtgärder som är nödvändiga för att effektivt och opartiskt utföra uppgiften i enlighet med fördraget” (22), nämligen prioritetskriterier, utvärderingsmekanismer och bedömning av klagomål, lämpliga instrument för att på egen hand upptäcka överträdelser, medel för att förbättra de nationella domstolarnas funktion och andra kompletterande instrument (Solvit, FIN-Net, ECC-Net, alternativa eller utomrättsliga medel ).

| 3.14 | Även om det inte handlar om en direkt indikator för tillämpningen av lagstiftningen är konsumenternas klagomål en viktig indikation på uppfattningen hos dem som berörs av lagen, såsom påpekas i ”Andra resultattavlan för konsumentmarknaderna” (23). Vi välkomnar därför kommissionens initiativ att i sin uppföljning och rekommendation ha påbörjat arbetet med en harmoniserad metod för konsumenternas reklamationer och klagomål (24). |
| --- | --- |

3.14

Även om det inte handlar om en direkt indikator för tillämpningen av lagstiftningen är konsumenternas klagomål en viktig indikation på uppfattningen hos dem som berörs av lagen, såsom påpekas i ”Andra resultattavlan för konsumentmarknaderna” (23). Vi välkomnar därför kommissionens initiativ att i sin uppföljning och rekommendation ha påbörjat arbetet med en harmoniserad metod för konsumenternas reklamationer och klagomål (24).

4.   Särskilda kommentarer

| 4.1 | EESK konstaterar att kommissionen i sitt meddelande återigen fastställer prioriteringar som redan är gamla, utan att tillföra några nyheter till det som redan fastställts i de prioriterade handlingsplanerna för 2005–2010 (25). Man begränsar sig till att bekräfta det som anges i EU:s strategi för konsumentpolitiken 2007–2013 (26), och presenterar inga innovativa åtgärder. I detta avseende kan EESK bara hänvisa till sina synpunkter i tidigare yttranden (27). |
| --- | --- |

4.1

EESK konstaterar att kommissionen i sitt meddelande återigen fastställer prioriteringar som redan är gamla, utan att tillföra några nyheter till det som redan fastställts i de prioriterade handlingsplanerna för 2005–2010 (25). Man begränsar sig till att bekräfta det som anges i EU:s strategi för konsumentpolitiken 2007–2013 (26), och presenterar inga innovativa åtgärder. I detta avseende kan EESK bara hänvisa till sina synpunkter i tidigare yttranden (27).

| 4.2 | EESK välkomnar att kommissionen äntligen tycks vara beredd att använda sig av artikel 153 i fördraget för att anta nya initiativ som kan förstärka åtgärderna för samarbete mellan medlemsstaterna. Man förklarar emellertid inte vilka nya initiativ som planeras, utöver det som redan har inletts och som EESK har kommenterat, framför allt direktivet om allmän produktsäkerhet och den nya lagstiftningsramen (28) samt Rapexsystemet, särskilt för leksaker (29). Publiceringen varje vecka av en förteckning över farliga konsumtionsprodukter som anmäls inom ramen för Rapex förtjänar ett särskilt omnämnande. |
| --- | --- |

4.2

EESK välkomnar att kommissionen äntligen tycks vara beredd att använda sig av artikel 153 i fördraget för att anta nya initiativ som kan förstärka åtgärderna för samarbete mellan medlemsstaterna. Man förklarar emellertid inte vilka nya initiativ som planeras, utöver det som redan har inletts och som EESK har kommenterat, framför allt direktivet om allmän produktsäkerhet och den nya lagstiftningsramen (28) samt Rapexsystemet, särskilt för leksaker (29). Publiceringen varje vecka av en förteckning över farliga konsumtionsprodukter som anmäls inom ramen för Rapex förtjänar ett särskilt omnämnande.

| 4.3 | När det gäller nätverket för konsumentskyddssamarbete gläder sig EESK åt kommissionens grundliga rapport som nämns ovan och noterar de svårigheter man mött samt slutsatserna och resultatet från Andra resultattavlan för konsumentmarknaderna, särskilt när det gäller tillsynen (30). |
| --- | --- |

4.3

När det gäller nätverket för konsumentskyddssamarbete gläder sig EESK åt kommissionens grundliga rapport som nämns ovan och noterar de svårigheter man mött samt slutsatserna och resultatet från Andra resultattavlan för konsumentmarknaderna, särskilt när det gäller tillsynen (30).

| 4.4 | En aspekt som bör förstärkas är offentliggörandet av de åtgärder som vidtagits av kommissionen och nationella myndigheter för att kontrollera att den lagstiftning som införlivats följs av de offentliga eller privata organ den riktar sig till. Detta gör konsumentskyddspolitiken synligare och fungerar som ett medel som avskräcker från skadlig verksamhet och ger konsumenten större säkerhet. |
| --- | --- |

4.4

En aspekt som bör förstärkas är offentliggörandet av de åtgärder som vidtagits av kommissionen och nationella myndigheter för att kontrollera att den lagstiftning som införlivats följs av de offentliga eller privata organ den riktar sig till. Detta gör konsumentskyddspolitiken synligare och fungerar som ett medel som avskräcker från skadlig verksamhet och ger konsumenten större säkerhet.

| 4.5 | EESK välkomnar initiativet till nya former för att föra ut marknadsinformation i syfte att bättre informera konsumenterna så att de kan fatta välgrundade beslut. Det skulle vara intressant om kommissionen kunde precisera hur den planerar att genomföra detta initiativ. På samma sätt har EESK förväntningar på den planerade databasen om otillbörliga affärsmetoder, och kan bara hoppas att det inte går med den som det gjorde med databasen Clab. |
| --- | --- |

4.5

EESK välkomnar initiativet till nya former för att föra ut marknadsinformation i syfte att bättre informera konsumenterna så att de kan fatta välgrundade beslut. Det skulle vara intressant om kommissionen kunde precisera hur den planerar att genomföra detta initiativ. På samma sätt har EESK förväntningar på den planerade databasen om otillbörliga affärsmetoder, och kan bara hoppas att det inte går med den som det gjorde med databasen Clab.

| 4.6 | När det gäller förslaget till definition av en tolkningsmodell för gemenskapslagstiftningen som de nationella tillsynsmyndigheterna kan använda, välkomnar EESK de klargöranden som kommissionens företrädare gjort under sammanträdena med studiegruppen. Initiativet är endast riktat till de administrativa myndigheterna, inte till de rättsliga, och det påverkar inte EG-domstolens exklusiva behörighet i mål om förhandsavgörande för att fastställa tolkningen av gemenskapsrätten. |
| --- | --- |

4.6

När det gäller förslaget till definition av en tolkningsmodell för gemenskapslagstiftningen som de nationella tillsynsmyndigheterna kan använda, välkomnar EESK de klargöranden som kommissionens företrädare gjort under sammanträdena med studiegruppen. Initiativet är endast riktat till de administrativa myndigheterna, inte till de rättsliga, och det påverkar inte EG-domstolens exklusiva behörighet i mål om förhandsavgörande för att fastställa tolkningen av gemenskapsrätten.

| 4.7 | Meddelandet ger inte några konkreta uppgifter om vad som har gjorts och inte heller fastställs en strategi inför framtiden på området internationellt samarbete med tredjeland, särskilt med avseende på en utvidgning till andra internationella organ och organisationer för regional ekonomisk integration. EESK vill därför uttrycka sin oro när det gäller effektiviteten i övervakningen av gemenskapens regelverk när det gäller produkter från tredjeland samt brist på öppenhet för insyn beträffande övervakningen och resultaten. |
| --- | --- |

4.7

Meddelandet ger inte några konkreta uppgifter om vad som har gjorts och inte heller fastställs en strategi inför framtiden på området internationellt samarbete med tredjeland, särskilt med avseende på en utvidgning till andra internationella organ och organisationer för regional ekonomisk integration. EESK vill därför uttrycka sin oro när det gäller effektiviteten i övervakningen av gemenskapens regelverk när det gäller produkter från tredjeland samt brist på öppenhet för insyn beträffande övervakningen och resultaten.

| 4.8 | Slutligen vill EESK uttrycka sin oro över nivån på de budgetmedel som kommissionen disponerar för genomförandet av dessa åtgärder, med tanke på den begränsade budgeten för konsumentpolitiken, och som i kommissionens nya operativa struktur eventuellt försämras genom att dessa frågor delas upp på två generaldirektorat. |
| --- | --- |

4.8

Slutligen vill EESK uttrycka sin oro över nivån på de budgetmedel som kommissionen disponerar för genomförandet av dessa åtgärder, med tanke på den begränsade budgeten för konsumentpolitiken, och som i kommissionens nya operativa struktur eventuellt försämras genom att dessa frågor delas upp på två generaldirektorat.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT L 364, 9.12.2004. s. 1.

1

(2)  Särskild uppmärksamhet bör ägnas det yttrande som är under utarbetande om ”Kommissionens 25:e årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning” (KOM(2008) 777 slutlig), (INT/492).

2

(3)  EUT C 221, 8.9.2005, s. 153.

3

(4)  EUT C 24, 31.1.2006, s. 52.

4

(5)  EUT C 175, 28.7.2009, s. 26.

5

(6)  Detta har framförts i EESK:s yttrande (EUT C 108, 30.4.2004, s. 81).

6

(7)  KOM(2009) 336 slutlig.

7

(8)  Se Kommissionens tjugofemte årsrapport om kontroll av gemenskapsrättens tillämpning KOM(2008) 777 slutlig och SEK (2008) 2854 och 2855 samt EESK:s yttrande INT/492 under utarbetande.

8

(9)  Till exempel KOM(2006) 514 slutlig om distansförsäljning (EESK:s yttrande EUT C 175, 27.7.2007, s. 28), KOM(2007) 210 slutlig om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier (EESK:s yttrande EUT C 162, 25.6.2008, s. 31), KOM(2007) 303 slutlig om tidsdelat boende (EESK:s yttrande EUT C 44, 16.2.2008, s. 27), KOM(2008) 9 slutlig om leksakers säkerhet (EESK:s yttrande EUT C 77, 31.3.2009, s. 8).

9

(10)  KOM(2009) 25 slutlig.

10

(11)  Utarbetad av Van Dijk Management Consultants.

11

(12)  KOM(2002) 725 slutlig.

12

(13)  I sitt initiativyttrande (EUT C 24, 31.1.2006, s. 52) hävdar EESK att ”bättre lagstiftning, genomförande och kontroll av efterlevnaden hänger nära samman: Bra lagstiftning är lagstiftning som kan tillämpas och också tillämpas”.

13

(14)  Det är minst sagt förvånande att den mellaninstitutionella överenskommelsen om ”bättre lagstiftning” mellan EP, rådet och kommissionen (EUT C 321, 31.12.2003) inte ens nämns i kommissionens meddelande.

14

(15)  Ett välkänt exempel är det allmänna åsidosättandet av direktiv 85/374/EEG (EGT L 210, 7.8.1985), ändrat genom direktiv 1999/34/EG (EGT L 141, 4.6.1999) om tillverkarens ansvar, som har åsidosatts av motsvarande bestämmelser i de nationella lagstiftningarna, vilket blev uppenbart under konferensen i Louvain-la-Neuve den 23–24 mars 1995 genomförd av Centre de Droit de la Consommation, ”La Directive 85/374/CEE relative à la responsabililité du fait des produits: dix ans après”.

15

”La Directive 85/374/CEE relative à la responsabililité du fait des produits: dix ans après

(16)  Rekommendationer av den 30.3.1998 och 4.4.2001 i EGT L 115, 17.4.1998respektive EGT L 109, 19.4.2001.

16

(17)  Av vilka bör framhållas det europeiska småmålsförfarandet (Förordning (EG) 861/2007, EGT L 199, 31.7.2007, s. 1) och förslagen om effektivare verkställighet av domstolsavgöranden i Europeiska unionen: kvarstad på bankmedel (KOM(2006) 618 slutlig) samt Insyn i gäldenärers tillgångar (KOM(2008) 128 slutlig), men som i grunden var avsedda att underlätta för företagens indrivning av betalningar och inte för att gynna konsumenterna (se yttrandena i EUT C 10, 15.1.2008, s. 2 och EUT C 175, 28.7.2009, s. 73).

17

(18)  KOM(2005) 672 slutlig och KOM(2008) 165 slutlig, se yttrandena EUT C 324, 30.12.2006, s. 1 respektive EUT C 228, 22.9.2009, s. 40.

18

(19)  KOM(2008) 794 slutlig.

19

(20)  EESK:s yttrande 586/2009 (INT/473) av den 5 november 2009, angående denna fråga. Se också initiativyttrandet (EUT C 162, 25.6.2008, s. 1), om ”Inrättande av ett system för grupptalan och dess roll inom ramen för gemenskapens konsumentlagstiftning”.

20

(21)  Se dom av den 1 juni 1994, kommissionen mot Tyskland, C-317/92 och dom av den 10 maj 1995, kommissionen mot Tyskland, C-422/92.

21

(22)  KOM(2002) 725 slutlig.

22

(23)  KOM(2009) 25 slutlig och framför allt SEK(2009) 76, del 1.

23

(24)  KOM(2009) 346 slutlig (EESK 97/2010).

24

(25)  Främst behovet att genomföra en mer långtgående analys av varje marknad och skapa gemensamma metoder i behandlingen av uppgifter för att kunna jämföra dem och skapa indikatorer för tillämpningen av regelverket.

25

(26)  KOM(2007) 99 slutlig.

26

(27)  EUT C 95, 23.4.2003 och EUT C 162, 25.6.2008, s. 20.

27

(28)  Förordning EG 765/2008 och beslut 2008/762/EG, EESK:s yttrande EUT C 120, 16.5.2008, s. 1.

28

(29)  KOM(2008) 9 slutlig, EESK:s yttrande EUT C 77, 31.3.2009, s. 8.

29

(30)  SEK(2009) 76 slutlig, del 3.

30

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/105 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/105

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om att stärka säkerställandet av skydd för immateriella rättigheter på den inre marknaden”

KOM(2009) 467 slutlig

2011/C 18/19

Föredragande: Daniel RETUREAU

Den 11 september 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om att stärka säkerställandet av skydd för immateriella rättigheter på den inre marknaden”

KOM(2009) 467 slutlig.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 132 röster för, 5 röster emot och 4 nedlagda röster.

1.   Rekommendationer och slutsatser

1.1   Kommittén beklagar att man i kommissionens förslag inte har kunnat ta hänsyn till de nya element som utgörs av EU:s och medlemsstaternas ratificering av Wipos (Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten) ”internetfördrag”, dvs. Wipos fördrag om upphovsrätt och om framföranden och fonogram.

1.2   Kommittén önskar också få information om de pågående förhandlingarna om Acta (handelsavtal om åtgärder mot varumärkesförfalskning) och om eventuella skillnader mellan detta avtal och de nyligen ratificerade Wipo-fördragen vad gäller bland annat ”internet”-delen i Acta, samt om skillnaderna i fråga om direktiv 2004/48/EG om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, det s.k. varumärkesförfalskningsdirektivet (1).

1.3   Kommittén noterar dock att kommissionen har för avsikt att inom en nära framtid ordna ett möte mellan berörda parter, och vi hoppas att detta äger rum så snart som möjligt och innan något som helst slutgiltigt beslut fattas. Europaparlamentet borde också involveras snarast.

1.4   EESK avvisar alla särskilda bestämmelser för utövandet av upphovsrätt på internet (av det slag som har införts i lagstiftningen i flera medlemsstater) som gör intrång i privatlivet. Vi förordar i stället aktiva utbildningsinsatser för konsumenter, särskilt ungdomar.

1.5   Kommittén stöder kommissionens viktigaste förslag som består i att inrätta ett europeiskt observationscentrum för varumärkesförfalskning och piratkopiering som ska sammanställa och sprida värdefull information om varumärkesförfalskarnas hantering och utgöra ett särskilt stöd för de små och medelstora företagen (inklusive industriföretag), som ofta råkar ut för varumärkesförfalskning så att de kan få bättre information om sina rättigheter.

1.6   Kommittén anser att det nätverk för snabbt informationsutbyte som efterlysts av rådet (konkurrenskraft) och som stöds av IMI (informationssystemet för den inre marknaden) kan bli till stor nytta, särskilt om medlemsstaterna lyckas lösa de problem som de möter inom det administrativa samarbetet. Detta är också avhängigt av hur effektiva de nationella kontakterna är. Kommissionen borde dessutom regelbundet ge ut en rapport om de uppgifter som insamlats av observationscentrumet och om dess verksamhet.

1.7   Behovet av att bekämpa den organiserade brottsligheten på området varumärkesförfalskning borde leda till ett stärkt samarbete mellan tullen och andra brottsbekämpande organ med deltagande av Europol på EU-nivå. Kommittén anser att en harmoniserad europeisk brottslagstiftning är absolut nödvändig under förutsättning att man tillämpar principen om att straffet ska stå i proportion till brottet. Detta gäller också illegal kopiering på internet, som inte bör få uppta överdrivet stor plats inom lagstiftningen mot illegal kopiering eller kommersiell varumärkesförfalskning.

1.8   Kommittén kan således stödja kommissionens förslag med förbehåll för kritiken om brist på insyn vad gäller Acta och med beaktande av den osäkerhet som uppstått på grund av flera medlemsstaters unilaterala förklaringar vid ratificeringen av Wipo-fördragen i december 2009. EESK stöder en gemenskapsståndpunkt som inte går utöver det gällande regelverket.

1.9   Kommittén förordar ett harmoniserat system för registrering av upphovsrätten och närstående rättigheter – främst för verk av okända upphovsmän – som regelbundet uppdateras så att det blir lätt att hitta de olika upphovsmännen. I systemet skulle verkets natur och titel och de olika rättighetsinnehavarna anges. Vi ber kommissionen att undersöka om en sådan lösning går att genomföra.

1.10   EESK framhåller slutligen att man i samtliga medlemsstater bör inrätta och effektivt genomföra EU-patentet, som kommer att göra det möjligt att mer aktivt och till lägre kostnad försvara de små och medelstora företagens innovationsrelaterade immateriella rättigheter.

2.   Kommissionens förslag

2.1   Kommissionen understryker behovet av att stärka de immateriella rättigheterna i kunskapssamhället. Det skydd som dessa rättigheter får i EU och på internationell nivå (Tripsavtalet (2), sektoriella konventioner) bör stärkas på grund av att såväl stora som små företag fäster allt större vikt vid dessa rättigheter. Nyetablerade företag kan på så sätt skydda sina immateriella tillgångar och på grundval av detta få kapital och lån för att lansera sin verksamhet.

2.2   EU bör stödja dem genom en kultur för immateriella rättigheter som försvarar europeiska talanger och skapar möjligheter för företagen, universitetsforskningen och företag som avknoppats från universiteten (3).

2.3   Själva värdet av immateriella rättigheter gör dem till en måltavla för varumärkesförfalskare och piratkopierare som använder sig av olika medel. Internet är ett internationellt verktyg på marknaden för olagliga varor, vilket hämmar innovationen och hotar sysselsättningen med allvarliga ekonomiska konsekvenser för företagen, särskilt under perioder med ekonomisk tillbakagång.

2.4   Marknaden för illegala varor har expanderat till att omfatta mer än marknaden för varor som ”traditionellt” kopieras eller förfalskas (filmprodukter, mode, musik, dataprogram, lyxvaror). Den omfattar nu nya masskonsumtionsvaror som livsmedel, hygienprodukter, bilreservdelar, leksaker, elektrisk och elektronisk utrustning etc.

2.5   Hälsoområdet berörs också genom falska läkemedel som kan sätta människors liv i fara.

2.6   Konsekvenserna av varumärkesförfalskning och handel med illegala kopior ger allt större anledning till oro, särskilt som den organiserade brottsligheten är starkt involverad i varumärkesförfalskningen.

2.7   En gemenskapsram har upprättats som omfattar direktiv 2004/48/EG (4) om skyddet för immateriella rättigheter. Harmoniseringen av civilrätten har genomförts, ett förslag om straffrättsliga påföljder är under behandling i rådet, EU:s tullförordning ger möjlighet att beslagta piratkopierade produkter och ålägga sanktioner för handeln med dessa. Kommissionen rådgör också med medlemsstaterna för att förbättra gemenskapsramen.

2.8   Inom ramen för en övergripande europeisk plan mot varumärkesförfalskning vill kommissionen vidta kompletterande icke-lagstiftningsåtgärder, i enlighet med resolutionen från rådet (konkurrenskraft) av den 25 september 2008.

2.9   Till följd av slutsatserna från den rådgivande expertgruppen, där man särskilt tog upp situationen för de små och medelstora företagen, vill kommissionen öka stödet till åtgärder mot dem som gör sig skyldiga till intrång, och överväger en rad projekt för att hjälpa de små och medelstora företagen att integrera skydd av immateriella rättigheter i sina strategier för innovation och kunskapsförvaltning.

2.10   På global nivå håller kommissionen på att utarbeta en skyddsstrategi gentemot tredjeland (t.ex. avtal mot varumärkesförfalskning mellan EU och Kina, initiativ som rör tullkontroller). En helpdesk för små och medelstora företag som besvarar frågor om immaterialrätt i Kina har inrättats.

2.11   De offentlig-privata partnerskapen bör befästas med sikte på en strategi som bygger på ökad delaktighet. Efter högnivåkonferensen i maj 2008 offentliggjorde kommissionen en europeisk strategi för industriell äganderätt, och rådet (konkurrenskraft) antog ovannämnda resolution om bekämpning av varumärkesförfalskning och piratkopiering och uppmanade kommissionen att öka gränsinsatserna i samarbete med medlemsstaterna.

2.12   Det är emellertid särskilt svårt att samla in information om hur varumärkesförfalskningen och handeln med piratkopierade produkter ser ut och hur utbredda de är liksom att bedöma hur de verkligen påverkar vår ekonomi. De uppgifter som finns hos olika nationella organ är svåra att sammanställa och sammanfatta, förutom dem som kommissionen samlar in om beslagen vid gränserna och som för övrigt endast ger en mycket ofullständig bild av verkligheten. Källdatabasen bör utvidgas för att man i detalj ska kunna bedöma de övergripande men också lokala konsekvenserna av den illegala verksamhet som hör ihop med varumärkesförfalskning och förstå varför vissa produkter eller sektorer och vissa regioner är särskilt sårbara. Detta skulle göra det möjligt att utarbeta mer riktade handlingsprogram.

2.13   Rådet (konkurrenskraft) har föreslagit att det ska inrättas ett EU-observationscentrum mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning för att man ska få mer exakt kunskap om denna företeelse. Kommissionen håller just nu på att inrätta ett sådant observationscentrum för att samla in så mycket information som möjligt om kränkningen av immateriella rättigheter. Man anser dock att centrumet bör spela en mycket bredare roll och bli en plattform där företrädare för behöriga nationella myndigheter och berörda parter utbyter information och expertis om bästa praxis för att utveckla gemensamma strategier för att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning och lägga fram rekommendationer till politiska beslutsfattare.

2.14   För att bli en viktig resurs bör observationscentrumet bli ett utrymme för nära samarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna och den privata sektorn och bilda grund för ett partnerskap med konsumentorganisationerna i syfte att utarbeta praktiska rekommendationer och öka medvetenheten bland konsumenterna. En årlig offentlig rapport skulle göra det möjligt för allmänheten att förstå problemen och hur de ska lösas.

2.15   Kommissionen redogör därefter detaljerat för observationscentrumets roll vad gäller att uppnå de ovanstående målen.

2.16   Observationscentrumet skulle bli en plattform som tjänar alla berörda parter, med en företrädare per land och ett brett spektrum av europeiska och nationella organ. De sektorer som mest berörs av fenomenet och som har störst erfarenhet av det, konsumenter samt företrädare för små och medelstora företag skulle också ingå i observationscentrumet.

2.17   Ett enhetligt skydd av de immateriella rättigheterna kräver ett genuint stärkt och utökat administrativt samarbete på området för säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, ett verkligt partnerskap för genomförandet av en gränslös inre marknad. För det ändamålet måste man inrätta ett effektivt nätverk av kontaktpunkter över hela EU.

2.18   På det interna planet krävs också en bättre samordning i kampen mot varumärkesförfalskningen. För detta ändamål bör nationella samordnare med ett tydligt mandat utses.

2.19   Man bör också främja insynen i de nationella strukturerna på gränsöverskridande nivå för att hjälpa de drabbade företagen att vidta åtgärder. De nationella patent- och upphovsrättsmyndigheterna har även en informationsroll. De måste också ta på sig nya uppgifter som att medvetandegöra och erbjuda specifik hjälp till små och medelstora företag i samarbete med Europeiska patentverket, nationella organ och vad gäller varumärken med Byrån för harmonisering inom den inre marknaden.

2.20   Rådet (konkurrenskraft) har också uppmanat kommissionen att skapa ett gränsöverskridande nätverk för snabbt utbyte av central information, med stöd av nationella kontaktpunkter och moderna verktyg för informationsutbyte. Samtliga behöriga organ och samtliga nationella patentverk måste ha tillträde till ett effektivt och snabbt elektroniskt nätverk för utbyte av information om överträdelser av immateriella rättigheter.

2.21   Kommissionen håller för närvarande på att studera ett lämpligt gränssnitt och hur det befintliga nätverket för informationssystemet för den inre marknaden (IMI) skulle kunna utnyttjas för att viktig information lätt ska kunna cirkulera.

2.22   Genom att nämna alla allvarliga konsekvenser av intrång i immateriella rättigheter vill kommissionen uppmana alla innehavare av sådana rättigheter och alla berörda parter i handelskedjan att i deras gemensamma intresse med gemensamma krafter bekämpa pirattillverkning och varumärkesförfalskning. En framkomlig väg skulle kunna vara frivilliga avtal för att motverka varumärkesförfalskning och pirattillverkning på fältet och tekniska lösningar för att upptäcka förfalskade varor. Dessa avtal skulle kunna sträcka sig utanför EU:s gränser. De medel som sätts in måste naturligtvis strikt hålla sig inom lagens råmärken.

2.23   Handeln med förfalskade varor på internet väcker särskilda frågor, och kommissionen har inlett en strukturerad dialog med de berörda parterna. Internet ger nämligen förfalskarna och pirattillverkarna en särskild flexibilitet att agera globalt och undslippa lokal lagstiftning. De möten som pågår och som kommer att fortgå syftar till att utarbeta konkreta förfaranden för att inom ramen för frivilliga avtal tvinga webbplatser som erbjuder förfalskade varor att dra tillbaka dessa. I brist på överenskommelser mellan varumärkesinnehavare och internetföretag kommer kommissionen att behöva överväga lagstiftningslösningar, särskilt inom ramen för direktivet om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter.

3.   Kommitténs kommentarer

3.1   Kommissionens förslag är inriktat på skyddet av de europeiska små och medelstora företagens immateriella rättigheter. Kommittén anser att dessa företag faktiskt har behov av särskilt stöd för att få hjälp att ta tillvara sina rättigheter i enlighet med gällande rätt och enligt direktiv 2004/48/EG. Det saknas dock fortfarande en straffrättslig aspekt, och medlemsstaterna bör överväga en balanserad och proportionerlig lösning. Kommittén hoppas att man hittar en utväg baserad på FEUF (5), som kan ge rättighetsinnehavarna stöd.

3.2   Observationscentrumet bör bidra till kampen mot alla former av kränkningar av de immateriella rättigheterna oberoende av företagets storlek, men med tonvikten lagd på de små och medelstora företagen (inklusive industriföretag).

3.3   Vissa förslag, t.ex. de frivilliga avtalen, håller redan på att genomföras, medan andra fortfarande befinner sig på projektstadiet. I meddelandet lyfts inte de hinder som måste övervinnas på vissa områden fram, t.ex. det administrativa samarbete som i en mängd fall inte tycks fungera tillfredsställande.

3.4   Det har just uppstått ett nytt problem med avseende på olaglig kopiering och varumärkesförfalskning via internet. Europeiska unionen och medlemsstaterna ratificerade Wipos ”internetfördrag” i december förra året, vilket i princip innebär att den gällande EU-rätten unifieras, men olika nationella deklarationer i samband med ratificeringen medför en risk för att en sammanhållen angreppsmetod på EU-nivå på nytt undergrävs. Dessa fördrag innehåller krav på bekämpning av privatkopiering och varumärkesförfalskning i kommersiellt syfte, i enlighet med direktiv 2004/48/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället.

3.5   Samtidigt har dock ”hemliga förhandlingar” ägt rum mellan USA, EU och några ”utvalda” länder i syfte att komma fram till ett internationellt avtal mot varumärkesförfalskning, Acta, ett avtal som för USA:s del i långa stycken borde påminna om den amerikanska Digital Millenium Copyright Act (DMCA). Enligt den amerikanska förhandlaren är förhandlingarna hemliga för att förhindra missnöjesyttringar från det civila samhället i USA och EU. De europeiska konsumenterna, vars organisationer inte har inbjudits att delta i förhandlingarna, och de europeiska företagen kritiserar dessa förfaranden (6) som präglas av brist på öppenhet och demokrati, som under täckmantel av en kamp mot varumärkesförfalskning via internet (ett av kapitlen i avtalsutkastet) skulle kunna leda fram till inrättandet av en reell poliskontroll – inbegripet av privata polisstyrkor – av alla former av förbindelser och kommunikation på internet. Enligt vissa källor skulle dessutom distinktionen mellan kommersiell varumärkesförfalskning och privatkopiering försvinna. Det brådskar med att skapa insyn i dessa förhandlingar och att låta det civila samhället uttala sig i frågan, särskilt som lobbyn av nordamerikanska tillverkare har ständigt tillträde till förhandlingarna.

3.6   EESK hoppas också få information om de diskussioner och förslag som just nu är aktuella och få yttra sig om dessa. Det vore beklagligt om de bestämmelser som ifrågasatts i den amerikanska DMCA-lagen skulle införlivas i ett internationellt fördrag som skulle konkurrera med Wipo-fördragen och öka den förvirring som råder på området upphovsrätt och närstående rättigheter på EU-nivå och internationell nivå. Under alla omständigheter bör EU:s ståndpunkt inte gå utöver det nuvarande regelverket.

3.7   Enligt kommittén får bestämmelserna om upphovsrätt på internet inte ge upphovsrättsinnehavarna möjlighet att kontrollera användningen av tekniken, vilket för närvarande är tendensen i de ovannämnda nationella lagstiftningarna, och inte heller att ingripa i privat kommunikation. Det överdrivet långa skyddet (mellan 50 och 75 år efter upphovsmannens död, eller 75 år om det handlar om en juridisk person) och de orimliga rättigheter vad gäller mediekontroll som ges multinationella underhållningsföretag skulle utgöra en klar hämsko för innovation och teknikutveckling och skulle inte skapa en miljö som är öppen för konkurrens. Syftet med skyddet är att säkerställa en skälig ersättning till upphovsmän och uttolkare i stället för att ge distributörerna (de stora skivbolagen) en förmånsställning och rätt till inblandning.

3.8   Kommittén föreslår en unifiering av upphovsrätten på traditionell bas utan överdrivet många regler för internet.

3.9   Kommittén föreslår att man inrättar en obligatorisk registrering, t.ex. inom ramen för en europeisk upphovsrätt, i ett harmoniserat register för upphovsrätt och närstående rättigheter, mot en mycket blygsam avgift som endast ska täcka registreringskostnaderna. Registret ska förnyas exempelvis vart 10:e eller vart 20:e år så att upphovsrättsinnehavarna och deras adresser är kända. Ett sådant fritt tillgängligt verktyg som ständigt uppdateras skulle göra det lättare att återanvända verk av okända upphovsmän och göra det möjligt för intresserade företag som vill använda ett verk kommersiellt att överföra det till andra medier och lättare få de nödvändiga licenserna och tillstånden.

3.10   Detta skulle också bidra till att verken (filmer, magnetband osv.) sparas, framför allt om medierna är osäkra. Verken går ofta förlorade, de nyutges eller återanvänds aldrig, och i vissa lagringsmedier, som gamla filmer, riskerar de helt enkelt att försvinna för alltid.

3.11   Upphovsrätten utmärker sig redan av att den till skillnad från patent eller andra former av industriellt rättsskydd varken kräver registrering eller avgifter. Den skiljer sig också genom sitt långa skydd, som i många avseenden är överdrivet med tanke på informationssamhällets och kunskapsekonomins behov av innovation och kunskapsutbyte. Kommittén förordar en registrering av upphovsrätten och närstående rättigheter där verkets natur och titel, upphovsrätten och andra rättigheter till verket samt upphovsrättsinnehavarnas namn och adress anges. Registret bör om möjligt förnyas vart 10:e eller vart 20:e år mot en ytterst låg avgift som täcker den faktiska registreringskostnaden. Det skulle därmed bli tillåtet för dem som vill använda ett verk kommersiellt att lättare få de nödvändiga licenserna och tillstånden. Det här förväxlas ofta med äganderätt, men bör ses som en tidsbegränsad ensamrätt för utnyttjande och ensamrätt att utfärda licenser för utnyttjande av det skyddade verket under den tid skyddet gäller.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  Europaparlamentets och rådets direktiv av den 29 april 2004, EUT L 157, 30.4.2004, s. 45–86.

1

(2)  Internationella avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (Trips).

2

(3)  Se INT/325, EUT C 256, 27.10.2007, s. 17; INT/448, EUT C 218, 11.9.2009, s. 8; INT/461, EUT C 306/2009, s. 13 och INT/486 (ännu ej offentliggjort).

3

(4)  EUT L 157, 30.4.2004, s. 45–86 (EESK-yttrande, EUT C 32, 5.2.2004, s. 15).

4

(5)  Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

5

(6)  Deklaration om Acta, Europeiska konsumentorganisationen, transatlantiska dialogen (se BEUC:s webbplats).

6

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/109 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/109

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) som genomförs av flera medlemsstater”

KOM(2009) 610 slutlig – 2009/0169 (COD)

2011/C 18/20

Huvudföredragande: Daniel RETUREAU

Den 12 november 2009 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 169 och 172 andra stycket i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169) som genomförs av flera medlemsstater”

KOM(2009) 610 slutlig – 2009/0169 COD.

Den 15 december 2009 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs presidium att ge facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion i uppdrag att bereda ärendet.

Med hänsyn till ärendets brådskande karaktär beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 57 i kommitténs arbetsordning utse Daniel Retureau till huvudföredragande vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april 2010), och antog följande yttrande med 140 röster för, 4 röster emot och 3 nedlagda röster:

1.   Slutsatser och rekommendationer

1.1   Flera stora utmaningar är aktuella när det gäller Östersjön: Den påverkas av klimatförändringarna och av föroreningar till följd av mänsklig verksamhet, samtidigt som den är ett strategiskt centrum för ekonomisk och social aktivitet på grund av arten och antalet arbetstillfällen i området. Det är av grundläggande betydelse för nuvarande och kommande generationer att den bevaras, och Östersjön bör förvaltas i samråd med alla länder och befolkningar som omger den.

1.2   Det framgår emellertid inte klart om de nationella och europeiska arbetsmarknadsparterna inom dessa sektorer verkligen kommer att involveras i Bonus-konsortiets samråd med aktörerna. Kommittén anser att det är mycket viktigt att detta bekräftas tydligt.

1.3   Det civila samhällets aktörer, och framför allt de berörda europeiska och nationella arbetsmarknadsparterna, måste delta i styrningen av plattformarna för samråd och forumet för sektorsforskning, och det är viktigt att det inom FoU-projekten inom programmet Bonus-169, som ska mobilisera forskare på det socialvetenskapliga området, inleds forskning som involverar de berörda aktörerna i arbetet med att skapa sysselsättning och bygga upp kompetens inom de sektorer omfattas av programmet.

1.4   Bedömningar av konsekvenserna för hållbar utveckling (SIA) kan vara ett nyttigt och effektivt hjälpmedel när beslut ska fattas om urval och genomförande av FoTU-projekt inom ramen för Bonus-169. De skulle kunna beakta den hållbara utvecklingens tre dimensioner genom att involvera ett större antal aktörer från det civila samhället med kapacitet att anta utmaningarna i anknytning till dessa tre dimensioner.

1.5   Man tvingas konstatera att den konsekvensanalys som gjordes inom ramen för Bonus-169 innehåller brister, framför allt när det gäller beaktandet av den sociala dimensionen och sysselsättningen – och detta särskilt som det civila samhällets aktörer (bl.a. de europeiska fackförbunden och arbetsmarknadsparterna) inte har varit med och utarbetat programmet.

1.6   Det civila samhällets aktörer skulle kunna delta genom minst två olika former av insatser:

| a) | En förbättring av förmedlingen och insamlingen av information, samt av analysen av bidragen från det civila samhällets aktörer i de länder som omfattas av Bonus-169 och av feedbackmekanismerna. I detta sammanhang är det viktigt att säkerställa insynen när det gäller erkännande och användning av bidragen från samtliga berörda aktörer i det civila samhället, inklusive de europeiska arbetsmarknadsparterna, samt se till att det ges lämplig feedback. |
| --- | --- |

a)

En förbättring av förmedlingen och insamlingen av information, samt av analysen av bidragen från det civila samhällets aktörer i de länder som omfattas av Bonus-169 och av feedbackmekanismerna. I detta sammanhang är det viktigt att säkerställa insynen när det gäller erkännande och användning av bidragen från samtliga berörda aktörer i det civila samhället, inklusive de europeiska arbetsmarknadsparterna, samt se till att det ges lämplig feedback.

| b) | Se till att debatterna och analyserna omfattar de frågor som väcks av alla berörda aktörer i det civila samhället, inklusive de europeiska arbetsmarknadsparterna. Utmaningen består i att föreslå ett förfarande som verkligen kan påverka utformningen och genomförandet av Bonus-169 och som samtidigt beaktar den hållbara utvecklingens tre dimensioner (miljödimensionen, den sociala dimensionen och den ekonomiska dimensionen). |
| --- | --- |

b)

Se till att debatterna och analyserna omfattar de frågor som väcks av alla berörda aktörer i det civila samhället, inklusive de europeiska arbetsmarknadsparterna. Utmaningen består i att föreslå ett förfarande som verkligen kan påverka utformningen och genomförandet av Bonus-169 och som samtidigt beaktar den hållbara utvecklingens tre dimensioner (miljödimensionen, den sociala dimensionen och den ekonomiska dimensionen).

1.7   Kommittén bekräftar sitt stöd för programmet och för villkoren för dess finansiering, med målsättningen att ta fram nya, öronmärkta medel till Bonus-169 och inte bara att fördela befintliga medel, såvida det inte rör sig om instrument för forskningsstöd, särskilt utformade för att uppfylla sitt mål och som avsätts enbart i detta syfte under en bestämd period och som uppgår till ett begränsat budgetbelopp.

1.8   Forskningen om Östersjön motiveras av att Östersjön omges av ett flertal EU-länder som berörs av de stora föroreningar som uppstod i och med industrialiseringen, något som fortsätter än i dag och som har lett till att Östersjön är ett av de mest förorenade havsområdena i världen. Detta kan leda till att en rad industriella och hantverksmässiga aktiviteter äventyras, eftersom större delen av befolkningen och förvärvsaktiviteterna är koncentrerade till kustområdena. Kommittén anser att alla berörda länder, och eventuellt även Ryssland, bör involveras i denna forskning och bidra i den utsträckning de kan, och att man bör ta hänsyn till den situation som glesbefolkade länder och tredjeländer befinner sig i.

2.   Kommissionens förslag

2.1   I Europeiska gemenskapens sjunde ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration av den 20 december 2006 fastställs de regionala riktlinjerna för 2007–2013 med inriktning på fyra huvudverksamheter: ”Samarbete”, ”Idéer”, ”Människor” och ”Kapaciteter”.

2.2   I Europaparlamentets och rådets beslut av den 29 oktober 2009 om gemenskapens deltagande i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram för Östersjön (Bonus-169), som genomförs av flera medlemsstater, appliceras denna ram på problemen i Östersjöområdet, och mål och mer detaljerade bestämmelser om finansieringen av projektets genomförande fastställs.

2.3   För att uppnå målen ska Bonus-169 genomföras i två separata faser:

| a) | Först en inledande strategisk fas på två år, då ändamålsenliga plattformar för samråd med aktivt deltagande intressenter ska byggas upp, en strategisk forskningsagenda utarbetas och närmare genomförandebestämmelser utvecklas vidare. |
| --- | --- |

a)

Först en inledande strategisk fas på två år, då ändamålsenliga plattformar för samråd med aktivt deltagande intressenter ska byggas upp, en strategisk forskningsagenda utarbetas och närmare genomförandebestämmelser utvecklas vidare.

| b) | Därefter en genomförandefas på minst fem år, då minst tre gemensamma förslagsinfordringar ska offentliggöras för att finansiera strategiskt inriktade Bonus-169-projekt för initiativets specifika mål. |
| --- | --- |

b)

Därefter en genomförandefas på minst fem år, då minst tre gemensamma förslagsinfordringar ska offentliggöras för att finansiera strategiskt inriktade Bonus-169-projekt för initiativets specifika mål.

2.4   Ämnena ska hämtas från den strategiska forskningsagendan för Bonus-169; de ska i så stor utsträckning som möjligt följa den fastställda färdplanen och omfatta forskning, teknisk utveckling samt utbildnings- och/eller spridningsverksamheter.

2.5   En av de första faserna i projektet Bonus-169 var det omfattande offentliga samrådet. En webbplats har inrättats, konsekvensanalyser har genomförts och icke-statliga organisationer har hörts. Dessa samråd har varit nödvändiga och bör fortsätta under projektens genomförande. Tidigare nämnda aktörer i det civila samhället bör delta i övervakningen av förvaltningen av medlen och i projektens utveckling, för att säkerställa att syftet är ”större och bättre investeringar i kunskap för tillväxt och sysselsättning” (1) såsom föreskrivs i den reviderade Lissabonstrategin. I artikel 5 i Europaparlamentets och rådets beslut av den 29 oktober 2009 anges att den europeiska ekonomiska intressegrupperingen Bonus EEIG, som ska svara för förvaltningen av Bonus-169, på gemenskapens vägnar ska rapportera till kommissionen. Enligt artikel 13 ska kommissionen meddela Europaparlamentet och rådet slutsatserna av utvärderingen av verksamheter inom ramen för Bonus-169. EESK har därmed endast möjlighet att göra kontroller i efterhand, och har inte möjlighet att yttra sig om utvecklingen av projekten inom Bonus-169.

2.6   I bilaga I, punkt 1 i beslutet fastställs målen för Bonus-169. Även om målet att ”inrätta lämpliga plattformar för samråd med intressenter med företrädare från alla berörda sektorer” anges i punkt d, erinras det inte i målen om projektets socioekonomiska syften, och inte heller om dess betydelse för utvecklingen av sysselsättningen kring Östersjön.

2.7   Bilaga II är av stor betydelse eftersom det är i denna som styrkommittéerna för projektet Bonus-169 anges. Under punkt 4 inrättas en rådgivande kommitté som ska bestå av vetenskapsmän med internationellt anseende, företrädare för berörda intressenter och civila samhällsorganisationer med intressen i dessa sektorer. Det är inom denna ram som företrädare för arbetstagare och arbetsgivare, icke-statliga organisationer och olika sammanslutningar får rätt till insyn och kontroll och kan lägga fram förslag avseende Bonus-169.

2.8   Programmet är långsiktigt och kan även omfatta genomförande av gemensamma insatser.

2.9   I skäl 12 till beslutet anges att Bonus-169-initiativet ”skär över ett flertal gemenskapsforskningsprogram om en rad mänskliga verksamheter som får ackumulerade effekter på ekosystemet, som fiske, vattenbruk, jordbruk, infrastruktur, transport, utbildning och rörlighet för forskare, samt socioekonomiska frågor”.

2.10   Uppdelningen av programmet i två faser ska göra det möjligt att ”se till att resultaten används och utnyttjas effektivt i beslutsfattandet och resursförvaltningen inom en rad olika ekonomiska sektorer”.

2.11   I konsekvensanalysen tas den ekonomiska och sociala inverkan upp i analysen av eventuella ekonomiska, miljömässiga och sociala konsekvenser (i punkt 5, men de sociala och miljömässiga aspekterna nämns emellertid endast mycket kortfattat). Vissa alternativ skulle ge möjlighet att bistå andra ekonomiska sektorer som sjöfart, gruvdrift, vindkraftparker, transporter, fiskeri, olje- och gasbolag samt telekommunikationer i deras arbete med att anlägga en attityd som är bättre anpassad till skyddet av miljön och dess ekosystem. Denna punkt analyseras inte tillräckligt ingående, men visar tydligt den allmänna inriktning som kommer att ligga till grund för programmets strategiska fas.

2.12   Det är absolut nödvändigt att de tre projekt som Bonus EEIG väljer och inrättar tar hänsyn till de sociala och mänskliga utmaningar som de klimatförändringar som drabbar Östersjöns kustområden innebär. Klimatförändringarna kan i själva verket leda till befolkningsomflyttningar, vilket kommer att få sociala konsekvenser och påverka sysselsättningen. Det är en utveckling som bör förebyggas, något som även påpekas i EESK:s initiativyttrande om ”Hållbar utveckling i kustområden” av den 13 oktober 2009. Arbetslagstiftningen inom vissa verksamhetssektorer som fiskeri och sjöfart kan komma att ändras. Europeiska kommissionen bör ta hänsyn till dessa faktorer och låta utbildning och omskolning ingå i utvärderingen av och riktlinjerna för projekten, med bistånd från aktörerna i det civila samhället och EESK.

2.13   EU kommer att ha direkt kontakt med Bonus EEIG, intressegrupperingen Baltic Organisations’ Network for Funding Science, som är etablerad i Helsingfors och som är det särskilda genomförandeorganet för Bonus-169 med ansvar för att fördela, administrera, övervaka och rapportera om användningen av gemenskapens bidrag och medlemsstaternas kontantbidrag.

2.14   Bonus-169 ska ledas av Bonus EEIG via dess sekretariat. Bonus EEIG ska inrätta följande strukturer i anslutning till programmet: förvaltningskommitté, sekretariat, rådgivande kommitté, forum för sektorsforskning och forum för projektsamordnare.

2.14.1   Den rådgivande kommittén ska bistå förvaltningskommittén och sekretariatet. Den ska bestå av vetenskapsmän med gott internationellt anseende, företrädare för berörda intressenter, t.ex. turism, förnybara energikällor, fiskeri och vattenbruk, havstransport, bioteknik och teknikleverantörer och omfatta såväl näringsliv som civila samhällsorganisationer med intressen i dessa sektorer, andra integrerade forskningsprogram kring Östersjön samt andra europeiska regionala hav.

2.14.2   Den ska tillhandahålla oberoende råd, vägledning och rekommendationer om frågor med vetenskaplig och politisk relevans för Bonus-169. Detta omfattar råd om målen, prioriteringarna och inriktningen för Bonus-169, sätt att förbättra Bonus-169:s prestanda och leverans av och kvalitet i forskningsresultaten, kapacitetsuppbyggnad, nätverksarbete och arbetets relevans för att förverkliga målen för Bonus-169. Kommittén ska också bidra till användningen och spridningen av resultaten från Bonus-169.

2.14.3   Dessutom har den rådgivande styrelsen för Bonus, som företräder ett spektrum av intressenter som Helsingforskommissionen, ICES, GD Havsfrågor och fiske, WWF och den finska jordbrukarföreningen spelat en avgörande roll i utformningen av vetenskapsplanen och genomförandestrategin för Bonus-169.

2.15   Det reviderade utkastet till forskningsagenda för Bonus-169 som överlämnades till GD Forskning i juni 2009 bygger till stora delar på det arbete och de samråd som utfördes inför det ursprungliga Bonus-169-initiativet.

2.16   Det finns planer på att genomföra ett omfattande och strategiskt inriktat program för samråd med intressenterna under programmets strategiska fas. Det kommer att vända sig till intressenter från andra berörda sektorer, som jordbruk, fiske, vattenbruk, transporter och vattenförvaltning.

2.17   Plattformar för samråd med intressenterna.

2.17.1   Det ska inrättas plattformar för samråd med intressenterna på grundval av en omfattande analys av relevanta intressenter för Bonus-169 i lokala, nationella, regionala och europeiska sammanhang. Syftet ska vara att stärka och institutionalisera deltagandet av intressenter från alla berörda sektorer i att identifiera kritiska brister, prioritera forskningsteman och förbättra utnyttjandet av forskningsresultaten. Även vetenskapsmän ska delta, också från andra berörda icke-marina naturvetenskapliga områden och från samhällsvetenskapliga och ekonomiska områden, för att åstadkomma den tvärvetenskaplighet som krävs för att utveckla den strategiska forskningsagendan, dess strategiska vision och forskningsprioriteringar.

2.17.2   Ett forum för sektorsforskning (med företrädare för ministerier och andra aktörer som arbetar med forskning om och styrning av Östersjösystemet) ska inrättas som ett permanent organ för att stödja programmet med ansvar för att diskutera programmets planering, resultat och framväxande forskningsbehov ur ett beslutsfattarperspektiv. Detta forum ska underlätta och främja den Östersjöomfattande integrationen av forskningen med inriktning på gemensam användning och planering av infrastrukturkapacitet. Forumet ska bidra till att lyfta fram forskningsbehov, främja utnyttjandet av forskningsresultat och underlätta integreringen av forskningsfinansiering.

2.18   Konsekvensanalysernas utmaningar med avseende på en hållbar utveckling.

| 2.18.1 | Hållbarhetsbedömningarna (SIA på engelska) är ett grundläggande politiskt instrument för att bedöma vilka konsekvenser som politiska strategier och åtgärder kan få på den hållbara utvecklingens tre pelare (den ekonomiska, den sociala och den miljömässiga). |
| --- | --- |

2.18.1

Hållbarhetsbedömningarna (SIA på engelska) är ett grundläggande politiskt instrument för att bedöma vilka konsekvenser som politiska strategier och åtgärder kan få på den hållbara utvecklingens tre pelare (den ekonomiska, den sociala och den miljömässiga).

| 2.18.2 | Hållbarhetsbedömningarna har främst genomförts och använts av kommissionen inom ramen för förhandlingar om handelsavtal (men även mindre formellt inom ramen för de förhandlingar som fördes innan EU-förordningen Reach och direktiven i klimat- och energipaketet antogs) och utgör en viktig utmaning i samrådet och när det gäller att ta hänsyn till det civila samhällets aktörers ståndpunkter och krav. |
| --- | --- |

2.18.2

Hållbarhetsbedömningarna har främst genomförts och använts av kommissionen inom ramen för förhandlingar om handelsavtal (men även mindre formellt inom ramen för de förhandlingar som fördes innan EU-förordningen Reach och direktiven i klimat- och energipaketet antogs) och utgör en viktig utmaning i samrådet och när det gäller att ta hänsyn till det civila samhällets aktörers ståndpunkter och krav.

| 2.18.3 | En uppsättning indikatorer har inrättats till stöd för hållbarhetsbedömningarna:






  — | Indikatorer fastställda av Världsbanken och FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) när det gäller den ekonomiska pelaren. |
| --- | --- | --- |

2.18.3

En uppsättning indikatorer har inrättats till stöd för hållbarhetsbedömningarna:

—

Indikatorer fastställda av Världsbanken och FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) när det gäller den ekonomiska pelaren.

| — | Indikatorer fastställda av FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) och ILO när det gäller den sociala pelaren och frågor som rör anständiga arbetsförhållanden. |
| --- | --- |

—

Indikatorer fastställda av FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) och ILO när det gäller den sociala pelaren och frågor som rör anständiga arbetsförhållanden.

| — | Indikatorer fastställda av FN:s miljöprogram, Europeiska miljöbyrån och CSD när det gäller den miljömässiga pelaren. |
| --- | --- |

—

Indikatorer fastställda av FN:s miljöprogram, Europeiska miljöbyrån och CSD när det gäller den miljömässiga pelaren.

| 2.18.4 | I ett meddelande om konsekvensanalyser från Europeiska kommissionen (2) införs en heltäckande ram för konsekvensanalyserna inom alla områden där Europeiska kommissionen bedriver verksamhet, och framför allt med avseende på förhandlingar och avtal på handelsområdet. I mars 2006 sammanställdes i en metodisk handledning utarbetad av GD Handel de hållbarhetsbedömningar som avser förhandlingar och genomförandet av handelsavtal mellan Europeiska unionen och tredjeländer. |
| --- | --- |

2.18.4

I ett meddelande om konsekvensanalyser från Europeiska kommissionen (2) införs en heltäckande ram för konsekvensanalyserna inom alla områden där Europeiska kommissionen bedriver verksamhet, och framför allt med avseende på förhandlingar och avtal på handelsområdet. I mars 2006 sammanställdes i en metodisk handledning utarbetad av GD Handel de hållbarhetsbedömningar som avser förhandlingar och genomförandet av handelsavtal mellan Europeiska unionen och tredjeländer.

| 2.18.5 | Hållbarhetsbedömningarna kan användas inom ramen för samråd med viktiga aktörer som företräder det civila samhället. |
| --- | --- |

2.18.5

Hållbarhetsbedömningarna kan användas inom ramen för samråd med viktiga aktörer som företräder det civila samhället.

3.   Allmänna kommentarer

3.1   År 2009 ansåg EESK att de planerade styrmekanismerna måste förenklas. Kommittén föreslog i sitt förberedande yttrande om ”Makroregionalt samarbete – Att tillämpa Östersjöstrategin på andra makroregioner i Europa” (3) att det bör inrättas ett rådgivande ”forum för det civila samhället i Östersjöregionen” för att underlätta den offentliga debatten och höja allmänhetens medvetenhet om genomförandet av strategin.

3.2   I en makroregional övergripande förvaltning är det mycket viktigt att sprida information om projekten och genomföra analyser av projektens konsekvenser för befolkning och sysselsättning. Det är nödvändigt att skapa medverkan mellan, och gränsöverskridande nätverk av, systerorganisationer i de olika medlemsstaterna, t.ex. fackförbund, konsumentorganisationer och lokala frivilligorganisationer, för att skapa ett civilt samhälle som har kunskaper om de socioekonomiska problemen i Östersjöområdet. Det måste vara medborgarna och arbetstagarna som drar fördel av forskningsprojektens resultat. Man måste föregripa utvecklingsbehoven i termer av utbildning, bl.a. med hänsyn till den utveckling i området under den närmaste framtiden som härrör från den rådande situationen när det gäller resurser och klimatförändringar.

3.3   I meddelandets punkt 2.2.2, som handlar om intressenter, klargörs inte vilka dessa intressenter är, förutom den tonvikt som läggs på vetenskapsmäns deltagande. I denna punkt borde man nämna det civila samhällets betydelse vid inrättandet av dessa plattformar för intressenter, inbegripet den värdefulla roll som spelas av de europeiska arbetsmarknadsparterna inom EESK samt branschkommittéerna i den sociala dialogen på EU-nivå som berörs av programmet Bonus-169.

3.4   De europeiska arbetsmarknadsparternas värdefulla roll bör erkännas i systemet för förvaltning av Bonus-169.

3.5   För att optimera arbetsmarknadsparternas och civilsamhällesorganisationernas roll vore det lämpligt om deras representanter kunde få utbildning om samrådsplattformarnas arbete. En budgetpost borde inrättas för detta ändamål.

4.   Övriga kommentarer

4.1   Det aktuella programmet handlar om att ge impulser till forskningen om sanering av Östersjön och om en internationell samordning av forskare.

4.2   Därför kommer detta forskningsprogram med all sannolikhet att få direkta konsekvenser för följande aspekter:

| — | Östersjöområdets ekonomi och industri. |
| --- | --- |

—

Östersjöområdets ekonomi och industri.

| — | Utvecklingen av olika sektor (inom och mellan sektorer). |
| --- | --- |

—

Utvecklingen av olika sektor (inom och mellan sektorer).

| — | Olika typer av yrken och de kvalifikationer som krävs för dem, och i förlängningen sannolikt ett krav på vissa arbetstagare att byta yrke eller klara djupgående förändringar av yrket. |
| --- | --- |

—

Olika typer av yrken och de kvalifikationer som krävs för dem, och i förlängningen sannolikt ett krav på vissa arbetstagare att byta yrke eller klara djupgående förändringar av yrket.

4.3   EESK vill framföra följande förslag, med två olika mål:

| — | Att Bonus-169 beaktar de sociala effekterna och konsekvenserna för olika yrken, behoven av ny kompetens och det faktum att kompetens som nu krävs blir föråldrad, och att dessa konsekvenser om möjligt föregrips (prognoser samt insatser för att omskola vissa delar av befolkningen till nya yrken). |
| --- | --- |

—

Att Bonus-169 beaktar de sociala effekterna och konsekvenserna för olika yrken, behoven av ny kompetens och det faktum att kompetens som nu krävs blir föråldrad, och att dessa konsekvenser om möjligt föregrips (prognoser samt insatser för att omskola vissa delar av befolkningen till nya yrken).

| — | Att åtgärder för att främja positiva effekter och mildra negativa utformas i samarbete med företrädare för det civila samhället. |
| --- | --- |

—

Att åtgärder för att främja positiva effekter och mildra negativa utformas i samarbete med företrädare för det civila samhället.

4.4   För att uppnå de båda mål som anges ovan har förslaget en dubbel karaktär:

| a. | Fullt ut involvera företrädare för organisationer i näringsliv och samhälle. |
| --- | --- |

a.

Fullt ut involvera företrädare för organisationer i näringsliv och samhälle.

| b. | Inte genomföra konsekvensanalysen efter förebild av de konsekvensanalyser som kommissionen gör internt utan i enlighet med modellen för bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling (till och med något förbättrad). |
| --- | --- |

b.

Inte genomföra konsekvensanalysen efter förebild av de konsekvensanalyser som kommissionen gör internt utan i enlighet med modellen för bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling (till och med något förbättrad).

4.4.1   Fullt ut involvera företrädare för organisationer i näringsliv och samhälle (a.)

| — | Som nämnts ovan är det viktigt att involvera de europeiska och nationella arbetsmarknadsparterna i de ”deltagande staterna” i forumet för sektorsforskning. |
| --- | --- |

—

Som nämnts ovan är det viktigt att involvera de europeiska och nationella arbetsmarknadsparterna i de ”deltagande staterna” i forumet för sektorsforskning.

| — | Det är dock även viktigt att klargöra vad ”samrådsmekanismer” innebär i anslutning till plattformen för samråd med intressenter: Att endast skapa en kommunikationslänk via internet eller lämna periodisk information leder ingenstans:






  — | Alltför många olika röster framkallar kakofoni – i stället måste man organisera ett ”kollektivt” uttryck. |
| --- | --- | --- |

—

Det är dock även viktigt att klargöra vad ”samrådsmekanismer” innebär i anslutning till plattformen för samråd med intressenter: Att endast skapa en kommunikationslänk via internet eller lämna periodisk information leder ingenstans:

—

Alltför många olika röster framkallar kakofoni – i stället måste man organisera ett ”kollektivt” uttryck.

| — | Ett förslag kan vara att inrätta en begränsad arbetsgrupp med företrädare för organisationer i samhälle och näringsliv som gemensamt ger ett kollektivt bidrag som komplement till vetenskapsmännens arbete. |
| --- | --- |

—

Ett förslag kan vara att inrätta en begränsad arbetsgrupp med företrädare för organisationer i samhälle och näringsliv som gemensamt ger ett kollektivt bidrag som komplement till vetenskapsmännens arbete.

| — | Man skulle kunna gå ännu längre och föreslå att denna arbetsgrupp utgör en referenspunkt vid utarbetandet av konsekvensanalysen (medverkan i styrkommittén för denna analys) och avger ett rådgivande yttrande till Europeiska kommissionen. Konsekvensanalysen måste också ges stor spridning, t.ex. via offentlig information i de ”deltagande staterna”. |
| --- | --- |

—

Man skulle kunna gå ännu längre och föreslå att denna arbetsgrupp utgör en referenspunkt vid utarbetandet av konsekvensanalysen (medverkan i styrkommittén för denna analys) och avger ett rådgivande yttrande till Europeiska kommissionen. Konsekvensanalysen måste också ges stor spridning, t.ex. via offentlig information i de ”deltagande staterna”.

4.4.2   Inte genomföra konsekvensanalysen efter förebild av de konsekvensanalyser som kommissionen gör internt utan i enlighet med modellen för bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling (b.)

| — | Ett förslag är att säkerställa att konsekvensanalysen innebär en bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling och omfattar de sociala, ekonomiska och miljörelaterade aspekterna. |
| --- | --- |

—

Ett förslag är att säkerställa att konsekvensanalysen innebär en bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling och omfattar de sociala, ekonomiska och miljörelaterade aspekterna.

| — | Framför allt får man inte försumma att innefatta aspekter som rör ekonomiska och industriella omställningar och förändringar av sysselsättningsmönstren. Analysen skulle t.ex. kunna omfatta följande aspekter:






  — | En kartläggning av olika yrken i Östersjöområdet. |
| --- | --- | --- |

—

Framför allt får man inte försumma att innefatta aspekter som rör ekonomiska och industriella omställningar och förändringar av sysselsättningsmönstren. Analysen skulle t.ex. kunna omfatta följande aspekter:

—

En kartläggning av olika yrken i Östersjöområdet.

| — | En identifiering av hotade yrken (sådana som skulle kunna försvinna) och yrken med stor utvecklingspotential, beroende på de olika forskningsagendorna. |
| --- | --- |

—

En identifiering av hotade yrken (sådana som skulle kunna försvinna) och yrken med stor utvecklingspotential, beroende på de olika forskningsagendorna.

| — | En identifiering kan också göras av kapaciteten för kompetensutveckling: kunskapsnivå, möjligheterna till anpassning till nytt kunnande/ny kompetens, existensen av lokala lärlings- och utbildningsprogram. |
| --- | --- |

—

En identifiering kan också göras av kapaciteten för kompetensutveckling: kunskapsnivå, möjligheterna till anpassning till nytt kunnande/ny kompetens, existensen av lokala lärlings- och utbildningsprogram.

| — | En integration av sysselsättningen i omstrukturerade och framtidsinriktade branscher. |
| --- | --- |

—

En integration av sysselsättningen i omstrukturerade och framtidsinriktade branscher.

| — | Dessa aspekter är mycket viktiga för att skapa god framförhållning i fråga om arbetstillfällen och kvalifikationer (GPEC på franska) (4) på regional nivå och kan inte undersökas enbart i forskningsvärldens avskildhet. |
| --- | --- |

—

Dessa aspekter är mycket viktiga för att skapa god framförhållning i fråga om arbetstillfällen och kvalifikationer (GPEC på franska) (4) på regional nivå och kan inte undersökas enbart i forskningsvärldens avskildhet.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  KOM(2009) 610 slutlig, pt. 1.4.

1

(2)  KOM(2002) 276 slutlig.

2

(3)  EGT C 318, 23.12.2009, s. 6.

3

(4)  En god framförhållning i fråga om arbetstillfällen och kvalifikationer (GPEC) gör det lättare att förutse behovet av att anpassa färdigheterna till olika typer av arbetstillfällen, leder till bättre kontroll av konsekvenserna av tekniska och ekonomiska förändringar, bättre analys av faktorer som ökar konkurrenskraften, kvalifikationsbaserad organisation och utveckling av anställdas kompetens, bättre karriärplanering, minskade risker och kostnader förknippade med obalanser, bättre urval och planläggning av nödvändiga anpassningsåtgärder (källa: www.wikipedia.org [på franska]).

4

---

| 19.1.2011 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 18/114 |
| --- | --- | --- | --- |

19.1.2011

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 18/114

---

Yttrande från Europeiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska unionens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007–2010)”

KOM(2010) 12 slutlig – 2010/0004 (COD)

2011/C 18/21

Huvudföredragande: Michael SMYTH

Den 19 februari 2010 och den 18 februari 2010 beslutade rådet respektive Europaparlamentet att i enlighet med artikel 304 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Europeiska unionens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (2007–2010)”

KOM(2010) 12 slutlig – 2010/0004 (COD).

Den 16 februari 2010 beslutade kommitténs presidium att ge facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning i uppdrag att bereda ärendet.

Med hänsyn till ärendets brådskande karaktär utsågs Michael Smyth till huvudföredragande vid Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 29 april 2010). EESK antog följande yttrande med 103 röster för, 1 röst emot och 3 nedlagda röster:

1.   Sammanfattning

1.1   EESK noterar att kommissionens förslag till förordning om Europeiska unionens finansiella bidrag till Internationella fonden för Irland (perioden 2007 till 2010) nu bygger på artiklarna 175 och 352.1 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och därför uppfyller kraven i EU-domstolens avgörande av den 3 september 2009 i mål C-166/07.

1.2   Kommittén är positiv till ovannämnda förslag.

2.   Motivering och rekommendationer

2.1   Internationella fonden för Irland (nedan kallad IFI) inrättades 1986 av de brittiska och irländska regeringarna i syfte att ”främja sociala och ekonomiska framsteg och skapa incitament till försoning mellan nationalister och unionister på den irländska ön”. EU har varit en av de största bidragsgivarna vid sidan av USA, Kanada, Australien och Nya Zeeland. Fonden har förvaltat 849 miljoner euro och finansierat mer än 5 700 projekt i Nordirland och i de irländska gränsregionerna i över 20 år.

2.2   I sitt initiativyttrande ”EU:s roll för fredsprocessen i Nordirland” (1) betonade EESK IFI:s betydelse, och kommittén är positiv till att det sker en snabb ändring av den rättsliga grunden för EU:s finansiella bidrag till IFI för perioden 2007–2010 mot bakgrund av EU-domstolens mål C-166/07.

Bryssel den 29 april 2010

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Mario SEPI

---

(1)  EUT C 100, 30.4.2009, s. 100, punkt 6.4.8.

1

---