# Europos Sąjungos C 275E/2010

| | ISSN 1725-521X
  doi:10.3000/1725521X.CE2010.275.lit |
| --- | --- |
| Europos Sąjungos
  oficialusis leidinys | C 275E |
| | |
| Leidimas lietuvių kalba | Informacija ir prane_imai | 53 tomas2010m. spalio 12d. |

ISSN 1725-521X

doi:10.3000/1725521X.CE2010.275.lit

Europos Sąjungos

oficialusis leidinys

C 275E

Leidimas lietuvių kalba

Informacija ir prane_imai

53 tomas2010m. spalio 12d.

---

| Prane_imo Nr. | Turinys | Puslapis |
| --- | --- | --- |
| | III   Parengiamieji aktai |
| | Taryba |
| 2010/C 275E/01 | Tarybos pozicija (ES) Nr. 14/2010 pirmojo svarstymo metu, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl pacientų teisių į tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas įgyvendinimoTarybos priimta 2010 m. rugsėjo 13 d. | 1 |

Prane_imo Nr.

Turinys

Puslapis

III   Parengiamieji aktai

Taryba

2010/C 275E/01

Tarybos pozicija (ES) Nr. 14/2010 pirmojo svarstymo metu, siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl pacientų teisių į tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas įgyvendinimoTarybos priimta 2010 m. rugsėjo 13 d.

1

| LT | |
| --- | --- |

LT

---

III Parengiamieji aktai

Taryba

| 12.10.2010 | LT | Europos Sąjungos oficialusis leidinys | CE 275/1 |
| --- | --- | --- | --- |

12.10.2010

LT

Europos Sąjungos oficialusis leidinys

CE 275/1

---

TARYBOS POZICIJA (ES) Nr. 14/2010 PIRMOJO SVARSTYMO METU,

siekiant priimti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą dėl pacientų teisių į tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas įgyvendinimo

Tarybos priimta 2010 m. rugsėjo 13 d.

2010/C 275 E/01

EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 ir 168 straipsnius,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),

atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),

kadangi:

| (1) | Sutarties 168 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga turi būti užtikrinama nustatant ir įgyvendinant visas Sąjungos politikos ir veiklos kryptis. Tai reiškia, kad žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga turi būti užtikrinama ir tada, kai Sąjunga priima aktus pagal kitas Sutarties nuostatas. |
| --- | --- |

(1)

Sutarties 168 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga turi būti užtikrinama nustatant ir įgyvendinant visas Sąjungos politikos ir veiklos kryptis. Tai reiškia, kad žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga turi būti užtikrinama ir tada, kai Sąjunga priima aktus pagal kitas Sutarties nuostatas.

| (2) | Sutarties 114 straipsnis yra tinkamas teisinis pagrindas, nes dauguma šios direktyvos nuostatų siekiama gerinti vidaus rinkos veikimą ir laisvą prekių, asmenų bei paslaugų judėjimą. Atsižvelgiant į tai, kad įvykdytos sąlygos remtis Sutarties 114 straipsniu kaip teisiniu pagrindu, Sąjungos teisės aktai turi būti grindžiami šiuo teisiniu pagrindu, net jei vienas iš pasirinkimą lemiančių veiksnių yra visuomenės sveikatos apsauga. Šiuo požiūriu pagal Sutarties 114 straipsnio 3 dalį aiškiai reikalaujama, kad siekiant suderinimo turėtų būti užtikrinama žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga, ypač atsižvelgiant į visas mokslo faktais pagrįstas naujoves. |
| --- | --- |

(2)

Sutarties 114 straipsnis yra tinkamas teisinis pagrindas, nes dauguma šios direktyvos nuostatų siekiama gerinti vidaus rinkos veikimą ir laisvą prekių, asmenų bei paslaugų judėjimą. Atsižvelgiant į tai, kad įvykdytos sąlygos remtis Sutarties 114 straipsniu kaip teisiniu pagrindu, Sąjungos teisės aktai turi būti grindžiami šiuo teisiniu pagrindu, net jei vienas iš pasirinkimą lemiančių veiksnių yra visuomenės sveikatos apsauga. Šiuo požiūriu pagal Sutarties 114 straipsnio 3 dalį aiškiai reikalaujama, kad siekiant suderinimo turėtų būti užtikrinama žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga, ypač atsižvelgiant į visas mokslo faktais pagrįstas naujoves.

| (3) | Sąjungos sveikatos sistemos sudaro svarbiausią Sąjungos aukšto lygio socialinės apsaugos dalį ir prisideda prie socialinės sanglaudos, socialinio teisingumo bei tvaraus vystymosi. Taip pat jos yra platesnės bendrojo intereso paslaugų sistemos dalis. |
| --- | --- |

(3)

Sąjungos sveikatos sistemos sudaro svarbiausią Sąjungos aukšto lygio socialinės apsaugos dalį ir prisideda prie socialinės sanglaudos, socialinio teisingumo bei tvaraus vystymosi. Taip pat jos yra platesnės bendrojo intereso paslaugų sistemos dalis.

| (4) | Kaip valstybės narės pripažino 2006 m. birželio 1–2 d. Tarybos išvadose dėl Europos Sąjungos sveikatos sistemų bendrų vertybių ir principų (4) (toliau – Tarybos išvados), egzistuoja veiklos principai, kurie yra bendri visoms sveikatos sistemoms Sąjungoje. Tame pačiame pareiškime Taryba pripažino, kad labai skiriasi šių vertybių ir principų praktinis įgyvendinimas. Visų pirma, reikia atsižvelgiant į nacionalinį kontekstą priimti sprendimus dėl sveikatos priežiūros krepšelio, į kurį piliečiai turi teisę, ir dėl mechanizmų, naudojamų tokiai sveikatos priežiūrai finansuoti ir ją vykdyti, pavyzdžiui, dėl to, kiek, valdant sveikatos sistemas, reikia atsižvelgti į rinkos mechanizmus ir konkurencinį spaudimą. |
| --- | --- |

(4)

Kaip valstybės narės pripažino 2006 m. birželio 1–2 d. Tarybos išvadose dėl Europos Sąjungos sveikatos sistemų bendrų vertybių ir principų (4) (toliau – Tarybos išvados), egzistuoja veiklos principai, kurie yra bendri visoms sveikatos sistemoms Sąjungoje. Tame pačiame pareiškime Taryba pripažino, kad labai skiriasi šių vertybių ir principų praktinis įgyvendinimas. Visų pirma, reikia atsižvelgiant į nacionalinį kontekstą priimti sprendimus dėl sveikatos priežiūros krepšelio, į kurį piliečiai turi teisę, ir dėl mechanizmų, naudojamų tokiai sveikatos priežiūrai finansuoti ir ją vykdyti, pavyzdžiui, dėl to, kiek, valdant sveikatos sistemas, reikia atsižvelgti į rinkos mechanizmus ir konkurencinį spaudimą.

| (5) | Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teisingumo Teismas) keletą kartų patvirtino, kad Sutartis taikoma visoms sveikatos priežiūros paslaugoms, nors ir pripažino, jog šios paslaugos yra specifinės. |
| --- | --- |

(5)

Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teisingumo Teismas) keletą kartų patvirtino, kad Sutartis taikoma visoms sveikatos priežiūros paslaugoms, nors ir pripažino, jog šios paslaugos yra specifinės.

| (6) | Teisingumo Teismas jau nagrinėjo kai kurias su tarpvalstybiniu sveikatos priežiūros paslaugų teikimu susijusias problemas, visų pirma kitoje nei sveikatos priežiūros paslaugų gavėjo gyvenamosios vietos valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo problemą. Kadangi sveikatos priežiūros paslaugoms 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (5) netaikoma, svarbu reglamentuoti tuos klausimus specialiu Sąjungos teisės aktu, kad būtų galima bendriau ir veiksmingiau taikyti Teisingumo Teismo nagrinėjant konkrečias bylas suformuluotus principus. |
| --- | --- |

(6)

Teisingumo Teismas jau nagrinėjo kai kurias su tarpvalstybiniu sveikatos priežiūros paslaugų teikimu susijusias problemas, visų pirma kitoje nei sveikatos priežiūros paslaugų gavėjo gyvenamosios vietos valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo problemą. Kadangi sveikatos priežiūros paslaugoms 2006 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/123/EB dėl paslaugų vidaus rinkoje (5) netaikoma, svarbu reglamentuoti tuos klausimus specialiu Sąjungos teisės aktu, kad būtų galima bendriau ir veiksmingiau taikyti Teisingumo Teismo nagrinėjant konkrečias bylas suformuluotus principus.

| (7) | Tarybos išvadose Taryba pripažino ypatingą su tarpvalstybiniu sveikatos priežiūros paslaugų teikimu susijusios iniciatyvos vertę užtikrinant Sąjungos piliečiams su jų teisėmis susijusį aiškumą, kai jie keliauja iš vienos valstybės narės į kitą, siekiant užtikrinti teisinį tikrumą. |
| --- | --- |

(7)

Tarybos išvadose Taryba pripažino ypatingą su tarpvalstybiniu sveikatos priežiūros paslaugų teikimu susijusios iniciatyvos vertę užtikrinant Sąjungos piliečiams su jų teisėmis susijusį aiškumą, kai jie keliauja iš vienos valstybės narės į kitą, siekiant užtikrinti teisinį tikrumą.

| (8) | Šia direktyva siekiama nustatyti taisykles, kurios palengvintų prieigą prie saugių ir aukštos kokybės tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų Sąjungoje, užtikrintų pacientų judumą laikantis Teisingumo Teismo nustatytų principų bei skatintų valstybių narių bendradarbiavimą sveikatos priežiūros srityje, kartu visiškai pripažįstant valstybių narių atsakomybę už socialinės apsaugos išmokų, susijusių su sveikata, apibrėžimą ir už sveikatos priežiūros paslaugų organizavimą ir teikimą bei socialinės apsaugos išmokas, visų pirma ligos atveju. |
| --- | --- |

(8)

Šia direktyva siekiama nustatyti taisykles, kurios palengvintų prieigą prie saugių ir aukštos kokybės tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų Sąjungoje, užtikrintų pacientų judumą laikantis Teisingumo Teismo nustatytų principų bei skatintų valstybių narių bendradarbiavimą sveikatos priežiūros srityje, kartu visiškai pripažįstant valstybių narių atsakomybę už socialinės apsaugos išmokų, susijusių su sveikata, apibrėžimą ir už sveikatos priežiūros paslaugų organizavimą ir teikimą bei socialinės apsaugos išmokas, visų pirma ligos atveju.

| (9) | Ši direktyva turėtų būti taikoma atskiriems pacientams, kurie nusprendžia naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis teikiamomis kitoje nei draudimo valstybėje narėje. Kaip patvirtino Teisingumo Teismas, nei dėl ypatingo sveikatos priežiūros paslaugų pobūdžio, nei dėl jų organizavimo ar finansavimo būdo, šioms paslaugoms negalima netaikyti pagrindinio su laisve teikti paslaugas susijusio principo. Vis dėlto draudimo valstybė narė, gali nuspręsti apriboti išlaidų už kitoje valstybėje narėje suteiktas sveikatos priežiūros paslaugas kompensavimą dėl priežasčių, susijusių su suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų kokybe ir sauga, kai tai galima pateisinti su visuomenės sveikata susijusiomis privalomomis bendrojo intereso priežastimis. Draudimo valstybė narė taip pat gali imtis kitų priemonių remdamasi kitu pagrindu, jeigu tai gali būti pateisinama tokiomis privalomomis bendrojo intereso priežastimis. Teisingumo Teismas iš tiesų yra nustatęs, kad visuomenės sveikatos apsauga yra privaloma bendrojo intereso priežastis, kuria galima pateisinti Sutartyse įtvirtintos judėjimo laisvės apribojimus. |
| --- | --- |

(9)

Ši direktyva turėtų būti taikoma atskiriems pacientams, kurie nusprendžia naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis teikiamomis kitoje nei draudimo valstybėje narėje. Kaip patvirtino Teisingumo Teismas, nei dėl ypatingo sveikatos priežiūros paslaugų pobūdžio, nei dėl jų organizavimo ar finansavimo būdo, šioms paslaugoms negalima netaikyti pagrindinio su laisve teikti paslaugas susijusio principo. Vis dėlto draudimo valstybė narė, gali nuspręsti apriboti išlaidų už kitoje valstybėje narėje suteiktas sveikatos priežiūros paslaugas kompensavimą dėl priežasčių, susijusių su suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų kokybe ir sauga, kai tai galima pateisinti su visuomenės sveikata susijusiomis privalomomis bendrojo intereso priežastimis. Draudimo valstybė narė taip pat gali imtis kitų priemonių remdamasi kitu pagrindu, jeigu tai gali būti pateisinama tokiomis privalomomis bendrojo intereso priežastimis. Teisingumo Teismas iš tiesų yra nustatęs, kad visuomenės sveikatos apsauga yra privaloma bendrojo intereso priežastis, kuria galima pateisinti Sutartyse įtvirtintos judėjimo laisvės apribojimus.

| (10) | Kai kuriose šios direktyvos nuostatose vartojamas „privalomų bendrojo intereso priežasčių“ terminas buvo išplėtotas Teisingumo Teismo praktikoje dėl Sutarties 49 bei 56 straipsnių ir jis vis dar gali būti toliau plėtojamas. Teisingumo Teismas ne kartą nurodė, kad rizika rimtai pakenkti socialinės apsaugos sistemos finansinei pusiausvyrai gali būti privaloma bendrojo intereso priežastis, kuria galima pateisinti kliūčių laisvei teikti paslaugas sudarymą. Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad visiems prieinamų subalansuotų medicininių ir stacionarių sveikatos priežiūros paslaugų išsaugojimui remiantis visuomenės sveikatos tikslais taip pat gali būti taikoma viena iš Sutarties 52 straipsnyje numatytų leidžiančių nukrypti nuostatų (visuomenės sveikatos sumetimais), jei tai padeda užtikrinti aukšto lygio sveikatos apsaugą. Teisingumo Teismas taip pat yra nurodęs, kad tokia Sutarties nuostata leidžia valstybėms narėms riboti laisvę teikti medicinines ir stacionarios sveikatos priežiūros paslaugas, jei gydymo pajėgumų ar medicininės kompetencijos išsaugojimas šalies teritorijoje yra esminė visuomenės sveikatos užtikrinimo sąlyga. |
| --- | --- |

(10)

Kai kuriose šios direktyvos nuostatose vartojamas „privalomų bendrojo intereso priežasčių“ terminas buvo išplėtotas Teisingumo Teismo praktikoje dėl Sutarties 49 bei 56 straipsnių ir jis vis dar gali būti toliau plėtojamas. Teisingumo Teismas ne kartą nurodė, kad rizika rimtai pakenkti socialinės apsaugos sistemos finansinei pusiausvyrai gali būti privaloma bendrojo intereso priežastis, kuria galima pateisinti kliūčių laisvei teikti paslaugas sudarymą. Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad visiems prieinamų subalansuotų medicininių ir stacionarių sveikatos priežiūros paslaugų išsaugojimui remiantis visuomenės sveikatos tikslais taip pat gali būti taikoma viena iš Sutarties 52 straipsnyje numatytų leidžiančių nukrypti nuostatų (visuomenės sveikatos sumetimais), jei tai padeda užtikrinti aukšto lygio sveikatos apsaugą. Teisingumo Teismas taip pat yra nurodęs, kad tokia Sutarties nuostata leidžia valstybėms narėms riboti laisvę teikti medicinines ir stacionarios sveikatos priežiūros paslaugas, jei gydymo pajėgumų ar medicininės kompetencijos išsaugojimas šalies teritorijoje yra esminė visuomenės sveikatos užtikrinimo sąlyga.

| (11) | Akivaizdu, kad pareiga kompensuoti tarpvalstybinio sveikatos priežiūros paslaugų teikimo išlaidas turėtų būti taikoma tik tai sveikatos priežiūrai, į kurią apdraustasis turi teisę pagal draudimo valstybės narės teisės aktus. |
| --- | --- |

(11)

Akivaizdu, kad pareiga kompensuoti tarpvalstybinio sveikatos priežiūros paslaugų teikimo išlaidas turėtų būti taikoma tik tai sveikatos priežiūrai, į kurią apdraustasis turi teisę pagal draudimo valstybės narės teisės aktus.

| (12) | Ši direktyva neturėtų būti taikoma paslaugoms, kurių pagrindinis tikslas – padėti žmonėms, kuriems reikalinga pagalba atlikti įprastus kasdienius darbus. Konkrečiau, ši direktyva neturėtų būti taikoma toms ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurios laikomos būtinomis siekiant asmeniui, kuriam reikalinga priežiūra, suteikti galimybę gyventi kiek įmanoma visavertį ir savarankišką gyvenimą. Taigi ši direktyva neturėtų būti taikoma, pavyzdžiui, ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurias teikia priežiūrą namuose teikiančios tarnybos ir įstaigos, teikiančios būstą kartu su tomis priežiūros paslaugomis (slaugos namai). |
| --- | --- |

(12)

Ši direktyva neturėtų būti taikoma paslaugoms, kurių pagrindinis tikslas – padėti žmonėms, kuriems reikalinga pagalba atlikti įprastus kasdienius darbus. Konkrečiau, ši direktyva neturėtų būti taikoma toms ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurios laikomos būtinomis siekiant asmeniui, kuriam reikalinga priežiūra, suteikti galimybę gyventi kiek įmanoma visavertį ir savarankišką gyvenimą. Taigi ši direktyva neturėtų būti taikoma, pavyzdžiui, ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurias teikia priežiūrą namuose teikiančios tarnybos ir įstaigos, teikiančios būstą kartu su tomis priežiūros paslaugomis (slaugos namai).

| (13) | Atsižvelgiant į klausimo specifiškumą, ši direktyva neturėtų būti taikoma galimybei gauti organų transplantacijai skirtus organus ir jų paskirstymui. |
| --- | --- |

(13)

Atsižvelgiant į klausimo specifiškumą, ši direktyva neturėtų būti taikoma galimybei gauti organų transplantacijai skirtus organus ir jų paskirstymui.

| (14) | Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo tikslais ši direktyva turėtų apimti ne tik atvejus, kai pacientas naudojasi kitoje nei draudimo valstybėje narėje teikiamomis sveikatos priežiūros paslaugomis, bet ir vaistinių preparatų bei medicinos prietaisų receptų išrašymą, jų skyrimą ir tiekimą, jeigu tai daroma teikiant sveikatos priežiūros paslaugą. Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų apibrėžtis turėtų apimti atvejus, kai pacientas įsigyja tokius vaistinius preparatus ir medicinos prietaisus kitoje nei draudimo valstybėje narėje, ir atvejus, kai pacientas tokius vaistinius preparatus bei medicinos prietaisus įsigyja kitoje nei recepto išrašymo valstybėje narėje. |
| --- | --- |

(14)

Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo tikslais ši direktyva turėtų apimti ne tik atvejus, kai pacientas naudojasi kitoje nei draudimo valstybėje narėje teikiamomis sveikatos priežiūros paslaugomis, bet ir vaistinių preparatų bei medicinos prietaisų receptų išrašymą, jų skyrimą ir tiekimą, jeigu tai daroma teikiant sveikatos priežiūros paslaugą. Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų apibrėžtis turėtų apimti atvejus, kai pacientas įsigyja tokius vaistinius preparatus ir medicinos prietaisus kitoje nei draudimo valstybėje narėje, ir atvejus, kai pacientas tokius vaistinius preparatus bei medicinos prietaisus įsigyja kitoje nei recepto išrašymo valstybėje narėje.

| (15) | Ši direktyva neturėtų daryti įtakos valstybių narių taisyklėms dėl vaistinių preparatų ir medicinos prietaisų pardavimo internetu. |
| --- | --- |

(15)

Ši direktyva neturėtų daryti įtakos valstybių narių taisyklėms dėl vaistinių preparatų ir medicinos prietaisų pardavimo internetu.

| (16) | Ši direktyva neturėtų suteikti asmeniui teisės atvykti į valstybę narę, joje būti ar apsigyventi siekiant toje valstybėje pasinaudoti sveikatos priežiūros paslaugomis. Tuo atveju, kai asmens buvimas valstybės narės teritorijoje neatitinka tos valstybės narės teisės aktų dėl teisės atvykti į jos teritoriją ar būti joje, toks asmuo neturėtų būti laikomas apdraustuoju, kaip apibrėžta šioje direktyvoje. Valstybėms narėms ir toliau turėtų būti suteikta teisė savo nacionalinės teisės aktuose nustatyti, kas jų valstybinių sveikatos priežiūros sistemų ir socialinės apsaugos teisės aktų tikslais turi būti laikomas apdraustuoju, su sąlyga, kad užtikrinamos šia direktyva įtvirtintos pacientų teisės. |
| --- | --- |

(16)

Ši direktyva neturėtų suteikti asmeniui teisės atvykti į valstybę narę, joje būti ar apsigyventi siekiant toje valstybėje pasinaudoti sveikatos priežiūros paslaugomis. Tuo atveju, kai asmens buvimas valstybės narės teritorijoje neatitinka tos valstybės narės teisės aktų dėl teisės atvykti į jos teritoriją ar būti joje, toks asmuo neturėtų būti laikomas apdraustuoju, kaip apibrėžta šioje direktyvoje. Valstybėms narėms ir toliau turėtų būti suteikta teisė savo nacionalinės teisės aktuose nustatyti, kas jų valstybinių sveikatos priežiūros sistemų ir socialinės apsaugos teisės aktų tikslais turi būti laikomas apdraustuoju, su sąlyga, kad užtikrinamos šia direktyva įtvirtintos pacientų teisės.

| (17) | Kai pacientas gauna tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, jam labai svarbu iš anksto žinoti, kokios taisyklės bus taikomos. Sveikatos priežiūros paslaugoms taikomos taisyklės turėtų būti gydymo valstybės narės teisės aktuose nustatytos taisyklės, nes pagal Sutarties 168 straipsnio 7 dalį už sveikatos paslaugų ir sveikatos priežiūros organizavimą ir teikimą atsako valstybės narės. Tai turėtų padėti pacientui pasirinkti remiantis turima informacija ir išvengti klaidų bei nesusipratimų. Tai taip pat turėtų užtikrinti aukšto lygio pasitikėjimą tarp paciento ir sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo. |
| --- | --- |

(17)

Kai pacientas gauna tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, jam labai svarbu iš anksto žinoti, kokios taisyklės bus taikomos. Sveikatos priežiūros paslaugoms taikomos taisyklės turėtų būti gydymo valstybės narės teisės aktuose nustatytos taisyklės, nes pagal Sutarties 168 straipsnio 7 dalį už sveikatos paslaugų ir sveikatos priežiūros organizavimą ir teikimą atsako valstybės narės. Tai turėtų padėti pacientui pasirinkti remiantis turima informacija ir išvengti klaidų bei nesusipratimų. Tai taip pat turėtų užtikrinti aukšto lygio pasitikėjimą tarp paciento ir sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo.

| (18) | Tam, kad pacientai galėtų pasirinkti remdamiesi turima informacija, kai siekia gauti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, gydymo valstybė narė turėtų užtikrinti, kad pacientai iš kitų valstybių narių, pateikę prašymą, gautų susijusią informaciją apie jos teritorijoje užtikrinamus saugos ir kokybės standartus, taip pat apie tai, kuriems sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams tie standartai yra taikomi. Be to, sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, pacientų prašymu, turėtų pateikti jiems informaciją apie konkrečius jų teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų aspektus. Jei sveikatos priežiūros teikėjai gydymo valstybėje narėje gyvenantiems pacientams jau teikia atitinkamą informaciją apie tuos konkrečius aspektus, šia direktyva sveikatos priežiūros teikėjai neturėtų būti įpareigoti teikti išsamesnę informaciją pacientams iš kitų valstybių narių. Gydymo valstybei narei nedraudžiama taip pat reikalauti, kad informaciją apie konkrečius teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų aspektus teiktų kiti subjektai, kurie nėra sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, pavyzdžiui, draudimo paslaugų teikėjai ar valstybės institucijos, jei tai labiau atitinka jos sveikatos priežiūros sistemos organizavimą. |
| --- | --- |

(18)

Tam, kad pacientai galėtų pasirinkti remdamiesi turima informacija, kai siekia gauti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, gydymo valstybė narė turėtų užtikrinti, kad pacientai iš kitų valstybių narių, pateikę prašymą, gautų susijusią informaciją apie jos teritorijoje užtikrinamus saugos ir kokybės standartus, taip pat apie tai, kuriems sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams tie standartai yra taikomi. Be to, sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, pacientų prašymu, turėtų pateikti jiems informaciją apie konkrečius jų teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų aspektus. Jei sveikatos priežiūros teikėjai gydymo valstybėje narėje gyvenantiems pacientams jau teikia atitinkamą informaciją apie tuos konkrečius aspektus, šia direktyva sveikatos priežiūros teikėjai neturėtų būti įpareigoti teikti išsamesnę informaciją pacientams iš kitų valstybių narių. Gydymo valstybei narei nedraudžiama taip pat reikalauti, kad informaciją apie konkrečius teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų aspektus teiktų kiti subjektai, kurie nėra sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, pavyzdžiui, draudimo paslaugų teikėjai ar valstybės institucijos, jei tai labiau atitinka jos sveikatos priežiūros sistemos organizavimą.

| (19) | Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visiems pacientams būtų taikomos vienodos sąlygos, atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros poreikius, o ne į jų draudimo valstybę narę. Tai darydamos, valstybės narės turėtų laikytis laisvo asmenų judėjimo vidaus rinkoje, nediskriminavimo, inter alia, dėl pilietybės, laisvo judėjimo ribojimo reikalingumo bei proporcingumo principų. Vis dėlto pagal šią direktyvą neturėtų būti reikalaujama, kad sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai priimtų pacientus iš kitų valstybių narių planiniam gydymui arba taikytų jų atžvilgiu prioritetą prieš kitus pacientus, pavyzdžiui, ilginant kitų pacientų gydymo laukimo trukmę. Pacientų srautai gali sudaryti paklausą, viršijančią valstybės narės pajėgumus teikti tam tikrą gydymą. Tokiais išimtiniais atvejais valstybei narei turėtų būti palikta galimybė ištaisyti padėtį vadovaujantis visuomenės sveikatos sumetimais pagal Sutarties 52 ir 62 straipsnius. Vis dėlto šis apribojimas neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (6). |
| --- | --- |

(19)

Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad visiems pacientams būtų taikomos vienodos sąlygos, atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros poreikius, o ne į jų draudimo valstybę narę. Tai darydamos, valstybės narės turėtų laikytis laisvo asmenų judėjimo vidaus rinkoje, nediskriminavimo, inter alia, dėl pilietybės, laisvo judėjimo ribojimo reikalingumo bei proporcingumo principų. Vis dėlto pagal šią direktyvą neturėtų būti reikalaujama, kad sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai priimtų pacientus iš kitų valstybių narių planiniam gydymui arba taikytų jų atžvilgiu prioritetą prieš kitus pacientus, pavyzdžiui, ilginant kitų pacientų gydymo laukimo trukmę. Pacientų srautai gali sudaryti paklausą, viršijančią valstybės narės pajėgumus teikti tam tikrą gydymą. Tokiais išimtiniais atvejais valstybei narei turėtų būti palikta galimybė ištaisyti padėtį vadovaujantis visuomenės sveikatos sumetimais pagal Sutarties 52 ir 62 straipsnius. Vis dėlto šis apribojimas neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms pagal 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (6).

| (20) | Turėtų būti sistemingai ir nuolat dedamos pastangos siekiant užtikrinti, kad būtų tobulinami kokybės ir saugos standartai laikantis Tarybos išvadų ir atsižvelgiant į tarptautinio medicinos mokslo pažangą bei visuotinai pripažintą gerą medicinos praktiką. |
| --- | --- |

(20)

Turėtų būti sistemingai ir nuolat dedamos pastangos siekiant užtikrinti, kad būtų tobulinami kokybės ir saugos standartai laikantis Tarybos išvadų ir atsižvelgiant į tarptautinio medicinos mokslo pažangą bei visuotinai pripažintą gerą medicinos praktiką.

| (21) | Svarbu užtikrinti aiškių bendrų pareigų, susijusių su priemonių atlyginti dėl sveikatos priežiūros paslaugų patirtą žalą nustatymu, vykdymą norint išvengti pasitikėjimo tomis priemonėmis stokos, nes tai kliudo tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimui. Su gydymo valstybėje narėje padarytos žalos atlyginimu susijusios sistemos neturėtų daryti poveikio valstybių narių galimybei taikyti savo nacionalines sistemas pacientams iš savo valstybės, kurie siekia pasinaudoti sveikatos priežiūros paslaugomis užsienyje, jei tai labiau tinka pacientui. |
| --- | --- |

(21)

Svarbu užtikrinti aiškių bendrų pareigų, susijusių su priemonių atlyginti dėl sveikatos priežiūros paslaugų patirtą žalą nustatymu, vykdymą norint išvengti pasitikėjimo tomis priemonėmis stokos, nes tai kliudo tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimui. Su gydymo valstybėje narėje padarytos žalos atlyginimu susijusios sistemos neturėtų daryti poveikio valstybių narių galimybei taikyti savo nacionalines sistemas pacientams iš savo valstybės, kurie siekia pasinaudoti sveikatos priežiūros paslaugomis užsienyje, jei tai labiau tinka pacientui.

| (22) | Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų teritorijoje teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų atžvilgiu būtų įdiegti pacientų apsaugos ir teisių gynimo žalos atveju mechanizmai, kurie atitiktų rizikos pobūdį ir mastą. Vis dėlto tokio mechanizmo pobūdžio ir taikymo tvarkos nustatymas turėtų būti priskirtas valstybių narių kompetencijai. |
| --- | --- |

(22)

Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad jų teritorijoje teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų atžvilgiu būtų įdiegti pacientų apsaugos ir teisių gynimo žalos atveju mechanizmai, kurie atitiktų rizikos pobūdį ir mastą. Vis dėlto tokio mechanizmo pobūdžio ir taikymo tvarkos nustatymas turėtų būti priskirtas valstybių narių kompetencijai.

| (23) | Teisė į asmens duomenų apsaugą yra pagrindinė teisė, pripažinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 8 straipsnyje. Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų tęstinumas priklauso nuo su paciento sveikata susijusių asmens duomenų perdavimo. Tie asmens duomenys turėtų galėti laisvai judėti iš vienos valstybės narės į kitą, tačiau kartu turėtų būti saugomos pagrindinės asmenų teisės. 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (7) nustatyta asmenų teisė susipažinti su savo asmeniniais duomenimis, susijusiais su jų sveikata, pavyzdžiui, duomenimis, esančiais jų medicininiuose dokumentuose, kuriuose pateikiama informacija apie diagnozę, tyrimų rezultatus, gydančių gydytojų vertinimus ir taikytą gydymą ar intervencijas. Tos nuostatos turėtų būti taikomos ir tarpvalstybinėms sveikatos priežiūros paslaugoms, kurioms taikoma ši direktyva. |
| --- | --- |

(23)

Teisė į asmens duomenų apsaugą yra pagrindinė teisė, pripažinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 8 straipsnyje. Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų tęstinumas priklauso nuo su paciento sveikata susijusių asmens duomenų perdavimo. Tie asmens duomenys turėtų galėti laisvai judėti iš vienos valstybės narės į kitą, tačiau kartu turėtų būti saugomos pagrindinės asmenų teisės. 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (7) nustatyta asmenų teisė susipažinti su savo asmeniniais duomenimis, susijusiais su jų sveikata, pavyzdžiui, duomenimis, esančiais jų medicininiuose dokumentuose, kuriuose pateikiama informacija apie diagnozę, tyrimų rezultatus, gydančių gydytojų vertinimus ir taikytą gydymą ar intervencijas. Tos nuostatos turėtų būti taikomos ir tarpvalstybinėms sveikatos priežiūros paslaugoms, kurioms taikoma ši direktyva.

| (24) | Teisingumo Teismas keliuose sprendimuose pripažino pacientų, kaip apdraustųjų, teisę gauti kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensaciją iš įstatymais nustatytos socialinio draudimo sistemos. Teisingumo Teismas nusprendė, kad Sutarties nuostatos dėl paslaugų teikimo laisvės apima sveikatos priežiūros paslaugų gavėjų, įskaitant asmenis, kuriems reikalingas medicininis gydymas, laisvę vykti į kitą valstybę narę, kad šios paslaugos jiems būtų suteiktos toje valstybėje. Ta pati nuostata turėtų būti taikoma ir sveikatos priežiūros paslaugų gavėjams, norintiems gauti kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas kitomis priemonėmis, pavyzdžiui, pasinaudojant e. sveikatos paslaugomis. |
| --- | --- |

(24)

Teisingumo Teismas keliuose sprendimuose pripažino pacientų, kaip apdraustųjų, teisę gauti kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensaciją iš įstatymais nustatytos socialinio draudimo sistemos. Teisingumo Teismas nusprendė, kad Sutarties nuostatos dėl paslaugų teikimo laisvės apima sveikatos priežiūros paslaugų gavėjų, įskaitant asmenis, kuriems reikalingas medicininis gydymas, laisvę vykti į kitą valstybę narę, kad šios paslaugos jiems būtų suteiktos toje valstybėje. Ta pati nuostata turėtų būti taikoma ir sveikatos priežiūros paslaugų gavėjams, norintiems gauti kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas kitomis priemonėmis, pavyzdžiui, pasinaudojant e. sveikatos paslaugomis.

| (25) | Laikantis Teisingumo Teismo nustatytų principų ir nekeliant pavojaus valstybių narių sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemų finansinei pusiausvyrai, pacientams, sveikatos priežiūros specialistams, sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams ir socialinės apsaugos institucijoms turėtų būti užtikrintas didesnis teisinis tikrumas, susijęs su sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimu. |
| --- | --- |

(25)

Laikantis Teisingumo Teismo nustatytų principų ir nekeliant pavojaus valstybių narių sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemų finansinei pusiausvyrai, pacientams, sveikatos priežiūros specialistams, sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams ir socialinės apsaugos institucijoms turėtų būti užtikrintas didesnis teisinis tikrumas, susijęs su sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimu.

| (26) | Šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis apdrausto asmens teisėms į sveikatos priežiūros paslaugų, kurios būtinos dėl medicininių indikacijų apdrausto asmens laikino buvimo kitoje valstybėje narėje metu, išlaidų padengimą, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 883/2004. Šia direktyva taip pat neturėtų būti daromas poveikis apdrausto asmens teisei gauti leidimą gydytis kitoje valstybėje narėje, kai įvykdomos Sąjungos reglamentuose dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo, visų pirma 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (8), kuris taikomas pagal 2003 m. gegužės 14 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 859/2003, išplečiantį Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 ir Reglamento (EEB) Nr. 574/72 nuostatų taikymą trečiųjų šalių piliečiams, kuriems jos dar netaikomos tik dėl jų pilietybės (9), bei Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nustatytos sąlygos. |
| --- | --- |

(26)

Šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis apdrausto asmens teisėms į sveikatos priežiūros paslaugų, kurios būtinos dėl medicininių indikacijų apdrausto asmens laikino buvimo kitoje valstybėje narėje metu, išlaidų padengimą, kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 883/2004. Šia direktyva taip pat neturėtų būti daromas poveikis apdrausto asmens teisei gauti leidimą gydytis kitoje valstybėje narėje, kai įvykdomos Sąjungos reglamentuose dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo, visų pirma 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (8), kuris taikomas pagal 2003 m. gegužės 14 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 859/2003, išplečiantį Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 ir Reglamento (EEB) Nr. 574/72 nuostatų taikymą trečiųjų šalių piliečiams, kuriems jos dar netaikomos tik dėl jų pilietybės (9), bei Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nustatytos sąlygos.

| (27) | Tikslinga reikalauti, kad ir pacientai, siekiantys gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje kitomis aplinkybėmis, nei numatytosios pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2004, turėtų galimybę pasinaudoti laisvo paslaugų judėjimo principais laikydamiesi Sutarties ir šios direktyvos. Pacientams turėtų būti garantuojamas išlaidų už sveikatos priežiūros paslaugas padengimas bent tokiu lygiu, kokiu būtų padengtos išlaidos už tas pačias sveikatos priežiūros paslaugas, jeigu tos paslaugos būtų suteiktos draudimo valstybėje narėje. Tokia nuostata turėtų visiškai užtikrinti valstybių narių atsakomybę nustatyti, kokia apimtimi jų piliečiams padengiamos išlaidos ligos atveju, ir leistų išvengti bet kokio reikšmingo poveikio jų nacionalinių sveikatos sistemų finansavimui. |
| --- | --- |

(27)

Tikslinga reikalauti, kad ir pacientai, siekiantys gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje kitomis aplinkybėmis, nei numatytosios pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2004, turėtų galimybę pasinaudoti laisvo paslaugų judėjimo principais laikydamiesi Sutarties ir šios direktyvos. Pacientams turėtų būti garantuojamas išlaidų už sveikatos priežiūros paslaugas padengimas bent tokiu lygiu, kokiu būtų padengtos išlaidos už tas pačias sveikatos priežiūros paslaugas, jeigu tos paslaugos būtų suteiktos draudimo valstybėje narėje. Tokia nuostata turėtų visiškai užtikrinti valstybių narių atsakomybę nustatyti, kokia apimtimi jų piliečiams padengiamos išlaidos ligos atveju, ir leistų išvengti bet kokio reikšmingo poveikio jų nacionalinių sveikatos sistemų finansavimui.

| (28) | Todėl pacientų atžvilgiu abi sistemos turėtų būti suderintos: taikoma arba ši direktyva, arba Sąjungos reglamentai dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo. |
| --- | --- |

(28)

Todėl pacientų atžvilgiu abi sistemos turėtų būti suderintos: taikoma arba ši direktyva, arba Sąjungos reglamentai dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo.

| (29) | Pacientai neturėtų prarasti pagal Sąjungos reglamentus dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo užtikrinamų palankesnių teisių, jei atitinka nustatytas sąlygas. Todėl kiekvienam pacientui, kuris prašo išankstinio leidimo gauti jo būklę atitinkantį gydymą kitoje valstybėje narėje, toks leidimas turėtų visada būti suteiktas laikantis Sąjungos reglamentuose numatytų sąlygų, jeigu aptariamas gydymas yra paciento gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktuose numatyta paslaugai ir jeigu pacientui toks gydymas negali būti suteiktas per mediciniškai pagrįstą laikotarpį, atsižvelgus į paciento sveikatos būklę ir galimą būklės raidą. Vis dėlto jeigu pacientas aiškiai prašo suteikti gydymą pagal šios direktyvos nuostatas, kompensacija turėtų būti taikoma tik toms paslaugos, kurioms taikoma ši direktyva. |
| --- | --- |

(29)

Pacientai neturėtų prarasti pagal Sąjungos reglamentus dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo užtikrinamų palankesnių teisių, jei atitinka nustatytas sąlygas. Todėl kiekvienam pacientui, kuris prašo išankstinio leidimo gauti jo būklę atitinkantį gydymą kitoje valstybėje narėje, toks leidimas turėtų visada būti suteiktas laikantis Sąjungos reglamentuose numatytų sąlygų, jeigu aptariamas gydymas yra paciento gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktuose numatyta paslaugai ir jeigu pacientui toks gydymas negali būti suteiktas per mediciniškai pagrįstą laikotarpį, atsižvelgus į paciento sveikatos būklę ir galimą būklės raidą. Vis dėlto jeigu pacientas aiškiai prašo suteikti gydymą pagal šios direktyvos nuostatas, kompensacija turėtų būti taikoma tik toms paslaugos, kurioms taikoma ši direktyva.

| (30) | Bet kuriuo atveju pacientai neturėtų gauti finansinės naudos iš kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų, o išlaidų padengimas turėtų apsiriboti tik faktiškai gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidomis. |
| --- | --- |

(30)

Bet kuriuo atveju pacientai neturėtų gauti finansinės naudos iš kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų, o išlaidų padengimas turėtų apsiriboti tik faktiškai gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidomis.

| (31) | Šia direktyva nesiekiama suteikti teisės į kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimą, jeigu tokios sveikatos priežiūros paslaugos nėra numatyta draudimo valstybės narės teisės aktuose. Taip pat šia direktyva neturėtų būti draudžiama valstybėms narėms išplėsti išmokų teikimo natūra sistemų įtraukiant kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas. Šia direktyva turėtų būti pripažįstama, kad valstybės narės gali laisvai organizuoti savo sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemas taip, kad teisė į gydymą būtų nustatyta regiono ar vietos lygiu. |
| --- | --- |

(31)

Šia direktyva nesiekiama suteikti teisės į kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimą, jeigu tokios sveikatos priežiūros paslaugos nėra numatyta draudimo valstybės narės teisės aktuose. Taip pat šia direktyva neturėtų būti draudžiama valstybėms narėms išplėsti išmokų teikimo natūra sistemų įtraukiant kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas. Šia direktyva turėtų būti pripažįstama, kad valstybės narės gali laisvai organizuoti savo sveikatos priežiūros ir socialinės apsaugos sistemas taip, kad teisė į gydymą būtų nustatyta regiono ar vietos lygiu.

| (32) | Šia direktyva neturėtų būti numatomas socialinės apsaugos teisių perkėlimas iš vienos valstybės narės į kitą ar kitoks socialinės apsaugos sistemų koordinavimas. Vienintelis nuostatų dėl išankstinio leidimo gauti kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas ir šių paslaugų išlaidų kompensavimo tikslas – sudaryti galimybę laisvai teikti sveikatos priežiūros paslaugas pacientams ir pašalinti nepagrįstas kliūtis šios pagrindinės laisvės taikymui paciento draudimo valstybėje narėje. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti visiškai atsižvelgiama į nacionalinių sveikatos priežiūros sistemų skirtumus ir valstybių narių atsakomybę už sveikatos paslaugų ir medicinos pagalbos organizavimą ir teikimą. |
| --- | --- |

(32)

Šia direktyva neturėtų būti numatomas socialinės apsaugos teisių perkėlimas iš vienos valstybės narės į kitą ar kitoks socialinės apsaugos sistemų koordinavimas. Vienintelis nuostatų dėl išankstinio leidimo gauti kitoje valstybėje narėje teikiamas sveikatos priežiūros paslaugas ir šių paslaugų išlaidų kompensavimo tikslas – sudaryti galimybę laisvai teikti sveikatos priežiūros paslaugas pacientams ir pašalinti nepagrįstas kliūtis šios pagrindinės laisvės taikymui paciento draudimo valstybėje narėje. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti visiškai atsižvelgiama į nacionalinių sveikatos priežiūros sistemų skirtumus ir valstybių narių atsakomybę už sveikatos paslaugų ir medicinos pagalbos organizavimą ir teikimą.

| (33) | Šia direktyva turėtų būti numatyta paciento teisė gauti bet kokius vaistinius preparatus, kuriais leidžiama prekiauti gydymo valstybėje narėje, net jei tuo vaistiniu preparatu nėra leidžiama prekiauti draudimo valstybėje narėje, nes tai yra neišvengiama veiksmingo gydymo kitoje valstybėje narėje dalis. Draudimo valstybė narė neturėtų būti įpareigojama tam asmeniui kompensuoti išlaidų už gydymo valstybėje narėje išrašytą vaistinį preparatą, kai tas vaistinis preparatas nepriklauso paslaugoms pagal draudimo valstybės narės įstatymais nustatytą socialinės apsaugos sistemą arba nacionalinę sveikatos sistemą, į kurias apdraustasis turi teisę. |
| --- | --- |

(33)

Šia direktyva turėtų būti numatyta paciento teisė gauti bet kokius vaistinius preparatus, kuriais leidžiama prekiauti gydymo valstybėje narėje, net jei tuo vaistiniu preparatu nėra leidžiama prekiauti draudimo valstybėje narėje, nes tai yra neišvengiama veiksmingo gydymo kitoje valstybėje narėje dalis. Draudimo valstybė narė neturėtų būti įpareigojama tam asmeniui kompensuoti išlaidų už gydymo valstybėje narėje išrašytą vaistinį preparatą, kai tas vaistinis preparatas nepriklauso paslaugoms pagal draudimo valstybės narės įstatymais nustatytą socialinės apsaugos sistemą arba nacionalinę sveikatos sistemą, į kurias apdraustasis turi teisę.

| (34) | Valstybės narės gali toliau taikyti bendras sąlygas, atitikties reikalavimams kriterijus ir reglamentavimo bei administracinius formalumus dėl sveikatos priežiūros paslaugų gavimo ir sveikatos priežiūros išlaidų kompensavimo, pavyzdžiui, reikalavimą konsultuotis su bendrosios praktikos gydytoju prieš konsultuojantis su specialistu arba prieš teikiant stacionarinę sveikatos priežiūrą, taip pat ir pacientų, norinčių gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje atžvilgiu, jeigu tokios sąlygos yra būtinos ir proporcingos siekiamo tikslo atžvilgiu, nėra nustatytos savo nuožiūra ar diskriminuojančios. Tai gali apimti sveikatos priežiūros specialisto arba sveikatos priežiūros administratoriaus, teikiančio draudimo valstybės narės įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos paslaugas, pavyzdžiui, bendrosios praktikos gydytojo arba pirminės sveikatos priežiūros gydytojo, pas kurį pacientas yra prisirašęs, vertinimą, jeigu to reikia atskiro paciento teisei gauti sveikatos priežiūros paslaugas nustatyti. Todėl tikslinga reikalauti, kad šios bendros sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai būtų taikomi objektyviai, skaidriai ir nediskriminuojant ir jie būtų žinomi iš anksto, pagrįsti visų pirma medicininėmis priežastimis ir nesudarytų papildomos naštos pacientams, norintiems gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje, palyginti su pacientais, kuriems gydymo paslaugos teikiamos jų draudimo valstybėje narėje, o sprendimai būtų priimami kiek įmanoma greičiau.
  Tai neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisėms nustatyti išankstinio leidimo kriterijus arba sąlygas, kai pacientai siekia draudimo valstybėje narėje gauti sveikatos priežiūros paslaugas. Kadangi su teisėmis į sveikatos priežiūros paslaugas susijusios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai, pavyzdžiui, tam tikro gydymo ekonominio efektyvumo nustatymas, priklauso draudimo valstybės narės kompetencijai, tokios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai negali būti taikomi gydymo valstybėje narėje, nes tai sudarytų kliūtį laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui. Vis dėlto gydymo valstybė narė gali nustatyti sąlygas, kriterijus ir formalius reikalavimus, susijusius su tam tikromis klinikinėmis aplinkybėmis, pavyzdžiui, paciento saugumui kylančios rizikos įvertinimu atliekant konkrečią procedūrą konkrečiam pacientui. Be to, šios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai gali apimti procedūrą, kuria užtikrinama, kad asmuo, norintis gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje, suprastų, jog gautų sveikatos priežiūros paslaugų atžvilgiu bus taikomi gydymo valstybės narės, įskaitant tos valstybės narės nustatytus kokybės ir saugos bei kitus standartus, ir kad tam asmeniui būtų suteikta visa techninė, profesinė ir medicininė parama, reikalinga pasirinkti remiantis turima informacija sveikatos priežiūros paslaugų teikėją, jeigu ši procedūra nėra diskriminacinė ir nekliudo laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui. |
| --- | --- |

(34)

Valstybės narės gali toliau taikyti bendras sąlygas, atitikties reikalavimams kriterijus ir reglamentavimo bei administracinius formalumus dėl sveikatos priežiūros paslaugų gavimo ir sveikatos priežiūros išlaidų kompensavimo, pavyzdžiui, reikalavimą konsultuotis su bendrosios praktikos gydytoju prieš konsultuojantis su specialistu arba prieš teikiant stacionarinę sveikatos priežiūrą, taip pat ir pacientų, norinčių gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje atžvilgiu, jeigu tokios sąlygos yra būtinos ir proporcingos siekiamo tikslo atžvilgiu, nėra nustatytos savo nuožiūra ar diskriminuojančios. Tai gali apimti sveikatos priežiūros specialisto arba sveikatos priežiūros administratoriaus, teikiančio draudimo valstybės narės įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos paslaugas, pavyzdžiui, bendrosios praktikos gydytojo arba pirminės sveikatos priežiūros gydytojo, pas kurį pacientas yra prisirašęs, vertinimą, jeigu to reikia atskiro paciento teisei gauti sveikatos priežiūros paslaugas nustatyti. Todėl tikslinga reikalauti, kad šios bendros sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai būtų taikomi objektyviai, skaidriai ir nediskriminuojant ir jie būtų žinomi iš anksto, pagrįsti visų pirma medicininėmis priežastimis ir nesudarytų papildomos naštos pacientams, norintiems gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje, palyginti su pacientais, kuriems gydymo paslaugos teikiamos jų draudimo valstybėje narėje, o sprendimai būtų priimami kiek įmanoma greičiau.

Tai neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisėms nustatyti išankstinio leidimo kriterijus arba sąlygas, kai pacientai siekia draudimo valstybėje narėje gauti sveikatos priežiūros paslaugas. Kadangi su teisėmis į sveikatos priežiūros paslaugas susijusios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai, pavyzdžiui, tam tikro gydymo ekonominio efektyvumo nustatymas, priklauso draudimo valstybės narės kompetencijai, tokios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai negali būti taikomi gydymo valstybėje narėje, nes tai sudarytų kliūtį laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui. Vis dėlto gydymo valstybė narė gali nustatyti sąlygas, kriterijus ir formalius reikalavimus, susijusius su tam tikromis klinikinėmis aplinkybėmis, pavyzdžiui, paciento saugumui kylančios rizikos įvertinimu atliekant konkrečią procedūrą konkrečiam pacientui. Be to, šios sąlygos, kriterijai ir formalūs reikalavimai gali apimti procedūrą, kuria užtikrinama, kad asmuo, norintis gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitoje valstybėje narėje, suprastų, jog gautų sveikatos priežiūros paslaugų atžvilgiu bus taikomi gydymo valstybės narės, įskaitant tos valstybės narės nustatytus kokybės ir saugos bei kitus standartus, ir kad tam asmeniui būtų suteikta visa techninė, profesinė ir medicininė parama, reikalinga pasirinkti remiantis turima informacija sveikatos priežiūros paslaugų teikėją, jeigu ši procedūra nėra diskriminacinė ir nekliudo laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui.

| (35) | Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, sąlygos gauti išankstinį leidimą, kad kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos būtų padengtos iš įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos sistemos lėšų, nustatymas riboja laisvą paslaugų judėjimą. Todėl paprastai draudimo valstybė narė neturėtų nustatyti sąlygos gauti išankstinį leidimą, kad būtų padengtos kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos, jeigu tos priežiūros paslaugų išlaidos būtų padengtos iš tos valstybės įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos sistemos lėšų, tokias paslaugas suteikus tos valstybės teritorijoje. |
| --- | --- |

(35)

Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, sąlygos gauti išankstinį leidimą, kad kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos būtų padengtos iš įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos sistemos lėšų, nustatymas riboja laisvą paslaugų judėjimą. Todėl paprastai draudimo valstybė narė neturėtų nustatyti sąlygos gauti išankstinį leidimą, kad būtų padengtos kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos, jeigu tos priežiūros paslaugų išlaidos būtų padengtos iš tos valstybės įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos sistemos lėšų, tokias paslaugas suteikus tos valstybės teritorijoje.

| (36) | Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, valstybės narės gali nustatyti reikalavimą gauti išankstinį leidimą tam, kad valstybinės sistemos lėšomis padengtų kitoje valstybėje narėje suteiktų stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas. Teisingumo Teismas pripažino, kad šis reikalavimas yra būtinas ir pagrįstas, kadangi visus šiuos aspektus – ligoninių skaičių, jų geografinį pasiskirstymą, jų veiklos organizavimo pobūdį, joms tiekiamos įrangos ir netgi ligoninėse galimų teikti medicininių paslaugų pobūdį, turi būti įmanoma planuoti, tuo paprastai siekiant patenkinti įvairius poreikius. Teisingumo Teismas pripažino, kad tokiu planavimu siekiama užtikrinti, kad atitinkamoje valstybėje narėje būtų nuolat sudaryta pakankamai galimybių naudotis subalansuota aukštos kokybės stacionarinio gydymo paslaugų įvairove. Be to, planavimas padeda riboti išlaidas ir kiek įmanoma užkirsti kelią finansinių, techninių ir žmogiškųjų išteklių švaistymui. Teisingumo Teismo nuomone, toks švaistymas būtų ypač žalingas, nes visuotinai pripažįstama, kad stacionarinės sveikatos priežiūros sektorius yra brangus ir jis turi patenkinti augančius poreikius, o sveikatos priežiūrai skiriami finansiniai ištekliai nėra neriboti, nesvarbu, koks finansavimo būdas yra taikomas. |
| --- | --- |

(36)

Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, valstybės narės gali nustatyti reikalavimą gauti išankstinį leidimą tam, kad valstybinės sistemos lėšomis padengtų kitoje valstybėje narėje suteiktų stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas. Teisingumo Teismas pripažino, kad šis reikalavimas yra būtinas ir pagrįstas, kadangi visus šiuos aspektus – ligoninių skaičių, jų geografinį pasiskirstymą, jų veiklos organizavimo pobūdį, joms tiekiamos įrangos ir netgi ligoninėse galimų teikti medicininių paslaugų pobūdį, turi būti įmanoma planuoti, tuo paprastai siekiant patenkinti įvairius poreikius. Teisingumo Teismas pripažino, kad tokiu planavimu siekiama užtikrinti, kad atitinkamoje valstybėje narėje būtų nuolat sudaryta pakankamai galimybių naudotis subalansuota aukštos kokybės stacionarinio gydymo paslaugų įvairove. Be to, planavimas padeda riboti išlaidas ir kiek įmanoma užkirsti kelią finansinių, techninių ir žmogiškųjų išteklių švaistymui. Teisingumo Teismo nuomone, toks švaistymas būtų ypač žalingas, nes visuotinai pripažįstama, kad stacionarinės sveikatos priežiūros sektorius yra brangus ir jis turi patenkinti augančius poreikius, o sveikatos priežiūrai skiriami finansiniai ištekliai nėra neriboti, nesvarbu, koks finansavimo būdas yra taikomas.

| (37) | Toks pats argumentas taikomas atsižvelgiant į nestacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas, susijusias su panašiais planavimo poreikiais gydymo valstybėje narėje. Tai gali apimti sveikatos priežiūros paslaugas, kurias reikia planuoti, nes joms reikalinga labai specializuota ir išlaidų požiūriu brangi medicinos infrastruktūra arba medicinos įranga. Atsižvelgiant į technologijų pažangą, naujų gydymo metodų kūrimą ir skirtingą valstybių narių politiką dėl ligoninių funkcijų jų sveikatos priežiūros sistemose, klausimas, ar tokio pobūdžio sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos stacionariai ar ambulatoriškai, nėra lemiantis veiksnys nustatant, ar reikia planuoti sveikatos priežiūros paslaugas. |
| --- | --- |

(37)

Toks pats argumentas taikomas atsižvelgiant į nestacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas, susijusias su panašiais planavimo poreikiais gydymo valstybėje narėje. Tai gali apimti sveikatos priežiūros paslaugas, kurias reikia planuoti, nes joms reikalinga labai specializuota ir išlaidų požiūriu brangi medicinos infrastruktūra arba medicinos įranga. Atsižvelgiant į technologijų pažangą, naujų gydymo metodų kūrimą ir skirtingą valstybių narių politiką dėl ligoninių funkcijų jų sveikatos priežiūros sistemose, klausimas, ar tokio pobūdžio sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos stacionariai ar ambulatoriškai, nėra lemiantis veiksnys nustatant, ar reikia planuoti sveikatos priežiūros paslaugas.

| (38) | Kadangi valstybės narės atsako už taisyklių, susijusių su sveikatos priežiūros paslaugų valdymu, joms keliamais reikalavimais, kokybės ir saugos standartais ir tų paslaugų organizavimu bei teikimu, nustatymą, ir kadangi planavimo poreikiai įvairiose valstybėse narėse skiriasi, valstybės narės turėtų pačios nuspręsti, ar reikia nustatyti išankstinio leidimo sistemą, ir jeigu to reikia, nustatyti savo sistemoje sveikatos priežiūros paslaugas, kurioms reikalingas išankstinis leidimas, remiantis šioje direktyvoje nustatytais kriterijais ir Teisingumo Teismo praktika. Su šiomis sveikatos priežiūros paslaugomis susijusi informacija turėtų būti viešai prieinama. |
| --- | --- |

(38)

Kadangi valstybės narės atsako už taisyklių, susijusių su sveikatos priežiūros paslaugų valdymu, joms keliamais reikalavimais, kokybės ir saugos standartais ir tų paslaugų organizavimu bei teikimu, nustatymą, ir kadangi planavimo poreikiai įvairiose valstybėse narėse skiriasi, valstybės narės turėtų pačios nuspręsti, ar reikia nustatyti išankstinio leidimo sistemą, ir jeigu to reikia, nustatyti savo sistemoje sveikatos priežiūros paslaugas, kurioms reikalingas išankstinis leidimas, remiantis šioje direktyvoje nustatytais kriterijais ir Teisingumo Teismo praktika. Su šiomis sveikatos priežiūros paslaugomis susijusi informacija turėtų būti viešai prieinama.

| (39) | Su išankstinio leidimo suteikimu siejami kriterijai turi būti pagrįsti privaloma bendrojo intereso priežastimi, kuria galima pateisinti laisvo sveikatos priežiūros paslaugų judėjimo apribojimą. Teisingumo Teismas nurodė kelias galimas priežastis: pavojus, kad bus rimtai pažeista socialinės apsaugos sistemos finansų pusiausvyra, tikslas remiantis visuomenės sveikatos sumetimais išlaikyti visiems prieinamas subalansuotas medicinos ir stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas bei tikslas išlaikyti gydymo pajėgumus ar gydytojų profesinę kompetenciją tų valstybių narių teritorijoje, būtinus visuomenės sveikatai užtikrinti ar net gyventojų išlikimui. Tvarkant išankstinio leidimo sistemą, taip pat svarbu užtikrinti bendrą paciento saugos principą sektoriuje, kurio informacijos asimetrija yra gerai žinoma. Priešingai, atsisakymo suteikti išankstinį leidimą negalima grįsti vien tuo, kad valstybės narės teritorijoje yra sudaryti laukiančiųjų sąrašai, kuriais remiantis siekiama pagal iš anksto nustatytus klinikinius prioritetus planuoti ir valdyti stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugų teikimą, neatliekant objektyvaus paciento sveikatos būklės medicininio tyrimo, neįvertinus jo medicininės būklės ir tikėtinos ligos raidos, paciento patiriamo skausmo laipsnio ir (arba) neįgalumo pobūdžio prašymo dėl leidimo išdavimo pateikimo arba tokio leidimo atnaujinimo metu. |
| --- | --- |

(39)

Su išankstinio leidimo suteikimu siejami kriterijai turi būti pagrįsti privaloma bendrojo intereso priežastimi, kuria galima pateisinti laisvo sveikatos priežiūros paslaugų judėjimo apribojimą. Teisingumo Teismas nurodė kelias galimas priežastis: pavojus, kad bus rimtai pažeista socialinės apsaugos sistemos finansų pusiausvyra, tikslas remiantis visuomenės sveikatos sumetimais išlaikyti visiems prieinamas subalansuotas medicinos ir stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas bei tikslas išlaikyti gydymo pajėgumus ar gydytojų profesinę kompetenciją tų valstybių narių teritorijoje, būtinus visuomenės sveikatai užtikrinti ar net gyventojų išlikimui. Tvarkant išankstinio leidimo sistemą, taip pat svarbu užtikrinti bendrą paciento saugos principą sektoriuje, kurio informacijos asimetrija yra gerai žinoma. Priešingai, atsisakymo suteikti išankstinį leidimą negalima grįsti vien tuo, kad valstybės narės teritorijoje yra sudaryti laukiančiųjų sąrašai, kuriais remiantis siekiama pagal iš anksto nustatytus klinikinius prioritetus planuoti ir valdyti stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugų teikimą, neatliekant objektyvaus paciento sveikatos būklės medicininio tyrimo, neįvertinus jo medicininės būklės ir tikėtinos ligos raidos, paciento patiriamo skausmo laipsnio ir (arba) neįgalumo pobūdžio prašymo dėl leidimo išdavimo pateikimo arba tokio leidimo atnaujinimo metu.

| (40) | Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, išankstinio leidimo išdavimo ar atsisakymo jį išduoti kriterijai turėtų apsiriboti tik tuo, kiek tai yra būtina ir proporcinga atsižvelgiant į minėtas privalomas bendrojo intereso priežastis. Pažymėtina, kad pacientų judumo poveikis nacionalinėms sveikatos priežiūros sistemoms gali skirtis tarp valstybių narių ar skirtingų valstybės narės regionų priklausomai nuo tokių veiksnių kaip antai geografinė padėtis, kalbos barjerai, ligoninių buvimas pasienio regionuose arba gyventojų skaičius ir (arba) sveikatos priežiūros biudžeto dydis. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų pati nustatyti tokius atsisakymo išduoti išankstinį leidimą kriterijus, kurie yra atitinkamomis aplinkybėmis būtini ir proporcingi, atsižvelgdama taip pat į tai, kokioms sveikatos priežiūros paslaugoms taikytina išankstinio leidimo sistema, nes kai kurioms labai specializuotoms gydymo paslaugoms net ir nedidelis pacientų antplūdis padaro didesnį poveikį nei kitoms gydymo paslaugoms. Todėl valstybės narės turėtų galėti sveikatos priežiūros paslaugų organizavimui ar net skirtingoms paslaugoms nustatyti skirtingus kriterijus įvairiuose regionuose arba kitus atitinkamus administravimo lygius su sąlyga, kad sistema būtų skaidri, lengvai prieinama ir kriterijai būtų iš anksto viešai skelbiami. |
| --- | --- |

(40)

Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, išankstinio leidimo išdavimo ar atsisakymo jį išduoti kriterijai turėtų apsiriboti tik tuo, kiek tai yra būtina ir proporcinga atsižvelgiant į minėtas privalomas bendrojo intereso priežastis. Pažymėtina, kad pacientų judumo poveikis nacionalinėms sveikatos priežiūros sistemoms gali skirtis tarp valstybių narių ar skirtingų valstybės narės regionų priklausomai nuo tokių veiksnių kaip antai geografinė padėtis, kalbos barjerai, ligoninių buvimas pasienio regionuose arba gyventojų skaičius ir (arba) sveikatos priežiūros biudžeto dydis. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų pati nustatyti tokius atsisakymo išduoti išankstinį leidimą kriterijus, kurie yra atitinkamomis aplinkybėmis būtini ir proporcingi, atsižvelgdama taip pat į tai, kokioms sveikatos priežiūros paslaugoms taikytina išankstinio leidimo sistema, nes kai kurioms labai specializuotoms gydymo paslaugoms net ir nedidelis pacientų antplūdis padaro didesnį poveikį nei kitoms gydymo paslaugoms. Todėl valstybės narės turėtų galėti sveikatos priežiūros paslaugų organizavimui ar net skirtingoms paslaugoms nustatyti skirtingus kriterijus įvairiuose regionuose arba kitus atitinkamus administravimo lygius su sąlyga, kad sistema būtų skaidri, lengvai prieinama ir kriterijai būtų iš anksto viešai skelbiami.

| (41) | Bet kuriuo atveju, jeigu valstybė narė nusprendė nustatyti išankstinio leidimo sistemą, kad būtų padengtos kitoje valstybėje narėje suteiktų stacionarinės ar specializuotos sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos laikantis šioje direktyvoje nustatytos tvarkos, tokias kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas taip pat turėtų padengti draudimo valstybė narė tokiu išlaidų lygiu, kuris atitiktų draudimo valstybėje narėje suteiktų tokių pačių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo dydį, neviršijant faktiškai gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų. Vis dėlto, jeigu įvykdytos Reglamente (EEB) Nr. 1408/71 arba Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nustatytos sąlygos, leidimas turėtų būti suteiktas ir paslaugos suteikiamos laikantis minėtų reglamentų nuostatų, nebent pacientas būtų paprašęs kitaip. Tai turėtų būti taikoma visų pirma tais atvejais, kai leidimas yra suteiktas peržiūrėjus prašymą administracine arba teismine tvarka, o tas prašymą pateikęs asmuo yra gavęs gydymo paslaugas kitoje valstybėje narėje. Tokiu atveju šios direktyvos 7 ir 8 straipsniai neturėtų būti taikomi. Tai atitinka Teisingumo Teismo praktiką; Teismas nurodė, kad pacientai, kurie negavo išankstinio leidimo dėl priežasčių, kurios vėliau buvo pripažintos nepagrįstomis, turi teisę į visų kitoje valstybėje narėje gautų gydymo paslaugų išlaidų padengimą laikantis gydymo valstybės narės teisės aktų nuostatų. |
| --- | --- |

(41)

Bet kuriuo atveju, jeigu valstybė narė nusprendė nustatyti išankstinio leidimo sistemą, kad būtų padengtos kitoje valstybėje narėje suteiktų stacionarinės ar specializuotos sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos laikantis šioje direktyvoje nustatytos tvarkos, tokias kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas taip pat turėtų padengti draudimo valstybė narė tokiu išlaidų lygiu, kuris atitiktų draudimo valstybėje narėje suteiktų tokių pačių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo dydį, neviršijant faktiškai gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų. Vis dėlto, jeigu įvykdytos Reglamente (EEB) Nr. 1408/71 arba Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nustatytos sąlygos, leidimas turėtų būti suteiktas ir paslaugos suteikiamos laikantis minėtų reglamentų nuostatų, nebent pacientas būtų paprašęs kitaip. Tai turėtų būti taikoma visų pirma tais atvejais, kai leidimas yra suteiktas peržiūrėjus prašymą administracine arba teismine tvarka, o tas prašymą pateikęs asmuo yra gavęs gydymo paslaugas kitoje valstybėje narėje. Tokiu atveju šios direktyvos 7 ir 8 straipsniai neturėtų būti taikomi. Tai atitinka Teisingumo Teismo praktiką; Teismas nurodė, kad pacientai, kurie negavo išankstinio leidimo dėl priežasčių, kurios vėliau buvo pripažintos nepagrįstomis, turi teisę į visų kitoje valstybėje narėje gautų gydymo paslaugų išlaidų padengimą laikantis gydymo valstybės narės teisės aktų nuostatų.

| (42) | Valstybių narių nustatytos procedūros dėl tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų turėtų suteikti pacientams objektyvumo, nediskriminavimo ir skaidrumo garantijas, kurios užtikrintų, jog nacionalinės valdžios institucijos priims sprendimus laiku ir atsižvelgdamos į šiuos bendruosius principus bei individualias kiekvieno atvejo aplinkybes. Tai turėtų būti taikoma ir faktiniam kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimui po to, kai pacientui buvo suteiktos gydymo paslaugos. |
| --- | --- |

(42)

Valstybių narių nustatytos procedūros dėl tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų turėtų suteikti pacientams objektyvumo, nediskriminavimo ir skaidrumo garantijas, kurios užtikrintų, jog nacionalinės valdžios institucijos priims sprendimus laiku ir atsižvelgdamos į šiuos bendruosius principus bei individualias kiekvieno atvejo aplinkybes. Tai turėtų būti taikoma ir faktiniam kitoje valstybėje narėje suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimui po to, kai pacientui buvo suteiktos gydymo paslaugos.

| (43) | Siekiant suteikti pacientams galimybę praktikoje pasinaudoti savo teisėmis, susijusiomis su tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis, būtina pacientams teikti tinkamą informaciją visais svarbiausiais tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimo klausimais. Vienas tokios informacijos apie tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas teikimo būdų – įsteigti kiekvienoje valstybėje narėje nacionalinius kontaktinius centrus. Informacija, kuri turi būti privalomai teikiama pacientams, turėtų būti apibrėžta. Tačiau nacionaliniai kontaktiniai centrai gali savanoriškai ir, jei įmanoma, remiant Komisijai pateikti daugiau informacijos. Nacionaliniai kontaktiniai centrai informaciją pacientams turėtų teikti visomis valstybės narės, kurioje įsteigtas atitinkamas kontaktinis centras, oficialiosiomis kalbomis. Informacija taip pat gali (bet neprivalo) būti teikiama bet kuria kita kalba. |
| --- | --- |

(43)

Siekiant suteikti pacientams galimybę praktikoje pasinaudoti savo teisėmis, susijusiomis su tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis, būtina pacientams teikti tinkamą informaciją visais svarbiausiais tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimo klausimais. Vienas tokios informacijos apie tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas teikimo būdų – įsteigti kiekvienoje valstybėje narėje nacionalinius kontaktinius centrus. Informacija, kuri turi būti privalomai teikiama pacientams, turėtų būti apibrėžta. Tačiau nacionaliniai kontaktiniai centrai gali savanoriškai ir, jei įmanoma, remiant Komisijai pateikti daugiau informacijos. Nacionaliniai kontaktiniai centrai informaciją pacientams turėtų teikti visomis valstybės narės, kurioje įsteigtas atitinkamas kontaktinis centras, oficialiosiomis kalbomis. Informacija taip pat gali (bet neprivalo) būti teikiama bet kuria kita kalba.

| (44) | Valstybės narės turėtų nuspręsti dėl tokių nacionalinių kontaktinių centrų formos ir skaičiaus. Nacionaliniai kontaktiniai centrai gali būti inkorporuoti ir į esamų informacinių centrų struktūrą arba būti steigiami jų veiklos pagrindu su sąlyga, kad aiškiai nurodoma, kad informaciniai centrai yra ir nacionaliniai tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniai centrai. Nacionaliniai kontaktiniai centrai turėtų turėti tinkamas sąlygas informacijai apie pagrindinius tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų aspektus teikti. Komisija turėtų dirbti kartu su valstybėmis narėmis siekdama pagerinti bendradarbiavimą, susijusį su nacionaliniais tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniais centrais, įskaitant tinkamos informacijos prieinamumą Sąjungos lygiu. Nacionalinių kontaktinių centrų buvimas neturėtų trukdyti valstybėms narėms steigti kitus susijusius kontaktinius centrus regionų ar vietos lygiu atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros sistemos organizavimo ypatumus. |
| --- | --- |

(44)

Valstybės narės turėtų nuspręsti dėl tokių nacionalinių kontaktinių centrų formos ir skaičiaus. Nacionaliniai kontaktiniai centrai gali būti inkorporuoti ir į esamų informacinių centrų struktūrą arba būti steigiami jų veiklos pagrindu su sąlyga, kad aiškiai nurodoma, kad informaciniai centrai yra ir nacionaliniai tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniai centrai. Nacionaliniai kontaktiniai centrai turėtų turėti tinkamas sąlygas informacijai apie pagrindinius tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų aspektus teikti. Komisija turėtų dirbti kartu su valstybėmis narėmis siekdama pagerinti bendradarbiavimą, susijusį su nacionaliniais tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų kontaktiniais centrais, įskaitant tinkamos informacijos prieinamumą Sąjungos lygiu. Nacionalinių kontaktinių centrų buvimas neturėtų trukdyti valstybėms narėms steigti kitus susijusius kontaktinius centrus regionų ar vietos lygiu atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros sistemos organizavimo ypatumus.

| (45) | Valstybės narės turėtų sudaryti palankesnes sąlygas įvairių valstybių narių paslaugų teikėjų, paslaugų pirkėjų ir reguliavimo institucijų bendradarbiavimui nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygiu siekdamos užtikrinti saugias, aukštos kokybės ir veiksmingas tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas. Tai galėtų būti ypač svarbu pasienio regionuose, kai tarpvalstybinis paslaugų teikimas gali būti veiksmingiausias sveikatos paslaugų teikimo organizavimo būdas vietos gyventojams, tačiau siekiant tvaraus tarpvalstybinių paslaugų teikimo reikalingas skirtingų valstybių narių sveikatos sistemų bendradarbiavimas. Tokio bendradarbiavimo formos galėtų būti bendras planavimas, procedūrų ar standartų abipusis pripažinimas arba pritaikymas, atitinkamų nacionalinių informacinių ir ryšių technologijų (toliau – IRT) sistemų sąveika, praktinės priemonės užtikrinti sveikatos priežiūros tęstinumui ar praktinė pagalba sveikatos priežiūros specialistams laikinai ar nereguliariai teikti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas. 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (10) nustatyta, kad laisvas laikinas ar vienkartinis paslaugų teikimas, įskaitant sveikatos priežiūros specialistų teikiamas paslaugas, kitoje valstybėje narėje, reglamentuojamas specialiomis Sąjungos teisės aktų nuostatomis, neturėtų būti ribojamas dėl jokių su profesinėmis kvalifikacijomis siejamų motyvų. Šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis minėtoms Direktyvos 2005/36/EB nuostatoms. |
| --- | --- |

(45)

Valstybės narės turėtų sudaryti palankesnes sąlygas įvairių valstybių narių paslaugų teikėjų, paslaugų pirkėjų ir reguliavimo institucijų bendradarbiavimui nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygiu siekdamos užtikrinti saugias, aukštos kokybės ir veiksmingas tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas. Tai galėtų būti ypač svarbu pasienio regionuose, kai tarpvalstybinis paslaugų teikimas gali būti veiksmingiausias sveikatos paslaugų teikimo organizavimo būdas vietos gyventojams, tačiau siekiant tvaraus tarpvalstybinių paslaugų teikimo reikalingas skirtingų valstybių narių sveikatos sistemų bendradarbiavimas. Tokio bendradarbiavimo formos galėtų būti bendras planavimas, procedūrų ar standartų abipusis pripažinimas arba pritaikymas, atitinkamų nacionalinių informacinių ir ryšių technologijų (toliau – IRT) sistemų sąveika, praktinės priemonės užtikrinti sveikatos priežiūros tęstinumui ar praktinė pagalba sveikatos priežiūros specialistams laikinai ar nereguliariai teikti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas. 2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (10) nustatyta, kad laisvas laikinas ar vienkartinis paslaugų teikimas, įskaitant sveikatos priežiūros specialistų teikiamas paslaugas, kitoje valstybėje narėje, reglamentuojamas specialiomis Sąjungos teisės aktų nuostatomis, neturėtų būti ribojamas dėl jokių su profesinėmis kvalifikacijomis siejamų motyvų. Šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis minėtoms Direktyvos 2005/36/EB nuostatoms.

| (46) | Komisija turėtų raginti valstybes nares bendradarbiauti šios direktyvos IV skyriuje nurodytose srityse ir gali pagal Sutarties 168 straipsnio 2 dalį, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, imtis naudingų iniciatyvų tokiam bendradarbiavimui palengvinti ir paskatinti. |
| --- | --- |

(46)

Komisija turėtų raginti valstybes nares bendradarbiauti šios direktyvos IV skyriuje nurodytose srityse ir gali pagal Sutarties 168 straipsnio 2 dalį, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, imtis naudingų iniciatyvų tokiam bendradarbiavimui palengvinti ir paskatinti.

| (47) | Kai vaistiniais preparatais leista prekiauti valstybėje narėje ir receptą jiems valstybėje narėje individualiam, įvardytam pacientui išrašė reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos atstovas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2005/36/EB, iš esmės turėtų būti galima tokius receptus pripažinti medicinine prasme ir vaistinius preparatus išduoti ir (arba) parduoti kitoje valstybėje narėje, kurioje tais vaistiniais preparatais leista prekiauti. Reglamentavimo ir administracinių kliūčių tokiam pripažinimui pašalinimas neturėtų daryti poveikio poreikiui kiekvienu atskiru atveju gauti atitinkamą pacientą gydančio gydytojo ar vaistininko sutikimą, jeigu to reikia žmonių sveikatos apsaugai ir tai yra būtina ir proporcinga priemonė tam tikslui pasiekti. Kitose valstybėse narėse išduotų receptų pripažinimas neturėtų daryti poveikio profesinei arba etinei pareigai, įpareigojančiai vaistininkus atsisakyti išduoti ir (arba) parduoti vaistinius preparatus pagal receptą. Toks medicininis pripažinimas neturėtų daryti poveikio ir draudimo valstybės narės teisei priimti sprendimą dėl tokių vaistinių preparatų kompensavimo pagal draudimo valstybės narės socialinės apsaugos sistemą. Reikėtų papildomai pažymėti, kad vaistinių preparatų kompensavimui nedaro įtakos abipusio receptų pripažinimo principas, bet jam taikomos bendros tarpvalstybinių sveikatos paslaugų išlaidų kompensavimo taisyklės, išdėstytos šios direktyvos III skyriuje. Įgyvendinti pripažinimo principą turėtų padėti priemonių, reikalingų užtikrinti paciento saugą, išvengti netinkamo vaistinių preparatų vartojimo ar jų supainiojimo, priėmimas. Šios priemonės turėtų apimti neišsamaus į receptus įtrauktinų elementų sąrašo patvirtinimą. Valstybėms narėms neturėtų būti draudžiama savo receptams nustatyti papildomus elementus, jeigu tai nekliudo pripažinti kitų valstybių narių receptus, apimančius bendrą elementų sąrašą. Receptų pripažinimas taip pat turėtų būti taikomas ir medicinos prietaisų, kurie teisėtai tiekiami rinkai valstybėje narėje, kurioje prietaisas parduodamas, atžvilgiu. |
| --- | --- |

(47)

Kai vaistiniais preparatais leista prekiauti valstybėje narėje ir receptą jiems valstybėje narėje individualiam, įvardytam pacientui išrašė reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos atstovas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2005/36/EB, iš esmės turėtų būti galima tokius receptus pripažinti medicinine prasme ir vaistinius preparatus išduoti ir (arba) parduoti kitoje valstybėje narėje, kurioje tais vaistiniais preparatais leista prekiauti. Reglamentavimo ir administracinių kliūčių tokiam pripažinimui pašalinimas neturėtų daryti poveikio poreikiui kiekvienu atskiru atveju gauti atitinkamą pacientą gydančio gydytojo ar vaistininko sutikimą, jeigu to reikia žmonių sveikatos apsaugai ir tai yra būtina ir proporcinga priemonė tam tikslui pasiekti. Kitose valstybėse narėse išduotų receptų pripažinimas neturėtų daryti poveikio profesinei arba etinei pareigai, įpareigojančiai vaistininkus atsisakyti išduoti ir (arba) parduoti vaistinius preparatus pagal receptą. Toks medicininis pripažinimas neturėtų daryti poveikio ir draudimo valstybės narės teisei priimti sprendimą dėl tokių vaistinių preparatų kompensavimo pagal draudimo valstybės narės socialinės apsaugos sistemą. Reikėtų papildomai pažymėti, kad vaistinių preparatų kompensavimui nedaro įtakos abipusio receptų pripažinimo principas, bet jam taikomos bendros tarpvalstybinių sveikatos paslaugų išlaidų kompensavimo taisyklės, išdėstytos šios direktyvos III skyriuje. Įgyvendinti pripažinimo principą turėtų padėti priemonių, reikalingų užtikrinti paciento saugą, išvengti netinkamo vaistinių preparatų vartojimo ar jų supainiojimo, priėmimas. Šios priemonės turėtų apimti neišsamaus į receptus įtrauktinų elementų sąrašo patvirtinimą. Valstybėms narėms neturėtų būti draudžiama savo receptams nustatyti papildomus elementus, jeigu tai nekliudo pripažinti kitų valstybių narių receptus, apimančius bendrą elementų sąrašą. Receptų pripažinimas taip pat turėtų būti taikomas ir medicinos prietaisų, kurie teisėtai tiekiami rinkai valstybėje narėje, kurioje prietaisas parduodamas, atžvilgiu.

| (48) | Komisija turėtų remti tolesnį Europos referencijos centrų tinklų, vienijančių valstybių narių sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir specializuotus centrus, vystymą. Europos referencijos centrų tinklai gali pagerinti visiems pacientams, kurių gydymui atsižvelgiant į jų būklę reikia sutelkti itin daug išteklių ar žinių, galimybes gauti diagnozavimo paslaugas ir aukštos kokybės sveikatos priežiūros paslaugas, taip pat jie galėtų būti medicinos mokymo ir mokslinių tyrimų, informacijos sklaidos ir vertinimo centrai. Todėl šia direktyva valstybės narės turėtų būti skatinamos sudaryti palankesnes sąlygas tolesnei Europos referencijos centrų tinklų plėtrai. Europos referencijos centrų tinklai remiasi savanorišku jų narių dalyvavimu, bet Komisija turėtų parengti kriterijus ir sąlygas, kurias tinklai turėtų įvykdyti, kad gautų Komisijos paramą. |
| --- | --- |

(48)

Komisija turėtų remti tolesnį Europos referencijos centrų tinklų, vienijančių valstybių narių sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir specializuotus centrus, vystymą. Europos referencijos centrų tinklai gali pagerinti visiems pacientams, kurių gydymui atsižvelgiant į jų būklę reikia sutelkti itin daug išteklių ar žinių, galimybes gauti diagnozavimo paslaugas ir aukštos kokybės sveikatos priežiūros paslaugas, taip pat jie galėtų būti medicinos mokymo ir mokslinių tyrimų, informacijos sklaidos ir vertinimo centrai. Todėl šia direktyva valstybės narės turėtų būti skatinamos sudaryti palankesnes sąlygas tolesnei Europos referencijos centrų tinklų plėtrai. Europos referencijos centrų tinklai remiasi savanorišku jų narių dalyvavimu, bet Komisija turėtų parengti kriterijus ir sąlygas, kurias tinklai turėtų įvykdyti, kad gautų Komisijos paramą.

| (49) | Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimo srityje technologiniai laimėjimai naudojant IRT gali sukelti neaiškumų dėl valstybių narių atsakomybės atliekant priežiūrą ir taip trukdyti laisvam sveikatos priežiūros paslaugų judėjimui bei kelti papildomų pavojų sveikatos priežiūrai taip teikiant paslaugas. Taikant IRT teikti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas visoje Sąjungoje naudojami labai skirtingi ir nesuderinami formatai ir standartai, o tai sudaro kliūtis tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimui ir kelia galimus pavojus sveikatos priežiūros požiūriu. Todėl valstybėms narėms būtina siekti IRT sistemų sąveikos. Vis dėlto sveikatos priežiūros IRT sistemų diegimo klausimas išimtinai priskiriamas nacionalinei kompetencijai. Todėl šia direktyva turėtų būti pripažįstama tiek su sistemų tarpusavio sąveika susijusio darbo svarba, tiek kompetencijos pasidalijimas numatant, kad Komisija ir valstybės narės dirbs kartu kurdamos priemones, kurios nėra teisiškai privalomos, tačiau kuriomis, jei valstybės narės nusprendžia jomis pasinaudoti, sudaromos palankesnės sąlygos didesnei sistemų tarpusavio sąveikai. |
| --- | --- |

(49)

Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimo srityje technologiniai laimėjimai naudojant IRT gali sukelti neaiškumų dėl valstybių narių atsakomybės atliekant priežiūrą ir taip trukdyti laisvam sveikatos priežiūros paslaugų judėjimui bei kelti papildomų pavojų sveikatos priežiūrai taip teikiant paslaugas. Taikant IRT teikti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas visoje Sąjungoje naudojami labai skirtingi ir nesuderinami formatai ir standartai, o tai sudaro kliūtis tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimui ir kelia galimus pavojus sveikatos priežiūros požiūriu. Todėl valstybėms narėms būtina siekti IRT sistemų sąveikos. Vis dėlto sveikatos priežiūros IRT sistemų diegimo klausimas išimtinai priskiriamas nacionalinei kompetencijai. Todėl šia direktyva turėtų būti pripažįstama tiek su sistemų tarpusavio sąveika susijusio darbo svarba, tiek kompetencijos pasidalijimas numatant, kad Komisija ir valstybės narės dirbs kartu kurdamos priemones, kurios nėra teisiškai privalomos, tačiau kuriomis, jei valstybės narės nusprendžia jomis pasinaudoti, sudaromos palankesnės sąlygos didesnei sistemų tarpusavio sąveikai.

| (50) | Nuolatinė medicinos mokslo ir sveikatos technologijų pažanga yra ir galimybė, ir iššūkis valstybių narių sveikatos sistemoms. Bendradarbiavimas vertinant naujas sveikatos technologijas gali padėti valstybėms narėms masto ekonomijos požiūriu ir padėti išvengti pastangų dubliavimo bei pateikti geresnį optimalaus naujųjų technologijų naudojimo pagrindą siekiant užtikrinti saugią, aukštos kokybės ir veiksmingą sveikatos priežiūrą. Tokiam bendradarbiavimui reikia stabilių struktūrų, apimančių visas atitinkamas valdžios institucijas visose valstybėse narėse, sukurtų remiantis esamais bandomaisiais projektais. Todėl šia direktyva reikėtų nustatyti tolesnės Sąjungos paramos tokiam bendradarbiavimui pagrindą. |
| --- | --- |

(50)

Nuolatinė medicinos mokslo ir sveikatos technologijų pažanga yra ir galimybė, ir iššūkis valstybių narių sveikatos sistemoms. Bendradarbiavimas vertinant naujas sveikatos technologijas gali padėti valstybėms narėms masto ekonomijos požiūriu ir padėti išvengti pastangų dubliavimo bei pateikti geresnį optimalaus naujųjų technologijų naudojimo pagrindą siekiant užtikrinti saugią, aukštos kokybės ir veiksmingą sveikatos priežiūrą. Tokiam bendradarbiavimui reikia stabilių struktūrų, apimančių visas atitinkamas valdžios institucijas visose valstybėse narėse, sukurtų remiantis esamais bandomaisiais projektais. Todėl šia direktyva reikėtų nustatyti tolesnės Sąjungos paramos tokiam bendradarbiavimui pagrindą.

| (51) | Vadovaujantis Sutarties 291 straipsniu pagal įprastą teisėkūros procedūrą priimtu reglamentu iš anksto nustatomi valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai. Iki bus priimtas tas naujas reglamentas, 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimas 1999/468/EB, nustatantis Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (11), taikomas toliau, išskyrus reguliavimo procedūrą su tikrinimu, kuri yra netaikoma. |
| --- | --- |

(51)

Vadovaujantis Sutarties 291 straipsniu pagal įprastą teisėkūros procedūrą priimtu reglamentu iš anksto nustatomi valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai. Iki bus priimtas tas naujas reglamentas, 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimas 1999/468/EB, nustatantis Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (11), taikomas toliau, išskyrus reguliavimo procedūrą su tikrinimu, kuri yra netaikoma.

| (52) | Pagal Sutarties 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus dėl priemonių, kuriomis būtų nustatyta, kad šioje direktyvoje numatytas receptų pripažinimas netaikomas tam tikrų kategorijų vaistiniams preparatams ar medicinos prietaisams. |
| --- | --- |

(52)

Pagal Sutarties 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus dėl priemonių, kuriomis būtų nustatyta, kad šioje direktyvoje numatytas receptų pripažinimas netaikomas tam tikrų kategorijų vaistiniams preparatams ar medicinos prietaisams.

| (53) | Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija, kai jai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus pagal Sutarties 290 straipsnį, tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu. |
| --- | --- |

(53)

Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija, kai jai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus pagal Sutarties 290 straipsnį, tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu.

| (54) | Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti. |
| --- | --- |

(54)

Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.

| (55) | Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas taip pat pareiškė savo nuomonę dėl pasiūlymo dėl šios direktyvos (12). |
| --- | --- |

(55)

Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas taip pat pareiškė savo nuomonę dėl pasiūlymo dėl šios direktyvos (12).

| (56) | Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti taisykles, kuriomis sudaromos palankesnės sąlygos gauti saugias, aukštos kokybės ir veiksmingas tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas Europos Sąjungoje, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl jos masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti, |
| --- | --- |

(56)

Kadangi šios direktyvos tikslo, t. y. nustatyti taisykles, kuriomis sudaromos palankesnės sąlygos gauti saugias, aukštos kokybės ir veiksmingas tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas Europos Sąjungoje, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl jos masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

I SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Dalykas ir taikymo sritis

1.   Šia direktyva nustatomos taisyklės, skirtos sudaryti palankesnes sąlygas pasinaudoti saugiomis ir aukštos kokybės tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis, o valstybės narės skatinamos bendradarbiauti sveikatos priežiūros srityje, visiškai pripažįstant nacionalinę kompetenciją sveikatos priežiūros paslaugų organizavimo ir teikimo srityje.

2.   Ši direktyva taikoma pacientams teikiamoms sveikatos priežiūros paslaugoms, neatsižvelgiant į tai, kaip šios paslaugos organizuojamos, teikiamos ir finansuojamos.

3.   Ši direktyva netaikoma:

| a) | ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurių tikslas – padėti žmonėms, kuriems reikalinga pagalba atlikti įprastus kasdienius darbus; |
| --- | --- |

a)

ilgalaikės priežiūros paslaugoms, kurių tikslas – padėti žmonėms, kuriems reikalinga pagalba atlikti įprastus kasdienius darbus;

| b) | organų transplantacijai skirtų organų paskirstymui ir galimybei jų gauti; |
| --- | --- |

b)

organų transplantacijai skirtų organų paskirstymui ir galimybei jų gauti;

| c) | išskyrus IV skyriaus nuostatas, visuomenės skiepijimo nuo infekcinių ligų programoms, kuriomis išimtinai siekiama apsaugoti gyventojų sveikatą valstybės narės teritorijoje ir kurioms taikomos specialios planavimo bei įgyvendinimo priemonės. |
| --- | --- |

c)

išskyrus IV skyriaus nuostatas, visuomenės skiepijimo nuo infekcinių ligų programoms, kuriomis išimtinai siekiama apsaugoti gyventojų sveikatą valstybės narės teritorijoje ir kurioms taikomos specialios planavimo bei įgyvendinimo priemonės.

4.   Ši direktyva nedaro poveikio valstybių narių įstatymams ir kitiems teisės aktams dėl sveikatos priežiūros paslaugų organizavimo ir finansavimo su tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis nesusijusiose situacijose. Visų pirma, šia direktyva valstybės narės neįpareigojamos kompensuoti sveikatos priežiūros paslaugų, kurias suteikė jos teritorijoje įsisteigę sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, jeigu tie paslaugų teikėjai nedalyvauja tos valstybės narės socialinės apsaugos sistemoje arba visuomenės sveikatos sistemoje, išlaidas.

2 straipsnis

Ryšys su kitomis Sąjungos nuostatomis

Ši direktyva taikoma nedarant poveikio:

| a) | 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvai 89/105/EEB dėl priemonių, reglamentuojančių žmonėms skirtų vaistų kainų nustatymą ir šių vaistų įtraukimą į nacionalinių sveikatos draudimo sistemų sritį, skaidrumo (13); |
| --- | --- |

a)

1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvai 89/105/EEB dėl priemonių, reglamentuojančių žmonėms skirtų vaistų kainų nustatymą ir šių vaistų įtraukimą į nacionalinių sveikatos draudimo sistemų sritį, skaidrumo (13);

| b) | 1990 m. birželio 20 d. Tarybos direktyvai 90/385/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių aktyviuosius implantuojamus medicinos prietaisus, suderinimo (14), 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvai 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (15) ir 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 98/79/EB dėl in vitro diagnostikos medicinos prietaisų (16); |
| --- | --- |

b)

1990 m. birželio 20 d. Tarybos direktyvai 90/385/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių aktyviuosius implantuojamus medicinos prietaisus, suderinimo (14), 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvai 93/42/EEB dėl medicinos prietaisų (15) ir 1998 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 98/79/EB dėl in vitro diagnostikos medicinos prietaisų (16);

| c) | Direktyvai 95/46/EB ir 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (17); |
| --- | --- |

c)

Direktyvai 95/46/EB ir 2002 m. liepos 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2002/58/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos elektroninių ryšių sektoriuje (17);

| d) | 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (18); |
| --- | --- |

d)

1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (18);

| e) | 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (19); |
| --- | --- |

e)

2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (19);

| f) | 2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvai 2000/43/EB, įgyvendinančiai vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (20); |
| --- | --- |

f)

2000 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvai 2000/43/EB, įgyvendinančiai vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės (20);

| g) | 2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2001/20/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su geros klinikinės praktikos įgyvendinimu atliekant žmonėms skirtų vaistų klinikinius tyrimus, suderinimo (21); |
| --- | --- |

g)

2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2001/20/EB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su geros klinikinės praktikos įgyvendinimu atliekant žmonėms skirtų vaistų klinikinius tyrimus, suderinimo (21);

| h) | 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (22); |
| --- | --- |

h)

2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio žmonėms skirtus vaistus (22);

| i) | 2003 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2002/98/EB, nustatančiai žmogaus kraujo ir kraujo komponentų surinkimo, ištyrimo, perdirbimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus (23); |
| --- | --- |

i)

2003 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2002/98/EB, nustatančiai žmogaus kraujo ir kraujo komponentų surinkimo, ištyrimo, perdirbimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus (23);

| j) | Reglamentui (EB) Nr. 859/2003; |
| --- | --- |

j)

Reglamentui (EB) Nr. 859/2003;

| k) | 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/23/EB, nustatančiai žmogaus audinių ir ląstelių donorystės, įsigijimo, ištyrimo, apdorojimo, konservavimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus (24); |
| --- | --- |

k)

2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvai 2004/23/EB, nustatančiai žmogaus audinių ir ląstelių donorystės, įsigijimo, ištyrimo, apdorojimo, konservavimo, laikymo bei paskirstymo kokybės ir saugos standartus (24);

| l) | 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 726/2004, nustatančiam Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiančiam Europos vaistų agentūrą (25); |
| --- | --- |

l)

2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 726/2004, nustatančiam Bendrijos leidimų dėl žmonėms skirtų ir veterinarinių vaistų išdavimo ir priežiūros tvarką ir įsteigiančiam Europos vaistų agentūrą (25);

| m) | Reglamentui (EB) Nr. 883/2004 ir 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 987/2009, nustatančiam Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką (26); |
| --- | --- |

m)

Reglamentui (EB) Nr. 883/2004 ir 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 987/2009, nustatančiam Reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo įgyvendinimo tvarką (26);

| n) | Direktyvai 2005/36/EB; |
| --- | --- |

n)

Direktyvai 2005/36/EB;

| o) | 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1082/2006 dėl Europos teritorinio bendradarbiavimo grupės (ETBG) (27); |
| --- | --- |

o)

2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1082/2006 dėl Europos teritorinio bendradarbiavimo grupės (ETBG) (27);

| p) | 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1338/2008 dėl Bendrijos statistikos apie visuomenės sveikatą ir sveikatą bei saugą darbe (28); |
| --- | --- |

p)

2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 1338/2008 dėl Bendrijos statistikos apie visuomenės sveikatą ir sveikatą bei saugą darbe (28);

| q) | 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) (29), 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma II) (30) ir kitoms Sąjungos taisyklėms dėl tarptautinės privatinės teisės, ypač taisyklėms, susijusioms su teismų jurisdikcija ir taikytina teise. |
| --- | --- |

q)

2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 593/2008 dėl sutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma I) (29), 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 864/2007 dėl nesutartinėms prievolėms taikytinos teisės (Roma II) (30) ir kitoms Sąjungos taisyklėms dėl tarptautinės privatinės teisės, ypač taisyklėms, susijusioms su teismų jurisdikcija ir taikytina teise.

3 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:

| a) | sveikatos priežiūra – sveikatos priežiūros specialistų pacientams teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, siekiant įvertinti, palaikyti ar atstatyti jų sveikatos būklę, įskaitant receptų vaistiniams preparatams ir medicinos prietaisams išrašymą, vaistinių preparatų ir medicinos prietaisų išdavimą bei tiekimą; |
| --- | --- |

a)

sveikatos priežiūra – sveikatos priežiūros specialistų pacientams teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, siekiant įvertinti, palaikyti ar atstatyti jų sveikatos būklę, įskaitant receptų vaistiniams preparatams ir medicinos prietaisams išrašymą, vaistinių preparatų ir medicinos prietaisų išdavimą bei tiekimą;

| b) | apdraustasis:






  i) | asmenys, įskaitant jų šeimos narius ir maitintojo netekusius asmenis, kuriems taikomas Reglamento (EB) Nr. 883/2004 2 straipsnis ir kurie yra apdrausti, kaip apibrėžta to reglamento 1 straipsnio c punkte; ir |
| --- | --- | --- |

b)

apdraustasis:

i)

asmenys, įskaitant jų šeimos narius ir maitintojo netekusius asmenis, kuriems taikomas Reglamento (EB) Nr. 883/2004 2 straipsnis ir kurie yra apdrausti, kaip apibrėžta to reglamento 1 straipsnio c punkte; ir

| ii) | trečiosios valstybės piliečiai, kuriems taikomas Reglamentas (EB) Nr. 859/2003 arba kurie atitinka draudimo valstybės narės teisės aktuose nustatytas sąlygas dėl teisės gauti išmokas; |
| --- | --- |

ii)

trečiosios valstybės piliečiai, kuriems taikomas Reglamentas (EB) Nr. 859/2003 arba kurie atitinka draudimo valstybės narės teisės aktuose nustatytas sąlygas dėl teisės gauti išmokas;

| c) | draudimo valstybė narė:
  i)   b punkto i papunktyje nurodytų asmenų atveju: valstybė narė, kuri turi kompetenciją apdraustajam suteikti išankstinį leidimą gauti tinkamą gydymą už jo gyvenamosios vietos valstybės narės ribų pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2004 ir Reglamentą (EB) Nr. 987/2009;
  ii)   b punkto ii papunktyje nurodytų asmenų atveju: valstybė narė, kuri turi kompetenciją apdraustajam suteikti išankstinį leidimą gauti tinkamą gydymą kitoje valstybėje narėje pagal Reglamentą (EB) Nr. 859/2003. Jei pagal tą reglamentą jokia valstybė narė neturi kompetencijos, draudimo valstybe nare pripažįstama valstybė narė, kurioje pacientas yra apdraustas arba turi teisę gauti laikinojo nedarbingumo išmokas pagal tos valstybės narės teisės aktus; |
| --- | --- |

c)

draudimo valstybė narė:

i)   b punkto i papunktyje nurodytų asmenų atveju: valstybė narė, kuri turi kompetenciją apdraustajam suteikti išankstinį leidimą gauti tinkamą gydymą už jo gyvenamosios vietos valstybės narės ribų pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2004 ir Reglamentą (EB) Nr. 987/2009;

ii)   b punkto ii papunktyje nurodytų asmenų atveju: valstybė narė, kuri turi kompetenciją apdraustajam suteikti išankstinį leidimą gauti tinkamą gydymą kitoje valstybėje narėje pagal Reglamentą (EB) Nr. 859/2003. Jei pagal tą reglamentą jokia valstybė narė neturi kompetencijos, draudimo valstybe nare pripažįstama valstybė narė, kurioje pacientas yra apdraustas arba turi teisę gauti laikinojo nedarbingumo išmokas pagal tos valstybės narės teisės aktus;

| d) | gydymo valstybė narė – valstybė narė, kurios teritorijoje pacientui faktiškai teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos. Telemedicinos atveju laikoma, kad sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo įsisteigimo valstybėje narėje; |
| --- | --- |

d)

gydymo valstybė narė – valstybė narė, kurios teritorijoje pacientui faktiškai teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos. Telemedicinos atveju laikoma, kad sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo įsisteigimo valstybėje narėje;

| e) | tarpvalstybinės sveikatos priežiūros paslaugos – sveikatos priežiūros paslaugos, teikiamos arba paskirtos kitoje nei draudimo valstybėje narėje; |
| --- | --- |

e)

tarpvalstybinės sveikatos priežiūros paslaugos – sveikatos priežiūros paslaugos, teikiamos arba paskirtos kitoje nei draudimo valstybėje narėje;

| f) | sveikatos priežiūros specialistas – medicinos gydytojas, slaugytojas, gydytojas odontologas, akušeris arba vaistininkas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2005/36/EB, arba kitas specialistas, sveikatos priežiūros sektoriuje vykdantis veiklą, priskiriamą reglamentuojamoms profesijoms, kaip apibrėžta Direktyvos 2005/36/EB 3 straipsnio 1 dalies a punkte, arba asmuo, kuris pagal gydymo valstybės narės teisės aktus laikomas sveikatos priežiūros specialistu; |
| --- | --- |

f)

sveikatos priežiūros specialistas – medicinos gydytojas, slaugytojas, gydytojas odontologas, akušeris arba vaistininkas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2005/36/EB, arba kitas specialistas, sveikatos priežiūros sektoriuje vykdantis veiklą, priskiriamą reglamentuojamoms profesijoms, kaip apibrėžta Direktyvos 2005/36/EB 3 straipsnio 1 dalies a punkte, arba asmuo, kuris pagal gydymo valstybės narės teisės aktus laikomas sveikatos priežiūros specialistu;

| g) | sveikatos priežiūros paslaugų teikėjas – fizinis arba juridinis asmuo, arba kitas subjektas, teisėtai teikiantis sveikatos priežiūros paslaugas valstybės narės teritorijoje; |
| --- | --- |

g)

sveikatos priežiūros paslaugų teikėjas – fizinis arba juridinis asmuo, arba kitas subjektas, teisėtai teikiantis sveikatos priežiūros paslaugas valstybės narės teritorijoje;

| h) | pacientas – fizinis asmuo, kuris siekia gauti arba gauna sveikatos priežiūros paslaugas valstybėje narėje; |
| --- | --- |

h)

pacientas – fizinis asmuo, kuris siekia gauti arba gauna sveikatos priežiūros paslaugas valstybėje narėje;

| i) | vaistinis preparatas – vaistinis preparatas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2001/83/EB; |
| --- | --- |

i)

vaistinis preparatas – vaistinis preparatas, kaip apibrėžta Direktyvoje 2001/83/EB;

| j) | medicinos prietaisas – medicinos prietaisas, kaip apibrėžta Direktyvoje 90/385/EEB, Direktyvoje 93/42/EEB arba Direktyvoje 98/79/EB; |
| --- | --- |

j)

medicinos prietaisas – medicinos prietaisas, kaip apibrėžta Direktyvoje 90/385/EEB, Direktyvoje 93/42/EEB arba Direktyvoje 98/79/EB;

| k) | receptas – reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos, kaip apibrėžta Direktyvos 2005/36/EB 3 straipsnio 1 dalies a punkte, atstovo išrašytas receptas vaistiniam preparatui arba medicinos prietaisui, kuris teisiškai tai gali daryti valstybėje narėje, kurioje išrašytas receptas; |
| --- | --- |

k)

receptas – reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos, kaip apibrėžta Direktyvos 2005/36/EB 3 straipsnio 1 dalies a punkte, atstovo išrašytas receptas vaistiniam preparatui arba medicinos prietaisui, kuris teisiškai tai gali daryti valstybėje narėje, kurioje išrašytas receptas;

| l) | sveikatos technologijos – vaistiniai preparatai, medicinos prietaisai arba medicinos ar chirurgijos procedūros, taip pat ligų profilaktikos, diagnostikos arba gydymo priemonės, naudojamos teikiant sveikatos priežiūros paslaugas; |
| --- | --- |

l)

sveikatos technologijos – vaistiniai preparatai, medicinos prietaisai arba medicinos ar chirurgijos procedūros, taip pat ligų profilaktikos, diagnostikos arba gydymo priemonės, naudojamos teikiant sveikatos priežiūros paslaugas;

| m) | medicininiai dokumentai – visi dokumentai, kuriuose yra duomenys, vertinimai ir visa informacija apie paciento būklę bei jos klinikinę raidą priežiūros proceso metu. |
| --- | --- |

m)

medicininiai dokumentai – visi dokumentai, kuriuose yra duomenys, vertinimai ir visa informacija apie paciento būklę bei jos klinikinę raidą priežiūros proceso metu.

II SKYRIUS

VALSTYBIŲ NARIŲ ATSAKOMYBĖ TARPVALSTYBINIŲ SVEIKATOS PRIEŽIŪROS PASLAUGŲ SRITYJE

4 straipsnis

Gydymo valstybės narės atsakomybė

1.   Tarpvalstybinės sveikatos priežiūros paslaugos teikiamos laikantis gydymo valstybės narės teisės aktų ir tos valstybės narės nustatytų kokybės bei saugos standartų ir gairių.

2.   Gydymo valstybė narė užtikrina, kad:

| a) | pateikę prašymą pacientai gautų susijusią informaciją apie 1 dalyje nurodytus standartus ir gaires, įskaitant nuostatas dėl sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų priežiūros ir vertinimo, bei informaciją apie tai, kuriems sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams taikomi tie standartai ir gairės; |
| --- | --- |

a)

pateikę prašymą pacientai gautų susijusią informaciją apie 1 dalyje nurodytus standartus ir gaires, įskaitant nuostatas dėl sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų priežiūros ir vertinimo, bei informaciją apie tai, kuriems sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams taikomi tie standartai ir gairės;

| b) | sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai pateiktų atskiriems pacientams susijusią informaciją apie gydymo valstybėje narėje teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą, kokybę ir saugą, aiškias sąskaitas faktūras ir aiškią informaciją apie kainas, taip pat apie sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų turimą leidimą arba registraciją, jų profesinės atsakomybės draudimą arba kitas asmeninės ar kolektyvinės profesinės atsakomybės draudimo priemones. Jei sveikatos priežiūros teikėjai jau teikia gydymo valstybėje narėje gyvenantiems pacientams susijusią informaciją šiais klausimais, šia direktyva sveikatos priežiūros teikėjai neįpareigojami teikti išsamesnės informacijos pacientams iš kitų valstybių narių; |
| --- | --- |

b)

sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai pateiktų atskiriems pacientams susijusią informaciją apie gydymo valstybėje narėje teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą, kokybę ir saugą, aiškias sąskaitas faktūras ir aiškią informaciją apie kainas, taip pat apie sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų turimą leidimą arba registraciją, jų profesinės atsakomybės draudimą arba kitas asmeninės ar kolektyvinės profesinės atsakomybės draudimo priemones. Jei sveikatos priežiūros teikėjai jau teikia gydymo valstybėje narėje gyvenantiems pacientams susijusią informaciją šiais klausimais, šia direktyva sveikatos priežiūros teikėjai neįpareigojami teikti išsamesnės informacijos pacientams iš kitų valstybių narių;

| c) | būtų įdiegti skundų teikimo tvarka ir pacientų teisių gynimo mechanizmai pagal gydymo valstybės narės teisės aktus, jei pacientai patiria žalą dėl gautų sveikatos priežiūros paslaugų; |
| --- | --- |

c)

būtų įdiegti skundų teikimo tvarka ir pacientų teisių gynimo mechanizmai pagal gydymo valstybės narės teisės aktus, jei pacientai patiria žalą dėl gautų sveikatos priežiūros paslaugų;

| d) | būtų įdiegtos profesinės atsakomybės draudimo, garantijos arba panašaus pobūdžio priemonių sistemos, kurios pagal savo tikslą būtų lygiavertės arba iš esmės panašios ir kurios atitiktų rizikos pobūdį ir dydį teikiant gydymo paslaugas jos teritorijoje; |
| --- | --- |

d)

būtų įdiegtos profesinės atsakomybės draudimo, garantijos arba panašaus pobūdžio priemonių sistemos, kurios pagal savo tikslą būtų lygiavertės arba iš esmės panašios ir kurios atitiktų rizikos pobūdį ir dydį teikiant gydymo paslaugas jos teritorijoje;

| e) | pagrindinė teisė į privatumą tvarkant asmens duomenis būtų apsaugota pagal nacionalines priemones, įgyvendinančias Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB; |
| --- | --- |

e)

pagrindinė teisė į privatumą tvarkant asmens duomenis būtų apsaugota pagal nacionalines priemones, įgyvendinančias Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB;

| f) | pacientai, kuriems buvo suteiktas gydymas, turėtų teisę į rašytinius arba elektroninius tokio gydymo medicininius dokumentus ir jiems būtų suteikta galimybė gauti bent šių dokumentų kopiją remiantis nacionalinėmis priemonėmis, įgyvendinančiomis Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB, ir tų priemonių laikantis. |
| --- | --- |

f)

pacientai, kuriems buvo suteiktas gydymas, turėtų teisę į rašytinius arba elektroninius tokio gydymo medicininius dokumentus ir jiems būtų suteikta galimybė gauti bent šių dokumentų kopiją remiantis nacionalinėmis priemonėmis, įgyvendinančiomis Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB, ir tų priemonių laikantis.

3.   Pacientams iš kitų valstybių narių taikomas nediskriminavimo dėl pilietybės principas.

Tai nedaro poveikio gydymo valstybės narės teisei patvirtinti priemones, kai tai galima pateisinti privalomomis bendrojo intereso priežastimis, dėl galimybės gauti gydymą sudarymo, kuriomis siekiama įgyvendinti pagrindinę pareigą – užtikrinti pakankamą ir nuolatinio pobūdžio sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumą jos teritorijoje. Tokiomis priemonėmis turi būti numatyta tik tai, kas būtina ir proporcinga, ir jos negali tapti savavališko diskriminavimo priemone.

4.   Valstybės narės užtikrina, kad sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai jų teritorijoje pacientams iš kitų valstybių narių taikytų tokias pačias sveikatos priežiūros paslaugų kainas, kokias panašiu atveju moka vietiniai pacientai, arba kad jie nustatytų kainą, apskaičiuojamą taikant objektyvius ir nediskriminacinius kriterijus, jei vietiniams pacientams tokia kaina nėra nustatyta.

Ši dalis nedaro poveikio nacionalinės teisės aktams, pagal kuriuos sveikatos priežiūros paslaugų teikėjams leidžiama patiems nustatyti kainas, su sąlyga kad tuo nediskriminuojami pacientai iš kitų valstybių narių.

5.   Ši direktyva nedaro poveikio valstybių narių įstatymams ir kitiems teisės aktams dėl kalbų vartojimo ir ja neįpareigojama pateikti informaciją kitomis kalbomis nei atitinkamos valstybės narės valstybinė kalba.

5 straipsnis

Draudimo valstybės narės atsakomybė

Draudimo valstybė narė užtikrina, kad:

| a) | tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos būtų kompensuojamos pagal III skyrių; |
| --- | --- |

a)

tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos būtų kompensuojamos pagal III skyrių;

| b) | būtų įdiegti mechanizmai, skirti, pacientams paprašius, teikti informaciją apie toje valstybėje narėje užtikrinamas jų teises ir galimybes gauti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, ypač apie procedūras, taikomas norint pasinaudoti tomis teisėmis, išlaidų kompensavimo sąlygas ir skundų teikimo bei žalos atlyginimo sistemas, jeigu pacientas mano, kad jo teisės buvo pažeistos; |
| --- | --- |

b)

būtų įdiegti mechanizmai, skirti, pacientams paprašius, teikti informaciją apie toje valstybėje narėje užtikrinamas jų teises ir galimybes gauti tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, ypač apie procedūras, taikomas norint pasinaudoti tomis teisėmis, išlaidų kompensavimo sąlygas ir skundų teikimo bei žalos atlyginimo sistemas, jeigu pacientas mano, kad jo teisės buvo pažeistos;

| c) | pacientai, kurie siekia gauti arba gauna tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, turėtų galimybę gauti bent savo medicininių dokumentų kopiją, remiantis nacionalinėmis priemonėmis, įgyvendinančiomis Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB, ir tų priemonių laikantis. |
| --- | --- |

c)

pacientai, kurie siekia gauti arba gauna tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, turėtų galimybę gauti bent savo medicininių dokumentų kopiją, remiantis nacionalinėmis priemonėmis, įgyvendinančiomis Sąjungos nuostatas dėl asmens duomenų apsaugos, visų pirma – Direktyvas 95/46/EB ir 2002/58/EB, ir tų priemonių laikantis.

6 straipsnis

Tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų nacionaliniai kontaktiniai centrai

1.   Kiekviena valstybės narė paskiria vieną arba kelis tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų nacionalinius kontaktinius centrus ir perduoda Komisijai jų pavadinimus bei kontaktinius duomenis.

2.   Nacionaliniai kontaktiniai centrai bendradarbiauja tarpusavyje bei su Komisija. Nacionaliniai kontaktiniai centrai pacientams pateikus prašymą pateikia kitų valstybių narių nacionalinių kontaktinių centrų kontaktinius duomenis.

3.   Gydymo valstybės narės nacionaliniai kontaktiniai centrai, vadovaudamiesi tos valstybės narės teisės aktais, teikia pacientams informaciją apie sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus, įskaitant, pacientams paprašius, informaciją apie konkretaus sveikatos priežiūros paslaugų teikėjo teisę teikti paslaugas ar bet kokius jo praktikos apribojimus, 4 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytą informaciją bei informaciją apie pacientų teises, skundų teikimo tvarką ir teisių gynimo mechanizmus.

4.   Draudimo valstybės narės nacionaliniai kontaktiniai centrai teikia pacientams 5 straipsnio b punkte nurodytą informaciją.

5.   Šiame straipsnyje nurodyta informacija turi būti lengvai prieinama, įskaitant elektroninėmis priemonėmis.

III SKYRIUS

TARPVALSTYBINIŲ SVEIKATOS PRIEŽIŪROS IŠLAIDŲ KOMPENSAVIMAS

7 straipsnis

Bendrieji išlaidų kompensavimo principai

1.   Atsižvelgiant į 8 ir 9 straipsnių nuostatas, draudimo valstybė narė užtikrina, kad būtų kompensuotos apdraustojo tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos, jeigu aptariamos sveikatos priežiūros paslaugos priskiriamos paslaugoms, į kurias apdraustasis turi teisę draudimo valstybėje narėje.

2.   Nukrypstant nuo 1 dalies:

| a) | jei valstybė narė yra nurodyta Reglamento (EB) Nr. 883/2004 IV priede pateiktame sąraše ir laikydamasi to reglamento yra pripažinusi pensininkų ir jų šeimos narių, kurie gyvena kitoje valstybėje narėje, teisę gauti laikinojo nedarbingumo išmokas, ji teikia jiems sveikatos priežiūros paslaugas pagal šią direktyvą savo sąskaita, kai jie yra jos teritorijoje, laikydamasi savo teisės aktų, tarsi atitinkami asmenys gyventų tame priede pateiktame sąraše nurodytoje valstybėje narėje; |
| --- | --- |

a)

jei valstybė narė yra nurodyta Reglamento (EB) Nr. 883/2004 IV priede pateiktame sąraše ir laikydamasi to reglamento yra pripažinusi pensininkų ir jų šeimos narių, kurie gyvena kitoje valstybėje narėje, teisę gauti laikinojo nedarbingumo išmokas, ji teikia jiems sveikatos priežiūros paslaugas pagal šią direktyvą savo sąskaita, kai jie yra jos teritorijoje, laikydamasi savo teisės aktų, tarsi atitinkami asmenys gyventų tame priede pateiktame sąraše nurodytoje valstybėje narėje;

| b) | jei pagal šią direktyvą teikiamoms sveikatos priežiūros paslaugoms nereikia išankstinio leidimo, jos nėra teikiamos pagal Reglamento (EB) Nr. 883/2004 III antraštinės dalies 1 skyrių, jos teikiamos valstybės narės, kuri pagal tą reglamentą ir Reglamentą (EB) Nr. 987/2009 galiausiai atsako už išlaidų kompensavimą, teritorijoje, šių paslaugų išlaidas padengia ta valstybė narė. Ta valstybė narė gali įsipareigoti sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas padengti taikydama savo nustatytus reikalavimus, sąlygas, atitikties reikalavimams kriterijus ir reguliavimo bei administracinius formalumus, jei jie yra suderinami su Sutartimi. |
| --- | --- |

b)

jei pagal šią direktyvą teikiamoms sveikatos priežiūros paslaugoms nereikia išankstinio leidimo, jos nėra teikiamos pagal Reglamento (EB) Nr. 883/2004 III antraštinės dalies 1 skyrių, jos teikiamos valstybės narės, kuri pagal tą reglamentą ir Reglamentą (EB) Nr. 987/2009 galiausiai atsako už išlaidų kompensavimą, teritorijoje, šių paslaugų išlaidas padengia ta valstybė narė. Ta valstybė narė gali įsipareigoti sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas padengti taikydama savo nustatytus reikalavimus, sąlygas, atitikties reikalavimams kriterijus ir reguliavimo bei administracinius formalumus, jei jie yra suderinami su Sutartimi.

3.   Draudimo valstybė narė turi nuspręsti, kokiu lygiu – vietos, regioniniu ar nacionaliniu – turi būti padengiamos sveikatos priežiūros paslaugų, į kurias asmuo turi teisę, išlaidos ir dėl tų išlaidų padengimo lygio, neatsižvelgiant į tai, kur suteiktos sveikatos priežiūros paslaugos.

4.   Draudimo valstybė narė kompensuoja tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidas iki tokio lygio, iki kurio tokias išlaidas padengtų draudimo valstybė narė, jei tos sveikatos priežiūros paslaugos būtų suteiktos jos teritorijoje, neviršydama faktiškai gautų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų.

5.   Valstybės narės, laikydamosi Sutarties, gali priimti nuostatas siekiant užtikrinti, kad teikiant tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas pacientai galėtų naudotis tomis pačiomis teisėmis, kuriomis jie naudotųsi, jei sveikatos priežiūros paslaugos panašiu atveju jiems būtų teikiamos draudimo valstybėje narėje.

6.   4 dalies įgyvendinimo tikslais valstybės narės turi turėti tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų, kurias draudimo valstybė narė turi kompensuoti apdraustam asmeniui, apskaičiavimo metodą. Šis metodas turi būti grindžiamas objektyviais, nediskriminaciniais ir iš anksto žinomais kriterijais. Šis metodas taip pat taikomas atitinkamu administraciniu lygiu tais atvejais, kai draudimo valstybėje narėje sveikatos priežiūros sistema yra decentralizuota.

7.   Draudimo valstybė narė apdraustam asmeniui, norinčiam, kad būtų kompensuotos tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų, įskaitant telemedicinos būdu gautas sveikatos priežiūros paslaugas, išlaidos, gali taikyti tokias pačias sąlygas, atitikties reikalavimams kriterijus ir reglamentavimo bei administracinius formalumus, nustatytus vietos, regioniniu ar nacionaliniu lygiu, kokie būtų taikomi tas sveikatos priežiūros paslaugas suteikus jos teritorijoje. Tai gali apimti sveikatos priežiūros specialisto arba sveikatos priežiūros administratoriaus, teikiančio draudimo valstybės narės įstatymais nustatytos socialinės apsaugos sistemos arba nacionalinės sveikatos priežiūros sistemos paslaugas, pavyzdžiui, bendrosios praktikos gydytojo arba pirminės sveikatos priežiūros gydytojo, pas kurį pacientas yra prisirašęs, vertinimą, jeigu tai yra būtina nustatant atskiro paciento teisę gauti sveikatos priežiūros paslaugas. Tačiau pagal šią dalį nustatytos sąlygos, atitikties reikalavimams kriterijai ir reglamentavimo bei administraciniai formalumai negali būti diskriminaciniai arba sudaryti nepagrįstą kliūtį laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui.

8.   Draudimo valstybė narė nenustato reikalavimo gauti išankstinį leidimą tam, kad būtų kompensuotos tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidos, išskyrus 8 straipsnyje numatytus atvejus.

9.   Draudimo valstybė narė gali pagal šį straipsnį apriboti taisyklių dėl tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo taikymą:

| a) | dėl privalomų bendrojo intereso priežasčių, pavyzdžiui, pavojaus, kad bus rimtai pažeista socialinės apsaugos sistemos finansų pusiausvyra, arba siekiant išsaugoti visiems prieinamas subalansuotas stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas; ir |
| --- | --- |

a)

dėl privalomų bendrojo intereso priežasčių, pavyzdžiui, pavojaus, kad bus rimtai pažeista socialinės apsaugos sistemos finansų pusiausvyra, arba siekiant išsaugoti visiems prieinamas subalansuotas stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas; ir

| b) | paslaugų teikėjais, kurie apdrausti pagal profesinės atsakomybės draudimo, garantijos arba panašaus pobūdžio priemonių sistemą, kaip nustatyta gydymo valstybėje narėje pagal 4 straipsnio 2 dalies d punktą. |
| --- | --- |

b)

paslaugų teikėjais, kurie apdrausti pagal profesinės atsakomybės draudimo, garantijos arba panašaus pobūdžio priemonių sistemą, kaip nustatyta gydymo valstybėje narėje pagal 4 straipsnio 2 dalies d punktą.

10.   Sprendimas apriboti šio straipsnio taikymą pagal 9 dalies a ir b punktus priimamas numatant tik tai, kas būtina bei proporcinga ir negali tapti savavališko diskriminavimo arba nepagrįsto kliūčių laisvam prekių, asmenų ir paslaugų judėjimui sudarymo priemone. Valstybės narės praneša Komisijai apie sprendimus riboti kompensavimą dėl 9 dalies a punkte nurodytų priežasčių.

8 straipsnis

Sveikatos priežiūros paslaugos, kurioms gali būti taikomas išankstinio leidimo reikalavimas

1.   Draudimo valstybė narė tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų kompensavimui gali nustatyti reikalavimą gauti išankstinį leidimą, laikydamasi šio ir 9 straipsnių.

2.   Sveikatos priežiūros paslaugos, kurioms gali būti taikomas išankstinio leidimo reikalavimas, yra tik tos, kurios:

| a) | turi būti planuojamos, jei joms teikti reikia, kad pacientas bent vienai nakčiai būtų paliekamas ligoninėje; |
| --- | --- |

a)

turi būti planuojamos, jei joms teikti reikia, kad pacientas bent vienai nakčiai būtų paliekamas ligoninėje;

| b) | turi būti planuojamos, jei joms teikti reikia labai specializuotos ir išlaidų požiūriu brangios medicinos infrastruktūros arba medicinos įrangos; arba |
| --- | --- |

b)

turi būti planuojamos, jei joms teikti reikia labai specializuotos ir išlaidų požiūriu brangios medicinos infrastruktūros arba medicinos įrangos; arba

| c) | apima ypač pavojingą pacientui ar gyventojams gydymą arba gydymą, dėl kurio galėtų kilti rimtų ir konkrečių abejonių dėl priežiūros kokybės ar saugos, išskyrus sveikatos priežiūros paslaugas, kurioms taikomi Sąjungos teisės aktai, kuriais visoje Sąjungoje užtikrinamas minimalus saugos ir kokybės lygis. |
| --- | --- |

c)

apima ypač pavojingą pacientui ar gyventojams gydymą arba gydymą, dėl kurio galėtų kilti rimtų ir konkrečių abejonių dėl priežiūros kokybės ar saugos, išskyrus sveikatos priežiūros paslaugas, kurioms taikomi Sąjungos teisės aktai, kuriais visoje Sąjungoje užtikrinamas minimalus saugos ir kokybės lygis.

3.   Išankstinio leidimo sistema, įskaitant atsisakymo suteikti pacientams išankstinį leidimą kriterijus, taikoma tik tiek, kiek tai yra būtina ir proporcinga, ir ji negali tapti savavališko diskriminavimo priemone.

4.   Pacientui pateikus prašymą dėl išankstinio leidimo, draudimo valstybė narė patikrina, ar įvykdytos Reglamente (EB) Nr. 883/2004 nustatytos sąlygos. Jei tos sąlygos įvykdytos, išankstinis leidimas suteikiamas vadovaujantis tuo reglamentu, nebent pacientas prašo kitaip.

5.   Draudimo valstybė narė gali atsisakyti suteikti išankstinį leidimą dėl toliau išvardytų priežasčių, tačiau neapsiribodama vien jomis:

| a) | jei pagal 7 straipsnį pacientas neturi teisės gauti aptariamų sveikatos priežiūros paslaugų; |
| --- | --- |

a)

jei pagal 7 straipsnį pacientas neturi teisės gauti aptariamų sveikatos priežiūros paslaugų;

| b) | jei tos sveikatos priežiūros paslaugos gali būti suteiktos jos teritorijoje per mediciniškai pagrįstą laikotarpį atsižvelgiant į atitinkamo asmens esamą sveikatos būklę ir galimą ligos raidą; |
| --- | --- |

b)

jei tos sveikatos priežiūros paslaugos gali būti suteiktos jos teritorijoje per mediciniškai pagrįstą laikotarpį atsižvelgiant į atitinkamo asmens esamą sveikatos būklę ir galimą ligos raidą;

| c) | jeigu remiantis klinikinio įvertinimo duomenimis pagrįstai manoma, kad pacientų saugos požiūriu pacientui kils grėsmė, kuri negali būti laikoma priimtina, atsižvelgiant į potencialią siekiamų gauti tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų naudą pacientui; |
| --- | --- |

c)

jeigu remiantis klinikinio įvertinimo duomenimis pagrįstai manoma, kad pacientų saugos požiūriu pacientui kils grėsmė, kuri negali būti laikoma priimtina, atsižvelgiant į potencialią siekiamų gauti tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų naudą pacientui;

| d) | jei pagrįstai manoma, kad dėl aptariamų tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų iškils rimta grėsmė visuomenės sveikatai; |
| --- | --- |

d)

jei pagrįstai manoma, kad dėl aptariamų tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų iškils rimta grėsmė visuomenės sveikatai;

| e) | jei tas sveikatos priežiūros paslaugas turi teikti sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, dėl kurių kyla rimtų ir konkrečių abejonių, susijusių su priežiūros kokybės bei pacientų saugos standartų ir gairių laikymosi, neatsižvelgiant į tai, ar tie standartai ir gairės yra nustatyti gydymo valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais, ar naudojant nustatytas akreditavimo sistemas. |
| --- | --- |

e)

jei tas sveikatos priežiūros paslaugas turi teikti sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai, dėl kurių kyla rimtų ir konkrečių abejonių, susijusių su priežiūros kokybės bei pacientų saugos standartų ir gairių laikymosi, neatsižvelgiant į tai, ar tie standartai ir gairės yra nustatyti gydymo valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais, ar naudojant nustatytas akreditavimo sistemas.

6.   Draudimo valstybė narė viešai skelbia informaciją apie tai, kurioms sveikatos priežiūros paslaugoms šios direktyvos taikymo tikslais taikomas išankstinio leidimo reikalavimas, ir visą reikalingą informaciją apie išankstinio leidimo sistemą.

9 straipsnis

Su tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis susijusios administracinės procedūros

1.   Draudimo valstybė narė užtikrina, kad administracinės procedūros dėl naudojimosi tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis ir su kitoje valstybėje narėje patirtų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimu, būtų grindžiamos objektyviais, nediskriminaciniais kriterijais, kurie iš anksto viešai skelbiami ir kurie yra būtini bei proporcingi siekiamo tikslo atžvilgiu.

2.   Bet kuri 1 dalyje nurodyta procedūra turi būti lengvai prieinama ir pajėgi užtikrinti, kad prašymai būtų tvarkomi objektyviai ir nešališkai, laikantis pagrįstų terminų, kuriuos nustato bei iš anksto skelbia kiekviena valstybė narė. Nagrinėjant tokius prašymus atsižvelgiama į skubą ir individualias aplinkybes.

3.   Valstybės narės užtikrina, kad administraciniai sprendimai dėl naudojimosi tarpvalstybinėmis sveikatos priežiūros paslaugomis ir dėl kitoje valstybėje narėje patirtų sveikatos priežiūros paslaugų išlaidų kompensavimo galėtų būti peržiūrimi administracine tvarka ir kad juos būtų galima apskųsti teisme, įskaitant laikinųjų apsaugos priemonių taikymą.

IV SKYRIUS

BENDRADARBIAVIMAS SVEIKATOS PRIEŽIŪROS PASLAUGŲ SRITYJE

10 straipsnis

Tarpusavio pagalba ir bendradarbiavimas

1.   Valstybės narės teikia viena kitai tarpusavio pagalbą, kuri būtina įgyvendinti šią direktyvą, įskaitant keitimąsi informacija apie kokybės ir saugos standartus bei gaires, nuostatas dėl priežiūros, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos įgyvendinti 7 straipsnio 9 dalį, bei įskaitant tarpusavio pagalbą aiškinant sąskaitų faktūrų turinį.

2.   Valstybės narės sudaro palankias sąlygas regionų ir vietos lygiu vykdomam bendradarbiavimui tarpvalstybinių sveikatos priežiūros paslaugų teikimo srityje.

11 straipsnis

Kitoje valstybėje narėje išrašytų receptų pripažinimas

1.   Jeigu vaistiniu preparatu leista prekiauti valstybių narių teritorijoje, valstybės narės užtikrina, kad tas vaistinis preparatas pagal kitoje valstybėje narėje konkrečiam pacientui išrašytus receptus būtų išduodamas ir (arba) parduodamas jų teritorijoje laikantis galiojančių jų nacionalinės teisės aktų ir kad būtų draudžiami bet kokie atskirų receptų pripažinimo apribojimai, išskyrus atvejus, kai tokie apribojimai yra:

| a) | būtini ir proporcingi žmonių sveikatai apsaugoti ir nėra diskriminaciniai; arba |
| --- | --- |

a)

būtini ir proporcingi žmonių sveikatai apsaugoti ir nėra diskriminaciniai; arba

| b) | grindžiami teisėtomis ir pagrįstomis abejonėmis dėl atskiro recepto autentiškumo, turinio ar suprantamumo. |
| --- | --- |

b)

grindžiami teisėtomis ir pagrįstomis abejonėmis dėl atskiro recepto autentiškumo, turinio ar suprantamumo.

Receptų pripažinimas nedaro poveikio vaistinių preparatų išdavimą ir (arba) pardavimą pagal receptus reglamentuojančioms nacionalinėms taisyklėms, jei tos taisyklės atitinka Sąjungos teisę, ir nedaro poveikio taisyklėms, reglamentuojančioms vaistinių preparatų generinį ar kitą keitimą. Receptų pripažinimas nedaro poveikio vaistinių preparatų kompensavimo taisyklėms. Išlaidų vaistiniams preparatams kompensavimą reglamentuoja šios direktyvos III skyrius.

Ši dalis taip pat taikoma medicinos prietaisams, kurie teisėtai pateikiami į atitinkamos valstybės narės rinką.

2.   Siekdama palengvinti 1 dalies įgyvendinimą Komisija patvirtina:

| a) | ne vėliau kaip ... (31) – priemones, kuriomis sveikatos priežiūros specialistui sudaromos galimybės patikrinti, ar receptas autentiškas ir ar kitoje valstybėje narėje jį išrašė teisėtai galintis tai daryti reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos atstovas, ir parengia neišsamų į receptus įtrauktinų elementų sąrašą; |
| --- | --- |

a)

ne vėliau kaip ... (31) – priemones, kuriomis sveikatos priežiūros specialistui sudaromos galimybės patikrinti, ar receptas autentiškas ir ar kitoje valstybėje narėje jį išrašė teisėtai galintis tai daryti reglamentuojamos sveikatos priežiūros profesijos atstovas, ir parengia neišsamų į receptus įtrauktinų elementų sąrašą;

| b) | gaires, kuriomis valstybėms narėms padedama įdiegti e. receptų sistemos sąveikumą; |
| --- | --- |

b)

gaires, kuriomis valstybėms narėms padedama įdiegti e. receptų sistemos sąveikumą;

| c) | ne vėliau kaip ... (31) – priemones, padedančias užtikrinti teisingą vaistinių preparatų ar medicinos prietaisų, kuriems receptas išrašytas vienoje valstybėje narėje, o jie išduodami ir (arba) parduodami kitoje valstybėje narėje, identifikavimą, įskaitant priemones, skirtas susirūpinimą keliantiems pacientų saugos klausimams spręsti, susijusias su keitimu teikiant tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, kai toks keitimas leidžiamas pagal išdavimo ir (arba) pardavimo valstybės narės teisės aktus. Komisija, inter alia, atsižvelgia į tarptautinių bendrinių pavadinimų vartojimą ir vaistinių preparatų dozavimą; |
| --- | --- |

c)

ne vėliau kaip ... (31) – priemones, padedančias užtikrinti teisingą vaistinių preparatų ar medicinos prietaisų, kuriems receptas išrašytas vienoje valstybėje narėje, o jie išduodami ir (arba) parduodami kitoje valstybėje narėje, identifikavimą, įskaitant priemones, skirtas susirūpinimą keliantiems pacientų saugos klausimams spręsti, susijusias su keitimu teikiant tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas, kai toks keitimas leidžiamas pagal išdavimo ir (arba) pardavimo valstybės narės teisės aktus. Komisija, inter alia, atsižvelgia į tarptautinių bendrinių pavadinimų vartojimą ir vaistinių preparatų dozavimą;

| d) | ne vėliau kaip ... (31) – priemones, padedančias pacientams geriau suprasti receptuose pateiktą informaciją ir instrukcijas dėl vaistinių preparatų vartojimo ar medicinos prietaisų naudojimo. |
| --- | --- |

d)

ne vėliau kaip ... (31) – priemones, padedančias pacientams geriau suprasti receptuose pateiktą informaciją ir instrukcijas dėl vaistinių preparatų vartojimo ar medicinos prietaisų naudojimo.

3.   2 dalies a–d punktuose nurodytos priemonės ir gairės tvirtinamos laikantis 15 straipsnio 2 dalyje nurodytos reguliavimo procedūros.

4.   Tvirtindama priemones ir gaires pagal 2 dalį Komisija atsižvelgia į bet kurių laikymosi išlaidų proporcingumą ir į tikėtiną priemonių ar gairių naudą.

5.   1 dalies taikymo tikslais Komisija, naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 16 straipsnį ir laikydamasi 17 bei 18 straipsniuose nustatytų sąlygų, ne vėliau kaip... (31) taip pat patvirtina priemones, skirtas tam, kad prireikus, siekiant apsaugoti visuomenės sveikatą, šiame straipsnyje numatytas receptų pripažinimas nebūtų taikomas tam tikrų kategorijų vaistiniams preparatams ar medicinos prietaisams.

6.   1 dalis netaikoma vaistiniams preparatams, kuriems reikia specialaus gydytojo recepto, kaip numatyta Direktyvos 2001/83/EB 71 straipsnio 2 dalyje.

12 straipsnis

Europos referencijos centrų tinklai

1.   Komisija padeda valstybėms narėms plėtoti Europos referencijos centrų tinklus, vienijančius sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir specializuotus centrus valstybėse narėse. Tokie tinklai grindžiami savanorišku jų narių dalyvavimu; tinklų veikloje nariai dalyvauja ir prie jos prisideda laikydamiesi savo įsisteigimo valstybės narės teisės aktų.

2.   Europos referencijos centrų tinklų tikslas – padėti:

| a) | pasinaudoti bendradarbiavimo Europos mastu galimybėmis itin specializuotos pacientų sveikatos priežiūros ir sveikatos priežiūros sistemų srityje, panaudojant medicinos mokslo naujoves ir sveikatos technologijas; |
| --- | --- |

a)

pasinaudoti bendradarbiavimo Europos mastu galimybėmis itin specializuotos pacientų sveikatos priežiūros ir sveikatos priežiūros sistemų srityje, panaudojant medicinos mokslo naujoves ir sveikatos technologijas;

| b) | sudaryti palankesnes sąlygas gerinti diagnostiką ir aukštos kokybės bei ekonomiškai efektyvių sveikatos priežiūros paslaugų teikimą visiems pacientams, kuriems gydyti atsižvelgiant į jų sveikatos būklę reikia sutelkti itin daug patirties; |
| --- | --- |

b)

sudaryti palankesnes sąlygas gerinti diagnostiką ir aukštos kokybės bei ekonomiškai efektyvių sveikatos priežiūros paslaugų teikimą visiems pacientams, kuriems gydyti atsižvelgiant į jų sveikatos būklę reikia sutelkti itin daug patirties;

| c) | užtikrinti kuo efektyvesnį išteklių panaudojimą; |
| --- | --- |

c)

užtikrinti kuo efektyvesnį išteklių panaudojimą;

| d) | stiprinti mokslinius tyrimus, epidemiologinę priežiūrą, pavyzdžiui, naudojant registrus, ir rengti sveikatos priežiūros specialistams skirtus mokymus; |
| --- | --- |

d)

stiprinti mokslinius tyrimus, epidemiologinę priežiūrą, pavyzdžiui, naudojant registrus, ir rengti sveikatos priežiūros specialistams skirtus mokymus;

| e) | sudaryti palankesnes sąlygas virtualiam ar fiziniam patirties skleidimui ir keistis bei platinti informaciją, žinias ir geriausios praktikos pavyzdžius tinkluose bei už jų ribų; |
| --- | --- |

e)

sudaryti palankesnes sąlygas virtualiam ar fiziniam patirties skleidimui ir keistis bei platinti informaciją, žinias ir geriausios praktikos pavyzdžius tinkluose bei už jų ribų;

| f) | valstybėms narėms, kuriose nėra pakankamai atitinkamos sveikatos būklės pacientų arba stinga technologijų ar žinių, teikti itin specializuotas paslaugas. |
| --- | --- |

f)

valstybėms narėms, kuriose nėra pakankamai atitinkamos sveikatos būklės pacientų arba stinga technologijų ar žinių, teikti itin specializuotas paslaugas.

3.   Valstybės narės skatinamos sudaryti palankias sąlygas Europos referencijos centrų tinklų plėtrai:

| a) | nustatant atitinkamus sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir specializuotus centrus visoje savo nacionalinėje teritorijoje; |
| --- | --- |

a)

nustatant atitinkamus sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir specializuotus centrus visoje savo nacionalinėje teritorijoje;

| b) | skatinant sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų ir specializuotų centrų dalyvavimą Europos referencijos centrų tinklų veikloje. |
| --- | --- |

b)

skatinant sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų ir specializuotų centrų dalyvavimą Europos referencijos centrų tinklų veikloje.

4.   1 dalies tikslais Komisija:

| a) | parengia ir paskelbia kriterijus ir sąlygas, kurias Europos referencijos centrų tinklai turėtų atitikti, kad gautų Komisijos paramą; |
| --- | --- |

a)

parengia ir paskelbia kriterijus ir sąlygas, kurias Europos referencijos centrų tinklai turėtų atitikti, kad gautų Komisijos paramą;

| b) | parengia ir paskelbia Europos referencijos centrų tinklų vertinimo kriterijus; |
| --- | --- |

b)

parengia ir paskelbia Europos referencijos centrų tinklų vertinimo kriterijus;

| c) | padeda keistis informacija ir patirtimi, susijusia su Europos referencijos centrų tinklų steigimu ir jų vertinimu. |
| --- | --- |

c)

padeda keistis informacija ir patirtimi, susijusia su Europos referencijos centrų tinklų steigimu ir jų vertinimu.

5.   4 dalyje nurodyti kriterijai ir sąlygos nustatomi laikantis 15 straipsnio 2 dalyje nurodytos reguliavimo procedūros.

6.   Pagal šį straipsnį patvirtintomis priemonėmis nederinami valstybių narių įstatymai ar kiti teisės aktai ir jomis visiškai pripažįstama valstybių narių atsakomybė už sveikatos priežiūros paslaugų organizavimą bei teikimą.

13 straipsnis

E. sveikata

1.   Komisija remia valstybes nares siekiant užtikrinti Europos e. sveikatos sistemų ir paslaugų bei sąveikumo taikymų tvarią ekonominę ir socialinę naudą, kad būtų užtikrintas aukštas patikimumo ir saugumo lygis, gerinamas priežiūros tęstinumas ir užtikrinta galimybė naudotis saugiomis ir aukštos kokybės sveikatos priežiūros paslaugomis.

2.   1 dalies tikslais ir deramai laikydamasi duomenų apsaugos principų, kaip nustatyta visų pirma Direktyvose 95/46/EB ir 2002/58/EB, Komisija:

| a) | glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis parengia gaires dėl:






  i) | neišsamaus duomenų, kurie turi būti įtraukiami į pacientų duomenų santraukas ir kuriais sveikatos priežiūros specialistai gali keistis, kad būtų užtikrintas priežiūros tęstinumas ir pacientų sauga kitose valstybėse, sąrašo, ir |
| --- | --- | --- |

a)

glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis parengia gaires dėl:

i)

neišsamaus duomenų, kurie turi būti įtraukiami į pacientų duomenų santraukas ir kuriais sveikatos priežiūros specialistai gali keistis, kad būtų užtikrintas priežiūros tęstinumas ir pacientų sauga kitose valstybėse, sąrašo, ir

| ii) | veiksmingų metodų, kuriais sudaromos sąlygos naudoti medicinos informaciją visuomenės sveikatos ir mokslinių tyrimų tikslais; |
| --- | --- |

ii)

veiksmingų metodų, kuriais sudaromos sąlygos naudoti medicinos informaciją visuomenės sveikatos ir mokslinių tyrimų tikslais;

| b) | padeda valstybėms narėms rengti bendras identifikavimo ir autentifikavimo priemones, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos perduoti duomenis teikiant tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas. |
| --- | --- |

b)

padeda valstybėms narėms rengti bendras identifikavimo ir autentifikavimo priemones, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos perduoti duomenis teikiant tarpvalstybines sveikatos priežiūros paslaugas.

14 straipsnis

Bendradarbiavimas sveikatos technologijų vertinimo srityje

1.   Sąjunga remia valstybių narių bendradarbiavimą ir keitimąsi moksline informacija savanoriškame tinkle, vienijančiame valstybių narių paskirtas už sveikatos technologijų vertinimą atsakingas nacionalines institucijas ar įstaigas ir tam sudaro palankias sąlygas. Tinklo nariai jo veikloje dalyvauja ir prie jos prisideda laikydamiesi savo įsisteigimo valstybės narės teisės aktų.

2.   1 dalyje nurodytos Sąjungos paramos tikslai yra:

| a) | padėti valstybėms narėms bendradarbiauti pasitelkiant 1 dalyje nurodytas nacionalines institucijas ar įstaigas; ir |
| --- | --- |

a)

padėti valstybėms narėms bendradarbiauti pasitelkiant 1 dalyje nurodytas nacionalines institucijas ar įstaigas; ir

| b) | padėti valstybėms narėms teikti objektyvią, patikimą, laiku pateikiamą, skaidrią ir lengvai perduodamą mokslinę informaciją apie trumpalaikį ir ilgalaikį sveikatos technologijų efektyvumą ir sudaryti galimybes nacionalinėms institucijoms ar įstaigoms veiksmingai keistis šia informacija. |
| --- | --- |

b)

padėti valstybėms narėms teikti objektyvią, patikimą, laiku pateikiamą, skaidrią ir lengvai perduodamą mokslinę informaciją apie trumpalaikį ir ilgalaikį sveikatos technologijų efektyvumą ir sudaryti galimybes nacionalinėms institucijoms ar įstaigoms veiksmingai keistis šia informacija.

3.   Kad įgyvendinti 2 dalyje nustatytus tikslus, sveikatos technologijų vertinimo tinklui gali būti skiriama Sąjungos parama. Parama gali būti skiriama siekiant:

| a) | prisidėti prie administracinės ir techninės paramos finansavimo; |
| --- | --- |

a)

prisidėti prie administracinės ir techninės paramos finansavimo;

| b) | remti valstybių narių bendradarbiavimą rengiant sveikatos technologijų vertinimo, įskaitant santykinio veiksmingumo vertinimą, metodikas ir jomis dalinantis; |
| --- | --- |

b)

remti valstybių narių bendradarbiavimą rengiant sveikatos technologijų vertinimo, įskaitant santykinio veiksmingumo vertinimą, metodikas ir jomis dalinantis;

| c) | prisidėti prie nacionalinių ataskaitų rengimui ir tinklo užsakytų tyrimų vykdymui reikalingos perduodamos mokslinės informacijos teikimo finansavimo; |
| --- | --- |

c)

prisidėti prie nacionalinių ataskaitų rengimui ir tinklo užsakytų tyrimų vykdymui reikalingos perduodamos mokslinės informacijos teikimo finansavimo;

| d) | sudaryti palankesnes sąlygas tinklo ir kitų susijusių Sąjungos institucijų bei įstaigų bendradarbiavimui; |
| --- | --- |

d)

sudaryti palankesnes sąlygas tinklo ir kitų susijusių Sąjungos institucijų bei įstaigų bendradarbiavimui;

| e) | sudaryti palankesnes sąlygas konsultacijoms su suinteresuotaisiais subjektais dėl tinklo veiklos. |
| --- | --- |

e)

sudaryti palankesnes sąlygas konsultacijoms su suinteresuotaisiais subjektais dėl tinklo veiklos.

4.   Paramos teikimo priemonės, jai taikytinos sąlygos ir jos dydis, tvirtinamos laikantis 15 straipsnio 2 dalyje nurodytos reguliavimo procedūros. Sąjungos paramą gali gauti tik tos tinklo institucijos ir įstaigos, kurias valstybės narės nurodė kaip paramos gavėjas.

5.   Asignavimai, kurių reikia šiame straipsnyje numatytoms priemonėms įgyvendinti, skiriami kasmet sudarant biudžetą.

6.   Pagal šį straipsnį patvirtintomis priemonėmis nedaroma įtaka valstybių narių kompetencijai priimti sprendimus dėl sveikatos technologijų vertinimo išvadų įgyvendinimo, nederinami valstybių narių įstatymai ar kiti teisės aktai bei jomis visiškai pripažįstama valstybių narių atsakomybė už sveikatos priežiūros paslaugų organizavimą bei teikimą.

V SKYRIUS

ĮGYVENDINIMO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

15 straipsnis

Komitetas

1.   Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.

2.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.

Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra trys mėnesiai.

16 straipsnis

Delegavimas

1.   Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 11 straipsnio 5 dalyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo ... (32). Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas ar Taryba jį atšaukia pagal 17 straipsnį.

2.   Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.

3.   Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 17 ir 18 straipsniuose nustatytų sąlygų.

17 straipsnis

Delegavimo atšaukimas

1.   Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 11 straipsnio 5 dalyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.

2.   Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą terminą iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti, ir galimas atšaukimo priežastis.

3.   Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų deleguotų įgaliojimų taikymas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą datą. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

18 straipsnis

Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų

1.   Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos.

Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.

2.   Jeigu praėjus tam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, deleguotas teisės aktas paskelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jo nuostatose nurodytą dieną.

Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimų.

3.   Jei Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimą dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimą pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.

19 straipsnis

Ataskaitos

1.   Komisija ne vėliau kaip ... (33) ir po to kas trejus metus parengia šios direktyvos veikimo ataskaitą ir pateikia ją Europos Parlamentui ir Tarybai.

2.   Ataskaitoje visų pirma pateikiama informacija apie pacientų srautus, pacientų judumo finansinius aspektus, 7 straipsnio 9 dalies įgyvendinimą ir Europos referencijos centrų tinklų bei nacionalinių kontaktinių centrų veikimą. Tuo tikslu Komisija, atsižvelgdama į šios direktyvos ir kitų su pacientų judumu susijusių Sąjungos teisės aktų reikalavimus, įvertina valstybėse narėse taikomas sistemas ir praktiką.

Valstybės narės teikia Komisijai vertinimui atlikti ir ataskaitoms rengti reikalingą pagalbą bei turimą informaciją.

3.   Valstybės narės ir Komisija kreipiasi į Administracinę komisiją, įsteigtą pagal Reglamento (EB) Nr. 883/2004 71 straipsnį, kad įvertintų finansinį šios direktyvos taikymo poveikį valstybėms narėms, kurios pasirinko fiksuota suma pagrįstą išlaidų kompensavimą to reglamento 20 straipsnio 4 dalyje ir 27 straipsnio 5 dalyje nurodytais atvejais.

Komisija stebi ir nuolat teikia ataskaitas dėl šios direktyvos 3 straipsnio c punkto i papunkčio poveikio. Pirmoji ataskaita pateikiama ne vėliau kaip ... (34). Remdamasi šiomis ataskaitomis Komisija prireikus teikia pasiūlymus dėl galimų neproporcingumo atvejų sumažinimo.

20 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinę teisę

1.   Valstybės narės užtikrina, kad ne vėliau kaip ... (35) įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.

Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

2.   Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.

21 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

22 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

Priimta ...

Europos Parlamento vardu

Pirmininkas

...

Tarybos vardu

Pirmininkas

...

---

(1)  OL C 175, 2009 7 28, p. 116.

1

(2)  OL C 120, 2009 5 28, p. 65.

2

(3)  2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento pozicija (OL C 184 E, 2010 7 8, p. 368), ... m. ... ... d. Tarybos pozicija 2010 m. rugsėjo 13 d., ...m. ... ... d. Europos Parlamento pozicija (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje) ir ... m. ... ... d. Tarybos sprendimas.

3

(4)  OL C 146, 2006 6 22, p. 1.

4

(5)  OL L 376, 2006 12 27, p. 36.

5

(6)  OL L 166, 2004 4 30, p. 1.

6

(7)  OL L 281, 1995 11 23, p. 31.

7

(8)  OL L 149, 1971 7 5, p. 2.

8

(9)  OL L 124, 2003 5 20, p. 1.

9

(10)  OL L 255, 2005 9 30, p. 22.

10

(11)  OL L 184, 1999 7 17, p. 23.

11

(12)  OL C 128, 2009 6 6, p. 20.

12

(13)  OL L 40, 1989 2 11, p. 8.

13

(14)  OL L 189, 1990 7 20, p. 17.

14

(15)  OL L 169, 1993 7 12, p. 1.

15

(16)  OL L 331, 1998 12 7, p. 1.

16

(17)  OL L 201, 2002 7 31, p. 37.

17

(18)  OL L 18, 1997 1 21, p. 1.

18

(19)  OL L 178, 2000 7 17, p. 1.

19

(20)  OL L 180, 2000 7 19, p. 22.

20

(21)  OL L 121, 2001 5 1, p. 34.

21

(22)  OL L 311, 2001 11 28, p. 67.

22

(23)  OL L 33, 2003 2 8, p. 30.

23

(24)  OL L 102, 2004 4 7, p. 48.

24

(25)  OL L 136, 2004 4 30, p. 1.

25

(26)  OL L 284, 2009 10 30, p. 1.

26

(27)  OL L 210, 2006 7 31, p. 19.

27

(28)  OL L 354, 2008 12 31, p. 70.

28

(29)  OL L 177, 2008 7 4, p. 6.

29

(30)  OL L 199, 2007 7 31, p. 40.

30

(31)  18 mėnesių po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

31

(32)  Šios direktyvos įsigaliojimo data.

32

(33)  5 metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

33

(34)  2 metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

34

(35)  3 metai po šios direktyvos įsigaliojimo dienos.

35

---

TARYBOS MOTYVŲ PAREIŠKIMAS

I.   ĮVADAS

2008 m. liepos 2 d. Europos Komisija pateikė pasiūlymą dėl Direktyvos dėl pacientų teisių į sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse (1). Pasiūlymas buvo grindžiamas Europos bendrijos steigimo sutarties 95 straipsniu (Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 114 straipsnis).

2009 m. balandžio 23 d. EP priėmė nuomonę per pirmąjį svarstymą (2), patvirtindamas 122 pirminio Komisijos pasiūlymo pakeitimus. Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetas pateikė nuomonę 2008 m. gruodžio 4 d.. (3), o Regionų komitetas – 2009 m. vasario 12 d. (4) Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas (EDAPP) pateikė nuomonę 2008 m. gruodžio 2 d. (5)

Vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 294 straipsniu 2010 m. rugsėjo 13 d. Taryba kvalifikuota balsų dauguma priėmė poziciją po pirmojo svarstymo.

II.   TIKSLAS

Šia direktyva siekiama nustatyti ES sveikatos priežiūros paslaugų teikimo kitose ES valstybėse narėse sistemą, kuria būtų visiškai atsižvelgta į valstybių narių kompetenciją sveikatos priežiūros paslaugų organizavimo ir teikimo srityje. Pirminis Komisijos pasiūlymas apėmė tris pagrindines sritis:

—   visų ES sveikatos sistemų bendrus principus: nustatymą, kuri valstybė narė yra atsakinga už tai, kad būtų užtikrinta atitiktis bendriems sveikatos priežiūros principams, kaip pripažinta 2006 m. birželio 1–2 d. Tarybos išvadose dėl ES sveikatos sistemų bendrų vertybių ir principų (6), ir ką ta atsakomybė apima, siekiant užtikrinti aiškumą ir tikrumą dėl to, kurios valdžios institucijos nustato sveikatos priežiūros standartus ir stebi jų įdiegimą,

—   konkrečią sveikatos priežiūros paslaugų kitose valstybėse narėse sistemą: remiantis dabartine ES Teisingumo teismo praktika, šia direktyva pacientams turėtų būti paaiškintos pacientų teisės naudotis sveikatos priežiūros paslaugomis kitose valstybėse narėse, be kita ko, nustatyti apribojimai, kuriuos valstybės narės gali taikyti sveikatos priežiūros paslaugų teikimui bei finansavimo lygis, kuris būtų taikomas tokių sveikatos priežiūros paslaugų teikimui; finansavimo lygis bus nustatomas pagal principą, kad pacientai gali gauti kompensaciją, neviršijančią sumos, kurią jiems būtų reikėję mokėti už tą patį gydymą jų valstybėje narėje,

—   ES bendradarbiavimą sveikatos priežiūros srityje: pasiūlyme nustatoma ES bendradarbiavimo tokiose srityse, kaip Europos pavyzdinių centrų tinklai, sveikatos technologijų vertinimas, e. sveikata, duomenų rinkimas ir kokybė bei sauga, sistema siekiant sudaryti galimybes veiksmingai ir tvariai bendradarbiauti.

III.   TARYBOS POZICIJOS PO PIRMOJO SVARSTYMO ANALIZĖ

a)   Bendros pastabos

Taryba visiškai pritarė 23, 34, 39, 40, 41, 44, 46, 47, 54, 56, 58, 61, 84, 95, 96 ir 98 pakeitimams bei iš esmės pritarė 14, 17 ir 65 pakeitimams.

Iš dalies buvo pritarta šiems pakeitimams: 20 (decentralizuota sveikatos priežiūra ir socialinės apsaugos sistemos); 22 (galimybė gauti vaistus ar medicinos prietaisus valstybėje narėje, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos); 30 (nuorodos dėl kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų vidaus rinkos galimybių išnaudojimo išbraukimas); 32 (dėl prekybos vaistais ir medicinos prietaisais internetu); 45 (išskyrus dalį dėl prevencijos); 48 (išskyrus „praktikuojantį gydytoją“); 51 (išskyrus „privatų draudimą“); 71 (pacientų galimybė susipažinti su savo medicininiais dokumentais); 97 (informacija apie veikiančius nacionalinius kontaktinius centrus); 101 ir 144 (vaistų pardavimą, pakaitalus ar kompensavimą reglamentuojančios nacionalinės taisyklės); ir 109 (duomenų apsauga).

Taryba įtraukė dvigubą direktyvos teisinį pagrindą (Sutarties 114 ir 168 straipsniai), kuriam pritarė Komisija.

b)   Dalykas ir taikymo sritis (1 straipsnis)

Dėl direktyvos tikslo Taryba laikosi tokios pačios nuomonės, kaip ir EP – Direktyvoje, viena vertus, turėtų būti numatytos taisyklės, skirtos sudaryti palankesnes sąlygas aukštos kokybės sveikatos priežiūros paslaugų teikimui kitose valstybėse narėse ir ja skatinamas valstybių narių tarpusavio bendradarbiavimas, o kita vertus, ja turėtų būti visiškai atsižvelgta į valstybių narių kompetenciją organizuoti ir teikti sveikatos priežiūros paslaugas – bei iš dalies pritaria 37 pakeitimui.

Taryba laikosi nuomonės, kad 1 straipsnio 2 dalis apima visas skirtingas sveikatos priežiūros sistemas valstybėse narėse, todėl formuluotė „nei to, ar ji vieša, ar privati“ nereikalinga ir klaidinanti.

Kaip ir EP, Taryba pripažino, kad iš direktyvos taikymo srities reikia pašalinti ilgalaikės sveikatos priežiūros paslaugas, tokiu būdu remdamasi EP nuomone (7 ir 38 pakeitimai) ir apribojo Direktyvos netaikymą organų transplantacijai, ją taikant tik galimybei gauti organų ir jų paskirstymui (8 ir 38 pakeitimai). Be to, Taryba įtraukė nuostatą, pagal kurią direktyva netaikoma visuomenės skiepijimo nuo infekcinių ligų programoms.

„Sveikatos priežiūros paslaugų“ apibrėžtis atitinka 46 ir 96 pakeitimus bei apima sveikatos priežiūros paslaugas, kurios yra teikiamos (gydymas) arba paskiriamos (vaistai ir (arba) medicinos prietaisai) išbraukus nuorodą į specialistų judėjimą. Taryba taip pat pritarė didžiajai 9 pakeitimo daliai ir išbraukė nuorodą į įvairius sveikatos priežiūros pasiūlos būdus.

c)   Ryšys su 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo
   (7)

Taryba sutinka su EP, kad direktyva turėtų būti taikoma nepažeidžiant esamos socialinės apsaugos sistemos koordinavimo tvarkos, kaip nustatyta Reglamentu (EB) Nr. 883/2004 (toliau – Reglamentas). Pagal šią sistemą valstybėms narėms leidžiama nukreipti pacientus užsienyje gauti gydymo paslaugas, kurios neteikiamos jų valstybėje narėje. Taryba laikosi pozicijos, kad tuo atveju, kai tenkinamos Reglamente nustatytos sąlygos, turi būti suteiktas išankstinis leidimas laikantis to Reglamento, kadangi dauguma atvejų tai bus naudinga pacientui. Tai atitinka 38, 66, 82, 117 ir 128 pakeitimų idėją ir atitinkamas jų dalis. Nepaisant to, pacientas gali visada prašyti sveikatos priežiūros paslaugų pagal direktyvą.

d)   Valstybė narė, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos (4 straipsnis)

Visas valstybės narės, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, pareigas Taryba nurodo viename straipsnyje. Pagrindinės valstybės narės, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, pareigos yra tos, kurių EP prašė pateikdamas 59 ir 140 pakeitimus. Be to, pripažindama pacientų iš kitų valstybių narių nediskriminavimo dėl jų pilietybės principą, Taryba numatė galimybę valstybei narei, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, patvirtinti priemones, susijusias su galimybe gauti sveikatos priežiūros paslaugas, kuriomis siekiama atlikti pareigą užtikrinti pakankamas nuolatines galimybes jos apdraustiesiems gauti sveikatos priežiūros paslaugas jos teritorijoje, kai tai galima pateisinti svariomis visuotinės svarbos priežastimis.

Taryba iš esmės pritarė 15 pakeitimui dėl to, kad reikia įdiegti skundų teikimo sistemas ir pacientų teisių gynimo mechanizmus pagal valstybės narės, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, teisės aktus, jei pacientai patiria žalą dėl gautų sveikatos priežiūros paslaugų. Be to, Taryba įtraukė papildomas garantijas pacientams (pvz., kad sveikatos priežiūros paslaugų teikėjai pacientams iš kitų valstybių narių taikytų tokio pačio dydžio mokestį už sveikatos priežiūros paslaugas).

e)   Valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas (5 straipsnis)

Pagal bendrą sveikatos priežiūros paslaugų kitose valstybėse narėse išlaidų kompensavimo principą valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, turėtų turėti tokių išlaidų apskaičiavimo metodą. Ji taip pat gali nustatyti išankstinių leidimų sistemą, grindžiamą nediskriminaciniais kriterijais, kuria būtų numatyta tik tai, kas būtina ir proporcinga bei kuri būtų taikoma atitinkamu administraciniu lygiu. Tai atitinka EP pasiūlymus, pateiktus 63, 70, 79 ir 88 pakeitimuose. Šiais kriterijais apdraustiesiems, siekiantiems gauti sveikatos priežiūros paslaugas kitose valstybėse narėse, bus užtikrintos tokios pačios sąlygos, tinkamumo kriterijai ir reglamentavimo bei administraciniai formalumai, kaip pacientams, esantiems valstybėje narėje, kurioje jie yra apdrausti. Šis požiūris atitinka 69 pakeitimą.

Remiantis Tarybos pozicija, valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, turėtų užtikrinti, kad būtų taikomos apskundimo bei žalos atlyginimo sistemos, jei pacientas mano, kad jo teisės nebuvo gerbiamos. Tai apima 81 pakeitimas.

f)   Išankstinis leidimas (7 straipsnio 8 dalis ir 8 straipsnis)

Taryba pritarė bendram principui, kad sveikatos priežiūros paslaugų kitose valstybėse narėse kompensavimui neturi būti privaloma gauti išankstinį leidimą, kaip nurodyta 73 pakeitime. Išankstinio leidimo sistema, kurią valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, gali taikyti pagal direktyvą ir kaip pirmiau nurodyto principo išimtį, turi būti grindžiama aiškiais ir skaidriais kriterijais bei turėtų būti vengiama sudaryti nepagrįstas kliūtis asmenų judėjimui; tai atspindi 77, 149 ir 157 pakeitimų esmę.

Valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, gali riboti sveikatos priežiūros paslaugų kitoje valstybėje narėje išlaidų kompensavimo taisyklių taikymą, jeigu esama svarių visuotinės svarbos priežasčių, arba taikyti jas tik paslaugų teikėjams, kurie dalyvauja profesinės atsakomybės draudimo sistemoje valstybėje narėje, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos. Šiuo atžvilgiu Taryba pasirinko kitokį požiūrė, negu EP požiūris, pasiūlytas 76 pakeitime.

Tarybos pozicijoje išsamiai išdėstyti pagrindiniai išankstinio leidimo suteikimo tvarkos principai apima įpareigojimą nurodyti leidimo nesuteikimo priežastis, pvz., sveikatos priežiūros paslaugas teikia teikėjai, kurie kelia rimtų ir konkrečių abejonių, susijusių su atitiktimi taikytiniems kokybės ir saugos standartams bei gairėms. Tarybos pozicijos 8 straipsnyje nurodoma išankstinio leidimo sistemos veikimo skaidrumo svarba; tai atitinka 25 pakeitimą. Taryba taip pat įtraukė skubos atvejus ir individualias aplinkybes kaip aspektus, kuriuos būtina įvertinti priimant administracinius sprendimus dėl išankstinio leidimo suteikimo, iš esmės atsižvelgdama į 87 ir 145 pakeitimus.

Taryba apribojo sveikatos priežiūros paslaugas, kurioms gali būti taikomas išankstinio leidimo reikalavimas, nurodydama, kad tai yra sveikatos priežiūros paslaugos, kurias EP 75 pakeitime apibrėžė kaip „stacionariąją sveikatos priežiūrą“ ir savo požiūryje daugiausia dėmesio skyrė jį pagrindžiantiems veiksniams (8 straipsnio 2 dalis). Taryba pritaria EP, kad neturėtų būti bendro visos ES sveikatos priežiūros paslaugų sąrašo; jį sudaryti turi valstybės narės.

g)   Užsienyje gyvenantys pensininkai (7 straipsnio 2 dalis)

Tuo atveju, kai pensininkai ir jų šeimos nariai, kurių valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, nurodyta Reglamento IV priede pateiktame sąraše, gyvena kitoje valstybėje narėje, ši valstybė narė, kurioje pacientas apdraustas, turi teikti jiems sveikatos priežiūros paslaugas savo sąskaita, kai jie yra jos teritorijoje.

Jei pagal direktyvą teikiamoms sveikatos priežiūros paslaugoms netaikomas išankstinio leidimo reikalavimas, jos nėra teikiamos pagal Reglamento III antraštinės dalies 1 skyrių ir yra teikiamos valstybės narės, kuri pagal Reglamentą galiausiai yra atsakingą už išlaidų kompensavimą, išlaidas turėtų padengti ta valstybė narė.

h)   Tiesioginis mokėjimas ir išankstinio pranešimo bei čekių sąvokos

Taryba nepritaria 78 ir 86 pakeitimams, nes ji mano, jog jie prieštarauja valstybių narių kompetencijai organizuoti savo sveikatos priežiūros sistemas, visų pirma, kai tai susiję su išankstinių mokėjimų reguliavimu. Taryba mano, kad 91 pakeitimo turinys praktiškai neįgyvendinamas, nes iš anksto negalima žinoti, kokios sveikatos priežiūros paslaugos gali būti suteiktos pacientui užsienyje ir kokios jų išlaidos.

i)   Vienodas požiūris į pacientus ir galimybių gauti kompensaciją išplėtimas

Taryba neatsižvelgė į 19, 21, 66, 68 ir 83 pakeitimus, kad būtų laikomasi vienodo požiūrio į visus apdraustuosius iš tos pačios valstybės narės, kurioje pacientas apdraustas, požiūrio, neatsižvelgiant į tai, kurioje valstybėje narėje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos. Konkreti nuoroda į konkrečius teisės aktus dėl vienodo požiūrio (136, 137 ir 138 pakeitimai) nereikalinga, nes šis principas išdėstytas Tarybos tekste (4, 7, 8, 9 ir 11 straipsniai). Tarybos pozicijoje nurodyta, kad valstybės narės turi užtikrinti, kad visiems pacientams būtų taikomos vienodos sąlygos, atsižvelgiant į jų sveikatos priežiūros poreikius, o tai atspindi 13 pakeitimą.

j)   Sveikatos priežiūros prekės

Taryba neįtraukė „sveikatos priežiūros prekių“ apibrėžties, pasiūlytos 55 pakeitime ir pageidauja vartoti „medicinos prietaiso“ ir „vaistų“ apibrėžtis, kurios jau yra vartojamos ES teisės aktuose ir dėl jų nekiltų perkėlimo į nacionalinę teisę bei įgyvendinimo problemų. Todėl Taryba neįtraukė 18, 19 ir 20 pakeitimų, kuriuose vartojami šie terminai.

k)   Sveikatos priežiūros tęstinumas

Taryba laikėsi nuomonės, kad sveikatos priežiūros tęstinumo užtikrinimas yra svarbus sveikatos priežiūros paslaugų teikimo kitose valstybėse narėse aspektas ir jis turėtų būti įgyvendintas pasitelkiant praktines priemones, duomenų perdavimą, e. sveikatą ir sveikatos priežiūros specialistų keitimąsi informacija. Pritardama šiems aspektams (23 ir 45 konstatuojamosios dalys bei 13 straipsnis), Taryba rėmėsi atitinkamomis 35 ir 60 pakeitimų dalimis.

l)   Informacija pacientams ir nacionaliniai kontaktiniai centrai (6 straipsnis)

Pacientams paprašius valstybės narės privalo pateikti jiems aktualią informaciją apie suteiktų sveikatos priežiūros paslaugų saugą ir kokybę bei apie jų galimybes ir teises. Tai atitinka tam tikras 11 ir 93 pakeitimų dalis.

Nacionaliniai kontaktiniai centrai turi bendradarbiauti tarpusavyje ir su Komisija (99 pakeitimas). Be to, nacionaliniai kontaktiniai centrai turi teikti pacientams informaciją apie sveikatos priežiūros paslaugų teikėjus ir, paprašius, apie jų praktikos apribojimus. Jie taip pat turėtų teikti pacientams informaciją apie skundų teikimo ir teisių gynimo tvarką bei apie nuostatas dėl sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų priežiūros ir vertinimo. Turėtų būti sudarytos galimybės lengvai gauti visą šią informaciją, be kita ko, elektroninėmis priemonėmis, o tai atspindi 27, 29 ir 94 pakeitimų esmę.

m)   Duomenų rinkimas ir apsauga

Tarybos tekste yra keletas nuostatų, kuriomis valstybei narei, kuri teikia sveikatos priežiūros paslaugas (4 straipsnio 2 dalies b ir f punktai), ir valstybei narei, kurioje pacientas apdraustas (5 straipsnio 3 dalis) bei e. sveikatos atžvilgiu (13 straipsnio 3 dalis) nustatomi įpareigojimai dėl asmens duomenų apsaugos, atspindintys ES teisės aktus, galiojančius asmens duomenų apsaugos srityje. Tokiu būdu buvo atsižvelgta į 16 ir 112 pakeitimus.

n)   Kitos nuostatos

Tarybos pozicija po pirmojo svarstymo taip pat apima keletą V skyriaus (Įgyvendinimas ir baigiamosios nuostatos) pakeitimų. Taryba nepritarė 105, 113 ir 143 pakeitimams, kadangi suinteresuotųjų subjektų ar Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno dalyvavimas taikant Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką nenumatytas Tarybos sprendime 1999/468/EB.

Atsižvelgdama į tai, kad įsigaliojo SESV, Taryba įtraukė naujus 16, 17 ir 18 straipsnius dėl Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgaliojimais priimti deleguotus teisės aktus, jų panaikinimo ir prieštaravimų delegavimui, susijusiam su receptų pripažinimo netaikymu tam tikrų kategorijų vaistams ar medicinos prietaisams (11 straipsnio 5 dalis).

Taryba papildė 115 pakeitimą, į ataskaitų dėl direktyvos veikimo turinį įtraukdama informaciją apie pacientų srautus (kaip prašė EP) ir apie pacientų judumo finansinius aspektus. Taryba neatsižvelgė į 90 pakeitimą, prašydama, kad Komisija parengtų galimybių studiją dėl atsiskaitymo kontoros įsteigimo išlaidų kompensavimui.

Tarybos pozicijoje neatspindimi tam tikri pakeitimai, nes manoma, kad jie nereikalingi ir (arba) prieštarauja Tarybos pozicijai, t. y.:

—   1 pakeitimo: Sutarties 114 straipsnyje nurodyta, kad Komisijos sveikatos srityje pasiūlytos suderinimo priemonės turi būti grindžiamos aukšto lygio apsauga,

—   2 pakeitimo: nesusijęs su direktyvos funkcinėmis nuostatomis,

—   4 ir 10 pakeitimų: kalbama apie etinius aspektus, kuriuos netikslinga reglamentuoti ES lygiu,

—   5 pakeitimo: sveikatos priežiūros paslaugoms netaikoma Direktyva 2006/123/EB (Paslaugų direktyva, 2 straipsnio 2 dalies f punktas),

—   6 pakeitimo: nepritarta iš esmės dėl jo lingvistinio pobūdžio,

—   12 pakeitimo: yra nepriimtina siūlyti, kad valstybė narė stengtųsi įpareigoti pacientą gydytis užsienyje,

—   24 pakeitimo: Taryba mano, kad sveikatos priežiūros paslaugų palyginimas a priori veiksmingumo pacientu požiūriu yra neįgyvendinamas,

—   28 ir 110 pakeitimų: nepaisant to, kad Taryba neatsižvelgė į šį pakeitimą, telemedicina yra viena iš sveikatos priežiūros paslaugų rūšių, priklausanti direktyvos taikymo sričiai, ir jai taikomi tie patys profesiniai ir kokybes bei saugos reikalavimai, kaip ir bet kurioms kitoms sveikatos priežiūros paslaugoms,

—   31 ir 139 pakeitimų: nuoroda į teisės akto projektą teisiškai nepageidautina,

—   33 ir 135 pakeitimų: sveikatos priežiūros technologijų įvertinimai turi būti atliekamas nepriklausomai ir apsaugoti nuo suinteresuotųjų subjektų dalyvavimo,

—   36 pakeitimo: direktyvoje nedera pateikti hipotezių dėl jos poveikio paslaugų teikėjų konkurencijai,

—   42 pakeitimo: buvo nepriimtinas, kadangi galimas direktyvos ir pakeitime nurodytų Sąjungos teisės aktų ryšys nėra aiškus,

—   49 pakeitimo: Taryba neatsižvelgė į pakeitimą, kadangi pageidavo platesnės „sveikatos priežiūros paslaugų teikėjų“ apibrėžties, kuri apimtų visas valstybėse narėse esančias rūšis,

—   52 ir 53 pakeitimų: Taryba pasirinko išsamesnę „valstybės narės, kurioje pacientas apdraustas“ apibrėžtį, grindžiamą galiojančiais Sąjungos teisės aktais,

—   57 pakeitimo: „žalos“ apibrėžtis nebuvo įtraukta, nes ja daroma nuoroda į žalos, nacionalinės teisės aktais nustatytą „žalos“, ir todėl yra nereikalinga,

—   62 ir 64 pakeitimų: buvo nepriimtini, nes sveikatos priežiūros paslaugų teikimo kitoje valstybėje narėje atvejais nereikalingos Komisijos gairės ar trečiosios šalies dalyvavimas valstybei narei, kurioje teikiamos sveikatos priežiūros paslaugos, vykdant savo pareigas,

—   72 pakeitimo: jo pagrindimas buvo nesuprantamas; jį įtraukti atsisakyta,

—   74 pakeitimo: Taryba pasirinko bendresnį terminą – „sveikatos priežiūros“ – apimantį stacionariąją sveikatos priežiūrą ir specializuotą sveikatos priežiūrą, taip pat gydymą, vaistus, medicinos prietaisus ir t. t.,

—   80 pakeitimo: jis nereikalingas, kadangi valstybės narės yra teisiškai įpareigotos užtikrinti, kad pacientai turėtų galimybę naudotis išankstinio leidimo sistemomis, jei jos nusprendė jas taikyti,

—   85 pakeitimo: atsisakytą įtraukti, nes jis prieštarauja 25 pakeitimui,

—   89 pakeitimo: Tarybos manymu, šis pakeitimas nėra pagrįstas,

—   92 pakeitimo: Taryba nepritarė šiam pakeitimui, nes nėra aišku, kaip jis bus susijęs su galiojančia nacionaline tvarka. Reikėtų pažymėti, kad Komisija turi iniciatyvos teisę siūlyti ES teisės aktus ir negali būti teisės aktu įpareigota pateikti pasiūlymą dėl teisės akto,

—   102, 103, 104, 106 ir 107 pakeitimų: Tarybos manymu, šie pakeitimai yra pernelyg detalūs ir apriboja Europos pavyzdinių centrų veiklą,

—   100 ir 108 pakeitimų: jau esama dvišalių valstybių narių susitarimų sveikatos priežiūros paslaugų kitoje valstybėje narėse srityje ir nereikia šios galimybės numatyti direktyvoje; be to, Taryba mano, kad esama „bandomųjų pasienių regionų“ ir vykdomų projektų sveikatos priežiūros paslaugų srityje dubliavimosi pavojaus,

—   141 pakeitimo: Tarybos manymu, „sveikatos duomenų“ apibrėžtis nėra aiški, nes joje apjungta informacija apie sveikatos būklę ir administracinė informacija.

IV.   IŠVADA

Taryba mano, kad jos pozicija po pirmojo svarstymo atspindi tinkamą pusiausvyrą tarp pacientų teisių kitose valstybėse narėse teikiamų sveikatos priežiūros paslaugų atveju ir valstybių narių atsakomybės už sveikatos paslaugų ir sveikatos priežiūros organizavimą bei teikimą.

Ji tikisi konstruktyvių diskusijų su Europos Parlamentu per antrąjį svarstymą siekiant kuo greičiau priimti direktyvą.

---

(1)  Dok. 11307/08.

(2)  Dok. 8903/09.

(3)  Dok. SOC/322 – CESE 1927/2008.

(4)  Dok. CdR 348/2008 fin – DEVE-IV-032.

(5)  Dok. 16855/08.

(6)  OL C 146, 2006 6 22, p. 1.

(7)  OL L 166, 2004 4 30, p. 1.

---