# Europeiska unionens C 312/2007

| | ISSN 1725-2504 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 312 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 50 årgången21 december 2007 |

ISSN 1725-2504

Europeiska unionens

officiella tidning

C 312

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

50 årgången21 december 2007

---

| Informationsnummer | Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | YTTRANDEN |
| | Revisionsrätten |
| 2007/C 312/01 | Yttrande nr 7/2007 över förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget | 1 |

Informationsnummer

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Revisionsrätten

2007/C 312/01

Yttrande nr 7/2007 över förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget

1

| | IV   Upplysningar |
| --- | --- |
| | UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER OCH ORGAN |
| | Revisionsrätten |
| 2007/C 312/02 | Särskild rapport nr 6/2007 om det tekniska biståndets ändamålsenlighet vid kapacitetsutveckling samt kommissionens svar | 3 |

IV   Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER OCH ORGAN

Revisionsrätten

2007/C 312/02

Särskild rapport nr 6/2007 om det tekniska biståndets ändamålsenlighet vid kapacitetsutveckling samt kommissionens svar

3

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

YTTRANDEN

Revisionsrätten

| 21.12.2007 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 312/1 |
| --- | --- | --- | --- |

21.12.2007

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 312/1

---

YTTRANDE nr 7/2007

över förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget

(i enlighet med artikel 279.1 i EG-fördraget)

(2007/C 312/01)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS REVISIONSRÄTT HAR ANTAGIT DETTA YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 279.1,

med beaktande av förslaget till rådets förordning (1) om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (2) (nedan kallad budgetförordningen) efter ett beslut från ständiga företrädarnas kommitté om uppdelning av kommissionens förslag (3) till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 2004/2003 (4) om regler för och finansiering av politiska partier på europeisk nivå,

med beaktande av rådets begäran om att revisionsrätten ska yttra sig över detta förslag, vilken togs emot den 29 oktober 2007, och

AV FÖLJANDE SKÄL.

| 1. | Enligt det förslag till rådets förordning som revisionsrätten ska yttra sig över ska det i artikel 109 av budgetförordningen läggas till undantag, som ska gälla för politiska partier på europeisk nivå, från den allmänna regeln som finns i samma artikel enligt vilken ”bidrag inte får syfta eller leda till att det uppkommer en vinst för bidragsmottagaren”. |
| --- | --- |

1.

Enligt det förslag till rådets förordning som revisionsrätten ska yttra sig över ska det i artikel 109 av budgetförordningen läggas till undantag, som ska gälla för politiska partier på europeisk nivå, från den allmänna regeln som finns i samma artikel enligt vilken ”bidrag inte får syfta eller leda till att det uppkommer en vinst för bidragsmottagaren”.

| 2. | Såsom revisionsrätten nyligen betonade har krångliga regler eller oklara kriterier för stödberättigande stor inverkan på transaktionernas laglighet och korrekthet (5). Om lagstiftaren anser att avvikelser från regeln om icke-vinst till förmån för politiska partier på europeisk nivå är lämpliga är det viktigt att sådana avvikelser fastställs på ett enkelt, klart och otvetydigt sätt så att utanordnaren enkelt kan kontrollera att reglerna efterlevs när han eller hon betalar ut bidrag och även revisionsrätten när den granskar betalningarna. |
| --- | --- |

2.

Såsom revisionsrätten nyligen betonade har krångliga regler eller oklara kriterier för stödberättigande stor inverkan på transaktionernas laglighet och korrekthet (5). Om lagstiftaren anser att avvikelser från regeln om icke-vinst till förmån för politiska partier på europeisk nivå är lämpliga är det viktigt att sådana avvikelser fastställs på ett enkelt, klart och otvetydigt sätt så att utanordnaren enkelt kan kontrollera att reglerna efterlevs när han eller hon betalar ut bidrag och även revisionsrätten när den granskar betalningarna.

| 3. | Den första avvikelsen från ”regeln om icke-vinst” innebär att om ett politiskt parti på europeisk nivå har intäkter som överstiger utgifterna vid slutet av det budgetår för vilket det har mottagit ett bidrag, kan en del av överskottet, upp till 25 % av de totala intäkterna för det året, föras över till följande år under förutsättning att det används före slutet av det första kvartalet på följande år. Man kan endast kontrollera att detta villkor har uppfyllts om lämpliga genomförandebestämmelser föreskriver att stödmottagare som har fört över ett överskott till följande år är skyldiga att bevisa att de stödberättigande utgifterna under det första kvartalet av det året är minst lika stora som det överförda beloppet. För att utanordnaren ska kunna fastställa storleken på den slutliga bidragsutbetalningen eller i förekommande fall storleken på det utbetalade förskottet som ska återvinnas, bör sådana bevis tas fram strax efter utgången av kvartalet eller senast samtidigt med ansökan om utbetalning av den resterande delen av bidraget om det finns en obetald del. |
| --- | --- |

3.

Den första avvikelsen från ”regeln om icke-vinst” innebär att om ett politiskt parti på europeisk nivå har intäkter som överstiger utgifterna vid slutet av det budgetår för vilket det har mottagit ett bidrag, kan en del av överskottet, upp till 25 % av de totala intäkterna för det året, föras över till följande år under förutsättning att det används före slutet av det första kvartalet på följande år. Man kan endast kontrollera att detta villkor har uppfyllts om lämpliga genomförandebestämmelser föreskriver att stödmottagare som har fört över ett överskott till följande år är skyldiga att bevisa att de stödberättigande utgifterna under det första kvartalet av det året är minst lika stora som det överförda beloppet. För att utanordnaren ska kunna fastställa storleken på den slutliga bidragsutbetalningen eller i förekommande fall storleken på det utbetalade förskottet som ska återvinnas, bör sådana bevis tas fram strax efter utgången av kvartalet eller senast samtidigt med ansökan om utbetalning av den resterande delen av bidraget om det finns en obetald del.

| 4. | Den andra avvikelsen från ”regeln om icke-vinst” begränsar det belopp för egna medel som ska beaktas när man avgör huruvida det har uppkommit ett överskott på motsvarande 15 % av partiets stödberättigande kostnader, såvitt partiets ”finansiella reserver” inte överstiger 100 % av den genomsnittliga årsintäkten. Det finns ingen definition av ”finansiella reserver” i de redovisningsstandarder som normalt tillämpas i Europeiska unionen och därför kan termen tolkas på olika sätt beroende på vilken ram för finansiell rapportering partiet använder när det upprättar sin årliga inkomst- och utgiftsredovisning samt tillgångar och skulder. Termen ”genomsnittlig årsintäkt” är inte heller tillräckligt tydlig för att denna ska kunna beräknas, till exempel hänvisas inte till en tidsperiod. |
| --- | --- |

4.

Den andra avvikelsen från ”regeln om icke-vinst” begränsar det belopp för egna medel som ska beaktas när man avgör huruvida det har uppkommit ett överskott på motsvarande 15 % av partiets stödberättigande kostnader, såvitt partiets ”finansiella reserver” inte överstiger 100 % av den genomsnittliga årsintäkten. Det finns ingen definition av ”finansiella reserver” i de redovisningsstandarder som normalt tillämpas i Europeiska unionen och därför kan termen tolkas på olika sätt beroende på vilken ram för finansiell rapportering partiet använder när det upprättar sin årliga inkomst- och utgiftsredovisning samt tillgångar och skulder. Termen ”genomsnittlig årsintäkt” är inte heller tillräckligt tydlig för att denna ska kunna beräknas, till exempel hänvisas inte till en tidsperiod.

| 5. | Revisionsrätten drar slutsatsen att det krävs större tydlighet i förfarandena, såsom beskrivs i punkt 3, och tydliga definitioner av termerna ”finansiella reserver” och ”genomsnittlig årsintäkt” för en konsekvent tillämpning och kontroll av de föreslagna undantagen från ”regeln om icke-vinst”. Om detta mål ska uppnås skulle ytterligare ändringar av själva budgetförordningen eller dess genomförandebestämmelser (6) bli nödvändiga. |
| --- | --- |

5.

Revisionsrätten drar slutsatsen att det krävs större tydlighet i förfarandena, såsom beskrivs i punkt 3, och tydliga definitioner av termerna ”finansiella reserver” och ”genomsnittlig årsintäkt” för en konsekvent tillämpning och kontroll av de föreslagna undantagen från ”regeln om icke-vinst”. Om detta mål ska uppnås skulle ytterligare ändringar av själva budgetförordningen eller dess genomförandebestämmelser (6) bli nödvändiga.

Detta yttrande har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 22 november 2007.

För revisionsrätten

Hubert WEBER

Ordförande

---

(1)  Rådets handling nr 14320/07 PE 341 INST 127.

1

(2)  EGT L 248, 16.9.2002.

2

(3)  KOM(2007) 364 slutlig.

3

(4)  EUT L 297, 15.11.2003, s. 1.

4

(5)  Punkt 0.7 i inledningen av årsrapporten om budgetåret 2006.

5

(6)  Kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 (EGT L 357, 31.12.2002, s. 1).

6

---

IV Upplysningar

UPPLYSNINGAR FRÅN EUROPEISKA UNIONENS INSTITUTIONER OCH ORGAN

Revisionsrätten

| 21.12.2007 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 312/3 |
| --- | --- | --- | --- |

21.12.2007

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 312/3

---

SÄRSKILD RAPPORT nr 6/2007

om det tekniska biståndets ändamålsenlighet vid kapacitetsutveckling samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2007/C 312/02)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

ORDLISTA

| I–VIII | SAMMANFATTNING |
| --- | --- |

I–VIII

| 1–6 | INLEDNING |
| --- | --- |

1–6

| 7–8 | GRANSKNINGENS OMFATTNING OCH INRIKTNING SAMT GRANSKNINGSMETOD |
| --- | --- |

7–8

| 9–43 | IAKTTAGELSER |
| --- | --- |

9–43

| 9–12 | Har kommissionen en bra strategi för institutionell kapacitetsutveckling, inklusive användningen av tekniskt bistånd? |
| --- | --- |

9–12

| 10–11 | Inadekvat analys av institutioner i landstrategidokumenten |
| --- | --- |

10–11

| 12 | Inga riktlinjer för tekniskt bistånd |
| --- | --- |

12

| 13–17 | Är den tekniska biståndsverksamheten inom kapacitets- utvecklingsprojekt väl utformad? |
| --- | --- |

13–17

| 14–16 | Valet av projekt var relevant men utformningen ofta inadekvat |
| --- | --- |

14–16

| 17 | Lokalt ägarskap är nödvändigt men uppmärksammas inte systematiskt av kommissionen |
| --- | --- |

17

| 18–34 | Genomförs den tekniska biståndsverksamheten effektivt? |
| --- | --- |

18–34

| 19–21 | Lång förberedelsefas leder ofta till förlegad projektutformning |
| --- | --- |

19–21

| 22–26 | Problem under upphandlingen och projektstarten minskar den tid som återstår för genomförande |
| --- | --- |

22–26

| 27 | Experter byts ofta ut efter tilldelning av kontrakt |
| --- | --- |

27

| 28 | Olämpliga urvalskriterier för tekniskt bistånd |
| --- | --- |

28

| 29–30 | Begränsade möjligheter att välja mellan upphandlingsförfaranden |
| --- | --- |

29–30

| 31 | Ineffektiv användning av tekniskt bistånd |
| --- | --- |

31

| 32 | Givarsamordningen varierar mellan olika länder |
| --- | --- |

32

| 33–34 | Arrangemangen för genomförande gynnar ännu inte lokalt ägarskap |
| --- | --- |

33–34

| 35–39 | Övervakas och utvärderas den tekniska bistånds- verksamheten och dess resultat på ett adekvat sätt? |
| --- | --- |

35–39

| 40–43 | Är den tekniska biståndsverksamheten ändamålsenlig när det handlar om kapacitetsutveckling? |
| --- | --- |

40–43

| 40–42 | Det tekniska biståndets stöd är tillfredsställande men det finns ingen garanti för att projekten blir lyckade |
| --- | --- |

40–42

| 43 | Hållbarheten är osäker |
| --- | --- |

43

| 44–48 | SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER |
| --- | --- |

44–48

Bilaga I – Förteckning över de granskade projekten och programmen

Bilaga II – Ändamålsenlighet och utsikter till hållbarhet för de granskade projekten och programmen

Kommissionens svar

ORDLISTAAVS Länderna i Afrika, Västindien och Stilla havet.Finansieringsbeslut Beslut som kommissionen fattar, på grundval av ett finansieringsförslag, om att anslå medel till ett visst projekt eller program.Finansieringsförslag Förslag till dokument som utarbetas av kommissionens avdelningar och överlämnas till företrädare för medlemsstatens berörda finansieringskommitté vilken ska yttra sig över det, och som, om det godkänns, lämnas till kommissionen för beslut. Dokumentet beskriver bakgrund, art, omfattning och mål, genomförandeåtgärder och planerat finansieringsbelopp för ett visst projekt eller program.Finansieringsöverenskommelse Dokument som undertecknas mellan kommissionen och partnerlandet och som beskriver ett visst projekt eller program som ska finansieras. Det utgör Europeiska unionens och partnerlandets formella åtagande att finansiera de beskrivna åtgärderna.Millenniemål Millennieutvecklingsmålen består av åtta mål som ska uppfyllas till 2015 och som gäller allt från att halvera den extrema fattigdomen till att stoppa spridningen av hiv/aids och se till att alla får tillgång till grundläggande utbildning. De godkändes av alla länder och världens ledande utvecklingsinstitutioner vid FN:s millennietoppmöte i september 2000.OECD/DAC Kommittén för utvecklingsbistånd inom organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling.Parisdeklarationen om biståndseffektivitet Uttalande som antogs vid ett högnivåforum i Paris den 28 februari–2 mars 2005 av ett stort antal länder och organisationer och som innehåller ett antal åtaganden som gäller ägarskap, harmonisering, anpassning, resultatstyrning och ömsesidigt ansvar, samtliga med syfte att öka biståndets effektivitet.

SAMMANFATTNING

| I. | Tekniskt bistånd är en resurs som används i många utvecklingsprojekt och utvecklingsprogram av olika slag och som kan definieras som experter som anlitas för överföring av know-how och kompetens och för uppbyggnad och stärkande av institutioner. Under de senaste åren har det i allt större utsträckning använts för att stödja kapacitetsutveckling vid centrala och lokala offentliga myndigheter i mottagarländerna på områden som bland annat förvaltning av offentliga medel, hälsa och utbildning. Denna förskjutning av fokus mot hur de centrala och lokala myndigheterna fungerar är ett resultat av en ökande medvetenhet hos givare, bland annat Europeiska unionen, om att bristande institutionell kapacitet är ett grundläggande hinder för hållbar utveckling (se punkterna 1–6). |
| --- | --- |

I.

Tekniskt bistånd är en resurs som används i många utvecklingsprojekt och utvecklingsprogram av olika slag och som kan definieras som experter som anlitas för överföring av know-how och kompetens och för uppbyggnad och stärkande av institutioner. Under de senaste åren har det i allt större utsträckning använts för att stödja kapacitetsutveckling vid centrala och lokala offentliga myndigheter i mottagarländerna på områden som bland annat förvaltning av offentliga medel, hälsa och utbildning. Denna förskjutning av fokus mot hur de centrala och lokala myndigheterna fungerar är ett resultat av en ökande medvetenhet hos givare, bland annat Europeiska unionen, om att bristande institutionell kapacitet är ett grundläggande hinder för hållbar utveckling (se punkterna 1–6).

| II. | Syftet med revisionsrättens revision var att avgöra i vilken utsträckning kommissionen ser till att det tekniska biståndet bidrar till institutionell kapacitetsutveckling i mottagarländerna. Detta gjordes genom en bedömning av kommissionens strategi för kapacitetsutveckling och användning av tekniskt bistånd samt av dess förvaltning av utformningen och genomförandet av tekniskt bistånd inom kapacitetsutvecklingsprojekt (se punkterna 7 och 8). |
| --- | --- |

II.

Syftet med revisionsrättens revision var att avgöra i vilken utsträckning kommissionen ser till att det tekniska biståndet bidrar till institutionell kapacitetsutveckling i mottagarländerna. Detta gjordes genom en bedömning av kommissionens strategi för kapacitetsutveckling och användning av tekniskt bistånd samt av dess förvaltning av utformningen och genomförandet av tekniskt bistånd inom kapacitetsutvecklingsprojekt (se punkterna 7 och 8).

| III. | Även om institutionell kapacitetsuppbyggnad anses vara en nyckelfaktor i kampen mot fattigdom i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik har kommissionen inte infört en heltäckande bedömning av brister i den institutionella kapaciteten i sina landstrategidokument och den har heller inte identifierat prioriterade behov av kapacitetsutveckling vid mottagarländernas myndigheter och institutioner. Kommissionen har heller inga riktlinjer för vilken roll det tekniska biståndet ska spela i dessa sammanhang (se punkterna 9–12). |
| --- | --- |

III.

Även om institutionell kapacitetsuppbyggnad anses vara en nyckelfaktor i kampen mot fattigdom i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik har kommissionen inte infört en heltäckande bedömning av brister i den institutionella kapaciteten i sina landstrategidokument och den har heller inte identifierat prioriterade behov av kapacitetsutveckling vid mottagarländernas myndigheter och institutioner. Kommissionen har heller inga riktlinjer för vilken roll det tekniska biståndet ska spela i dessa sammanhang (se punkterna 9–12).

| IV. | Valen av projekt är för det mesta relevanta, men utformningen är ofta inadekvat på grund av överambitiösa mål, snäva tidsramar och otillräcklig bedömning av den befintliga bristfälliga institutionella miljön och omfattningen av det lokala ägarskapet av projekten (se punkterna 13–17). |
| --- | --- |

IV.

Valen av projekt är för det mesta relevanta, men utformningen är ofta inadekvat på grund av överambitiösa mål, snäva tidsramar och otillräcklig bedömning av den befintliga bristfälliga institutionella miljön och omfattningen av det lokala ägarskapet av projekten (se punkterna 13–17).

| V. | Projektgenomförandet hindras ofta av ett antal problem, bland annat långa förberedelse- och startfaser, vilket gör att projektutformningen är förlegad när genomförandet väl inleds och att den tid som återstår för genomförande kraftigt minskas. Rekryteringsförfarandena för det tekniska biståndet ökar ofta förseningarna eftersom de utvalda experterna ofta inte är tillgängliga när kontrakten väl har tilldelats. De nuvarande förfarandena för upphandling av tekniskt bistånd främjar inte de offentliga institutionernas deltagande trots att man på vissa områden kan hitta mer kvalificerade experter inom dessa organ. Givare tillhandahåller fortfarande tekniskt bistånd huvudsakligen genom separata, osamordnade projekt, samtidigt som genomförandearrangemangen inte uppmuntrar lokalt ägarskap (se punkterna 18–34). |
| --- | --- |

V.

Projektgenomförandet hindras ofta av ett antal problem, bland annat långa förberedelse- och startfaser, vilket gör att projektutformningen är förlegad när genomförandet väl inleds och att den tid som återstår för genomförande kraftigt minskas. Rekryteringsförfarandena för det tekniska biståndet ökar ofta förseningarna eftersom de utvalda experterna ofta inte är tillgängliga när kontrakten väl har tilldelats. De nuvarande förfarandena för upphandling av tekniskt bistånd främjar inte de offentliga institutionernas deltagande trots att man på vissa områden kan hitta mer kvalificerade experter inom dessa organ. Givare tillhandahåller fortfarande tekniskt bistånd huvudsakligen genom separata, osamordnade projekt, samtidigt som genomförandearrangemangen inte uppmuntrar lokalt ägarskap (se punkterna 18–34).

| VI. | Projektrapportering, övervakning och utvärdering är i de flesta fall adekvata. Det finns dock inget styrningsinformationssystem med vars hjälp man kan bedöma och registrera det arbete som de företag eller experter som ger tekniskt bistånd utför eller som kan fungera som informationskälla när beslut om upphandling av tekniskt bistånd fattas (se punkterna 35–39). |
| --- | --- |

VI.

Projektrapportering, övervakning och utvärdering är i de flesta fall adekvata. Det finns dock inget styrningsinformationssystem med vars hjälp man kan bedöma och registrera det arbete som de företag eller experter som ger tekniskt bistånd utför eller som kan fungera som informationskälla när beslut om upphandling av tekniskt bistånd fattas (se punkterna 35–39).

| VII. | Projektresultaten varierar kraftigt men revisionsrätten drar slutsatsen att projektresultaten och de förändringar som det tekniska biståndet har bidragit till kan anses vara godtagbara med tanke på de ofta svåra omständigheter som projekten genomförs under. Kvaliteten på det tekniska bistånd som tillhandahållits visade sig i allmänhet vara tillfredsställande, men andra viktiga faktorer minskade ändamålsenligheten hos det stöd som tillhandahållits. Även om kommissionen inte kan påverka vissa av dessa faktorer bör den åtminstone ta bättre hänsyn till dem (se punkterna 40–43). |
| --- | --- |

VII.

Projektresultaten varierar kraftigt men revisionsrätten drar slutsatsen att projektresultaten och de förändringar som det tekniska biståndet har bidragit till kan anses vara godtagbara med tanke på de ofta svåra omständigheter som projekten genomförs under. Kvaliteten på det tekniska bistånd som tillhandahållits visade sig i allmänhet vara tillfredsställande, men andra viktiga faktorer minskade ändamålsenligheten hos det stöd som tillhandahållits. Även om kommissionen inte kan påverka vissa av dessa faktorer bör den åtminstone ta bättre hänsyn till dem (se punkterna 40–43).

| VIII. | På grundval av dessa iakttagelser ger revisionsrätten detaljerade rekommendationer som skulle kunna hjälpa kommissionen att fastställa en mer fokuserad och strukturerad metod för att använda det tekniska biståndet i syfte att tillhandahålla ett ändamålsenligare stöd till kapacitetsutveckling (se punkterna 44–48). |
| --- | --- |

VIII.

På grundval av dessa iakttagelser ger revisionsrätten detaljerade rekommendationer som skulle kunna hjälpa kommissionen att fastställa en mer fokuserad och strukturerad metod för att använda det tekniska biståndet i syfte att tillhandahålla ett ändamålsenligare stöd till kapacitetsutveckling (se punkterna 44–48).

INLEDNING

| 1. | Utvecklingssamarbetet är uppdelat i två kategorier av samarbete eller stöd: ekonomiskt bistånd och tekniskt bistånd, eller med andra ord ”pengar” och ”know-how” eller ”idéer”. Denna rapport gäller revisionsrättens revision av det tekniska biståndet, vilket kommissionen definierar som specialister, konsulter, utbildare, rådgivare med flera, som kontrakterats för att överföra know-how och kompetens och för att inrätta och stärka institutioner (1). |
| --- | --- |

1.

Utvecklingssamarbetet är uppdelat i två kategorier av samarbete eller stöd: ekonomiskt bistånd och tekniskt bistånd, eller med andra ord ”pengar” och ”know-how” eller ”idéer”. Denna rapport gäller revisionsrättens revision av det tekniska biståndet, vilket kommissionen definierar som specialister, konsulter, utbildare, rådgivare med flera, som kontrakterats för att överföra know-how och kompetens och för att inrätta och stärka institutioner (1).

| 2. | Tekniskt bistånd är en resurs som används i många utvecklingsprojekt och utvecklingsprogram av olika slag, och dess betydelse eller ändamålsenlighet bedöms utifrån i hur hög grad det bidrar till de aktuella projektens och programmens output och resultat. Exempel på områden eller arbetsuppgifter som rör utvecklingssamarbete där det tekniska biståndet har spelat eller spelar en viktig roll är följande:






  a) | Utformning och övervakning av bygg- och anläggningsarbeten, till exempel vägbyggen. |
| --- | --- | --- |

2.

Tekniskt bistånd är en resurs som används i många utvecklingsprojekt och utvecklingsprogram av olika slag, och dess betydelse eller ändamålsenlighet bedöms utifrån i hur hög grad det bidrar till de aktuella projektens och programmens output och resultat. Exempel på områden eller arbetsuppgifter som rör utvecklingssamarbete där det tekniska biståndet har spelat eller spelar en viktig roll är följande:

a)

Utformning och övervakning av bygg- och anläggningsarbeten, till exempel vägbyggen.

| b) | Projektförvaltning, där experter har det direkta ansvaret för genomförandet av verksamheterna. |
| --- | --- |

b)

Projektförvaltning, där experter har det direkta ansvaret för genomförandet av verksamheterna.

| c) | Rådgivande tjänster, tidigare ofta för områden som jordbruk eller landsbygdsutveckling. På senare tid har dessa alltmer varit inriktade på att förbättra den offentliga verksamheten, bland annat när det gäller förvaltningen av offentliga medel, när det gäller hälsa, utbildning och domstolsväsendet samt när det gäller att hjälpa andra offentliga institutioner, lokala myndigheter och icke-statliga aktörer. |
| --- | --- |

c)

Rådgivande tjänster, tidigare ofta för områden som jordbruk eller landsbygdsutveckling. På senare tid har dessa alltmer varit inriktade på att förbättra den offentliga verksamheten, bland annat när det gäller förvaltningen av offentliga medel, när det gäller hälsa, utbildning och domstolsväsendet samt när det gäller att hjälpa andra offentliga institutioner, lokala myndigheter och icke-statliga aktörer.

| 3. | Förskjutningen av fokus mot hur den centrala och lokala offentliga verksamheten fungerar är resultatet av en ökande medvetenhet bland givare, bland annat Europeiska unionen, om att bristande institutionell kapacitet är ett grundläggande hinder för hållbar utveckling. Kapacitetsutveckling har därför blivit ett av de centrala områdena i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik från 2000 och i den nya politik som formulerades 2005 (2). |
| --- | --- |

3.

Förskjutningen av fokus mot hur den centrala och lokala offentliga verksamheten fungerar är resultatet av en ökande medvetenhet bland givare, bland annat Europeiska unionen, om att bristande institutionell kapacitet är ett grundläggande hinder för hållbar utveckling. Kapacitetsutveckling har därför blivit ett av de centrala områdena i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik från 2000 och i den nya politik som formulerades 2005 (2).

| 4. | Vikten av kapacitetsutveckling har också betonats i ett aktuellt dokument från OECD/DAC (3) där det sägs att tillräcklig kapacitet i landet är en av de avgörande faktorer som saknas i de aktuella ansträngningarna för att uppnå millennieutvecklingsmålen. Utvecklingsinsatser i många av de fattigaste länderna kommer att misslyckas, även om de stöds med kraftigt ökad finansiering, om utvecklingen av hållbar kapacitet inte ägnas större och noggrannare uppmärksamhet (4). |
| --- | --- |

4.

Vikten av kapacitetsutveckling har också betonats i ett aktuellt dokument från OECD/DAC (3) där det sägs att tillräcklig kapacitet i landet är en av de avgörande faktorer som saknas i de aktuella ansträngningarna för att uppnå millennieutvecklingsmålen. Utvecklingsinsatser i många av de fattigaste länderna kommer att misslyckas, även om de stöds med kraftigt ökad finansiering, om utvecklingen av hållbar kapacitet inte ägnas större och noggrannare uppmärksamhet (4).

| 5. | Ytterligare bevis för hur viktigt det är med kapacitetsutveckling finns i Parisdeklarationen om bidragseffektivitet från mars 2005 (5) där det sägs att partnerländernas kapacitet att planera, förvalta, genomföra och ansvara för resultat av politik och program är avgörande för att utvecklingsmålen ska kunna uppnås. I deklarationen betonas behovet av att givarna i så stor utsträckning som möjligt grundar stödet på partnerländernas nationella utvecklingsstrategier, institutioner och förfaranden och att de tillhandahåller stöd för att komma till rätta med befintliga brister i partnerländernas institutionella kapacitet. Även om kapacitetsutveckling kan stödjas genom ett flertal olika åtgärder – till exempel utbildning, stipendier, datautrustning, programvara, dokumentation och till och med fysisk infrastruktur – är tekniskt bistånd det instrument som oftast används i dessa sammanhang. |
| --- | --- |

5.

Ytterligare bevis för hur viktigt det är med kapacitetsutveckling finns i Parisdeklarationen om bidragseffektivitet från mars 2005 (5) där det sägs att partnerländernas kapacitet att planera, förvalta, genomföra och ansvara för resultat av politik och program är avgörande för att utvecklingsmålen ska kunna uppnås. I deklarationen betonas behovet av att givarna i så stor utsträckning som möjligt grundar stödet på partnerländernas nationella utvecklingsstrategier, institutioner och förfaranden och att de tillhandahåller stöd för att komma till rätta med befintliga brister i partnerländernas institutionella kapacitet. Även om kapacitetsutveckling kan stödjas genom ett flertal olika åtgärder – till exempel utbildning, stipendier, datautrustning, programvara, dokumentation och till och med fysisk infrastruktur – är tekniskt bistånd det instrument som oftast används i dessa sammanhang.

| 6. | Det var inte möjligt för revisionsrätten att genom kommissionens redovisnings- och styrningsinformationssystem få exakt och tillförlitlig information om vilka belopp som betalats ut för tekniskt bistånd, vare sig genom Europeiska utvecklingsfonden eller genom den allmänna budgeten. Revisionsrätten har uppskattat det totala värdet av åtaganden för kontrakt gällande tekniskt bistånd som undertecknades under perioden 2000–2005 och fortfarande löpte i början av 2006 till omkring 2 200 miljoner euro (6). Det tekniska biståndets andel av kompetensutvecklingsinsatserna gick inte att uppskatta. |
| --- | --- |

6.

Det var inte möjligt för revisionsrätten att genom kommissionens redovisnings- och styrningsinformationssystem få exakt och tillförlitlig information om vilka belopp som betalats ut för tekniskt bistånd, vare sig genom Europeiska utvecklingsfonden eller genom den allmänna budgeten. Revisionsrätten har uppskattat det totala värdet av åtaganden för kontrakt gällande tekniskt bistånd som undertecknades under perioden 2000–2005 och fortfarande löpte i början av 2006 till omkring 2 200 miljoner euro (6). Det tekniska biståndets andel av kompetensutvecklingsinsatserna gick inte att uppskatta.

GRANSKNINGENS OMFATTNING OCH INRIKTNING SAMT GRANSKNINGSMETOD

| 7. | Syftet med revisionsrättens revision var att avgöra i vilken utsträckning kommissionen ser till att kommissionsfinansierat (7) tekniskt bistånd bidrar till institutionell kapacitetsutveckling i mottagarländerna. Närmare bestämt syftade revisionen till att ge svar på följande frågor:






  a) | Har kommissionen en bra strategi för institutionell kapacitetsutveckling, inklusive användningen av tekniskt bistånd? |
| --- | --- | --- |

7.

Syftet med revisionsrättens revision var att avgöra i vilken utsträckning kommissionen ser till att kommissionsfinansierat (7) tekniskt bistånd bidrar till institutionell kapacitetsutveckling i mottagarländerna. Närmare bestämt syftade revisionen till att ge svar på följande frågor:

a)

Har kommissionen en bra strategi för institutionell kapacitetsutveckling, inklusive användningen av tekniskt bistånd?

| b) | Är den tekniska biståndsverksamheten inom kapacitetsutvecklingsprojekt väl utformad? |
| --- | --- |

b)

Är den tekniska biståndsverksamheten inom kapacitetsutvecklingsprojekt väl utformad?

| c) | Genomförs den tekniska biståndsverksamheten effektivt? |
| --- | --- |

c)

Genomförs den tekniska biståndsverksamheten effektivt?

| d) | Övervakas och utvärderas den tekniska biståndsverksamheten och dess resultat på ett adekvat sätt? |
| --- | --- |

d)

Övervakas och utvärderas den tekniska biståndsverksamheten och dess resultat på ett adekvat sätt?

| e) | Är den tekniska biståndsverksamheten ändamålsenlig när det handlar om kapacitetsutveckling? |
| --- | --- |

e)

Är den tekniska biståndsverksamheten ändamålsenlig när det handlar om kapacitetsutveckling?

| 8. | Revisionsrätten granskade kommissionens strategier och verksamheter på politisk nivå och projektnivå i fråga om 12 mottagarländer, utvalda från fyra olika geografiska områden som mottar utvecklingsbistånd: Afrika, Asien, Latinamerika och Medelhavsregionen (8). I fem av dessa länder gjordes besök på plats, medan de övriga sju länderna täcktes genom en dokumentgranskning och frågeformulär som sändes till delegationerna och mottagarmyndigheterna i respektive land. Från en förteckning över kapacitetsutvecklingsprojekt valdes 32 projekt ut som omfattade 33 kontrakt om tekniskt bistånd som genomfördes under perioden 2000–2006. Det totala belopp som anslagits till de granskade projekten var 400 miljoner euro, varav omkring 144 miljoner euro hade vikts för utgifter för tekniskt bistånd. Den fullständiga förteckningen över de 32 projekt och program som granskades finns i bilaga I. |
| --- | --- |

8.

Revisionsrätten granskade kommissionens strategier och verksamheter på politisk nivå och projektnivå i fråga om 12 mottagarländer, utvalda från fyra olika geografiska områden som mottar utvecklingsbistånd: Afrika, Asien, Latinamerika och Medelhavsregionen (8). I fem av dessa länder gjordes besök på plats, medan de övriga sju länderna täcktes genom en dokumentgranskning och frågeformulär som sändes till delegationerna och mottagarmyndigheterna i respektive land. Från en förteckning över kapacitetsutvecklingsprojekt valdes 32 projekt ut som omfattade 33 kontrakt om tekniskt bistånd som genomfördes under perioden 2000–2006. Det totala belopp som anslagits till de granskade projekten var 400 miljoner euro, varav omkring 144 miljoner euro hade vikts för utgifter för tekniskt bistånd. Den fullständiga förteckningen över de 32 projekt och program som granskades finns i bilaga I.

IAKTTAGELSER

Har kommissionen en bra strategi för institutionell kapacitetsutveckling, inklusive användningen av tekniskt bistånd?

| 9. | Kommissionen översätter principerna för Europeiska unionens övergripande utvecklingspolitik till särskilda landstrategier, som vanligtvis sträcker sig över femårsperioder, genom att utarbeta landstrategidokument och mer detaljerade nationella vägledande program för varje enskilt mottagarland. När det gäller de regioner som omfattades av revisionen granskade revisionsrätten på grundval av dessa dokument (9) om kommissionen gör en systematisk bedömning av de starka och svaga punkterna i mottagarländernas institutionella kapacitet och om dessa länders allmänna kapacitetsutvecklingsbehov identifieras och prioriteras samt översätts till behov av tekniskt bistånd. |
| --- | --- |

9.

Kommissionen översätter principerna för Europeiska unionens övergripande utvecklingspolitik till särskilda landstrategier, som vanligtvis sträcker sig över femårsperioder, genom att utarbeta landstrategidokument och mer detaljerade nationella vägledande program för varje enskilt mottagarland. När det gäller de regioner som omfattades av revisionen granskade revisionsrätten på grundval av dessa dokument (9) om kommissionen gör en systematisk bedömning av de starka och svaga punkterna i mottagarländernas institutionella kapacitet och om dessa länders allmänna kapacitetsutvecklingsbehov identifieras och prioriteras samt översätts till behov av tekniskt bistånd.

Inadekvat analys av institutioner i landstrategidokumenten

| 10. | Granskningen av kommissionens politikdokument på detta område för de länder som omfattas av revisionen och av de enskilda ländernas egna nationella utvecklingsplaner och/eller så kallade strategidokument för fattigdomsminskning, visade på en ökad medvetenhet om betydelsen av kapacitetsutveckling. Kommissionen presenterade dock inte någon heltäckande bedömning på landsnivå av institutionella brister och identifierade inte heller de prioriterade behoven av kapacitetsutveckling inom mottagarländernas förvaltningar och offentliga institutioner. Detta ledde till att urvalet av centrala områden för EU-stödet gjordes utan att sådan information fanns tillgänglig, med risk för att potentiellt viktiga sektorer eller program i behov av givarstöd eventuellt inte har identifierats. |
| --- | --- |

10.

Granskningen av kommissionens politikdokument på detta område för de länder som omfattas av revisionen och av de enskilda ländernas egna nationella utvecklingsplaner och/eller så kallade strategidokument för fattigdomsminskning, visade på en ökad medvetenhet om betydelsen av kapacitetsutveckling. Kommissionen presenterade dock inte någon heltäckande bedömning på landsnivå av institutionella brister och identifierade inte heller de prioriterade behoven av kapacitetsutveckling inom mottagarländernas förvaltningar och offentliga institutioner. Detta ledde till att urvalet av centrala områden för EU-stödet gjordes utan att sådan information fanns tillgänglig, med risk för att potentiellt viktiga sektorer eller program i behov av givarstöd eventuellt inte har identifierats.

| 11. | Under 2005 utarbetade kommissionen ett internt ”diskussionsdokument” om institutionsbedömning och kapacitetsutveckling, som beskriver innebörden och vikten av kapacitetsutveckling. Diskussionsdokumentet innehåller riktlinjer för hur institutionell kapacitet ska bedömas och hur kapacitetsutvecklingsprocesser ska stödjas. Dessa riktlinjer går dock inte att tillämpa på landstrategidokumenten. På en lägre nivå, i sektorsplanerna, ägnas större uppmärksamhet åt kapacitetsutvecklingsfrågor, även om det sker i mycket allmänna ordalag. Dessa planer utarbetas efter att det har beslutats vilka centrala områden som ska stödjas i ett visst mottagarland. |
| --- | --- |

11.

Under 2005 utarbetade kommissionen ett internt ”diskussionsdokument” om institutionsbedömning och kapacitetsutveckling, som beskriver innebörden och vikten av kapacitetsutveckling. Diskussionsdokumentet innehåller riktlinjer för hur institutionell kapacitet ska bedömas och hur kapacitetsutvecklingsprocesser ska stödjas. Dessa riktlinjer går dock inte att tillämpa på landstrategidokumenten. På en lägre nivå, i sektorsplanerna, ägnas större uppmärksamhet åt kapacitetsutvecklingsfrågor, även om det sker i mycket allmänna ordalag. Dessa planer utarbetas efter att det har beslutats vilka centrala områden som ska stödjas i ett visst mottagarland.

Inga riktlinjer för tekniskt bistånd

| 12. | Trots att tekniskt bistånd är ett instrument som har funnits länge och som används ofta inom kommissionsfinansierade kapacitetsutvecklingsprojekt och kapacitetsutvecklingsprogram har kommissionen inte definierat det tekniska biståndets roll och i vilken mån det bidrar till kapacitetsutveckling. Det finns inte heller några specifika riktlinjer som delegationerna kan använda när de utarbetar projekt och som beskriver när och hur instrumenten ska användas i samband med kapacitetsutveckling. Dessutom har instrumentet för partnersamverkan, som med framgång har använts för att ge tekniskt bistånd till föranslutningsländer (och även senare till länder som omfattas av ”grannskapspolitiken”), hittills inte varit tillgängligt för AVS-länderna och länderna i Asien och Latinamerika. Det diskussionsdokument som nämndes i punkt 11 innehåller visserligen vissa överväganden om frågor som gäller tekniskt bistånd, men inga riktlinjer för hur olika slags tekniskt bistånd ska användas i olika situationer, sektorer eller länder. |
| --- | --- |

12.

Trots att tekniskt bistånd är ett instrument som har funnits länge och som används ofta inom kommissionsfinansierade kapacitetsutvecklingsprojekt och kapacitetsutvecklingsprogram har kommissionen inte definierat det tekniska biståndets roll och i vilken mån det bidrar till kapacitetsutveckling. Det finns inte heller några specifika riktlinjer som delegationerna kan använda när de utarbetar projekt och som beskriver när och hur instrumenten ska användas i samband med kapacitetsutveckling. Dessutom har instrumentet för partnersamverkan, som med framgång har använts för att ge tekniskt bistånd till föranslutningsländer (och även senare till länder som omfattas av ”grannskapspolitiken”), hittills inte varit tillgängligt för AVS-länderna och länderna i Asien och Latinamerika. Det diskussionsdokument som nämndes i punkt 11 innehåller visserligen vissa överväganden om frågor som gäller tekniskt bistånd, men inga riktlinjer för hur olika slags tekniskt bistånd ska användas i olika situationer, sektorer eller länder.

Är den tekniska biståndsverksamheten inom kapacitetsutvecklingsprojekt väl utformad?

| 13. | Vid revisionen av de 32 projekten bedömde revisionsrätten i vilken utsträckning valet av dessa projekt stämde överens med kommissionens och partnerländernas nationella strategier, om projektutformningen innehöll tydliga mål och tillhörande resultatindikatorer och på ett adekvat sätt motiverade den föreslagna typen av tekniskt bistånd och beloppet för det. Revisionsrätten granskade vidare om mottagarländerna aktivt hade deltagit i utarbetandet av projekt och visat tydliga indikationer på ägarskap av projektet. |
| --- | --- |

13.

Vid revisionen av de 32 projekten bedömde revisionsrätten i vilken utsträckning valet av dessa projekt stämde överens med kommissionens och partnerländernas nationella strategier, om projektutformningen innehöll tydliga mål och tillhörande resultatindikatorer och på ett adekvat sätt motiverade den föreslagna typen av tekniskt bistånd och beloppet för det. Revisionsrätten granskade vidare om mottagarländerna aktivt hade deltagit i utarbetandet av projekt och visat tydliga indikationer på ägarskap av projektet.

Valet av projekt var relevant men utformningen ofta inadekvat

| 14. | Alla de projekt som granskades stämde överens med kommissionens egna landstrategidokument och med de sektorsprioriteringar som fastställs i dessa och de var i allmänhet i linje med det berörda mottagarlandets övergripande utvecklingsprioriteringar. |
| --- | --- |

14.

Alla de projekt som granskades stämde överens med kommissionens egna landstrategidokument och med de sektorsprioriteringar som fastställs i dessa och de var i allmänhet i linje med det berörda mottagarlandets övergripande utvecklingsprioriteringar.

| 15. | Omkring tre fjärdedelar av de granskade projekten uppvisade en eller flera av följande brister i utformningen:






  — | Projektutformningen var överdrivet komplex och innehöll många olika komponenter och aktörer. |
| --- | --- | --- |

15.

Omkring tre fjärdedelar av de granskade projekten uppvisade en eller flera av följande brister i utformningen:

—

Projektutformningen var överdrivet komplex och innehöll många olika komponenter och aktörer.

| — | Målen var överambitiösa och tidsperioderna för genomförandet relativt korta. |
| --- | --- |

—

Målen var överambitiösa och tidsperioderna för genomförandet relativt korta.

| — | Projektmålen beskrevs i allmänna ordalag, och i de fall resultatindikatorer hade fastställts var de oftast av en mycket allmän, kvalitativ art, vilket äventyrade möjligheten att senare på ett adekvat sätt bedöma resultat utifrån dem. |
| --- | --- |

—

Projektmålen beskrevs i allmänna ordalag, och i de fall resultatindikatorer hade fastställts var de oftast av en mycket allmän, kvalitativ art, vilket äventyrade möjligheten att senare på ett adekvat sätt bedöma resultat utifrån dem.

| — | De befintliga institutionella bristerna i projektmiljön hade inte bedömts i tillräcklig utsträckning. |
| --- | --- |

—

De befintliga institutionella bristerna i projektmiljön hade inte bedömts i tillräcklig utsträckning.

Var och en av dessa faktorer gör det svårt att på ett korrekt sätt formulera och genomföra de tekniska biståndsuppgifterna.

| 16. | I alla de granskade projekten utgjorde det tekniska biståndet en stor del, men i omkring hälften av fallen innehöll projektdokumenten förslag till vissa typer (internationella eller lokala) av tekniskt bistånd med tillhörande belopp (långtidsstöd eller korttidsstöd) utan att det angavs tydliga skäl för den föreslagna kombinationen av resurser för det tekniska biståndet. Det fanns också en brist på tydlighet i fråga om experternas förväntade roll eftersom de rådgivande arbetsuppgifter som var knutna till projektets kapacitetsutvecklingsmål oftast behövde kombineras med en ”överbryggande” roll som gick ut på att stödja den berörda institutionen i utförandet av dess vanliga arbetsuppgifter.

  Ruta 1Exempel på brister i projektutformningenStödprogram för hälsosektorn – AngolaProjektmålen inbegrep att stärka institutionell kapacitet på central och regional nivå, förbättra grundläggande hälsovård, förbättra tillgången till nödvändiga mediciner och upprätta ett system för förebyggande av hiv. Även om det nämndes i en utvärdering av ett tidigare projekt att det hade varit svårt att garantera att hälsoministeriet spelade en aktiv roll innehöll inte genomförbarhetsstudien en bedömning av vad det fanns för lokal kapacitet att genomföra detta ambitiösa projekt på ett ändamålsenligt sätt. Inte förrän projektet hade inletts märkte man att vissa av de angolanska partnerna inte hade tillräcklig kapacitet att genomföra projektet. I den inledande rapport som utarbetades av experterna drog man slutsatsen att projektet var alltför ambitiöst, men inga ändringar gjordes förrän 18 månader före projektets slut, då målens och verksamheternas omfattning minskades kraftigt. |
| --- | --- |

16.

I alla de granskade projekten utgjorde det tekniska biståndet en stor del, men i omkring hälften av fallen innehöll projektdokumenten förslag till vissa typer (internationella eller lokala) av tekniskt bistånd med tillhörande belopp (långtidsstöd eller korttidsstöd) utan att det angavs tydliga skäl för den föreslagna kombinationen av resurser för det tekniska biståndet. Det fanns också en brist på tydlighet i fråga om experternas förväntade roll eftersom de rådgivande arbetsuppgifter som var knutna till projektets kapacitetsutvecklingsmål oftast behövde kombineras med en ”överbryggande” roll som gick ut på att stödja den berörda institutionen i utförandet av dess vanliga arbetsuppgifter.

Ruta 1Exempel på brister i projektutformningenStödprogram för hälsosektorn – AngolaProjektmålen inbegrep att stärka institutionell kapacitet på central och regional nivå, förbättra grundläggande hälsovård, förbättra tillgången till nödvändiga mediciner och upprätta ett system för förebyggande av hiv. Även om det nämndes i en utvärdering av ett tidigare projekt att det hade varit svårt att garantera att hälsoministeriet spelade en aktiv roll innehöll inte genomförbarhetsstudien en bedömning av vad det fanns för lokal kapacitet att genomföra detta ambitiösa projekt på ett ändamålsenligt sätt. Inte förrän projektet hade inletts märkte man att vissa av de angolanska partnerna inte hade tillräcklig kapacitet att genomföra projektet. I den inledande rapport som utarbetades av experterna drog man slutsatsen att projektet var alltför ambitiöst, men inga ändringar gjordes förrän 18 månader före projektets slut, då målens och verksamheternas omfattning minskades kraftigt.

Lokalt ägarskap är nödvändigt men uppmärksammas inte systematiskt av kommissionen

| 17. | Att mottagarinstitutionen och de människor som arbetar för den har ägarskap av den planerade institutionella utvecklingen är en nyckelfaktor som är avgörande för miljön där det tekniska biståndet ska verka och som därmed bidrar till att genomförandet av kapacitetsutvecklingsplanerna blir lyckat. Kommissionen är medveten om detta och har i allmänhet involverat lokala mottagarinstitutioner i utformningsfasen av sina projekt. Kommissionen bedömde dock inte i tillräcklig grad risken för att ett mottagarlands regering eventuellt inte skulle uppfylla sina åtaganden. Det faktum att ett mottagarlands regering undertecknar en finansieringsöverenskommelse tillsammans med en givare innebär inte automatiskt att de antaganden om regeringens reformåtaganden som anges i de flesta projektöverenskommelser kommer att uppfyllas. Det innebär inte heller att projektet kommer att stödjas av alla människor som arbetar inom institutionen eller som på något sätt påverkas av projektet, såsom framgår av den brist på intresse som personal vid de stödmottagande institutionerna visat i flera fall.

  Ruta 2Exempel på otillräckligt lokalt ägarskapHälsoprojekt – BeninProjektmålet var att förbättra kvaliteten på och tillgången till hälsovård. Experterna var dock tvungna att ta itu med flera olika problem, såsom den dåligt fungerande personalförvaltningen inom hälsosektorn som kännetecknades av frekventa personalomflyttningar och godtyckliga tillsättningar, vilket inverkade negativt på personalens motivation. Ministeriets bristande engagemang i projektet orsakade många förseningar, t.ex. vägrade ministeriet att stationera ut personal som kunde fungera som lokala motparter till projektförvaltningsenheten. Annan personal som förväntades agera som kontaktpunkter mellan de olika direktoraten inom ministeriet och projektet saknade motivation eftersom de ansåg att de borde få betalt för denna arbetsinsats som de uppfattade som ”extra” arbete. Kommissionen motsätter sig med rätta sådana betalningar. |
| --- | --- |

17.

Att mottagarinstitutionen och de människor som arbetar för den har ägarskap av den planerade institutionella utvecklingen är en nyckelfaktor som är avgörande för miljön där det tekniska biståndet ska verka och som därmed bidrar till att genomförandet av kapacitetsutvecklingsplanerna blir lyckat. Kommissionen är medveten om detta och har i allmänhet involverat lokala mottagarinstitutioner i utformningsfasen av sina projekt. Kommissionen bedömde dock inte i tillräcklig grad risken för att ett mottagarlands regering eventuellt inte skulle uppfylla sina åtaganden. Det faktum att ett mottagarlands regering undertecknar en finansieringsöverenskommelse tillsammans med en givare innebär inte automatiskt att de antaganden om regeringens reformåtaganden som anges i de flesta projektöverenskommelser kommer att uppfyllas. Det innebär inte heller att projektet kommer att stödjas av alla människor som arbetar inom institutionen eller som på något sätt påverkas av projektet, såsom framgår av den brist på intresse som personal vid de stödmottagande institutionerna visat i flera fall.

Ruta 2Exempel på otillräckligt lokalt ägarskapHälsoprojekt – BeninProjektmålet var att förbättra kvaliteten på och tillgången till hälsovård. Experterna var dock tvungna att ta itu med flera olika problem, såsom den dåligt fungerande personalförvaltningen inom hälsosektorn som kännetecknades av frekventa personalomflyttningar och godtyckliga tillsättningar, vilket inverkade negativt på personalens motivation. Ministeriets bristande engagemang i projektet orsakade många förseningar, t.ex. vägrade ministeriet att stationera ut personal som kunde fungera som lokala motparter till projektförvaltningsenheten. Annan personal som förväntades agera som kontaktpunkter mellan de olika direktoraten inom ministeriet och projektet saknade motivation eftersom de ansåg att de borde få betalt för denna arbetsinsats som de uppfattade som ”extra” arbete. Kommissionen motsätter sig med rätta sådana betalningar.

Genomförs den tekniska biståndsverksamheten effektivt?

| 18. | För att bedöma om projekten genomfördes effektivt granskade revisionsrätten om projektet inleddes i tid och genomfördes enligt planerna, om upphandling och mobilisering av tekniskt bistånd framskred utan onödiga förseningar, om graden av samordning med andra relevanta projekt eller verksamheter var adekvat och om arrangemangen för projektgenomförandet främjade mottagarinstitutionernas ägarskap. |
| --- | --- |

18.

För att bedöma om projekten genomfördes effektivt granskade revisionsrätten om projektet inleddes i tid och genomfördes enligt planerna, om upphandling och mobilisering av tekniskt bistånd framskred utan onödiga förseningar, om graden av samordning med andra relevanta projekt eller verksamheter var adekvat och om arrangemangen för projektgenomförandet främjade mottagarinstitutionernas ägarskap.

Lång förberedelsefas leder ofta till förlegad projektutformning

| 19. | Förberedelsefasen för de granskade projekten pågick i allmänhet i mellan ett och två år. Den omfattade ett antal nödvändiga steg, inklusive ett eller flera förberedande besök på plats av konsulter (för identifiering och formulering), två omgångar med rådgivning och kommentarer från kvalitetsstödgruppen (10) vid kommissionens huvudkontor och inlämning av finansieringsförslaget till de aktuella medlemsstaternas rådgivande kommitté. |
| --- | --- |

19.

Förberedelsefasen för de granskade projekten pågick i allmänhet i mellan ett och två år. Den omfattade ett antal nödvändiga steg, inklusive ett eller flera förberedande besök på plats av konsulter (för identifiering och formulering), två omgångar med rådgivning och kommentarer från kvalitetsstödgruppen (10) vid kommissionens huvudkontor och inlämning av finansieringsförslaget till de aktuella medlemsstaternas rådgivande kommitté.

| 20. | Efter det att förslaget har godkänts av kommissionen följer ett förfarande (se punkterna 22–26) för upphandling av de experter som behövs. När de väl är på plats och ska inleda projektet, i de flesta fall minst två eller tre år efter det att utformningsfasen inleddes, har de lokala villkoren ofta förändrats: ny politisk eller annan utveckling har ägt rum (val, nya utnämningar, ny nationell politik), eller andra givare har startat projekt. På grund av detta anser experterna ofta att de ursprungliga projektantagandena inte längre gäller eller att vissa av de planerade aktiviteterna inte längre är relevanta. Detta innebär att experterna i sådana fall först måste se över mottagarens aktuella behov av kapacitetsutveckling och revidera projektutformningen utifrån dessa innan de kan börja med den reguljära uppgiften att utarbeta en detaljerad arbetsplan för projektet. |
| --- | --- |

20.

Efter det att förslaget har godkänts av kommissionen följer ett förfarande (se punkterna 22–26) för upphandling av de experter som behövs. När de väl är på plats och ska inleda projektet, i de flesta fall minst två eller tre år efter det att utformningsfasen inleddes, har de lokala villkoren ofta förändrats: ny politisk eller annan utveckling har ägt rum (val, nya utnämningar, ny nationell politik), eller andra givare har startat projekt. På grund av detta anser experterna ofta att de ursprungliga projektantagandena inte längre gäller eller att vissa av de planerade aktiviteterna inte längre är relevanta. Detta innebär att experterna i sådana fall först måste se över mottagarens aktuella behov av kapacitetsutveckling och revidera projektutformningen utifrån dessa innan de kan börja med den reguljära uppgiften att utarbeta en detaljerad arbetsplan för projektet.

| 21. | Sådana revideringar görs dock sällan vid projektstarten på grund av det administrativa arbetet och den tid det tar att få en ändring av en finansieringsöverenskommelse godkänd. Kommissionen startar vanligtvis projektet såsom det utformats och väntar till halvtidsöversynen (som normalt sett görs omkring två år efter det att genomförandet startade) innan det tas något beslut om ändringar. Vid den tidpunkten är den tid som återstår för att genomföra nödvändiga förändringar mycket begränsad och den övergripande ändamålsenligheten äventyras.

  Ruta 3Exempel på lång förberedelseperiod som orsakade förlegad utformningEuropeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2)Projektet förbereddes genom två separata besök, i oktober 2000 och juli 2002. Finansieringsöverenskommelsen undertecknades i april 2003, men av olika anledningar undertecknades inte kontraktet om tekniskt bistånd förrän i augusti 2005. Projektet inleddes i januari 2006, huvudsakligen som ett resultat av att den ursprungliga teamledaren inte längre var tillgänglig utan måste ersättas. Vid den tiden hade det gått tre och ett halvt år sedan projektet formulerades, och på grund av den snabba förändringstakten i Vietnam var många av de verksamheter som hade definierats inte längre relevanta. En viktig uppgift för experterna under inledningsfasen var därför att ändra projektutformningen, vilket resulterade i att mindre än hälften av den planerade tiden återstod för genomförandet av projektverksamheten. |
| --- | --- |

21.

Sådana revideringar görs dock sällan vid projektstarten på grund av det administrativa arbetet och den tid det tar att få en ändring av en finansieringsöverenskommelse godkänd. Kommissionen startar vanligtvis projektet såsom det utformats och väntar till halvtidsöversynen (som normalt sett görs omkring två år efter det att genomförandet startade) innan det tas något beslut om ändringar. Vid den tidpunkten är den tid som återstår för att genomföra nödvändiga förändringar mycket begränsad och den övergripande ändamålsenligheten äventyras.

Ruta 3Exempel på lång förberedelseperiod som orsakade förlegad utformningEuropeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2)Projektet förbereddes genom två separata besök, i oktober 2000 och juli 2002. Finansieringsöverenskommelsen undertecknades i april 2003, men av olika anledningar undertecknades inte kontraktet om tekniskt bistånd förrän i augusti 2005. Projektet inleddes i januari 2006, huvudsakligen som ett resultat av att den ursprungliga teamledaren inte längre var tillgänglig utan måste ersättas. Vid den tiden hade det gått tre och ett halvt år sedan projektet formulerades, och på grund av den snabba förändringstakten i Vietnam var många av de verksamheter som hade definierats inte längre relevanta. En viktig uppgift för experterna under inledningsfasen var därför att ändra projektutformningen, vilket resulterade i att mindre än hälften av den planerade tiden återstod för genomförandet av projektverksamheten.

Problem under upphandlingen och projektstarten minskar den tid som återstår för genomförande

| 22. | Det tekniska bistånd som behövs för genomförande av projekt handlas vanligtvis upp genom en selektiv internationell anbudsinfordran (11). Detta förfarande tar mellan sex och åtta månader att genomföra. Eftersom upphandlingsförfarandet vanligtvis inte startar förrän finansieringsöverenskommelsen har undertecknats tar det minst tio månader innan experterna finns på plats (åtta månader för upphandling och två månader för mobilisering av experterna). Denna period tas med i beräkningen när den formella genomförandeperioden för projektet fastställs i finansieringsöverenskommelsen. |
| --- | --- |

22.

Det tekniska bistånd som behövs för genomförande av projekt handlas vanligtvis upp genom en selektiv internationell anbudsinfordran (11). Detta förfarande tar mellan sex och åtta månader att genomföra. Eftersom upphandlingsförfarandet vanligtvis inte startar förrän finansieringsöverenskommelsen har undertecknats tar det minst tio månader innan experterna finns på plats (åtta månader för upphandling och två månader för mobilisering av experterna). Denna period tas med i beräkningen när den formella genomförandeperioden för projektet fastställs i finansieringsöverenskommelsen.

| 23. | Vid revisionsrättens granskning av de 32 projekten visade det sig dock att många problem uppstod under anbudsförfarandena eller var knutna till projektstarten, vilket försenade inledningen av projektverksamheten och minskade den period som återstod för genomförande. Typiska problem är bland annat






  a) | anbudsförfaranden som misslyckas på grund av ett för litet antal giltiga anbud och som därför måste göras om, |
| --- | --- | --- |

23.

Vid revisionsrättens granskning av de 32 projekten visade det sig dock att många problem uppstod under anbudsförfarandena eller var knutna till projektstarten, vilket försenade inledningen av projektverksamheten och minskade den period som återstod för genomförande. Typiska problem är bland annat

a)

anbudsförfaranden som misslyckas på grund av ett för litet antal giltiga anbud och som därför måste göras om,

| b) | förseningar i tillsättningen av den kommitté som ska utvärdera anbuden, |
| --- | --- |

b)

förseningar i tillsättningen av den kommitté som ska utvärdera anbuden,

| c) | experter som anländer sent, |
| --- | --- |

c)

experter som anländer sent,

| d) | sen tillsättning av den lokala motpartspersonal som krävs, |
| --- | --- |

d)

sen tillsättning av den lokala motpartspersonal som krävs,

| e) | svårigheter med att inrätta stödstrukturer, till exempel kontorsutrustning, bankkonton och manualer och förfaranden för projektet, |
| --- | --- |

e)

svårigheter med att inrätta stödstrukturer, till exempel kontorsutrustning, bankkonton och manualer och förfaranden för projektet,

| f) | utarbetandet av den övergripande arbetsplanen, som visade sig vara svårare än väntat, |
| --- | --- |

f)

utarbetandet av den övergripande arbetsplanen, som visade sig vara svårare än väntat,

| g) | behovet av att revidera projektutformningen under inledningsperioden. |
| --- | --- |

g)

behovet av att revidera projektutformningen under inledningsperioden.

Det sammantagna resultatet var att den faktiska genomförandeperioden för praktiskt taget alla de granskade projekten hade blivit, eller skulle sannolikt bli, för kort för att alla de planerade verksamheterna skulle kunna genomföras och de förväntade resultaten uppnås.

| 24. | Förutom tidsfristen för hela projektgenomförandet finns det också en tidsgräns för upphandling (den så kallade D + 3-regeln) som infördes i budgetförordningarna från 2003 (12). Varje försening som inträffar efter datumet för finansieringsbeslutet, till exempel under anbudsförfarandet för huvudkontraktet för det tekniska biståndet eller under startfasen, begränsar därför i själva verket den period då ytterligare genomföranderelaterade kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, varor eller andra tjänster kan ingås. Flera projekt som utformats sedan denna regel trädde i kraft har redan påverkats, eller kommer sannolikt att påverkas av detta. Den 1 maj 2007 trädde en ändring av budgetförordningen för den allmänna budgeten (13) i kraft, vilket till viss del minskar begränsningarna inom D + 3-regeln, eftersom treårsperioden inleds från och med datumet för finansieringsöverenskommelsen. Varje försening som inträffar efter detta datum kommer dock att få samma effekt, nämligen att genomförandeperioden liksom perioden som återstår för kontraktstilldelning minskar. |
| --- | --- |

24.

Förutom tidsfristen för hela projektgenomförandet finns det också en tidsgräns för upphandling (den så kallade D + 3-regeln) som infördes i budgetförordningarna från 2003 (12). Varje försening som inträffar efter datumet för finansieringsbeslutet, till exempel under anbudsförfarandet för huvudkontraktet för det tekniska biståndet eller under startfasen, begränsar därför i själva verket den period då ytterligare genomföranderelaterade kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, varor eller andra tjänster kan ingås. Flera projekt som utformats sedan denna regel trädde i kraft har redan påverkats, eller kommer sannolikt att påverkas av detta. Den 1 maj 2007 trädde en ändring av budgetförordningen för den allmänna budgeten (13) i kraft, vilket till viss del minskar begränsningarna inom D + 3-regeln, eftersom treårsperioden inleds från och med datumet för finansieringsöverenskommelsen. Varje försening som inträffar efter detta datum kommer dock att få samma effekt, nämligen att genomförandeperioden liksom perioden som återstår för kontraktstilldelning minskar.

| 25. | Det är tekniskt möjligt att inleda upphandlingsförfarandet tidigare – det vill säga innan finansieringsöverenskommelsen undertecknas eller till och med innan finansieringsbeslutet fattas – och i sådana fall måste meddelandet om upphandling offentliggöras med en ”upphävandeklausul” (14). Detta skulle bidra till att minska den tid som normalt sett förflyter mellan det att finansieringsöverenskommelsen undertecknas och det att projektverksamheten inleds. Användningen av en sådan klausul har i själva verket fastställts, åtminstone när det gäller AVS-länderna, i en av bilagorna till partnerskapsavtalet AVS–EG (Cotonouavtalet av den 23 juni 2000) ”för att en tidig projektstart ska kunna säkerställas” (15). |
| --- | --- |

25.

Det är tekniskt möjligt att inleda upphandlingsförfarandet tidigare – det vill säga innan finansieringsöverenskommelsen undertecknas eller till och med innan finansieringsbeslutet fattas – och i sådana fall måste meddelandet om upphandling offentliggöras med en ”upphävandeklausul” (14). Detta skulle bidra till att minska den tid som normalt sett förflyter mellan det att finansieringsöverenskommelsen undertecknas och det att projektverksamheten inleds. Användningen av en sådan klausul har i själva verket fastställts, åtminstone när det gäller AVS-länderna, i en av bilagorna till partnerskapsavtalet AVS–EG (Cotonouavtalet av den 23 juni 2000) ”för att en tidig projektstart ska kunna säkerställas” (15).

| 26. | Enligt kommissionens interna riktlinjer om upphandling bör denna möjlighet endast utnyttjas i undantagsfall (utan att det anges vilka dessa skulle kunna vara). Kommissionen anser att det finns risk för att anbudsförfarandena eventuellt måste ställas in och att potentiella tjänsteleverantörers intresse av att delta i framtida kommissionsfinansierade projekt kan minska om detta händer alltför ofta. Upphävandeklausulen används därför sällan. Risken för att ett projekt helt ställs in efter det att utarbetandet har avslutats och finansieringsbeslutet har fattats är dock i praktiken begränsad. Kommissionen bör i sina riktlinjer förtydliga under vilka omständigheter och på vilka villkor upphävandeklausulen kan användas.

  Ruta 4Exempel på minskad genomförandeperiod på grund av förseningarUtbildning av hälsovårdspersonal – UgandaKontraktet för tekniskt bistånd undertecknades i september 2003, omkring 18 månader efter det att finansieringsöverenskommelsen undertecknades, och de första experterna anlände två månader därefter. En kombination av faktorer hade lett till att upphandlingsförfarandet tog så lång tid, bland annat överföringen av ansvaret för skolorna för hälsoutbildning från hälsoministeriet till utbildningsministeriet och interna förändringar vid denna tid inom delegationen (personalavgång, delegeringsprocessen och överföring av ansvarsområden). Trots att finansieringsöverenskommelsen hade en genomförandeperiod på fem år och kontraktet för tekniskt bistånd en genomförandeperiod på fyra år, gjorde förseningen på 20 månader i början att det endast återstod tre år och tre månader för genomförandet. |
| --- | --- |

26.

Enligt kommissionens interna riktlinjer om upphandling bör denna möjlighet endast utnyttjas i undantagsfall (utan att det anges vilka dessa skulle kunna vara). Kommissionen anser att det finns risk för att anbudsförfarandena eventuellt måste ställas in och att potentiella tjänsteleverantörers intresse av att delta i framtida kommissionsfinansierade projekt kan minska om detta händer alltför ofta. Upphävandeklausulen används därför sällan. Risken för att ett projekt helt ställs in efter det att utarbetandet har avslutats och finansieringsbeslutet har fattats är dock i praktiken begränsad. Kommissionen bör i sina riktlinjer förtydliga under vilka omständigheter och på vilka villkor upphävandeklausulen kan användas.

Ruta 4Exempel på minskad genomförandeperiod på grund av förseningarUtbildning av hälsovårdspersonal – UgandaKontraktet för tekniskt bistånd undertecknades i september 2003, omkring 18 månader efter det att finansieringsöverenskommelsen undertecknades, och de första experterna anlände två månader därefter. En kombination av faktorer hade lett till att upphandlingsförfarandet tog så lång tid, bland annat överföringen av ansvaret för skolorna för hälsoutbildning från hälsoministeriet till utbildningsministeriet och interna förändringar vid denna tid inom delegationen (personalavgång, delegeringsprocessen och överföring av ansvarsområden). Trots att finansieringsöverenskommelsen hade en genomförandeperiod på fem år och kontraktet för tekniskt bistånd en genomförandeperiod på fyra år, gjorde förseningen på 20 månader i början att det endast återstod tre år och tre månader för genomförandet.

Experter byts ofta ut efter tilldelning av kontrakt

| 27. | I en tredjedel av de granskade kontrakten informerade konsultföretagen kommissionen, nästan omedelbart efter det att de hade tilldelats kontraktet för tillhandahållande av tekniska assistenter, om att huvudexperterna inte längre var tillgängliga. I vissa fall berodde detta på att utvärderingen av anbuden och tilldelningen av kontraktet för tekniskt bistånd hade slutförts sent, vilket innebar att experterna inte längre behövde vara tillgängliga (16). I andra fall var experter inte tillgängliga inom giltighetsperioden. Den vanligaste orsaken som uppgavs var hälsoproblem. Det finns en risk för att företag medvetet föreslår experter med bra meritförteckning för att få kontraktet trots att de vet att experten inte kommer att finnas tillgänglig för att åta sig uppgiften. Under alla omständigheter försenas projektet när man måste hitta ersättare.

  Ruta 5Exempel på experter som ersatts efter kontraktstilldelningEfter ett effektivt anbudsförfarande tilldelades ett konsortium av flera organisationer kontraktet för tekniskt bistånd, huvudsakligen på grund av den föreslagna teamledarens skicklighet. Denna teamledare tillträdde dock aldrig sina arbetsuppgifter eftersom han drogs tillbaka kort tid efter det att kontraktet hade undertecknats då det upptäcktes att han var mottaglig för en sjukdom som förekommer i landet i fråga. Detta är något man borde ha känt till tidigare. Hans ersättare anlände till projektet nästan tre månader senare. |
| --- | --- |

27.

I en tredjedel av de granskade kontrakten informerade konsultföretagen kommissionen, nästan omedelbart efter det att de hade tilldelats kontraktet för tillhandahållande av tekniska assistenter, om att huvudexperterna inte längre var tillgängliga. I vissa fall berodde detta på att utvärderingen av anbuden och tilldelningen av kontraktet för tekniskt bistånd hade slutförts sent, vilket innebar att experterna inte längre behövde vara tillgängliga (16). I andra fall var experter inte tillgängliga inom giltighetsperioden. Den vanligaste orsaken som uppgavs var hälsoproblem. Det finns en risk för att företag medvetet föreslår experter med bra meritförteckning för att få kontraktet trots att de vet att experten inte kommer att finnas tillgänglig för att åta sig uppgiften. Under alla omständigheter försenas projektet när man måste hitta ersättare.

Ruta 5Exempel på experter som ersatts efter kontraktstilldelningEfter ett effektivt anbudsförfarande tilldelades ett konsortium av flera organisationer kontraktet för tekniskt bistånd, huvudsakligen på grund av den föreslagna teamledarens skicklighet. Denna teamledare tillträdde dock aldrig sina arbetsuppgifter eftersom han drogs tillbaka kort tid efter det att kontraktet hade undertecknats då det upptäcktes att han var mottaglig för en sjukdom som förekommer i landet i fråga. Detta är något man borde ha känt till tidigare. Hans ersättare anlände till projektet nästan tre månader senare.

Olämpliga urvalskriterier för tekniskt bistånd

| 28. | Med de frekventa tillbakadragandena av huvudexperter kan man ifrågasätta om de kriterier som används för utvärdering av förslag till tekniskt bistånd faktiskt är lämpliga (17). Det viktigaste enskilda kriteriet som används i den tekniska utvärderingen av anbud på tjänstekontrakt är utvärderingen av meritförteckningarna för de långtidsbundna experter som föreslagits, i synnerhet teamledarens meritförteckning. Endast i vissa fall anordnas intervjuer med experter. Andra potentiella indikatorer för teknisk kvalitet beaktas inte, till exempel företagets totala kapacitet och/eller kommissionens faktiska erfarenhet av företaget eller de föreslagna experterna från tidigare kommissionsfinansierade kontrakt. |
| --- | --- |

28.

Med de frekventa tillbakadragandena av huvudexperter kan man ifrågasätta om de kriterier som används för utvärdering av förslag till tekniskt bistånd faktiskt är lämpliga (17). Det viktigaste enskilda kriteriet som används i den tekniska utvärderingen av anbud på tjänstekontrakt är utvärderingen av meritförteckningarna för de långtidsbundna experter som föreslagits, i synnerhet teamledarens meritförteckning. Endast i vissa fall anordnas intervjuer med experter. Andra potentiella indikatorer för teknisk kvalitet beaktas inte, till exempel företagets totala kapacitet och/eller kommissionens faktiska erfarenhet av företaget eller de föreslagna experterna från tidigare kommissionsfinansierade kontrakt.

Begränsade möjligheter att välja mellan upphandlingsförfaranden

| 29. | När det gäller rekrytering av experter för genomförande av kapacitetsutvecklingsprojekt finns endast begränsade möjligheter att välja mellan olika rekryteringskällor. Det finns i huvudsak två sätt att anlita experter: genom systemet med ramkontrakt (18) eller genom en selektiv internationell tjänsteupphandling (se punkt 22). |
| --- | --- |

29.

När det gäller rekrytering av experter för genomförande av kapacitetsutvecklingsprojekt finns endast begränsade möjligheter att välja mellan olika rekryteringskällor. Det finns i huvudsak två sätt att anlita experter: genom systemet med ramkontrakt (18) eller genom en selektiv internationell tjänsteupphandling (se punkt 22).

| 30. | I båda fallen ingås kontraktet genom vilket experterna ska anlitas med en konsultfirma. Inom vissa expertområden, såsom förvaltning av offentliga medel eller offentlig förvaltning, kan mer kvalificerade experter hittas inom andra typer av organisationer, såsom medlemsstaternas nationella förvaltningar, till exempel i fråga om förvaltning av offentliga medel, inom nationella finansministerier eller centralbanker, i likhet med vad som sker i partnersamverkansprojekt i föranslutningsländer. I fall där mycket specifik lokal expertis behövs bidrar inget av dessa förfaranden i praktiken till att man utnyttjar den tekniska expertis som finns på den lokala eller regionala marknaden. |
| --- | --- |

30.

I båda fallen ingås kontraktet genom vilket experterna ska anlitas med en konsultfirma. Inom vissa expertområden, såsom förvaltning av offentliga medel eller offentlig förvaltning, kan mer kvalificerade experter hittas inom andra typer av organisationer, såsom medlemsstaternas nationella förvaltningar, till exempel i fråga om förvaltning av offentliga medel, inom nationella finansministerier eller centralbanker, i likhet med vad som sker i partnersamverkansprojekt i föranslutningsländer. I fall där mycket specifik lokal expertis behövs bidrar inget av dessa förfaranden i praktiken till att man utnyttjar den tekniska expertis som finns på den lokala eller regionala marknaden.

Ineffektiv användning av tekniskt bistånd

| 31. | Internationella experter användes inte alltid effektivt eftersom de tilldelats flera olika roller. Även om de främst väljs ut på grund av sin tekniska expertis förväntar sig kommissionen också att experterna ska spela en roll i projektförvaltningen och ekonomistyrningen. Enligt den gällande budgetförordningen är den internationella teamledaren för det tekniska biståndet inte längre meddirektör för projektet med gemensam underteckningsrätt. Enligt den gällande budgetförordningen har den internationella teamledaren för det tekniska biståndet inte längre delat ansvar för ledningen av projektet och gemensam underteckningsrätt, vilket var fallet enligt den tidigare budgetförordningen. I praktiken går dock teamledarens arbete inte bara ut på att verifiera utan även utarbeta projektarbetsplaner och projektbudgetar, rapporter, anbudsärenden, förslag till kontrakt och förslag till betalning från projektkontot. I vissa fall tog dessa administrativa arbetsuppgifter oproportionerligt mycket tid i anspråk, vilket minskade den tid experterna kan ägna åt verksamhet som gällde teknisk kapacitet. Det leder också till en viss otydlighet i fråga om experternas redovisningsskyldighet, det vill säga gentemot mottagarinstitutionen eller delegationen, vilket komplicerar deras arbetsuppgifter och kan äventyra förtroendet mellan experterna och de lokala motparterna. |
| --- | --- |

31.

Internationella experter användes inte alltid effektivt eftersom de tilldelats flera olika roller. Även om de främst väljs ut på grund av sin tekniska expertis förväntar sig kommissionen också att experterna ska spela en roll i projektförvaltningen och ekonomistyrningen. Enligt den gällande budgetförordningen är den internationella teamledaren för det tekniska biståndet inte längre meddirektör för projektet med gemensam underteckningsrätt. Enligt den gällande budgetförordningen har den internationella teamledaren för det tekniska biståndet inte längre delat ansvar för ledningen av projektet och gemensam underteckningsrätt, vilket var fallet enligt den tidigare budgetförordningen. I praktiken går dock teamledarens arbete inte bara ut på att verifiera utan även utarbeta projektarbetsplaner och projektbudgetar, rapporter, anbudsärenden, förslag till kontrakt och förslag till betalning från projektkontot. I vissa fall tog dessa administrativa arbetsuppgifter oproportionerligt mycket tid i anspråk, vilket minskade den tid experterna kan ägna åt verksamhet som gällde teknisk kapacitet. Det leder också till en viss otydlighet i fråga om experternas redovisningsskyldighet, det vill säga gentemot mottagarinstitutionen eller delegationen, vilket komplicerar deras arbetsuppgifter och kan äventyra förtroendet mellan experterna och de lokala motparterna.

Givarsamordningen varierar mellan olika länder

| 32. | Graden av samordning av kapacitetsutvecklingsprogram varierar kraftigt mellan de berörda länderna. Den spänner från begränsat informationsutbyte till mer utvecklade system med sektoriella eller tematiska arbetsgrupper som inbegriper alla aktiva partner och har en hög grad av samordning, där kommissionen vanligen tillhör de mest aktiva givarna. I de fall där ett program med stöd från den allmänna budgeten eller ett sektorpolitiskt stödprogram hade fastställts var samordningen bättre organiserad och intensivare. Även då gavs dock det tekniska biståndet ofta genom separata projekt där varje givare tillämpade sina egna förfaranden. |
| --- | --- |

32.

Graden av samordning av kapacitetsutvecklingsprogram varierar kraftigt mellan de berörda länderna. Den spänner från begränsat informationsutbyte till mer utvecklade system med sektoriella eller tematiska arbetsgrupper som inbegriper alla aktiva partner och har en hög grad av samordning, där kommissionen vanligen tillhör de mest aktiva givarna. I de fall där ett program med stöd från den allmänna budgeten eller ett sektorpolitiskt stödprogram hade fastställts var samordningen bättre organiserad och intensivare. Även då gavs dock det tekniska biståndet ofta genom separata projekt där varje givare tillämpade sina egna förfaranden.

Arrangemangen för genomförande gynnar ännu inte lokalt ägarskap

| 33. | Projektledningsgrupper (eller projektstödenheter) inrättas fortfarande på tillfällig basis i de flesta länder, under ett projekts varaktighet och parallellt med den befintliga nationella förvaltningen, även om de i flera fall redan är mer integrerade i den reguljära institutionella strukturen i mottagarlandets förvaltning. I inget av de berörda länderna användes nationella system och förfaranden för upphandling och betalning av kommissionsfinansierat tekniskt bistånd eftersom kommissionen ansåg att de var otillförlitliga och inte medgav insyn. Flera av dessa länder (dvs. Benin, Tchad, Marocko, Sierra Leone, Uganda och Vietnam) tar dock emot kommissionsfinansierat budgetstöd, varför utbetalningen av medel per definition blir föremål för de nationella finansiella förfarandena. Detta visar på en inkonsekvens i kommissionens syn på användningen av mottagarlandets system för förvaltning av offentliga medel och upphandlingssystem inom sina olika stödinstrument. |
| --- | --- |

33.

Projektledningsgrupper (eller projektstödenheter) inrättas fortfarande på tillfällig basis i de flesta länder, under ett projekts varaktighet och parallellt med den befintliga nationella förvaltningen, även om de i flera fall redan är mer integrerade i den reguljära institutionella strukturen i mottagarlandets förvaltning. I inget av de berörda länderna användes nationella system och förfaranden för upphandling och betalning av kommissionsfinansierat tekniskt bistånd eftersom kommissionen ansåg att de var otillförlitliga och inte medgav insyn. Flera av dessa länder (dvs. Benin, Tchad, Marocko, Sierra Leone, Uganda och Vietnam) tar dock emot kommissionsfinansierat budgetstöd, varför utbetalningen av medel per definition blir föremål för de nationella finansiella förfarandena. Detta visar på en inkonsekvens i kommissionens syn på användningen av mottagarlandets system för förvaltning av offentliga medel och upphandlingssystem inom sina olika stödinstrument.

| 34. | Inom ramen för Parisdeklarationen (se punkt 5) har givare gjort ett antal åtaganden för att anpassa sitt stöd till partnerländernas utvecklingsstrategier, institutioner och förfaranden. Flera av dessa åtaganden är direkt knutna till frågan om kapacitetsutveckling. I detta sammanhang har Europeiska unionen satt upp ännu striktare mål för sig själv på tre områden, närmare bestämt att ge allt stöd till kapacitetsuppbyggnad genom samordnade program och öka användningen av arrangemang med flera givare, att kanalisera 50 % av det mellanstatliga stödet genom landsspecifika system och att undvika att inrätta nya projektledningsgrupper. Med tanke på hur de flesta av de nuvarande kapacitetsutvecklingsprojekten är utformade är kommissionens uppgift att uppfylla sina åtaganden enligt Parisdeklarationen en utmaning. |
| --- | --- |

34.

Inom ramen för Parisdeklarationen (se punkt 5) har givare gjort ett antal åtaganden för att anpassa sitt stöd till partnerländernas utvecklingsstrategier, institutioner och förfaranden. Flera av dessa åtaganden är direkt knutna till frågan om kapacitetsutveckling. I detta sammanhang har Europeiska unionen satt upp ännu striktare mål för sig själv på tre områden, närmare bestämt att ge allt stöd till kapacitetsuppbyggnad genom samordnade program och öka användningen av arrangemang med flera givare, att kanalisera 50 % av det mellanstatliga stödet genom landsspecifika system och att undvika att inrätta nya projektledningsgrupper. Med tanke på hur de flesta av de nuvarande kapacitetsutvecklingsprojekten är utformade är kommissionens uppgift att uppfylla sina åtaganden enligt Parisdeklarationen en utmaning.

Övervakas och utvärderas den tekniska biståndsverksamheten och dess resultat på ett adekvat sätt?

| 35. | Experternas rapportering var i allmänhet tillfredsställande när det gäller kvalitet och punktlighet, och projekten övervakas i de flesta fall aktivt av delegationernas personal. Därutöver finns det två huvudsakliga system för den externa övervakningen och utvärderingen av projekt:






  a) | Systemet med resultatorienterad uppföljning som genomförs av konsulter under kommissionens ansvar. |
| --- | --- | --- |

35.

Experternas rapportering var i allmänhet tillfredsställande när det gäller kvalitet och punktlighet, och projekten övervakas i de flesta fall aktivt av delegationernas personal. Därutöver finns det två huvudsakliga system för den externa övervakningen och utvärderingen av projekt:

a)

Systemet med resultatorienterad uppföljning som genomförs av konsulter under kommissionens ansvar.

| b) | Halvtidsöversyner som fastställs i finansieringsöverenskommelsen för projektet och utförs av konsulter som valts ut och/eller godkänts av kommissionen och partnerlandet. |
| --- | --- |

b)

Halvtidsöversyner som fastställs i finansieringsöverenskommelsen för projektet och utförs av konsulter som valts ut och/eller godkänts av kommissionen och partnerlandet.

| 36. | Båda systemen används regelbundet. I vissa fall hade konsulter inom resultatorienterad uppföljning besökt projektet kort tid efter det att verksamheten inleddes så att endast projektutformningen kunde bedömas och inte genomförandets eller resultatens effektivitet och ändamålsenlighet. |
| --- | --- |

36.

Båda systemen används regelbundet. I vissa fall hade konsulter inom resultatorienterad uppföljning besökt projektet kort tid efter det att verksamheten inleddes så att endast projektutformningen kunde bedömas och inte genomförandets eller resultatens effektivitet och ändamålsenlighet.

| 37. | Systemet med resultatorienterad uppföljning är en bra metod, i synnerhet som det inbegriper regelbundna besök vid projekten medan de genomförs. Revisionsrätten fann dock i ett antal fall att de poäng som projekten fick var orealistiska eller inte lämpade eller att de poäng som gavs vid senare besök vid samma projekt inom den resultatorienterade uppföljningen inte var konsekventa. Detta kan bero på det faktum att dessa besök med nödvändighet är mycket korta (på grund av det stora antalet projekt) och att övervakningspersonal regelbundet byts ut. |
| --- | --- |

37.

Systemet med resultatorienterad uppföljning är en bra metod, i synnerhet som det inbegriper regelbundna besök vid projekten medan de genomförs. Revisionsrätten fann dock i ett antal fall att de poäng som projekten fick var orealistiska eller inte lämpade eller att de poäng som gavs vid senare besök vid samma projekt inom den resultatorienterade uppföljningen inte var konsekventa. Detta kan bero på det faktum att dessa besök med nödvändighet är mycket korta (på grund av det stora antalet projekt) och att övervakningspersonal regelbundet byts ut.

| 38. | Halvtidsöversyner utförs för de flesta projekt och ses i allmänhet som ett mycket användbart instrument som ger en balanserad bild av och en utomståendes syn på ett projekt. Rekommendationerna som de leder till används ofta av delegationerna inför beslut om att ändra, omorientera eller förlänga projekt. Med den nuvarande tendensen att förkorta genomförandeperioder blir det svårare att planera in en halvtidsöversyn på ett sådant sätt att projektet har pågått tillräckligt länge för att det ska ha hunnit framskrida och det samtidigt återstår tillräckligt med tid för att man ska hinna genomföra och dra nytta av rekommendationerna. |
| --- | --- |

38.

Halvtidsöversyner utförs för de flesta projekt och ses i allmänhet som ett mycket användbart instrument som ger en balanserad bild av och en utomståendes syn på ett projekt. Rekommendationerna som de leder till används ofta av delegationerna inför beslut om att ändra, omorientera eller förlänga projekt. Med den nuvarande tendensen att förkorta genomförandeperioder blir det svårare att planera in en halvtidsöversyn på ett sådant sätt att projektet har pågått tillräckligt länge för att det ska ha hunnit framskrida och det samtidigt återstår tillräckligt med tid för att man ska hinna genomföra och dra nytta av rekommendationerna.

| 39. | Det förekommer ingen systematisk bedömning av hur väl företag och experter genomför det tekniska biståndet. All bedömning som görs, antingen av en delegation, en lokal mottagare eller den lokala upphandlande myndigheten (när det gäller EUF), sker endast på tillfällig och informell basis. Kommissionen har inte något system som gör det möjligt att dela denna begränsade information. Avsaknaden av ett adekvat styrningsinformationssystem för tekniskt bistånd innebär att värdefull erfarenhet från tidigare samarbete med vissa firmor eller experter inte kan utnyttjas när det tas nya beslut om upphandling av tekniskt bistånd. |
| --- | --- |

39.

Det förekommer ingen systematisk bedömning av hur väl företag och experter genomför det tekniska biståndet. All bedömning som görs, antingen av en delegation, en lokal mottagare eller den lokala upphandlande myndigheten (när det gäller EUF), sker endast på tillfällig och informell basis. Kommissionen har inte något system som gör det möjligt att dela denna begränsade information. Avsaknaden av ett adekvat styrningsinformationssystem för tekniskt bistånd innebär att värdefull erfarenhet från tidigare samarbete med vissa firmor eller experter inte kan utnyttjas när det tas nya beslut om upphandling av tekniskt bistånd.

Är den tekniska biståndsverksamheten ändamålsenlig när det handlar om kapacitetsutveckling?

Det tekniska biståndets stöd är tillfredsställande men det finns ingen garanti för att projekten blir lyckade

| 40. | Generellt sett varierar de faktiska eller sannolika resultaten för de 32 granskade projekten betydligt (se bilaga II). Tio projekt var ännu på ett för tidigt stadium i genomförandet för att det skulle gå att göra något rimligt antagande om deras sannolika resultat. När det gäller resten av projekten har






  — | en tredjedel av projekten lyckats, eller kommer sannolikt att lyckas, uppnå projektmålen (se ruta 6), |
| --- | --- | --- |

40.

Generellt sett varierar de faktiska eller sannolika resultaten för de 32 granskade projekten betydligt (se bilaga II). Tio projekt var ännu på ett för tidigt stadium i genomförandet för att det skulle gå att göra något rimligt antagande om deras sannolika resultat. När det gäller resten av projekten har

—

en tredjedel av projekten lyckats, eller kommer sannolikt att lyckas, uppnå projektmålen (se ruta 6),

| — | en tredjedel av projekten erfarit vissa problem och har endast uppnått, eller kommer sannolikt endast att uppnå, delar av projektmålen (se ruta 7), |
| --- | --- |

—

en tredjedel av projekten erfarit vissa problem och har endast uppnått, eller kommer sannolikt endast att uppnå, delar av projektmålen (se ruta 7),

| — | en tredjedel av projekten erfarit stora problem och har endast uppnått, eller kommer sannolikt endast att uppnå, mycket få av de planerade målen (se ruta 8). |
| --- | --- |

—

en tredjedel av projekten erfarit stora problem och har endast uppnått, eller kommer sannolikt endast att uppnå, mycket få av de planerade målen (se ruta 8).

Ruta 6Exempel på ett lyckat projektStöd till decentralisering i BeninProjektmålet var att på kommunal nivå upprätta administrativ kapacitet för att förbättra samhällsservicen för befolkningen.En innovativ strategi användes där en enda internationell expert, med ansvar för att leda och samordna verksamheterna på central nivå, kombinerades med ett stort team av lokala experter som hade specifik lokal kännedom och gav stöd på den lokala nivån. För detta krävdes att den internationella experten höll en grundutbildning för de lokala teamen för att garantera ett gemensamt arbetssätt och utveckla standardiserade verktyg. Projektutformningen innehöll tydliga mål och resultatindikatorer även om de inledningsvis inte var kvantifierade. Mobilisering av experten skedde inom sex månader efter det att finansieringsöverenskommelsen hade undertecknats. Vid projektstarten gjorde experten en finjustering av den logiska ramen och upprättade en databas för övervakning och utvärdering. Trots en svår miljö, i och med bristen på tydligt politiskt stöd för decentraliseringsprocessen, har projektet i hög grad nått sina mål. Kommissionen, som ser långsiktigt på utvecklingen i detta område, har förberett en andra fas för projektet för att stödja genomförandet av de kommunala utvecklingsplanerna och öka övervakningsinstitutionernas kapacitet.

| 41. | Eftersom tekniskt bistånd är den största delen i kapacitetsutvecklingsprojekt har dess kvalitet givetvis en stor inverkan på projektresultaten. I allmänhet ansåg mottagarinstitutionerna och delegationerna att experternas insatser var tillfredsställande. I omkring hälften av de granskade projekten har det emellertid förekommit fall där experterna har bytts ut, vilket huvudsakligen har berott på personliga motsättningar men ibland på grund av undermåliga arbetsinsatser. Det har endast förekommit ett fåtal fall där ett helt team av experter inte presterade väl och måste bytas ut. Tekniskt bistånd av god kvalitet är dock inte nödvändigtvis en garanti för att ett projekt ska lyckas eftersom andra faktorer har en avgörande inverkan på resultatet. |
| --- | --- |

41.

Eftersom tekniskt bistånd är den största delen i kapacitetsutvecklingsprojekt har dess kvalitet givetvis en stor inverkan på projektresultaten. I allmänhet ansåg mottagarinstitutionerna och delegationerna att experternas insatser var tillfredsställande. I omkring hälften av de granskade projekten har det emellertid förekommit fall där experterna har bytts ut, vilket huvudsakligen har berott på personliga motsättningar men ibland på grund av undermåliga arbetsinsatser. Det har endast förekommit ett fåtal fall där ett helt team av experter inte presterade väl och måste bytas ut. Tekniskt bistånd av god kvalitet är dock inte nödvändigtvis en garanti för att ett projekt ska lyckas eftersom andra faktorer har en avgörande inverkan på resultatet.

| 42. | För de allra flesta projekt har en otillräcklig genomförandeperiod varit en starkt bidragande faktor till att projekt inte har kunnat producera resultat inom den tid som fastställs i finansieringsöverenskommelsen. Många av dessa projekt har förlängts, eller kommer att förlängas, vilket bör leda till att ytterligare resultat uppnås. Enbart förlängning av tidsperioden är inte tillräckligt för att garantera ett lyckat slutförande av projekten. Andra viktiga faktorer som påverkar projektens ändamålsenlighet är den institutionella miljön i mottagarländerna och graden av ägarskap som uppvisas av mottagarinstitutionerna under utarbetandet och genomförandet av projekten. I de länder som revisionsrätten besökte har dessa faktorer i allmänhet varit positiva i Vietnam och Uganda, och i mindre utsträckning i Algeriet och Benin, men inte i Angola. Sådana variationer i den lokala institutionella kapaciteten och det lokala ägarskapet är en viktig förklaring till skillnaderna i de uppnådda eller förväntade resultaten av de projekt som revisionsrätten granskade i de olika länderna. Vissa av dessa faktorer ligger utanför kommissionens direkta kontroll, men kommissionen borde ändå ta bättre hänsyn till dem.

  Ruta 7Exempel på ett projekt med delvis uppnådda mål och oviss hållbarhetFortbildning för primärskolelärare – AngolaOtillräckliga projektförberedelser och förseningar ledde till att hälften av de planerade verksamheterna lades ner. Till följd av detta uppnådde inte projektet alla mål, eftersom endast fyra fortbildningscentrum är i drift jämfört med målet som var 16, och 11 000 lärare genomgick fortbildning jämfört med ett ursprungligt mål på 14 250. Angolas regering har inte uppfyllt sina åtaganden att finansiera dessa fortbildningscentrum på landsbygden. De saknade klassrum, vatten och elektricitet vilket innebar att deras infrastruktur var helt otillräcklig, och kurserna ägde rum i primärskolorna, vilket gjorde att skolbarnen var tvungna att ha sina lektioner på skolgården. Lärarna var i allmänhet nöjda med den fortbildning som gavs, men de hade ännu inte fått det formella utbildningsbeviset från utbildningsministeriet och hade därför ännu inte fått motsvarande befordring eller löneförhöjning. Ett statistikdatasystem installerades men fungerade inte. Annan utrustning som gavs genom projektet fungerade inte på grund av brist på underhåll eller reservdelar.


  Ruta 8Exempel på ett projekt med otillfredsställande resultatProgram för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn – Sierra LeoneProjektutformningen ägde rum under svåra omständigheter i slutet av 90-talet när säkerhetssituationen fortfarande var mycket instabil. Projektmålen var överambitiösa med tanke på den svåra situationen och decentraliseringsprocessens komplexitet. Förseningar i rekryteringen och otillräckliga arbetsinsatser av experterna, liksom otillräckligt ägarskap vid hälsoministeriet, som inte tillhandahöll den lokala motpartspersonal som krävdes, har allvarligt påverkat projektverksamheten. Till följd av detta har projektet långt ifrån uppfyllt projektmålen. I slutet av 2006 förberedde kommissionens avdelningar en tilläggsklausul till finansieringsöverenskommelsen för att dra tillbaka 13 miljoner euro (från det ursprungliga bidraget på 28 miljoner euro) och förlänga projektet med två och ett halvt år för att försöka slutföra de två mer lyckade delarna, det vill säga primär hälso- och sjukvård på decentraliserad nivå och den farmaceutiska delen. |
| --- | --- |

42.

För de allra flesta projekt har en otillräcklig genomförandeperiod varit en starkt bidragande faktor till att projekt inte har kunnat producera resultat inom den tid som fastställs i finansieringsöverenskommelsen. Många av dessa projekt har förlängts, eller kommer att förlängas, vilket bör leda till att ytterligare resultat uppnås. Enbart förlängning av tidsperioden är inte tillräckligt för att garantera ett lyckat slutförande av projekten. Andra viktiga faktorer som påverkar projektens ändamålsenlighet är den institutionella miljön i mottagarländerna och graden av ägarskap som uppvisas av mottagarinstitutionerna under utarbetandet och genomförandet av projekten. I de länder som revisionsrätten besökte har dessa faktorer i allmänhet varit positiva i Vietnam och Uganda, och i mindre utsträckning i Algeriet och Benin, men inte i Angola. Sådana variationer i den lokala institutionella kapaciteten och det lokala ägarskapet är en viktig förklaring till skillnaderna i de uppnådda eller förväntade resultaten av de projekt som revisionsrätten granskade i de olika länderna. Vissa av dessa faktorer ligger utanför kommissionens direkta kontroll, men kommissionen borde ändå ta bättre hänsyn till dem.

Ruta 7Exempel på ett projekt med delvis uppnådda mål och oviss hållbarhetFortbildning för primärskolelärare – AngolaOtillräckliga projektförberedelser och förseningar ledde till att hälften av de planerade verksamheterna lades ner. Till följd av detta uppnådde inte projektet alla mål, eftersom endast fyra fortbildningscentrum är i drift jämfört med målet som var 16, och 11 000 lärare genomgick fortbildning jämfört med ett ursprungligt mål på 14 250. Angolas regering har inte uppfyllt sina åtaganden att finansiera dessa fortbildningscentrum på landsbygden. De saknade klassrum, vatten och elektricitet vilket innebar att deras infrastruktur var helt otillräcklig, och kurserna ägde rum i primärskolorna, vilket gjorde att skolbarnen var tvungna att ha sina lektioner på skolgården. Lärarna var i allmänhet nöjda med den fortbildning som gavs, men de hade ännu inte fått det formella utbildningsbeviset från utbildningsministeriet och hade därför ännu inte fått motsvarande befordring eller löneförhöjning. Ett statistikdatasystem installerades men fungerade inte. Annan utrustning som gavs genom projektet fungerade inte på grund av brist på underhåll eller reservdelar.

Ruta 8Exempel på ett projekt med otillfredsställande resultatProgram för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn – Sierra LeoneProjektutformningen ägde rum under svåra omständigheter i slutet av 90-talet när säkerhetssituationen fortfarande var mycket instabil. Projektmålen var överambitiösa med tanke på den svåra situationen och decentraliseringsprocessens komplexitet. Förseningar i rekryteringen och otillräckliga arbetsinsatser av experterna, liksom otillräckligt ägarskap vid hälsoministeriet, som inte tillhandahöll den lokala motpartspersonal som krävdes, har allvarligt påverkat projektverksamheten. Till följd av detta har projektet långt ifrån uppfyllt projektmålen. I slutet av 2006 förberedde kommissionens avdelningar en tilläggsklausul till finansieringsöverenskommelsen för att dra tillbaka 13 miljoner euro (från det ursprungliga bidraget på 28 miljoner euro) och förlänga projektet med två och ett halvt år för att försöka slutföra de två mer lyckade delarna, det vill säga primär hälso- och sjukvård på decentraliserad nivå och den farmaceutiska delen.

Hållbarheten är osäker

| 43. | Utsikterna att projektresultaten ska vara hållbara, det vill säga att all förbättring av kapaciteten ska vara permanent, är i många fall osäkra (se bilaga II). De inadekvata genomförandeperioderna för många av projekten har lett till en hel del press att avsluta projektverksamheterna så snabbt som möjligt eftersom de inte skapar lämpliga förutsättningar för att man gradvis ska kunna upphöra med det tekniska biståndet till projektet. Hållbarheten beror mest på mottagarregeringens och mottagarinstitutionernas engagemang och kapacitet att fortsätta stödja utvecklingen och genomförandet av reformer av de centrala offentliga myndigheternas sätt att fungera, och den offentliga förvaltningen i allmänhet, efter det att kommissionens stöd har upphört. Förutom att det krävs politisk vilja för ett sådant fortsatt stöd uppstår också ofta ekonomiska konsekvenser i form av ökade kostnader för statsbudgeten eller de lokala myndigheternas budget. I flera granskade länder skapar detta många gånger allvarliga tvivel om huruvida reform- och kapacitetsutvecklingsprocesserna kan fortsätta utan kontinuerligt tekniskt och/eller ekonomiskt stöd. |
| --- | --- |

43.

Utsikterna att projektresultaten ska vara hållbara, det vill säga att all förbättring av kapaciteten ska vara permanent, är i många fall osäkra (se bilaga II). De inadekvata genomförandeperioderna för många av projekten har lett till en hel del press att avsluta projektverksamheterna så snabbt som möjligt eftersom de inte skapar lämpliga förutsättningar för att man gradvis ska kunna upphöra med det tekniska biståndet till projektet. Hållbarheten beror mest på mottagarregeringens och mottagarinstitutionernas engagemang och kapacitet att fortsätta stödja utvecklingen och genomförandet av reformer av de centrala offentliga myndigheternas sätt att fungera, och den offentliga förvaltningen i allmänhet, efter det att kommissionens stöd har upphört. Förutom att det krävs politisk vilja för ett sådant fortsatt stöd uppstår också ofta ekonomiska konsekvenser i form av ökade kostnader för statsbudgeten eller de lokala myndigheternas budget. I flera granskade länder skapar detta många gånger allvarliga tvivel om huruvida reform- och kapacitetsutvecklingsprocesserna kan fortsätta utan kontinuerligt tekniskt och/eller ekonomiskt stöd.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

Har kommissionen en bra strategi för institutionell kapacitetsutveckling, inklusive användningen av tekniskt bistånd?

| 44. | Trots att institutionell kapacitetsuppbyggnad anses vara en nyckelfaktor i kampen mot fattigdom i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik innehåller inte kommissionens landstrategidokument en övergripande bedömning och prioritering av befintliga institutionella brister i enskilda länder, och någon sådan information används inte heller för urval av centrala områden för EG-stödet. Kommissionen har inte heller några riktlinjer för vilken roll det tekniska biståndet bör spela i dessa sammanhang (punkterna 9–12).

  Rekommendation 1Kommissionen bör i sina landstrategidokument göra en heltäckande och strukturerad analys av befintliga brister i den institutionella kapaciteten och behoven av kapacitetsutveckling.Rekommendation 2Kommissionen bör utveckla riktlinjer för tekniskt bistånd, definiera vilken roll detta bistånd ska ha på kapacitetsutvecklingsområdet och tillhandahålla bra metoder och instrument för att avgöra när och hur det ska användas. |
| --- | --- |

44.

Trots att institutionell kapacitetsuppbyggnad anses vara en nyckelfaktor i kampen mot fattigdom i Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik innehåller inte kommissionens landstrategidokument en övergripande bedömning och prioritering av befintliga institutionella brister i enskilda länder, och någon sådan information används inte heller för urval av centrala områden för EG-stödet. Kommissionen har inte heller några riktlinjer för vilken roll det tekniska biståndet bör spela i dessa sammanhang (punkterna 9–12).

Rekommendation 1Kommissionen bör i sina landstrategidokument göra en heltäckande och strukturerad analys av befintliga brister i den institutionella kapaciteten och behoven av kapacitetsutveckling.Rekommendation 2Kommissionen bör utveckla riktlinjer för tekniskt bistånd, definiera vilken roll detta bistånd ska ha på kapacitetsutvecklingsområdet och tillhandahålla bra metoder och instrument för att avgöra när och hur det ska användas.

Är den tekniska biståndsverksamheten inom kapacitetsutvecklingsprojekt väl utformad?

| 45. | På projektnivå är de kapacitetsutvecklingsprojekt med koppling till tekniskt bistånd som väljs ut för stöd för det mesta i linje med de ofta mycket allmänt formulerade övergripande nationella utvecklingsstrategierna för de berörda länderna, men de saknar ofta en detaljerad motivering av de särskilda behoven av tekniskt bistånd. Projektmålen är ofta överambitiösa med tanke på de snäva tidsramarna och tar inte tillräcklig hänsyn till den bristande institutionella miljö som projekten genomförs i, graden av lokalt ägarskap av projektet och engagemanget för de föreslagna institutionella förändringarna, vilket gör det svårare att korrekt formulera och genomföra de tekniska biståndsuppgifterna (punkterna 13–17).

  Rekommendation 3Utformningen av kapacitetsutvecklingsprojekt bör förbättras genom att man underlättar ändamålsenligt ägarskap och ändamålsenlig ledning av den nationella parten i processen, genom att man bättre definierar särskilda kapacitetsutvecklingsmål och de krav på tekniskt bistånd som hänger samman med dem, genom att man undviker alltför komplexa genomförandestrukturer, genom att man fastställer mer realistiska mål och genom att man planerar längre genomförandeperioder. |
| --- | --- |

45.

På projektnivå är de kapacitetsutvecklingsprojekt med koppling till tekniskt bistånd som väljs ut för stöd för det mesta i linje med de ofta mycket allmänt formulerade övergripande nationella utvecklingsstrategierna för de berörda länderna, men de saknar ofta en detaljerad motivering av de särskilda behoven av tekniskt bistånd. Projektmålen är ofta överambitiösa med tanke på de snäva tidsramarna och tar inte tillräcklig hänsyn till den bristande institutionella miljö som projekten genomförs i, graden av lokalt ägarskap av projektet och engagemanget för de föreslagna institutionella förändringarna, vilket gör det svårare att korrekt formulera och genomföra de tekniska biståndsuppgifterna (punkterna 13–17).

Rekommendation 3Utformningen av kapacitetsutvecklingsprojekt bör förbättras genom att man underlättar ändamålsenligt ägarskap och ändamålsenlig ledning av den nationella parten i processen, genom att man bättre definierar särskilda kapacitetsutvecklingsmål och de krav på tekniskt bistånd som hänger samman med dem, genom att man undviker alltför komplexa genomförandestrukturer, genom att man fastställer mer realistiska mål och genom att man planerar längre genomförandeperioder.

Genomförs den tekniska biståndsverksamheten effektivt?

| 46. | Av ett antal anledningar är genomförandeperioderna i de flesta fall för korta för att projektverksamheterna ska hinna utföras och projektmålen uppnås. Detta leder i många fall till att projektperioden måste förlängas. De vanligaste problem i projektgenomförandet som minskar det tekniska biståndets ändamålsenlighet och effektivitet är följande:






  — | De långa förberedelsefaserna gör ofta att projektutformningen är förlegad vid den tidpunkt när genomförandet börjar (punkterna 19–21). |
| --- | --- | --- |

46.

Av ett antal anledningar är genomförandeperioderna i de flesta fall för korta för att projektverksamheterna ska hinna utföras och projektmålen uppnås. Detta leder i många fall till att projektperioden måste förlängas. De vanligaste problem i projektgenomförandet som minskar det tekniska biståndets ändamålsenlighet och effektivitet är följande:

—

De långa förberedelsefaserna gör ofta att projektutformningen är förlegad vid den tidpunkt när genomförandet börjar (punkterna 19–21).

| — | Den utdragna processen för upphandling av tekniskt bistånd och projektstart minskar kraftigt den tid som återstår för genomförandet (punkterna 22–26). |
| --- | --- |

—

Den utdragna processen för upphandling av tekniskt bistånd och projektstart minskar kraftigt den tid som återstår för genomförandet (punkterna 22–26).

| — | Experter som väljs ut är ofta inte tillgängliga när kontrakten väl har tilldelats (punkterna 27–28). |
| --- | --- |

—

Experter som väljs ut är ofta inte tillgängliga när kontrakten väl har tilldelats (punkterna 27–28).

| — | De nuvarande upphandlingsförfarandena för kontraktering av experter inom tekniskt bistånd främjar inte de nationella offentliga institutionernas deltagande (punkterna 29–30). |
| --- | --- |

—

De nuvarande upphandlingsförfarandena för kontraktering av experter inom tekniskt bistånd främjar inte de nationella offentliga institutionernas deltagande (punkterna 29–30).

| — | Givarsamordningen varierar men i många fall tillhandahålls fortfarande stöd i form av tekniskt bistånd genom enskilda osamordnade projekt, medan genomförandearrangemangen inte uppmuntrar lokalt ägarskap (punkterna 32–34). |
| --- | --- |

—

Givarsamordningen varierar men i många fall tillhandahålls fortfarande stöd i form av tekniskt bistånd genom enskilda osamordnade projekt, medan genomförandearrangemangen inte uppmuntrar lokalt ägarskap (punkterna 32–34).

Rekommendation 4De förfaranden som styr projektförberedelserna och projektstarten, inbegripet upphandling av tekniskt bistånd, bör ses över så att det blir mer tid för genomförande, och mer flexibilitet bör tillåtas under inledningsfasen så att projektutformningen och/eller direktiven för det tekniska biståndet kan anpassas efter nya omständigheter.Rekommendation 5Utvärderingskriterierna för anbud om tekniskt bistånd bör ses över så att de bättre avspeglar experternas och konsultföretagens kvalitet och tidigare erfarenheter av dem.Rekommendation 6Fler möjligheter bör beaktas när det gäller upphandlingsmöjligheter så att den bästa tekniska expertisen väljs ut, inbegripet expertisen vid de offentliga institutionerna och expertis som finns tillgänglig i mottagarlandet eller i regionen.Rekommendation 7I enlighet med åtagandena i Parisdeklarationen bör kommissionen öka användningen av tekniskt bistånd genom samordnade program och om möjligt tillämpa genomförandearrangemang som uppmuntrar lokalt ägarskap.

Övervakas och utvärderas den tekniska biståndsverksamheten och dess resultat på ett adekvat sätt?

| 47. | Revisionsrätten konstaterade att rapporteringen, övervakningen och utvärderingen av den tekniska biståndsverksamheten i de flesta fall var adekvata. Projektrapportering, övervakning och utvärdering utförs regelbundet och används för att identifiera och ta itu med problem och för att anpassa och ändra projektens fokus när så är nödvändigt. Det finns dock inget system för att bedöma och registrera hur väl de företag eller experter som är specialiserade på tekniskt bistånd fungerar, vilket skulle kunna användas som referens i framtiden när experter eller företag anlitas för kommissionsfinansierade projekt (punkterna 35–39).

  Rekommendation 8Det bör göras en systematisk bedömning av hur väl företagen och experterna genomför det tekniska biståndet, och det bör utvecklas ett styrningsinformationssystem genom vilket man kan registrera, rapportera och ta del av detta genomförande. |
| --- | --- |

47.

Revisionsrätten konstaterade att rapporteringen, övervakningen och utvärderingen av den tekniska biståndsverksamheten i de flesta fall var adekvata. Projektrapportering, övervakning och utvärdering utförs regelbundet och används för att identifiera och ta itu med problem och för att anpassa och ändra projektens fokus när så är nödvändigt. Det finns dock inget system för att bedöma och registrera hur väl de företag eller experter som är specialiserade på tekniskt bistånd fungerar, vilket skulle kunna användas som referens i framtiden när experter eller företag anlitas för kommissionsfinansierade projekt (punkterna 35–39).

Rekommendation 8Det bör göras en systematisk bedömning av hur väl företagen och experterna genomför det tekniska biståndet, och det bör utvecklas ett styrningsinformationssystem genom vilket man kan registrera, rapportera och ta del av detta genomförande.

Är den tekniska biståndsverksamheten ändamålsenlig när det handlar om kapacitetsutveckling?

| 48. | Mot bakgrund av den svåra politiska och institutionella miljö som de kommissionsfinansierade kapacitetsutvecklingsprojekten genomförs i kan resultaten av dessa projekt över lag anses vara rimliga. Kvaliteten på det tekniska bistånd som tillhandahölls var i allmänhet tillfredsställande, men andra viktiga faktorer har gjort att det stöd som givits har blivit mindre ändamålsenligt. Kapacitetsutveckling är en svår uppgift, särskilt som, vilket många av de granskade projekten har visat, den befintliga institutionella kapaciteten ofta är låg och det lokala engagemanget för institutionella förändringar inte alltid är så starkt. |
| --- | --- |

48.

Mot bakgrund av den svåra politiska och institutionella miljö som de kommissionsfinansierade kapacitetsutvecklingsprojekten genomförs i kan resultaten av dessa projekt över lag anses vara rimliga. Kvaliteten på det tekniska bistånd som tillhandahölls var i allmänhet tillfredsställande, men andra viktiga faktorer har gjort att det stöd som givits har blivit mindre ändamålsenligt. Kapacitetsutveckling är en svår uppgift, särskilt som, vilket många av de granskade projekten har visat, den befintliga institutionella kapaciteten ofta är låg och det lokala engagemanget för institutionella förändringar inte alltid är så starkt.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 17 oktober 2007.

För revisionsrätten

Hubert WEBER

Ordförande

---

(1)  Med termen ”expert” menas i denna rapport de olika leverantörerna.

1

(2)  Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik, 26.4.2000, KOM(2000) 212 slutlig.

2

Gemensam förklaring från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik: ”Europeiskt samförstånd om utveckling”, rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 22 november 2005 (14820/05).

(3)  DAC:s nätverk för styresfrågor: ”The challenge of capacity development: working towards good practice”, februari 2006. DAC är kommittén för utvecklingsbistånd inom organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD).

3

(4)  Millennieutvecklingsmål eller millenniemål, se www.un.org/millenniumgoals och ordlistan.

4

(5)  Se www.aidharmonization.org och ordlistan.

5

(6)  Nästan jämnt fördelat mellan EUF (omfattande alla AVS-länder) och den allmänna budgeten (omfattande de tre största geografiska programmen för Mellanöstern och södra Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien).

6

(7)  Antingen genom Europeiska unionens allmänna budget eller genom Europeiska utvecklingsfonden.

7

(8)  De 12 länderna är: Algeriet, Angola, Benin, Uganda och Vietnam (som alla har besökts) samt Tchad, Indonesien, Mexiko, Marocko, Nigeria, Peru och Sierra Leone (dokumentgranskning).

8

(9)  Vid tidpunkten för revisionen omfattade de aktuella landstrategidokumenten perioden 2002–2007 (för EUF-länder) eller 2002–2006 (för länder som inte omfattas av EUF). I de fall nya förslag till landstrategidokument för perioden 2007/8–2013 redan fanns tillgängliga granskades även dessa.

9

(10)  Kvalitetsstödgrupperna är kommissionens avdelningsövergripande grupper som utför inbördes granskning (s.k. ”peer reviews”) av åtgärder för externt bistånd som förvaltas av EuropeAid när åtgärderna identifieras och formuleras.

10

(11)  Enligt den praktiska handledningen för förfaranden för kontraktstilldelning för EG:s externa åtgärder (”Practical Guide to contract procedures for EC external actions”) är det obligatoriskt med en selektiv internationell anbudsinfordran när det rör sig om tjänstekontrakt med ett värde på 200 000 euro eller mer.

11

(12)  Artikel 166 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1) och artiklarna 53 och 54 i budgetförordning av den 27 mars 2003 för den nionde Europeiska utvecklingsfonden (EUT L 83, 1.4.2003, s. 1). Enligt denna regel ska kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, varor och tjänster ingås inom tre år från det datum då kommissionen fattar finansieringsbeslutet för ett visst projekt.

12

(13)  Artikel 100 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1995/2006 av den 13 december 2006 om ändring av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EUT L 390, 30.12.2006, s. 1). Budgetförordningen för den nionde Europeiska utvecklingsfonden har ännu inte ändrats i detta avseende.

13

(14)  Den innebär att tilldelningen av kontraktet är avhängig av att finansieringsöverenskommelsen undertecknas och att medel anslås.

14

(15)  Artikel 19 i bilaga IV – genomförande- och förvaltningsförfaranden – i partnerskapsavtalet AVS–EG.

15

(16)  Experter ska underteckna en förklaring om att de finns tillgängliga under anbudets giltighetsperiod som vanligen är 90 dagar.

16

(17)  Enligt kommissionens riktlinjer ges de tekniska aspekterna (dvs. ”kvaliteten”) på tjänsterna en ”viktning” på 80 % i helhetsbedömningen. Den finansiella aspekten avgörs inte enbart av de återstående 20 % i den kombinerade bedömningen utan även av det faktum att alla anbud bör hålla sig inom gränserna för den tillgängliga budgeten.

17

(18)  På grund av att kortfristiga tjänstekontrakt ofta används under hela projektcykeln har kommissionen upprättat så kallade ramkontrakt genom ett internationellt anbudsförfarande. Det är övergripande kontrakt som anger huvudvillkoren (t.ex. löptid, syfte, priser och utförandevillkor) för tilldelning av specifika, individuella kontrakt som behövs under en viss period.

18

---

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER GRANSKADE PROJEKT OCH PROGRAM

| (euro) |
| --- |
| | Projektbelopp | Belopp för tekniskt bistånd |
| BESÖKTA LÄNDER |
| Algeriet |
| Stödprogram för reform av telekommunikationer och posttjänster och för utveckling av informationssamhället (PTT) | 17 000 000 | 13 750 742 |
| Program för modernisering och stöd till administrativa reformer (MARA) | 25 000 000 | 10 899 900 |
| Stödprogram för reform av utbildningsväsendet (Education) | 17 000 000 | 8 997 400 |
| Stöd till reform av rättssystemet i Algeriet (Justice) | 15 000 000 | 6 175 960 |
| Angola |
| Fortbildning för primärskolelärare | 6 000 000 | 950 000 |
| Stödprogram för hälso- och sjukvårdssektorn | 25 000 000 | 7 150 000 |
| Stöd till det nationella statistikkontoret | 1 900 000 | 475 000 |
| Stärkande av planerings- och budgetprocessen | 13 500 000 | 6 500 000 |
| Benin |
| Stöd till hälso- och sjukvårdssektorn | 10 200 000 | 2 160 000 |
| Stödprogram för uppstart av kommuner – PRODECOM | 8 850 000 | 4 681 900 |
| Stöd till det integrerade programmet för stärkande av rättsväsendet och domstolsväsendet | 12 150 000 | 1 394 630 |
| Uganda |
| Stöd till den nationella utanordnarens kontor | 1 725 000 | 1 725 000 |
| Budgetstöd till fattigdomsminskning IV (endast komponenten tekniskt bistånd) | 1 190 000 | 921 540 |
| Utbildning av hälsovårdspersonal | 17 000 000 | 2 874 844 |
| Tekniskt bistånd till vägmyndighetens utvecklingsenhet | 1 999 500 | 1 746 788 |
| Vietnam |
| Europeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2) | 11 034 800 | 5 850 560 |
| Stöd till förnyelse av utbildningsförvaltningen (SREM) | 12 000 000 | 2 979 620 |
| Institutionella stödprojektet (ISP) | 8 000 000 | 2 549 100 |
| Biståndslån för fattigdomsminskning 3 (PRSC3) (endast komponenten tekniskt bistånd) | 4 500 000 | 4 100 000 |
| EJ BESÖKTA LÄNDER |
| Indonesien |
| Handelsstödprogram | 8 500 000 | 5 488 682 |
| Mexiko |
| Stärkande och modernisering av rättsförvaltningen i Mexiko | 4 600 000 | 2 071 825 |
| Förenkling av frihandelsavtalet EU–Mexiko (PROTLCUEM) (EU-medverkan) | 8 000 000 | 4 249 580 |
| Marocko |
| Modernisering av rättssystemet (EU-medverkan) | 27 671 000 | 4 634 720 |
| Stöd till tillämpning av associeringsavtalet (PAAA) – fas I | 5 000 000 | 5 000 000 |
| Nigeria |
| Projekt för ekonomiförvaltningskapacitet (EMCAP) | 12 000 000 | 939 300 |
| Stöd till program för reform av institutioner (SRIP) | 27 600 000 | 10 780 409 |
| Peru |
| Stöd till Perus yrkesutbildnings- och fortbildningssystem (APROLAB) | 6 000 000 | 1 200 000 |
| Program för stöd till reformen av det peruanska rättssystemet (JUSPER) | 12 000 000 | 1 400 000 |
| Sierra Leone |
| Institutionellt stöd till finansministeriet | 4 500 000 | 1 262 016 |
| Program för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn (HSSP) | 28 000 000 | 7 533 000 |
| Tchad |
| Stöd till hälsovårdspolitiken | 42 084 965 | 9 757 541 |
| Budgetstödprogram för fattigdomsminskning och tillväxt (2003–2006) (endast komponenten tekniskt bistånd) | 4 000 000 | 4 000 000 |
| Summa | 399 005 265 | 144 200 057 |
| Anm.: När det gäller budgetstödprogrammen har endast komponenten tekniskt bistånd beaktats i projektbeloppet. |

(euro)

Projektbelopp

Belopp för tekniskt bistånd

BESÖKTA LÄNDER

Algeriet

Stödprogram för reform av telekommunikationer och posttjänster och för utveckling av informationssamhället (PTT)

17 000 000

13 750 742

Program för modernisering och stöd till administrativa reformer (MARA)

25 000 000

10 899 900

Stödprogram för reform av utbildningsväsendet (Education)

17 000 000

8 997 400

Stöd till reform av rättssystemet i Algeriet (Justice)

15 000 000

6 175 960

Angola

Fortbildning för primärskolelärare

6 000 000

950 000

Stödprogram för hälso- och sjukvårdssektorn

25 000 000

7 150 000

Stöd till det nationella statistikkontoret

1 900 000

475 000

Stärkande av planerings- och budgetprocessen

13 500 000

6 500 000

Benin

Stöd till hälso- och sjukvårdssektorn

10 200 000

2 160 000

Stödprogram för uppstart av kommuner – PRODECOM

8 850 000

4 681 900

Stöd till det integrerade programmet för stärkande av rättsväsendet och domstolsväsendet

12 150 000

1 394 630

Uganda

Stöd till den nationella utanordnarens kontor

1 725 000

1 725 000

Budgetstöd till fattigdomsminskning IV (endast komponenten tekniskt bistånd)

1 190 000

921 540

Utbildning av hälsovårdspersonal

17 000 000

2 874 844

Tekniskt bistånd till vägmyndighetens utvecklingsenhet

1 999 500

1 746 788

Vietnam

Europeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2)

11 034 800

5 850 560

Stöd till förnyelse av utbildningsförvaltningen (SREM)

12 000 000

2 979 620

Institutionella stödprojektet (ISP)

8 000 000

2 549 100

Biståndslån för fattigdomsminskning 3 (PRSC3) (endast komponenten tekniskt bistånd)

4 500 000

4 100 000

EJ BESÖKTA LÄNDER

Indonesien

Handelsstödprogram

8 500 000

5 488 682

Mexiko

Stärkande och modernisering av rättsförvaltningen i Mexiko

4 600 000

2 071 825

Förenkling av frihandelsavtalet EU–Mexiko (PROTLCUEM) (EU-medverkan)

8 000 000

4 249 580

Marocko

Modernisering av rättssystemet (EU-medverkan)

27 671 000

4 634 720

Stöd till tillämpning av associeringsavtalet (PAAA) – fas I

5 000 000

5 000 000

Nigeria

Projekt för ekonomiförvaltningskapacitet (EMCAP)

12 000 000

939 300

Stöd till program för reform av institutioner (SRIP)

27 600 000

10 780 409

Peru

Stöd till Perus yrkesutbildnings- och fortbildningssystem (APROLAB)

6 000 000

1 200 000

Program för stöd till reformen av det peruanska rättssystemet (JUSPER)

12 000 000

1 400 000

Sierra Leone

Institutionellt stöd till finansministeriet

4 500 000

1 262 016

Program för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn (HSSP)

28 000 000

7 533 000

Tchad

Stöd till hälsovårdspolitiken

42 084 965

9 757 541

Budgetstödprogram för fattigdomsminskning och tillväxt (2003–2006) (endast komponenten tekniskt bistånd)

4 000 000

4 000 000

Summa

399 005 265

144 200 057

Anm.: När det gäller budgetstödprogrammen har endast komponenten tekniskt bistånd beaktats i projektbeloppet.

---

BILAGA II

ÄNDAMÅLSENLIGHET OCH UTSIKTER TILL HÅLLBARHET FÖR DE GRANSKADE PROJEKTEN OCH PROGRAMMEN

| | Ändamålsenlighet | Utsikter till hållbarhet |
| --- | --- | --- |
| Lyckat | Delvis lyckat | Ej lyckat | För tidigt | Goda | Osäkra | Tveksamma | För tidigt |
| BESÖKTA LÄNDER |
| Algeriet |
| Stödprogram för reform av telekommunikationer och posttjänster och för utveckling av informationssamhället (PTT) | | × | | | | × | | |
| Program för modernisering och stöd till administrativa reformer (MARA) | | | | × | | | | × |
| Stödprogram för reform av utbildningsväsendet (Education) | | | | × | | | | × |
| Stöd till reform av rättssystemet i Algeriet (Justice) | | | | × | | | | × |
| Angola |
| Fortbildning för primärskolelärare | | × | | | | × | | |
| Stödprogram för hälso- och sjukvårdssektorn | | × | | | | × | | |
| Stöd till det nationella statistikkontoret | | | × | | | | | × |
| Stärkande av planerings- och budgetprocessen | | | | × | | | | × |
| Benin |
| Stöd till hälso- och sjukvårdssektorn | × | | | | | × | | |
| Stödprogram för uppstart av kommuner – PRODECOM | × | | | | | × | | |
| Stöd till det integrerade programmet för stärkande av rättsväsendet och domstolsväsendet | | | | × | | | × | |
| Uganda |
| Stöd till den nationella utanordnarens kontor | × | | | | | × | | |
| Budgetstöd till fattigdomsminskning IV (endast komponenten tekniskt bistånd) | × | | | | × | | | |
| Utbildning av hälsovårdspersonal | | × | | | | × | | |
| Tekniskt bistånd till vägmyndighetens utvecklingsenhet | | × | | | | × | | |
| Vietnam |
| Europeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2) | | | | × | × | | | |
| Stöd till förnyelse av utbildningsförvaltningen (SREM) | | | | × | | × | | |
| Institutionella stödprojektet (ISP) | | | | × | | | | × |
| Biståndslån för fattigdomsminskning 3 (PRSC3) (endast komponenten tekniskt bistånd) | | | × | | | × | | |
| EJ BESÖKTA LÄNDER |
| Indonesien |
| Handelsstödprogram | × | | | | × | | | |
| Mexiko |
| Stärkande och modernisering av rättsförvaltningen i Mexiko | | × | | | | × | | |
| Förenkling av frihandelsavtalet EU-Mexiko (PROTLCUEM) (EU-medverkan) | | | | × | | | | × |
| Marocko |
| Modernisering av rättssystemet (EU-medverkan) | | | × | | | | | × |
| Stöd till tillämpning av associeringsavtalet (PAAA) – fas I | × | | | | × | | | |
| Nigeria |
| Projekt för ekonomiförvaltningskapacitet (EMCAP) | | × | | | | | × | |
| Stöd till program för reform av institutioner (SRIP) | | | | × | | | | × |
| Peru |
| Stöd till Perus yrkesutbildnings- och fortbildningssystem (APROLAB) | | | × | | | | | × |
| Program för stöd till reformen av det peruanska rättssystemet (JUSPER) | | | × | | | × | | |
| Sierra Leone |
| Institutionellt stöd till finansministeriet | × | | | | | × | | |
| Program för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn (HSSP) | | | × | | | | × | |
| Tchad |
| Stöd till hälsovårdspolitiken | | | × | | | × | | |
| Budgetstödprogram för fattigdomsminskning och tillväxt (2003–2006) (endast komponenten tekniskt bistånd) | | × | | | | × | | |
| Summa | 7 | 8 | 7 | 10 | 4 | 15 | 3 | 10 |

Ändamålsenlighet

Utsikter till hållbarhet

Lyckat

Delvis lyckat

Ej lyckat

För tidigt

Goda

Osäkra

Tveksamma

För tidigt

BESÖKTA LÄNDER

Algeriet

Stödprogram för reform av telekommunikationer och posttjänster och för utveckling av informationssamhället (PTT)

×

×

Program för modernisering och stöd till administrativa reformer (MARA)

×

×

Stödprogram för reform av utbildningsväsendet (Education)

×

×

Stöd till reform av rättssystemet i Algeriet (Justice)

×

×

Angola

Fortbildning för primärskolelärare

×

×

Stödprogram för hälso- och sjukvårdssektorn

×

×

Stöd till det nationella statistikkontoret

×

×

Stärkande av planerings- och budgetprocessen

×

×

Benin

Stöd till hälso- och sjukvårdssektorn

×

×

Stödprogram för uppstart av kommuner – PRODECOM

×

×

Stöd till det integrerade programmet för stärkande av rättsväsendet och domstolsväsendet

×

×

Uganda

Stöd till den nationella utanordnarens kontor

×

×

Budgetstöd till fattigdomsminskning IV (endast komponenten tekniskt bistånd)

×

×

Utbildning av hälsovårdspersonal

×

×

Tekniskt bistånd till vägmyndighetens utvecklingsenhet

×

×

Vietnam

Europeiskt program för tekniskt bistånd till Vietnam (ETV2)

×

×

Stöd till förnyelse av utbildningsförvaltningen (SREM)

×

×

Institutionella stödprojektet (ISP)

×

×

Biståndslån för fattigdomsminskning 3 (PRSC3) (endast komponenten tekniskt bistånd)

×

×

EJ BESÖKTA LÄNDER

Indonesien

Handelsstödprogram

×

×

Mexiko

Stärkande och modernisering av rättsförvaltningen i Mexiko

×

×

Förenkling av frihandelsavtalet EU-Mexiko (PROTLCUEM) (EU-medverkan)

×

×

Marocko

Modernisering av rättssystemet (EU-medverkan)

×

×

Stöd till tillämpning av associeringsavtalet (PAAA) – fas I

×

×

Nigeria

Projekt för ekonomiförvaltningskapacitet (EMCAP)

×

×

Stöd till program för reform av institutioner (SRIP)

×

×

Peru

Stöd till Perus yrkesutbildnings- och fortbildningssystem (APROLAB)

×

×

Program för stöd till reformen av det peruanska rättssystemet (JUSPER)

×

×

Sierra Leone

Institutionellt stöd till finansministeriet

×

×

Program för stöd till hälso- och sjukvårdssektorn (HSSP)

×

×

Tchad

Stöd till hälsovårdspolitiken

×

×

Budgetstödprogram för fattigdomsminskning och tillväxt (2003–2006) (endast komponenten tekniskt bistånd)

×

×

Summa

7

8

7

10

4

15

3

10

---

KOMMISSIONENS SVAR

SAMMANFATTNING

| I. | Under de senaste 3–4 åren har synen på kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd förändrats stort (i linje med debatten om biståndseffektivitet). Under 2005 och 2006 har man inom givarsamfundet successivt enats om en uppsättning bra metoder inom dessa områden. Det nya synsättet har formellt erkänts genom Parisdeklarationen som fastställer olika åtaganden på detta område. Resultaten från DAC:s första uppföljning av indikatorerna i Parisdeklarationen (rapport från juli 2007) visar att reformeringen av tekniskt bistånd är en komplicerad och långvarig process som innebär en utmaning för alla givare och där partnerländernas regeringar spelar en avgörande roll. |
| --- | --- |

I.

Under de senaste 3–4 åren har synen på kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd förändrats stort (i linje med debatten om biståndseffektivitet). Under 2005 och 2006 har man inom givarsamfundet successivt enats om en uppsättning bra metoder inom dessa områden. Det nya synsättet har formellt erkänts genom Parisdeklarationen som fastställer olika åtaganden på detta område. Resultaten från DAC:s första uppföljning av indikatorerna i Parisdeklarationen (rapport från juli 2007) visar att reformeringen av tekniskt bistånd är en komplicerad och långvarig process som innebär en utmaning för alla givare och där partnerländernas regeringar spelar en avgörande roll.

| III. | Bedömningarna på landsnivå i landstrategidokumenten ger tillräckligt med information för utarbetandet av åtgärdsstrategier och för urvalet av centrala områden för EU-stöd. Institutionella aspekter täcks in, särskilt i de fall där ett sektorbaserat arbetssätt planeras och där kapacitetsutveckling utgör en stor del av kommissionens insatser. Frågor som rör kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd tas upp i olika riktlinjer. När tekniskt bistånd används inom institutionell kapacitetsuppbyggnad måste detta hanteras på ett flexibelt sätt eftersom regeringars användning av bra metoder för både externt och lokalt tekniskt bistånd varierar kraftigt från en sektor till en annan och från ett land till ett annat. |
| --- | --- |

III.

Bedömningarna på landsnivå i landstrategidokumenten ger tillräckligt med information för utarbetandet av åtgärdsstrategier och för urvalet av centrala områden för EU-stöd. Institutionella aspekter täcks in, särskilt i de fall där ett sektorbaserat arbetssätt planeras och där kapacitetsutveckling utgör en stor del av kommissionens insatser. Frågor som rör kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd tas upp i olika riktlinjer. När tekniskt bistånd används inom institutionell kapacitetsuppbyggnad måste detta hanteras på ett flexibelt sätt eftersom regeringars användning av bra metoder för både externt och lokalt tekniskt bistånd varierar kraftigt från en sektor till en annan och från ett land till ett annat.

| IV. | Kommissionen fäster särskild vikt vid kvaliteten på projektutformning och förfogar över ett system för att, vid identifiering och formulering, säkerställa projektutformningens kvalitet. Systemet stod färdigt 2005. De flesta av de projekt som granskats i rapporten hade utarbetats före denna tidpunkt.
  Ett av de viktigaste målen med det nya systemet är att tackla vissa problem under utformningen av projekt, däribland att fastställa mål och bedöma den befintliga institutionella miljön och omfattningen av det lokala ägarskapet för projekten. |
| --- | --- |

IV.

Kommissionen fäster särskild vikt vid kvaliteten på projektutformning och förfogar över ett system för att, vid identifiering och formulering, säkerställa projektutformningens kvalitet. Systemet stod färdigt 2005. De flesta av de projekt som granskats i rapporten hade utarbetats före denna tidpunkt.

Ett av de viktigaste målen med det nya systemet är att tackla vissa problem under utformningen av projekt, däribland att fastställa mål och bedöma den befintliga institutionella miljön och omfattningen av det lokala ägarskapet för projekten.

| V. | När det gäller givarsamordning kan revisionsrättens uttalande accepteras för de projekt som har granskats. Denna fråga har emellertid tagits upp med jämna mellanrum de senaste åren och en av de största framgångarna på senare tid är antagandet av Parisdeklarationen i mars 2005.
  Användandet av samordnat tekniskt bistånd är också avhängigt av annan biståndspolitik och biståndspraxis samt partnerregeringens ledarskap. Kommissionen kommer att fortsätta att främja detta slags samarbete samtidigt som den bekräftar att många aktörer deltar i dessa processer. |
| --- | --- |

V.

När det gäller givarsamordning kan revisionsrättens uttalande accepteras för de projekt som har granskats. Denna fråga har emellertid tagits upp med jämna mellanrum de senaste åren och en av de största framgångarna på senare tid är antagandet av Parisdeklarationen i mars 2005.

Användandet av samordnat tekniskt bistånd är också avhängigt av annan biståndspolitik och biståndspraxis samt partnerregeringens ledarskap. Kommissionen kommer att fortsätta att främja detta slags samarbete samtidigt som den bekräftar att många aktörer deltar i dessa processer.

| VI. | Resultaten av det tekniska biståndet övervakas under projektgenomförandet och kommissionen vidtar nödvändiga åtgärder, däribland att byta ut experter i de fall där resultaten inte uppfyller de kontraktsenliga skyldigheterna. Alla projektledare måste fylla i ett formulär för gemenskapsfinansierade tjänstekontrakt i vilket de bedömer kontraktsparten (”Contractor Assessment Form for EC-Funded Service contracts”). Detta måste göras för varje tjänstekontrakt och bifogas slutrapporten. Med utgångspunkt från detta kommer projektledaren att bedöma kontraktspartens och huvudexperternas insatser.
  När det gäller tilldelningen av nya kontrakt görs under urvalsförfarandet en analys av de sökande företagens tekniska kapacitet – inklusive deras tidigare erfarenhet av kontraktsförvaltning. De sökande ombeds att lämna kontraktsreferenser. Kommissionen iakttar principen om lika behandling av sökande på grundval av objektiva kriterier. Se även kommissionens svar på punkt 28. |
| --- | --- |

VI.

Resultaten av det tekniska biståndet övervakas under projektgenomförandet och kommissionen vidtar nödvändiga åtgärder, däribland att byta ut experter i de fall där resultaten inte uppfyller de kontraktsenliga skyldigheterna. Alla projektledare måste fylla i ett formulär för gemenskapsfinansierade tjänstekontrakt i vilket de bedömer kontraktsparten (”Contractor Assessment Form for EC-Funded Service contracts”). Detta måste göras för varje tjänstekontrakt och bifogas slutrapporten. Med utgångspunkt från detta kommer projektledaren att bedöma kontraktspartens och huvudexperternas insatser.

När det gäller tilldelningen av nya kontrakt görs under urvalsförfarandet en analys av de sökande företagens tekniska kapacitet – inklusive deras tidigare erfarenhet av kontraktsförvaltning. De sökande ombeds att lämna kontraktsreferenser. Kommissionen iakttar principen om lika behandling av sökande på grundval av objektiva kriterier. Se även kommissionens svar på punkt 28.

| VIII. | I juli 2007 inledde kommissionen arbetet med att ta fram en strategi för att uppfylla mål för biståndseffektivitet med avseende på tekniskt samarbete och projektledningsenheter. Samråd med olika berörda avdelningar inom kommissionen, EU-medlemsstater och partnerländer utgör ett viktigt inslag i denna strategi.
  Faktum är att syftet med detta arbete är just att fastställa en strukturerad metod, så som revisionsrätten föreslår, som bygger på omfattande samråd. I samband med utvecklingen av strategin tar vi upp flera av de frågor som framhävs i revisionsrättens rapport och vi kommer att ta revisionsrättens rekommendationer under beaktande för att säkerställa ett ändamålsenligt stöd till kapacitetsutveckling i linje med EU:s mål på detta område. |
| --- | --- |

VIII.

I juli 2007 inledde kommissionen arbetet med att ta fram en strategi för att uppfylla mål för biståndseffektivitet med avseende på tekniskt samarbete och projektledningsenheter. Samråd med olika berörda avdelningar inom kommissionen, EU-medlemsstater och partnerländer utgör ett viktigt inslag i denna strategi.

Faktum är att syftet med detta arbete är just att fastställa en strukturerad metod, så som revisionsrätten föreslår, som bygger på omfattande samråd. I samband med utvecklingen av strategin tar vi upp flera av de frågor som framhävs i revisionsrättens rapport och vi kommer att ta revisionsrättens rekommendationer under beaktande för att säkerställa ett ändamålsenligt stöd till kapacitetsutveckling i linje med EU:s mål på detta område.

INLEDNING

| 1. | Kommissionen betonar den ökade betydelsen av en allmän och sektorpolitisk dialog som en ”tredje” typ av utvecklingssamarbete, särskilt i fråga om stödet till sektorprogram. Det tekniska biståndets nya roll i detta sammanhang måste analyseras och nya behov i fråga om tekniskt bistånd och krav måste definieras. |
| --- | --- |

1.

Kommissionen betonar den ökade betydelsen av en allmän och sektorpolitisk dialog som en ”tredje” typ av utvecklingssamarbete, särskilt i fråga om stödet till sektorprogram. Det tekniska biståndets nya roll i detta sammanhang måste analyseras och nya behov i fråga om tekniskt bistånd och krav måste definieras.

| 5. | Kommissionen understryker den vikt den fäster vid andra aspekter av kapacitetsuppbyggnad. |
| --- | --- |

5.

Kommissionen understryker den vikt den fäster vid andra aspekter av kapacitetsuppbyggnad.

| 6. | Rapporteringen inom det gemensamma informationssystemet för yttre förbindelser (Cris) följer de koder för olika sektorer som har fastställts av DAC men måste fortlöpande förbättras i takt med förändrade förvaltningsbehov. Man överväger en modifiering av informationssystemen för att kunna få fram uppgifter om olika komponenter inom ramen för tekniskt bistånd (där detta är betydelsefullt). |
| --- | --- |

6.

Rapporteringen inom det gemensamma informationssystemet för yttre förbindelser (Cris) följer de koder för olika sektorer som har fastställts av DAC men måste fortlöpande förbättras i takt med förändrade förvaltningsbehov. Man överväger en modifiering av informationssystemen för att kunna få fram uppgifter om olika komponenter inom ramen för tekniskt bistånd (där detta är betydelsefullt).

IAKTTAGELSER

| 10. | I juli 2007 inledde kommissionen arbetet med att ta fram en strategi för att uppfylla mål för biståndseffektivitet med avseende på tekniskt samarbete och projektledningsenheter. Samråd med olika berörda avdelningar inom kommissionen, EU-medlemsstater och partnerländer utgör ett viktigt inslag i denna strategi.
  Bedömningarna på landsnivå i landstrategidokumenten ger tillräckligt med information för utarbetandet av åtgärdsstrategier och för urvalet av centrala områden för EU-stöd. Institutionella aspekter täcks in, särskilt i de fall där ett sektorbaserat arbetssätt planeras och där kapacitetsutveckling utgör en stor del av kommissionens insatser. Kommissionens strategi för att hantera den ökande insikten om betydelsen av kapacitetsutveckling går ut på att väga in institutionella aspekter på ett integrerat och heltäckande sätt snarare än att på förhand genomföra en systematisk analys av institutionella aspekter.
  Dessutom analyseras institutionella aspekter även under programmets utformningsfas. För att till exempel kunna bedöma berättigandet till budgetstöd görs systematiskt en noggrann bedömning av systemet för förvaltning av de offentliga finanserna. |
| --- | --- |

10.

I juli 2007 inledde kommissionen arbetet med att ta fram en strategi för att uppfylla mål för biståndseffektivitet med avseende på tekniskt samarbete och projektledningsenheter. Samråd med olika berörda avdelningar inom kommissionen, EU-medlemsstater och partnerländer utgör ett viktigt inslag i denna strategi.

Bedömningarna på landsnivå i landstrategidokumenten ger tillräckligt med information för utarbetandet av åtgärdsstrategier och för urvalet av centrala områden för EU-stöd. Institutionella aspekter täcks in, särskilt i de fall där ett sektorbaserat arbetssätt planeras och där kapacitetsutveckling utgör en stor del av kommissionens insatser. Kommissionens strategi för att hantera den ökande insikten om betydelsen av kapacitetsutveckling går ut på att väga in institutionella aspekter på ett integrerat och heltäckande sätt snarare än att på förhand genomföra en systematisk analys av institutionella aspekter.

Dessutom analyseras institutionella aspekter även under programmets utformningsfas. För att till exempel kunna bedöma berättigandet till budgetstöd görs systematiskt en noggrann bedömning av systemet för förvaltning av de offentliga finanserna.

| 11. | Detta diskussionsdokument togs ursprungligen fram för att stödja institutions- och kapacitetsanalyser på sektorsnivå som ett verktyg för att underlätta utformningen och genomförandet av den sektorsinriktade strategin. Detta dokument utarbetades i själva verket för att komplettera de riktlinjer för gemenskapsstöd till sektorprogram som utfärdades 2003. Innehållet kan enkelt anpassas så att det även kan tillämpas vid analyser av delsektorer/tematiska analyser och analyser på projektnivå. Denna metod (som bygger på att skapa en sektoriell överblick) kan emellertid inte helt tillämpas på landsomfattande bedömningar som är mycket komplicerade och svåra att genomföra och därför kräver ad hoc-metoder.
  Med utgångspunkt i detta diskussionsdokument vidareutvecklar kommissionen sina metoder för institutionsbedömning på sektorsnivå. De nya riktlinjerna för gemenskapsstöd till sektorprogram (juli 2007) ger ytterligare vägledning om detta. Ytterligare verktyg håller på att prövas. Kommissionen organiserar utbildningar i dessa frågor, även på landsnivå. |
| --- | --- |

11.

Detta diskussionsdokument togs ursprungligen fram för att stödja institutions- och kapacitetsanalyser på sektorsnivå som ett verktyg för att underlätta utformningen och genomförandet av den sektorsinriktade strategin. Detta dokument utarbetades i själva verket för att komplettera de riktlinjer för gemenskapsstöd till sektorprogram som utfärdades 2003. Innehållet kan enkelt anpassas så att det även kan tillämpas vid analyser av delsektorer/tematiska analyser och analyser på projektnivå. Denna metod (som bygger på att skapa en sektoriell överblick) kan emellertid inte helt tillämpas på landsomfattande bedömningar som är mycket komplicerade och svåra att genomföra och därför kräver ad hoc-metoder.

Med utgångspunkt i detta diskussionsdokument vidareutvecklar kommissionen sina metoder för institutionsbedömning på sektorsnivå. De nya riktlinjerna för gemenskapsstöd till sektorprogram (juli 2007) ger ytterligare vägledning om detta. Ytterligare verktyg håller på att prövas. Kommissionen organiserar utbildningar i dessa frågor, även på landsnivå.

| 12. | Frågor som rör kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd tas upp i olika riktlinjer, inklusive riktlinjerna för sektor- och budgetstöd (de nyligen offentliggjorda riktlinjerna för stöd till sektorprogram, juli 2007, och riktlinjerna för allmänt budgetstöd, januari 2007) och sektorspecifika riktlinjer. Att utarbeta övergripande riktlinjer till delegationerna om det tekniska biståndets potentiella roll inom det specifika och mycket känsliga området för institutionell kapacitetsutveckling är en mycket känslig fråga som måste behandlas på ett flexibelt sätt och med hänsyn till särskilda förutsättningar.
  Kommissionen har beslutat att utarbeta en övergripande strategi som bygger på brett deltagande i enlighet med åtagandena i Parisdeklarationen och EU:s mål. Man kan inte lansera samverkansprojekt förrän lämpliga strukturer har inrättats hos de mottagande förvaltningarna och en projektreserv skapats. En utvidgning till andra regioner måste övervägas noggrant, så att man ser till att projekten genomförs på ett tillfredsställande sätt och att gensvaret från EU:s partner är det rätta. |
| --- | --- |

12.

Frågor som rör kapacitetsutveckling och tekniskt bistånd tas upp i olika riktlinjer, inklusive riktlinjerna för sektor- och budgetstöd (de nyligen offentliggjorda riktlinjerna för stöd till sektorprogram, juli 2007, och riktlinjerna för allmänt budgetstöd, januari 2007) och sektorspecifika riktlinjer. Att utarbeta övergripande riktlinjer till delegationerna om det tekniska biståndets potentiella roll inom det specifika och mycket känsliga området för institutionell kapacitetsutveckling är en mycket känslig fråga som måste behandlas på ett flexibelt sätt och med hänsyn till särskilda förutsättningar.

Kommissionen har beslutat att utarbeta en övergripande strategi som bygger på brett deltagande i enlighet med åtagandena i Parisdeklarationen och EU:s mål. Man kan inte lansera samverkansprojekt förrän lämpliga strukturer har inrättats hos de mottagande förvaltningarna och en projektreserv skapats. En utvidgning till andra regioner måste övervägas noggrant, så att man ser till att projekten genomförs på ett tillfredsställande sätt och att gensvaret från EU:s partner är det rätta.

| 15. | Andra strecksatsen Flera förbättringar har gjorts sedan den senaste ändringen av budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser. Bland dessa bör ändringen av den så kallade D+3-regeln underlätta projektgenomförandet genom att binda samman den tidsperiod för projektets genomförande som anges i kontraktet med projektets faktiska varaktighet.

  Tredje strecksatsen Redovisningsskyldighet är en av pelarna i Parisdeklarationen om biståndseffektivitet. Att stärka mätbara, resultatinriktade indikatorer prioriteras under den nya programplaneringsperioden.

  Fjärde strecksatsen Bättre bedömning av de institutionella frågorna och kapacitetsfrågorna kommer att främjas genom riktlinjer och utbildning. |
| --- | --- |

15.

Andra strecksatsen Flera förbättringar har gjorts sedan den senaste ändringen av budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser. Bland dessa bör ändringen av den så kallade D+3-regeln underlätta projektgenomförandet genom att binda samman den tidsperiod för projektets genomförande som anges i kontraktet med projektets faktiska varaktighet.

Tredje strecksatsen Redovisningsskyldighet är en av pelarna i Parisdeklarationen om biståndseffektivitet. Att stärka mätbara, resultatinriktade indikatorer prioriteras under den nya programplaneringsperioden.

Fjärde strecksatsen Bättre bedömning av de institutionella frågorna och kapacitetsfrågorna kommer att främjas genom riktlinjer och utbildning.

| 16. | Kontrakt om tekniskt bistånd används i första hand när en tjänsteleverantör anmodas att spela en rådgivande roll, att förvalta eller övervaka ett projekt, eller att sörja för tillhandahållandet av de experter som anges i kontraktet. Skillnaden mellan internationella och lokala experter har emellertid avskaffats sedan den 1 februari 2006.
  De nya riktlinjerna för tekniskt bistånd kommer att förtydliga det tekniska biståndets roll med början från identifierings- och formuleringsfaserna. |
| --- | --- |

16.

Kontrakt om tekniskt bistånd används i första hand när en tjänsteleverantör anmodas att spela en rådgivande roll, att förvalta eller övervaka ett projekt, eller att sörja för tillhandahållandet av de experter som anges i kontraktet. Skillnaden mellan internationella och lokala experter har emellertid avskaffats sedan den 1 februari 2006.

De nya riktlinjerna för tekniskt bistånd kommer att förtydliga det tekniska biståndets roll med början från identifierings- och formuleringsfaserna.

Ruta 1

Programmet för stöd till hälsosektorn har fortsatt att stödja de sektorer som redan stöddes genom det föregående projektet (7 AVS Angola 35) trots fortsatt mycket svåra förhållanden (postkonfliktsituation, svaga institutioner, decentraliseringsprocess). I den inledande rapporten konstaterades också att programmets mål var alltför ambitiöst satta. I praktiken är det med utgångspunkt i rekommendationerna i den inledande rapporten som åtgärdsplaner och programkostnadsberäkningar fastställts. I dagsläget är programmet aktivt, gör stor nytta och uppskattas av centrala och lokala representanter för hälsoministeriet.

| 17. | Kapacitetsutvecklingsprocesser är till sin natur politiska eftersom de omfattar flera nationella aktörer som kan ha olika intressen och agendor. Kommissionen är medveten om den avgörande roll som ett lokalt åtagande spelar för att genomförandet av dess stöd till kapacitetsutveckling ska bli lyckat och instämmer i bedömningen om att åtaganden och ”verkliga behov” förtjänar särskild uppmärksamhet. I detta syfte pågår metodarbete för att utveckla ett analysverktyg som är inriktat på de olika faktorer som påverkar verkligt ägarskap och som bidrar till realistiska bedömningar av nationella åtaganden/intressen. Detta verktyg och dessa metoder måste noggrant testas under en prövningsfas och tillämpas gradvis med hänsyn till den politiska dimensionen och känsligheten.
  Kommissionen har samtidigt möjlighet att vid behov suspendera genomförandet av en finansieringsöverenskommelse om mottagarlandet inte uppfyller ett av sina åtaganden. |
| --- | --- |

17.

Kapacitetsutvecklingsprocesser är till sin natur politiska eftersom de omfattar flera nationella aktörer som kan ha olika intressen och agendor. Kommissionen är medveten om den avgörande roll som ett lokalt åtagande spelar för att genomförandet av dess stöd till kapacitetsutveckling ska bli lyckat och instämmer i bedömningen om att åtaganden och ”verkliga behov” förtjänar särskild uppmärksamhet. I detta syfte pågår metodarbete för att utveckla ett analysverktyg som är inriktat på de olika faktorer som påverkar verkligt ägarskap och som bidrar till realistiska bedömningar av nationella åtaganden/intressen. Detta verktyg och dessa metoder måste noggrant testas under en prövningsfas och tillämpas gradvis med hänsyn till den politiska dimensionen och känsligheten.

Kommissionen har samtidigt möjlighet att vid behov suspendera genomförandet av en finansieringsöverenskommelse om mottagarlandet inte uppfyller ett av sina åtaganden.

| 19. | Den varaktighet som revisionsrätten hänvisar till är bruklig vid samarbetsverksamhet, oavsett givare (Världsbanken, FN-organ, bilaterala samarbetsbyråer). Den härrör i stor utsträckning från projektcykeln. |
| --- | --- |

19.

Den varaktighet som revisionsrätten hänvisar till är bruklig vid samarbetsverksamhet, oavsett givare (Världsbanken, FN-organ, bilaterala samarbetsbyråer). Den härrör i stor utsträckning från projektcykeln.

| 20. | En kontroll och uppdatering av det tekniska biståndet begärs normalt under inledningsfasen som en del av uppdragsbeskrivningen för experterna. |
| --- | --- |

20.

En kontroll och uppdatering av det tekniska biståndet begärs normalt under inledningsfasen som en del av uppdragsbeskrivningen för experterna.

| 21. | Det ursprungliga projektbladet är inte alltid fullständigt, eller är kanske förlegat vid projektstarten, och måste därför ses över och, vid behov, förbättras och/eller uppdateras under projektgenomförandet. Ändringar av finansieringsöverenskommelser och konsulters uppdragsbeskrivningar är vanligt förekommande. |
| --- | --- |

21.

Det ursprungliga projektbladet är inte alltid fullständigt, eller är kanske förlegat vid projektstarten, och måste därför ses över och, vid behov, förbättras och/eller uppdateras under projektgenomförandet. Ändringar av finansieringsöverenskommelser och konsulters uppdragsbeskrivningar är vanligt förekommande.

Ruta 3

Med hänsyn till den försenade inledningen arbetar kommissionen för närvarande med en ändring av finansieringsöverenskommelsen för att förlänga tiden för genomförande av projektet och för att fullt ut anpassa det till Vietnamns aktuella behov. Halvtidsöversynen bekräftade kommissionens strategi och stödjer en ändring av finansieringsöverenskommelsen.

| 22. | Det finns strikta bestämmelser för tilldelningen av kontrakt. Dessa bestämmelser bidrar till att lämpligt kvalificerade entreprenörer väljs ut på ett opartiskt sätt och att bästa valuta för pengarna erhålls, med den fullständiga insyn som är tillbörlig när det gäller användningen av offentliga medel. I genomförandebestämmelserna för budgetförordningen (budget) och den allmänna förordningen (EUF) förutses en selektiv internationell anbudsinfordran som normalt tar mellan sex och sju månader. |
| --- | --- |

22.

Det finns strikta bestämmelser för tilldelningen av kontrakt. Dessa bestämmelser bidrar till att lämpligt kvalificerade entreprenörer väljs ut på ett opartiskt sätt och att bästa valuta för pengarna erhålls, med den fullständiga insyn som är tillbörlig när det gäller användningen av offentliga medel. I genomförandebestämmelserna för budgetförordningen (budget) och den allmänna förordningen (EUF) förutses en selektiv internationell anbudsinfordran som normalt tar mellan sex och sju månader.

| 24. | Det nya startdatumet för den så kallade D + 3-regeln som infördes genom den senaste ändringen av budgetförordningen är redan en förbättring (se även kommissionens svar på punkt 15). Denna D + 3-regel infördes av lagstiftaren 2003 för att skapa en balans mellan nödvändigheten att kontrollera de utestående medel som ännu inte kontrakterats (reste à contracter, RAC) och de problem som kan uppstå vid förvaltningen av komplexa projekt. Den är också tänkt som ett incitament för mottagaren att genomföra finansieringsbeslut under en kortare tidsperiod. |
| --- | --- |

24.

Det nya startdatumet för den så kallade D + 3-regeln som infördes genom den senaste ändringen av budgetförordningen är redan en förbättring (se även kommissionens svar på punkt 15). Denna D + 3-regel infördes av lagstiftaren 2003 för att skapa en balans mellan nödvändigheten att kontrollera de utestående medel som ännu inte kontrakterats (reste à contracter, RAC) och de problem som kan uppstå vid förvaltningen av komplexa projekt. Den är också tänkt som ett incitament för mottagaren att genomföra finansieringsbeslut under en kortare tidsperiod.

| 25–26. | I regelsystemet för EG:s allmänna budget föreskrivs att ett utgiftsåtagande ska föregås av ett finansieringsbeslut som fattats av kommissionen (1) och anbudsförfaranden eller ansökningsomgångar. Under exceptionella omständigheter kan en avvikelse från det normala beslutsförfarandet vara berättigat. Som regel kräver detta att de villkor som skulle berättiga en upphävandeklausul ligger utanför kommissionens kontroll.
  I bestämmelserna avseende Europeiska utvecklingsfonden fastställs en möjlighet för AVS-länder att i alla väl motiverade fall och i samförstånd med kommissionen använda en upphävandeklausul för att en tidig projektstart ska kunna säkerställas. I AVS-EG-ministerrådets beslut nr 2/2002 föreskrivs att upphävandeklausuler kan användas i välgrundade undantagsfall (punkt 5 i bilagan till det beslutet). |
| --- | --- |

25–26.

I regelsystemet för EG:s allmänna budget föreskrivs att ett utgiftsåtagande ska föregås av ett finansieringsbeslut som fattats av kommissionen (1) och anbudsförfaranden eller ansökningsomgångar. Under exceptionella omständigheter kan en avvikelse från det normala beslutsförfarandet vara berättigat. Som regel kräver detta att de villkor som skulle berättiga en upphävandeklausul ligger utanför kommissionens kontroll.

I bestämmelserna avseende Europeiska utvecklingsfonden fastställs en möjlighet för AVS-länder att i alla väl motiverade fall och i samförstånd med kommissionen använda en upphävandeklausul för att en tidig projektstart ska kunna säkerställas. I AVS-EG-ministerrådets beslut nr 2/2002 föreskrivs att upphävandeklausuler kan användas i välgrundade undantagsfall (punkt 5 i bilagan till det beslutet).

| 27. | För att bemöta dessa fall finns en rad olika åtgärder att ta till som omfattar allt från möjligheten att upphäva ett tilldelningsbeslut (om tillbakadragandet sker innan kontraktet undertecknas) till att utdöma böter eller utesluta ett företag från framtida kontrakt.
  Kommissionen granskar noggrant varje fall och försäkrar sig i tillämpliga fall om att de experter som ersätter de som dragits tillbaka har motsvarande kompetens. |
| --- | --- |

27.

För att bemöta dessa fall finns en rad olika åtgärder att ta till som omfattar allt från möjligheten att upphäva ett tilldelningsbeslut (om tillbakadragandet sker innan kontraktet undertecknas) till att utdöma böter eller utesluta ett företag från framtida kontrakt.

Kommissionen granskar noggrant varje fall och försäkrar sig i tillämpliga fall om att de experter som ersätter de som dragits tillbaka har motsvarande kompetens.

Ruta 5

Expertens ersättare fullgör sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt.

| 28. | Intervjuer med gruppledare organiseras mer systematiskt för projekt som omfattar kontakter på hög nivå.
  En granskning av de sökande företagens tekniska kapacitet samt av deras tidigare erfarenheter av kontraktsförvaltning görs under urvalsförfarandet, vilket leder till upprättandet av en slutlista. Kontraktsreferenser (upp till 15) begärs av de sökande. När det är fråga om EG-finansierade kontrakt kontrollerar kommissionen att dessa har genomförts på ett tillfredsställande sätt.
  Tilldelningskriterierna måste utarbetas med omsorg för att se till att dessa inte blandas ihop med urvalskriterierna. I domstolens rättspraxis erinras om betydelsen av att skilja mellan bedömningen enligt urvalskriterierna och bedömningen enligt tilldelningskriterierna. ”Företagets totala kapacitet” bedöms normalt under den första fasen av förfarandet där det fastställs om ett företag har kapacitet att genomföra projektet eller inte (urvalskriterier). Denna kapacitet kan då inte bedömas en andra gång under den andra fasen av förfarandet där anbudets kvalitet bedöms (bedömnings/tilldelningskriterier). Kommissionen iakttar principen om lika behandling av sökande på grundval av objektiva kriterier. |
| --- | --- |

28.

Intervjuer med gruppledare organiseras mer systematiskt för projekt som omfattar kontakter på hög nivå.

En granskning av de sökande företagens tekniska kapacitet samt av deras tidigare erfarenheter av kontraktsförvaltning görs under urvalsförfarandet, vilket leder till upprättandet av en slutlista. Kontraktsreferenser (upp till 15) begärs av de sökande. När det är fråga om EG-finansierade kontrakt kontrollerar kommissionen att dessa har genomförts på ett tillfredsställande sätt.

Tilldelningskriterierna måste utarbetas med omsorg för att se till att dessa inte blandas ihop med urvalskriterierna. I domstolens rättspraxis erinras om betydelsen av att skilja mellan bedömningen enligt urvalskriterierna och bedömningen enligt tilldelningskriterierna. ”Företagets totala kapacitet” bedöms normalt under den första fasen av förfarandet där det fastställs om ett företag har kapacitet att genomföra projektet eller inte (urvalskriterier). Denna kapacitet kan då inte bedömas en andra gång under den andra fasen av förfarandet där anbudets kvalitet bedöms (bedömnings/tilldelningskriterier). Kommissionen iakttar principen om lika behandling av sökande på grundval av objektiva kriterier.

| 30. | När det gäller (EU-medlemsstaters) offentliga institutioners deltagande i tekniskt bistånd föreligger stora hinder för utnyttjandet av sådant tekniskt bistånd. Kravet på tidigare professionell erfarenhet kan vara svårt att tillmötesgå särskilt i låginkomstländer (som endast har några få experter) och institutionerna är ofta motvilliga att delegera högt kvalificerad och högpresterande personal till utlandsarbete.
  Upphandlingar är normalt öppna för alla fysiska och juridiska personer i berättigade länder, inbegripet offentliga organ. Medlemsstaters experter och lokala experter är inte undantagna. Offentliggörande av anbudsförfaranden i lokala medier är möjligt.
  Nya lösningar för att hitta lämpliga experter kan undersökas, så länge de är förenliga med de regler som gäller (budgetförordning, genomförandebestämmelser etc.). |
| --- | --- |

30.

När det gäller (EU-medlemsstaters) offentliga institutioners deltagande i tekniskt bistånd föreligger stora hinder för utnyttjandet av sådant tekniskt bistånd. Kravet på tidigare professionell erfarenhet kan vara svårt att tillmötesgå särskilt i låginkomstländer (som endast har några få experter) och institutionerna är ofta motvilliga att delegera högt kvalificerad och högpresterande personal till utlandsarbete.

Upphandlingar är normalt öppna för alla fysiska och juridiska personer i berättigade länder, inbegripet offentliga organ. Medlemsstaters experter och lokala experter är inte undantagna. Offentliggörande av anbudsförfaranden i lokala medier är möjligt.

Nya lösningar för att hitta lämpliga experter kan undersökas, så länge de är förenliga med de regler som gäller (budgetförordning, genomförandebestämmelser etc.).

| 31. | Gruppledarnas förvaltningskompetens är grundläggande för att kunna organisera insatser inom ramen för tekniskt bistånd på ett konsekvent och effektivt sätt och för att säkerställa en tillräcklig övervakning av genomförandet av det tekniska biståndet.
  När det gäller redovisningsskyldigheten är entreprenören alltid redovisningsskyldig gentemot upphandlingsmyndigheten (om kontraktet undertecknas av mottagarlandet inom ramen för ett decentraliserat förfarande har entreprenören alltid redovisningsskyldighet gentemot den berörda lokala institutionen; om kontraktet har ingåtts av kommissionen kommer entreprenören att vara redovisningsskyldig gentemot delegationen). Standardmallen för uppdragsbeskrivningen innehåller inte något som säger att experter måste ges en viss roll i projektförvaltningen och den finansiella kontrollen.
  Kommissionen medger att tekniskt bistånd utan tvekan omfattar flera olika roller (inklusive administrativa uppgifter) och undersöker nu denna fråga inom ramen för utarbetandet av den kommande strategin för tekniskt samarbete, i syfte att säkerställa större klarhet och ökad redovisningsskyldighet för partnerregeringar. |
| --- | --- |

31.

Gruppledarnas förvaltningskompetens är grundläggande för att kunna organisera insatser inom ramen för tekniskt bistånd på ett konsekvent och effektivt sätt och för att säkerställa en tillräcklig övervakning av genomförandet av det tekniska biståndet.

När det gäller redovisningsskyldigheten är entreprenören alltid redovisningsskyldig gentemot upphandlingsmyndigheten (om kontraktet undertecknas av mottagarlandet inom ramen för ett decentraliserat förfarande har entreprenören alltid redovisningsskyldighet gentemot den berörda lokala institutionen; om kontraktet har ingåtts av kommissionen kommer entreprenören att vara redovisningsskyldig gentemot delegationen). Standardmallen för uppdragsbeskrivningen innehåller inte något som säger att experter måste ges en viss roll i projektförvaltningen och den finansiella kontrollen.

Kommissionen medger att tekniskt bistånd utan tvekan omfattar flera olika roller (inklusive administrativa uppgifter) och undersöker nu denna fråga inom ramen för utarbetandet av den kommande strategin för tekniskt samarbete, i syfte att säkerställa större klarhet och ökad redovisningsskyldighet för partnerregeringar.

| 32. | Givarsamordning har alltid varit en central fråga för kommissionen och sedan 2005 har betydelsefulla insatser gjorts för att främja strukturerade samordningsinsatser, inklusive tekniskt bistånd, på området för kapacitetsutveckling. Samordning, anpassning och ägarskap är nu centrala inslag i agendan för biståndseffektivitet och kommissionen har gjort ett fast åtagande att ytterligare främja förverkligandet av detta. De föreliggande ramarna främjar samordnat tekniskt bistånd (2). |
| --- | --- |

32.

Givarsamordning har alltid varit en central fråga för kommissionen och sedan 2005 har betydelsefulla insatser gjorts för att främja strukturerade samordningsinsatser, inklusive tekniskt bistånd, på området för kapacitetsutveckling. Samordning, anpassning och ägarskap är nu centrala inslag i agendan för biståndseffektivitet och kommissionen har gjort ett fast åtagande att ytterligare främja förverkligandet av detta. De föreliggande ramarna främjar samordnat tekniskt bistånd (2).

| 33. | Agendan för biståndseffektivitet omfattar ökad integration av programförvaltning i lokala administrationer och utfasning av programförvaltningsenheter. Sedan 2003 integreras formellt alla EG-finansierade projektledningsenheter i nationella administrationer:






  — | Upphandling och förvaltning av EG-finansierat tekniskt bistånd sker genom EG-förfaranden för alla möjliga komponenter/verksamheter som genomförs inom ramen för projektet. I samtliga av de länder som tar emot budgetstöd samexisterar budgetstöd med EG-finansierade projekt. Detta svarar även på ett behov att diversifiera stödinstrument och den därmed förbundna risken. Budgetstöd används inte för att finansiera specifika åtgärder, utbetalningar verkställs när överenskomna mål i fråga om genomslag och resultat har uppnåtts. I enlighet med budgetförordningen verkställs utbetalningarna av kommissionen med användning av EG-förfaranden. Det är den efterföljande användningen av sådana medel (som införlivas i mottagarlandets nationella budget och inte längre är EG-medel) som är föremål för nationella finansiella förfaranden. |
| --- | --- | --- |

33.

Agendan för biståndseffektivitet omfattar ökad integration av programförvaltning i lokala administrationer och utfasning av programförvaltningsenheter. Sedan 2003 integreras formellt alla EG-finansierade projektledningsenheter i nationella administrationer:

—

Upphandling och förvaltning av EG-finansierat tekniskt bistånd sker genom EG-förfaranden för alla möjliga komponenter/verksamheter som genomförs inom ramen för projektet. I samtliga av de länder som tar emot budgetstöd samexisterar budgetstöd med EG-finansierade projekt. Detta svarar även på ett behov att diversifiera stödinstrument och den därmed förbundna risken. Budgetstöd används inte för att finansiera specifika åtgärder, utbetalningar verkställs när överenskomna mål i fråga om genomslag och resultat har uppnåtts. I enlighet med budgetförordningen verkställs utbetalningarna av kommissionen med användning av EG-förfaranden. Det är den efterföljande användningen av sådana medel (som införlivas i mottagarlandets nationella budget och inte längre är EG-medel) som är föremål för nationella finansiella förfaranden.

| — | Särskilt när det gäller internationellt tekniskt bistånd är partnerländer av olika anledningar i flera fall inte villiga att säkerställa upphandling och förvaltning, bland annat p.g.a. den höga kostnaden för internationella experter och den ökade arbetsbelastning som urvals- och upphandlingsförfaranden ger upphov till. |
| --- | --- |

—

Särskilt när det gäller internationellt tekniskt bistånd är partnerländer av olika anledningar i flera fall inte villiga att säkerställa upphandling och förvaltning, bland annat p.g.a. den höga kostnaden för internationella experter och den ökade arbetsbelastning som urvals- och upphandlingsförfaranden ger upphov till.

Kommissionen anser därför inte att det föreligger någon inkonsekvens i kommissionens inställning.

| 34. | Den nyligen ändrade budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget och de nya instrumenten för EG:s externa bistånd (DCI, ENPI) samt genomförandeförordningen för tionde EUF har ökat möjligheterna till samordning med givare (samfinansieringsbestämmelser i de nya instrumenten och nya förvaltningsmetoder i artiklarna 53–57 i budgetförordningen).
  Kommissionen håller med om att uppgiften att uppfylla åtagandena enligt Parisdeklarationen är en komplex utmaning. Till följd av detta förutses ett omfattande skrivbordsarbete samt en omfattande samrådsfas i kommissionens strategi för tekniskt bistånd och projektledningsenheter. De senaste resultaten från DAC:s uppföljning av indikatorerna i Parisdeklarationen i fråga om projektledningsenheter och tekniskt samarbete (rapport från juli 2007) visar att alla givare står inför samma utmaning. |
| --- | --- |

34.

Den nyligen ändrade budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget och de nya instrumenten för EG:s externa bistånd (DCI, ENPI) samt genomförandeförordningen för tionde EUF har ökat möjligheterna till samordning med givare (samfinansieringsbestämmelser i de nya instrumenten och nya förvaltningsmetoder i artiklarna 53–57 i budgetförordningen).

Kommissionen håller med om att uppgiften att uppfylla åtagandena enligt Parisdeklarationen är en komplex utmaning. Till följd av detta förutses ett omfattande skrivbordsarbete samt en omfattande samrådsfas i kommissionens strategi för tekniskt bistånd och projektledningsenheter. De senaste resultaten från DAC:s uppföljning av indikatorerna i Parisdeklarationen i fråga om projektledningsenheter och tekniskt samarbete (rapport från juli 2007) visar att alla givare står inför samma utmaning.

| 37. | Systemet med resultatorienterad uppföljning har finjusterats under årens lopp och erkänns nu i hög grad av alla avdelningar vid kommissionen (huvudkontor och delegationer) som en effektiv mekanism för att skapa en objektiv bild av projektens övergripande status och för att stödja de regelrätta uppföljningsmekanismerna. |
| --- | --- |

37.

Systemet med resultatorienterad uppföljning har finjusterats under årens lopp och erkänns nu i hög grad av alla avdelningar vid kommissionen (huvudkontor och delegationer) som en effektiv mekanism för att skapa en objektiv bild av projektens övergripande status och för att stödja de regelrätta uppföljningsmekanismerna.

| 39. | Se kommissionens svar på punkt 28. |
| --- | --- |

39.

Se kommissionens svar på punkt 28.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

Rekommendation 1

Kommissionen anser att den befintliga strategin redan tar tillräcklig hänsyn till relevanta institutionella aspekter vid utarbetandet av programdokumenten. Kommissionen fäster särskild vikt vid institutionella aspekter. Dessa beaktas under hela programcykeln med början från programplaneringsfasen.

Av de befintliga gemensamma ramarna för utarbetandet av landstrategidokument (som grundas på rådets slutsatser av den 11 april 2006) framgår tydligt att detta dokument bör innehålla en gemensam analys av landets situation i vilken det tas hänsyn till institutionella aspekter. Urvalet av centrala områden görs på grundval av denna bedömning.

Rekommendation 2

Kommissionen instämmer i denna rekommendation. Faktum är att för att uppfylla de EU-relaterade målen har beslut redan tagits om att utarbeta en strategi för att öka det tekniska samarbetets effektivitet och ta itu med frågor som rör projektledningsenheter. Det övergripande syftet med detta arbete, som inleddes i början av juli 2007, är att förbättra kvaliteten på det tekniska samarbetet med inriktning på personal för tekniskt bistånd, kapacitetsutvecklingsfrågor och god praxis på detta område. Utarbetandet av riktlinjer för tekniskt bistånd kommer att vara en del av denna process och främjas av de omfattande samråden med delegationer, enheter vid huvudkontor, medlemsstater och partnerregeringar. Riktlinjer för tekniskt bistånd kommer att vara centrala för att främja ett mer strukturerat och strategiskt tillvägagångssätt. Med tanke på komplexiteten i denna typ av insatser anser kommissionen emellertid att sådana riktlinjer bör stödja en flexibel strategi som går att anpassa till sammanhanget (situationen i landet och sektorn) och tillhandahålla verktyg för att ge bättre förståelse för de specifika inslagen i olika situationer.

Rekommendation 3

Kommissionen instämmer i denna rekommendation. Riktlinjerna för tekniskt bistånd kommer att stödja en bättre utformning av kapacitetsutvecklingsprojekt, inbegripet tillräcklig hänsyn till behoven av tekniskt bistånd. Arbetsgrupper för kvalitetsunderstöd kommer att bidra till genomförandet av denna strategi.

| 46. | Se kommissionens svar på punkterna 19–21.

  Andra strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 22–26.

  Tredje strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 27 och 28.

  Fjärde strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 29 och 30.

  Femte strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 32–34. |
| --- | --- |

46.

Se kommissionens svar på punkterna 19–21.

Andra strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 22–26.

Tredje strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 27 och 28.

Fjärde strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 29 och 30.

Femte strecksatsen Se kommissionens svar på punkterna 32–34.

Rekommendation 4

Kommissionen har redan infört eller håller på att införa ett antal åtgärder inom ramen för det tillämpliga regelverket för att följa denna rekommendation (se punkt 24). Kommissionen granskar också de nuvarande förfarandena i förhållande till principerna för god praxis och biståndseffektivitet på området för tekniskt bistånd (skrivbordsfasen i EuropeAids strategi för tekniskt samarbete och projektledningsenheter).

Rekommendation 5

Kommissionen anser att de befintliga utvärderingskriterierna säkerställer att principen om lika behandling av sökande iakttas på grundval av objektiva kriterier. Se även kommissionens svar på punkt 28.

Rekommendation 6

På det hela taget bidrar bestämmelserna om offentlig upphandling till att säkerställa att lämpligt kvalificerade enheter väljs ut och att bästa valuta för pengarna erhålls, med den fullständiga insyn som är tillbörlig när det gäller användningen av offentliga medel. Deltagandet av experter från offentliga institutioner bör övervägas mot bakgrund av den kompetens och den erfarenhet som är nödvändig för att genomföra det tekniska biståndet. Se även kommissionens svar på punkt 30.

Rekommendation 7

Kommissionen håller på att utarbeta en strategi för användandet av tekniskt bistånd och tekniskt samarbete i syfte att öka biståndseffektiviteten i överensstämmelse med Parisdeklarationen. Strategin kommer vidare att stödja samordnade insatser med partnerlandet och andra givare, under partnerlandets ledarskap.

Användandet av samordnat tekniskt bistånd är emellertid också avhängigt av annan biståndspolitik och biståndspraxis samt partnerregeringens ledarskap.

Rekommendation 8

Resultaten av det tekniska biståndet övervakas under projektgenomförandet och kommissionen vidtar nödvändiga åtgärder, däribland att byta ut experter i de fall där resultaten inte uppfyller de kontraktsenliga skyldigheterna. Alla projektledare måste fylla i ett formulär för gemenskapsfinansierade tjänstekontrakt i vilket de bedömer kontraktsparten (”Contractor Assessment Form for EC-Funded Service contracts”). Detta måste göras för varje tjänstekontrakt och bifogas slutrapporten. Med utgångspunkt från detta kommer projektledaren att bedöma kontraktspartens och huvudexperternas insatser.

När det gäller tilldelningen av nya kontrakt görs under urvalsförfarandet en analys av de sökande företagens tekniska kapacitet – inklusive deras tidigare erfarenhet av kontraktsförvaltning. De sökande ombeds lämna kontraktsreferenser. Kommissionen iakttar principen om lika behandling av sökande på grundval av objektiva kriterier. Se även kommissionens svar på punkt 28.

---

(1)  Artikel 75 i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

(2)  Parisdeklarationen om biståndseffektivitet, mars 2005. Åtgärder för effektivare bistånd, mars 2006. Riktlinjer för programplaneringen av tionde EUF och gemensamma ramar för gemensam programplanering. Rådets slutsatser om en uppförandekod för komplementaritet och arbetsfördelning i utvecklingspolitiken, maj 2007.

---