# Europeiska unionens C 79/2020

| | ISSN 1977-1061 |
| --- | --- |
| Europeiska unionens
  officiella tidning | C 79 |
| | |
| Svensk utgåva | Meddelanden och upplysningar | 63 årgången10 mars 2020 |

ISSN 1977-1061

Europeiska unionens

officiella tidning

C 79

Svensk utgåva

Meddelanden och upplysningar

63 årgången10 mars 2020

---

| Innehållsförteckning | Sida |
| --- | --- |
| | I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden |
| | RESOLUTIONER |
| | Regionkommittén |
| 2020/C 79/01 | Resolution från Europeiska regionkommittén – Den gröna given i partnerskap med lokala och regionala myndigheter | 1 |
| | YTTRANDEN |
| 2020/C 79/02 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Storstadsregionernas utmaningar och deras ställning i den framtida sammanhållningspolitiken efter 2020 | 8 |
| 2020/C 79/03 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – En makroregional strategi för Karpaterna | 13 |
| 2020/C 79/04 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Järnvägssektorns potential att förverkliga EU:s politiska prioriteringar | 18 |
| 2020/C 79/05 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Att öka lokala och regionala myndigheters administrativa kapacitet för att främja investeringar och strukturreformer 2021–2027 | 25 |
| 2020/C 79/06 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Borgmästaravtalet efter 2020 | 30 |
| 2020/C 79/07 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Plattformsarbete – lokala och regionala utmaningar på lagstiftningsområdet | 36 |
| 2020/C 79/08 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – En europeisk ram för regleringssvar på delningsekonomin | 40 |
| 2020/C 79/09 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Lokala och regionala myndigheter som utformar det östliga partnerskapets framtid | 45 |
| 2020/C 79/10 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Åtgärdsplan mot desinformation | 50 |
| 2020/C 79/11 | Yttrande från Europeiska regionkommittén – Rapport från kommissionen om konkurrenspolitiken 2018 | 54 |

Innehållsförteckning

Sida

I   Resolutioner, rekommendationer och yttranden

RESOLUTIONER

Regionkommittén

2020/C 79/01

Resolution från Europeiska regionkommittén – Den gröna given i partnerskap med lokala och regionala myndigheter

1

YTTRANDEN

2020/C 79/02

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Storstadsregionernas utmaningar och deras ställning i den framtida sammanhållningspolitiken efter 2020

8

2020/C 79/03

Yttrande från Europeiska regionkommittén – En makroregional strategi för Karpaterna

13

2020/C 79/04

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Järnvägssektorns potential att förverkliga EU:s politiska prioriteringar

18

2020/C 79/05

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Att öka lokala och regionala myndigheters administrativa kapacitet för att främja investeringar och strukturreformer 2021–2027

25

2020/C 79/06

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Borgmästaravtalet efter 2020

30

2020/C 79/07

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Plattformsarbete – lokala och regionala utmaningar på lagstiftningsområdet

36

2020/C 79/08

Yttrande från Europeiska regionkommittén – En europeisk ram för regleringssvar på delningsekonomin

40

2020/C 79/09

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Lokala och regionala myndigheter som utformar det östliga partnerskapets framtid

45

2020/C 79/10

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Åtgärdsplan mot desinformation

50

2020/C 79/11

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Rapport från kommissionen om konkurrenspolitiken 2018

54

---

| SV | |
| --- | --- |

SV

---

I Resolutioner, rekommendationer och yttranden

RESOLUTIONER

Regionkommittén

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/1

---

Resolution från Europeiska regionkommittén – Den gröna given i partnerskap med lokala och regionala myndigheter

(2020/C 79/01)

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉN (ReK) HAR ANTAGIT DENNA RESOLUTION

med beaktande av

| — | tillkännagivandet av Europeiska kommissionens tillträdande ordförande Ursula von der Leyen om en europeisk grön giv i En ambitiösare union – Min agenda för Europa, och |
| --- | --- |

—

tillkännagivandet av Europeiska kommissionens tillträdande ordförande Ursula von der Leyen om en europeisk grön giv i En ambitiösare union – Min agenda för Europa, och

| — | det faktum att lokala och regionala myndigheter genomför 70 % av all EU-lagstiftning, 70 % av åtgärderna för att begränsa klimatförändringarna, 90 % av klimatanpassningspolitiken och 65 % av målen för hållbar utveckling, står för en tredjedel av de offentliga utgifterna och två tredjedelar av de offentliga investeringarna och alltså är de som kommer att genomföra den europeiska gröna given på fältet. |
| --- | --- |

—

det faktum att lokala och regionala myndigheter genomför 70 % av all EU-lagstiftning, 70 % av åtgärderna för att begränsa klimatförändringarna, 90 % av klimatanpassningspolitiken och 65 % av målen för hållbar utveckling, står för en tredjedel av de offentliga utgifterna och två tredjedelar av de offentliga investeringarna och alltså är de som kommer att genomföra den europeiska gröna given på fältet.

Mot en ambitiös grön giv som levererar på gräsrotsnivå och samtidigt strävar efter åtgärder på global nivå

| 1. | Europeiska regionkommittén betonar att en ambitiös grön giv är nödvändig för att göra Europa till den första klimatneutrala kontinenten senast år 2050 och välkomnar att den gröna given sätter hållbarhet i centrum för det politiska beslutsfattandet i EU. Den gröna given bör vara ett verktyg som sätter agendan och leder till att hållbarhetskriterier integreras i all EU-politik, alla EU:s makroekonomiska prioriteringar och finansieringsinstrument, den europeiska planeringsterminen samt den fleråriga budgetramen 2021–2027. |
| --- | --- |

1.

| 2. | ReK understryker att den gröna given bör vara ett instrument för att uppnå målen för strategin för biologisk mångfald och Parisavtalet, fullt ut genomföra FN:s Agenda 2030 och målen för hållbar utveckling samt ge ett ambitiöst bidrag från EU:s sida till den politiska ramen för det internationella skyddet av biologisk mångfald för tiden efter 2020, som kommer att beslutas vid COP 15 för konventionen om biologisk mångfald. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén uppmanar kommissionen att vid behov se över EU:s mål i paketet för ren energi för att säkerställa ett klimatneutralt Europa som stärker den europeiska konkurrenskraften och den sociala rättvisan senast 2050, samt förankra målen i en europeisk klimatlag. ReK anser i anslutning till detta att minskningsmålet för växthusgasutsläpp fram till 2030 bör höjas till minst 55 %, energieffektivitetsmålet till 40 % och målet för förnybar energi till 40 %. |
| --- | --- |

3.

En grön giv som tillämpar en platsbaserad strategi och säkerställer politisk samstämmighet

| 4. | ReK anser att den gröna given bör anta en heltäckande, platsbaserad strategi där konkreta lösningar föreslås med beaktande av de ekonomiska, sociala, geografiska och miljömässiga utmaningarna och möjligheterna i regionerna och städerna och där lokalbefolkningen deltar och är involverad i utformandet och genomförandet av framtida förslag. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Kommittén förväntar sig att den gröna given ska integrera hållbarhet, göra den politiska integrationen till en strategi och inte bara en prioritering, och säkerställa politisk samstämmighet, även i samband med utvärderingen eller kontrollerna av ändamålsenligheten, i syfte att anpassa prioriteringarna, ambitionsnivåerna och tidsplanerna för EU:s olika politikområden och undvika dubbelarbete eller motstridiga förfaranden och resultat. Vi uppmanar kommissionen att använda riktlinjerna och verktygslådan för bättre lagstiftning som ett stöd vid utformningen av framtidssäkrad lagstiftning och varnar i detta sammanhang för ett formalistiskt synsätt på bättre lagstiftning såsom principen ”en in, en ut”för EU:s lagstiftning, som inte tar hänsyn till komplexiteten i de politiska och lagstiftningsmässiga utmaningar som måste hanteras. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Kommissionen bör föreslå åtgärder på EU-nivå för en internalisering av externa kostnader och ett konsekvent genomförande av principen om att förorenaren betalar. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Kommittén upprepar sin uppmaning om att ta större hänsyn till miljö- och klimatförändringsaspekterna i EU:s yttre förbindelser. Vi betonar också vikten av utbyte av erfarenheter mellan de parter som deltar i plattformar för territoriellt samarbete, såsom Arlem och Corleap, eller i partnerskap mellan städer. Klimatförändringarna bör förbli en strategisk diplomatisk prioritering för EU för att se till att tredjeländer antar och genomför ambitiösa strategier för att uppnå klimatneutralitet. |
| --- | --- |

7.

| 8. | ReK understryker mot denna bakgrund hur avgörande det är med en ambitiös integrerad havspolitik som möjliggör en övergripande och samstämmig strategi för haven i syfte att bevara deras bidrag till kampen mot den globala uppvärmningen, skydda deras biologiska mångfald – som också vår livsmedelsförsörjning är beroende av – samt utnyttja deras kapacitet att bidra till utvecklingen av förnybar energi. |
| --- | --- |

8.

Att uppnå konkreta resultat på fältet med hjälp av flernivåstyre och aktiv subsidiaritet

| 9. | ReK uppmanar kommissionen att se till att den gröna given bygger på en ram för flernivåstyre, välkomnar Europaparlamentets resolutioner om FN:s klimatkonferens 2019 i Madrid och om klimat- och miljönödläget med krav på omedelbara och ambitiösa åtgärder för att begränsa den globala uppvärmningen till 1,5 °C, och konstaterar att en varaktig övergång till ett hållbart och koldioxidsnålt samhälle inte kan uppnås utan deltagande av både gräsrötter och beslutsfattare. De lokala och regionala myndigheterna är redo att utforma den europeiska klimatpakten tillsammans med medborgare, företag, universitet och forskningsinstitut. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Kommittén anser att stöd i form av EU-medel alltid bör genomgå en kontroll beträffande klimatpåverkan och hållbarhet. Subventioner, stöd och finansieringsprogram som direkt eller indirekt skadar miljön bör kontrolleras med avseende på deras förenlighet med klimat- och hållbarhetsmålen, och bör avskaffas. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Kommittén uppmanar kommissionen att lägga fram handlingsplaner för den gröna given med mätbara mål, riktade åtgärder och lämplig finansiering, som utarbetats i samarbete med lokala och regionala myndigheter, i enlighet med deras rättsliga befogenheter i medlemsstaterna. Den gröna given kommer inte att lyckas om den inte omsätts i strategier och planer som utarbetas och genomförs såväl på EU-nivå som på nationell, regional och lokal nivå. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Vi uppmanar kommissionen att övervaka de framsteg som de nationella regeringarna och de lokala och regionala myndigheterna gör för att ta vara på de möjliggörande faktorerna och hantera hindren genom processen för tillståndet i energiunionen i nära och direkt samarbete med lokala och regionala myndigheter. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Kommittén uppmanar medlemsstaterna att införa klimat- och energidialoger på flera nivåer och att aktivt involvera de lokala och regionala myndigheterna i arbetet med att ta fram och se över de nationella energi- och klimatplanerna, och därigenom anpassa deras ambitioner till strategierna för klimatneutralitet, samt i utarbetandet av lokalt och regionalt fastställda bidrag som komplement till de nationellt fastställda bidragen (1). |
| --- | --- |

13.

| 14. | Kommittén åtar sig i detta sammanhang att inrätta ett forum för lokala och regionala myndigheter och berörda parter för att samarbeta med kommissionen och medlemsstaterna. Här skulle alla relevanta aktörer kunna mötas med jämna mellanrum för att ge återkoppling om genomförandet av åtgärder och initiativ kopplade till den gröna given, komma med idéer till lagstiftning och utbyta bästa praxis mellan alla förvaltningsnivåer. |
| --- | --- |

14.

| 15. | ReK uppmanar kommissionen att inkludera den gröna given bland de ämnen som ska behandlas vid den kommande konferensen om EU:s framtid, eftersom klimatförändringarna och en hållbar utveckling i enlighet med FN:s mål för hållbar utveckling har en direkt inverkan på EU-medborgarnas välbefinnande. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Kommittén förväntar sig att kommissionen ytterligare stöder och utökar initiativ såsom borgmästaravtalet för klimat och energi, både inom och utanför EU. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Vi uppmanar kommissionen att fullt ut beakta slutsatserna i genomföranderapporterna från ReK:s pilotprojekt med regionala nav (RegHub) (2) angående politiken för ren luft och politiken för offentlig upphandling. Projektet med regionala nav bör också användas för initiativ inom ramen för den gröna given. |
| --- | --- |

17.

Att ta itu med omställningar som gör regioner och städer mer hållbara

| 18. | Den gröna given bör ta itu med olika omställningsutmaningar, bland annat dem som rör energi, haven, den cirkulära ekonomin, livsmedelsproduktion och livsmedelskonsumtion, rörlighet, digitalisering och miljön. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kommittén uppmanar Europaparlamentet att beställa en officiell studie om miljökonsekvenserna av dess flytt mellan Bryssel och Strasbourg tolv gånger per år. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK uppmanar kommissionen att se till att omställningarna är rättvisa och delaktighetsbaserade och engagerar samtliga aktörer i partnerskap utan att någon hamnar på efterkälken. |
| --- | --- |

20.

| 21. | ReK uppmanar kommissionen att säkerställa att omställningarna sker med beaktande av ekonomisk, social och territoriell sammanhållning, och att särskild hänsyn tas till de minst gynnade regionerna, områden som påverkas av strukturomvandlingar, glesbefolkade områden och miljömässigt sårbara områden, såsom öar och bergsområden. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Kommittén betonar att offentlig upphandling erbjuder en potentiellt stark hävstång för att säkerställa en mer hållbar livsmedelsförsörjning (lokal och ekologisk) genom den offentliga sektorns cateringavtal i skol- och sjukhusmatsalar, samt för att utveckla hållbar rörlighet. Dessa exempel kan stärka den koppling mellan landsbygd och städer som framhålls i Habitat III-konferensens nya agenda för städer. För att hållbarhetskriterier ska kunna tillämpas upprepar vi vår uppmaning till framför allt kommissionen att klargöra de nuvarande begränsningarna i reglerna om offentlig upphandling, till exempel genom att publicera handböcker. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Vi understryker behovet av att utveckla en allsidig utbildning och färdigheter, som i hög grad kommer att behövas i den gröna omställningen, och efterlyser återigen ett observationsorgan för en sådan omställning, som skulle samla in uppgifter på regional nivå till stöd för det politiska beslutsfattandet på alla förvaltningsnivåer. |
| --- | --- |

23.

Energi- och klimatomställning

| 24. | ReK uppmanar kommissionen att se till att den europeiska klimatlagen bygger på en grundlig analys av dess effekter och fördelar, tillsammans med konkreta finansieringsplaner, omfattar både begränsning av och anpassning till klimatförändringarna och lägger grunden för ett omfattande och ambitiöst paket för klimatneutralitet. |
| --- | --- |

24.

| 25. | ReK betonar vikten av forskning och datainsamling om prognostiserade klimatvariationer och behovet av att stärka det interregionala samarbetet för att agera på de ställen som är mest utsatta för klimatförändringarna. |
| --- | --- |

25.

| 26. | Kommittén upprepar sin uppmaning till EU-institutionerna att se till att klimatanpassning och motståndskraft mot katastrofer, som är viktiga aspekter av hållbar utveckling, beaktas i EU:s framtida fonder och projekt, och att de kopplas samman med politiken för sammanhållning, landsbygdsutveckling, hälso- och sjukvård, forskning och miljö (3). |
| --- | --- |

26.

| 27. | Kommittén uppmanar EU att stödja de regionala och lokala myndigheternas insatser för att bevara och återställa de naturliga kolsänkor som är viktiga för att klimatneutralitet ska kunna uppnås, särskilt genom att förvaltningen av organiska jordar anpassas och torv- och våtmarker återställs. |
| --- | --- |

27.

| 28. | ReK uppmanar kommissionen att föreslå tydliga definitioner och regler för lokala energisamhällen och andra typer av ”prosumenter”för att ge dem säkerhet och se till att de får tillgång till marknader, finansieringsinstrument och know-how samt att främja kollektiv självförsörjning i privata byggnader. |
| --- | --- |

28.

| 29. | När det gäller offentliga byggnader anser ReK att arbetet med energieffektivitet bör fortsätta och att framsteg bör göras i riktning mot självförsörjning. Kommittén anser att datainsamling om el- och värmeförbrukning bör främjas och att strategier för artificiell intelligens som bidrar till att spara energi bör inledas. |
| --- | --- |

29.

| 30. | ReK uppmanar kommissionen att ytterligare stödja utvecklingen och utbyggnaden av hållbar förnybar energi genom att tillhandahålla en tydlig politisk och rättslig ram samt lämpligt stöd för forskning om och utveckling av innovativ teknik för förnybar energi, inbegripet en färdplan för ren vätgas. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Vi förväntar oss att den gröna given ska innehålla en EU-handlingsplan om bostäder till rimliga priser, som också bör vara förenlig med ökade insatser för att utrota energifattigdomen. För att omställningen ska vara rättvis måste åtgärder planeras för att säkerställa att utsatta människor kan bo i varmare och mer energieffektiva bostäder, som värms upp med hjälp av förnybar energi såsom solenergi. |
| --- | --- |

31.

| 32. | ReK framhåller att energiförbrukningen i byggnader står för mer än 40 % av den totala energiförbrukningen i EU och anser därför att en modernisering av bostadsbeståndet i hög grad skulle kunna bidra till att minska utsläppen av växthusgaser i Europa och till att utrota energifattigdomen. Kommittén uppmanar i detta avseende kommissionen att föreslå en ambitiös finansieringsplan för bostadsrenoveringar som en del av den gröna given. |
| --- | --- |

32.

Omställning till en cirkulär ekonomi

| 33. | ReK anser att en övergripande och långsiktig strategi för Europas industri är en viktig förutsättning för att målen i den gröna given ska kunna uppnås och kommer att främja innovation, ge konkurrensfördelar och skapa arbetstillfällen, särskilt för unga människor. I detta sammanhang är det viktigt att se till att energiintensiva industrier får stöd vid övergången till koldioxidsnåla produktionsmetoder, så att snedvridning av konkurrensen begränsas och koldioxidläckage undviks, särskilt genom EU-stöd till relevant forskning och utveckling av praktiska lösningar. |
| --- | --- |

33.

| 34. | Kommittén efterlyser en ny, ambitiös, tidsbunden och forskningsdriven handlingsplan för den cirkulära ekonomin efter 2020, och ser fram emot ett nära samarbete med kommissionen kring dessa förslag. |
| --- | --- |

34.

| 35. | ReK betonar att förebyggande åtgärder bör ha högsta prioritet i linje med EU:s avfallshierarki och efterlyser ambitiösa åtgärder som omfattar ekodesignade varor och tjänster, avfallsförebyggande åtgärder, återvinning, återanvändning och återbruk av material och komponenter samt minskning av skadliga ämnen och upparbetning av störsubstanser för att främja möjligheten att reparera, återvinna och uppgradera samt förlänga livslängden. I detta sammanhang uppmuntras lokala och regionala myndigheter att tillämpa flera instrument, inbegripet lokalanpassning av EU:s bindande mål, skatteåtgärder på alla nivåer, utökat producentansvar och grön offentlig upphandling med obligatoriska mål som en del av alla EU:s finansieringsmöjligheter. |
| --- | --- |

35.

| 36. | Kommittén uppmanar kommissionen att föreslå ett ambitiöst mål för att minska det kommunala avfallet fram till 2030, och anser att målen för återanvändning och återvinning av kommunalt avfall ska vara 70 % i vikt senast 2030 och att livsmedelsavfallet ska minska med 50 % senast 2030 samt efterlyser ett bindande mål om deponering av högst 5 % av restavfallet senast 2030. |
| --- | --- |

36.

| 37. | Vi stöder i detta sammanhang även de nya åtgärderna angående mikroplaster och genomförandet av lagstiftningen om plast (4), och understryker att plastföroreningar bör bekämpas vid källan. |
| --- | --- |

37.

| 38. | Kommittén uppmanar kommissionen att uppmuntra alla regioner och städer i Europa att anta handlingsplaner för bioekonomi eller att införa ett kapitel om bioekonomi i sina respektive övergripande utvecklingsstrategier. |
| --- | --- |

38.

Livsmedelsomställning

| 39. | Mot bakgrund av att EU har blivit världens största importör och exportör av livsmedel insisterar ReK på att handelsavtalen ska bedömas mot målet att minska utsläppen av växthusgaser, även inom den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin, och att handelsavtalen ska bygga på hållbar utveckling. |
| --- | --- |

39.

| 40. | Med tanke på att jordbruket står för 10 % av växthusgasutsläppen och påverkas direkt av klimatförändringarna uppmanar ReK kommissionen att främja hållbart jordbruk genom att stärka det ekonomiska stödet till miljö- och klimatvänliga metoder inom den gemensamma jordbrukspolitikens båda pelare. |
| --- | --- |

40.

| 41. | Kommittén föreslår ett lokalt och regionalt kapitel om strategin ”från jord till bord”, vilket är särskilt viktigt i små ekonomiska modeller, för att bedöma effekterna av internationella och globala livsmedelsproduktionsmönster på lokala och regionala produktionssystem. |
| --- | --- |

41.

| 42. | EU:s skogar och torvmarker har en avgörande roll när det gäller att uppnå klimatneutralitet. Vi efterlyser en solid EU-strategi för skogar och torvmarker och stöder ambitiösa märkningssystem för livsmedel som produceras utan avskogning (5). Här påminner kommittén om medlemsstaternas åtaganden enligt LULUCF-förordningen och uppmärksammar insatserna för att uppnå ett ökat koldioxidupptag. |
| --- | --- |

42.

| 43. | Haven ger ett betydande bidrag till vår livsmedelsförsörjning. ReK efterlyser en ny strategi för att stödja havsbruk och blå bioteknik med respekt för miljön och skyddet av naturliga miljöer, och framhåller vikten av hållbart fiske för balansen i kustområdena. |
| --- | --- |

43.

| 44. | Kommittén framhåller de lokala och regionala myndigheternas behov av en standardiserad metod för att samla in och rapportera uppgifter om livsmedels, inklusive livsmedelsavfalls, miljöpåverkan, dels för att säkerställa att uppgifterna är jämförbara mellan medlemsstaterna, dels för att uppmuntra till att de miljömässiga och sociala kostnader som är förenade med olika livsmedel och kosthållningar mäts i ekonomiska termer. |
| --- | --- |

44.

Rörlighetsomställning

| 45. | Lokala och regionala myndigheter är centrala aktörer när det gäller att möjliggöra ren rörlighet och miljövänligare transporter. Kommittén är därför mycket angelägen om att åtgärder vidtas på EU-nivå för att internalisera de externa kostnaderna för varje transportslag för att säkerställa mer likvärdiga förutsättningar, framför allt en översyn av skattesystemen för vissa transportbränslen. |
| --- | --- |

45.

| 46. | Kommittén framhåller att elnät, lagring och handel med el samt förvaltning av offentlig infrastruktur är områden som måste moderniseras, tillsammans med transportregler och beskattning, för att vi ska stå bättre rustade för nya och innovativa transportsätt, bland annat batteridrivna fordon eller vätgasbränslecellsfordon. |
| --- | --- |

46.

| 47. | ReK betonar att man genom att utnyttja den digitala teknikens potential kommer att kunna optimera transporterna och skapa ett multimodalt transeuropeiskt transportnät (TEN-T). Förutsättningarna för detta är intelligenta transportsystem och intelligent infrastruktur. |
| --- | --- |

47.

Miljöomställning

| 48. | ReK efterlyser återigen ett åttonde miljöhandlingsprogram (6) och betonar att detta program bör anpassas till målen för den gröna given och på ett avgörande sätt bör bidra till ett effektivt genomförande på fältet. Kommittén efterlyser ett ökat deltagande av lokala och regionala myndigheter i granskningen av genomförandet av miljöpolitiken. |
| --- | --- |

48.

| 49. | ReK anser att den globala ramen för biologisk mångfald efter 2020 bör utvecklas genom att alla relevanta FN-avtal om miljö anpassas till och integreras med målen för biologisk mångfald för 2030. Inför COP15-konferensen 2020 bör parterna i konventionen om biologisk mångfald formellt erkänna de lokala och regionala myndigheternas oumbärliga roll när det gäller att uppnå ett framgångsrikt genomförande och enhetlig övervakning, rapportering och verifiering av den globala och europeiska politiken för biologisk mångfald. |
| --- | --- |

49.

| 50. | ReK upprepar att ett förverkligande av EU:s ambition om noll föroreningar kräver en bred strategi som tar hänsyn till luft- och vattenkvalitet, farliga kemikalier, utsläpp, bekämpningsmedel och hormonstörande ämnen. Vi uppmanar kommissionen att inte ytterligare fördröja utarbetandet och antagandet av den nya strategin för hormonstörande ämnen och strängare bestämmelser om farliga kemikalier. |
| --- | --- |

50.

| 51. | Kommittén uppmanar kommissionen att ytterligare främja potentialen hos naturbaserade lösningar samt grön och blå infrastruktur som användbara komplement till, och inte en ersättning för, kraftfulla åtgärder för biologisk mångfald och ekosystemtjänster i stadsnära områden och landsbygdsområden. |
| --- | --- |

51.

| 52. | Kommittén betonar fördelarna med miljöramprogram på regional nivå som är anpassade till de olika nationella, europeiska och internationella strategierna. Dessa program kan bidra till fastställandet av mål och huvudsakliga åtgärder, skapa klarhet i de regionala miljövalen och fastställa en långsiktig färdplan där samhällets medverkan är avgörande, samt underlätta utformningen av allianser med andra europeiska regioner. |
| --- | --- |

52.

Digital omställning

| 53. | ReK betonar åter den viktiga roll som smarta regioner, städer och samhällen spelar när det gäller att garantera en rättvis omställning till klimatneutralitet, och uppmanar kommissionen att eftersträva digital sammanhållning för att se till att ingen person eller region hamnar på efterkälken i den digitala omställningen, främja riktade åtgärder för att hjälpa lokala och regionala myndigheter att införa smarta lösningar och öka hävstångseffekten av program för smart specialisering för att främja digital kompetens. |
| --- | --- |

53.

| 54. | Kommittén efterlyser övergripande ramar för att integrera och använda data för smart styrning och samtidigt garantera det nödvändiga dataskyddet. |
| --- | --- |

54.

| 55. | Vi uppmärksammar internets och den digitala databehandlingens stora koldioxidavtryck och uppmanar därför EU att ta kraftfullare tag mot digitaliseringens konsekvenser i fråga om energi och koldioxidutsläpp och främja dess hållbarhet. Myndigheterna bör öka medvetenheten om denna fråga. |
| --- | --- |

55.

Tillräckliga ekonomiska resurser måste tillhandahållas på europeisk, nationell, regional och lokal nivå för att medborgarnas behov ska kunna tillgodoses

| 56. | ReK välkomnar förslaget om en investeringsplan för ett hållbart Europa om 1 biljon euro i investeringar mellan 2021 och 2030, vilket motsvarar de behov som fastställts av Europeiska revisionsrätten (7). Kommittén stöder också beslutet av Europeiska investeringsbanken att upphöra med att finansiera de flesta projekt med energi från fossila bränslen från slutet av 2021 och att gradvis öka den andel av finansieringen som går till klimatåtgärder och miljöhållbarhet. Kommittén upprepar sin uppmaning om att minska byråkratin, förenkla mekanismerna i samband med förberedelserna av projekt och stärka det skräddarsydda tekniska stödet för tillgång till Europeiska investeringsbankens program Jaspers och Elena för att utveckla finansieringsdugliga projekt, inbegripet mer småskaliga projekt. |
| --- | --- |

56.

| 57. | ReK insisterar också på att ytterligare resurser, såsom den föreslagna utvidgningen av systemet för handel med utsläppsrätter och införandet av en WTO-förenlig gränsskatt på koldioxid, är nödvändiga, liksom en lämplig beskattning av flygbränsle. |
| --- | --- |

57.

| 58. | Kommittén uppmanar kommissionen att inrätta en ny fond för rättvis omställning riktad till kol- och koldioxidintensiva regioner med ytterligare medel utöver dem som anslagits för sammanhållningspolitiken, men som kompletterar sammanhållningspolitikens operativa program för 2021–2027 på Nuts 2-nivå. |
| --- | --- |

58.

| 59. | Vi anser att minst 30 % av hela EU:s budget för 2021–2027 ska öronmärkas för klimatåtgärder och åtgärder för biologisk mångfald, samtidigt som subventioner för fossila bränslen avvecklas. |
| --- | --- |

59.

| 60. | Sammanhållningspolitiken har en avgörande roll som det viktigaste finansieringsinstrumentet för genomförandet av omställningsmålen. ReK anser att sammanhållningspolitiken bör ha tillräckliga medel till förfogande och därför bör den andel av budgeten som anslås till sammanhållningspolitiken förbli oförändrad i nästa fleråriga budgetram. |
| --- | --- |

60.

| 61. | ReK hyser farhågor för att den gröna given inte kan genomföras utan en adekvat budgetram. Kommittén efterlyser ett fullständigt genomförande av kommissionens handlingsplan för finansiering av hållbar tillväxt och ett snabbt antagande av den rättsliga ramen om taxonomin för att underlätta hållbara investeringar, om information som ska lämnas avseende hållbara investeringar och hållbarhetsrisker samt om referensvärden för koldioxidsnåla investeringar och för klimatpositiva investeringar (8). Denna ram bör även omfatta investeringar i kärnkraftsindustrin, luftfarten och järnvägssektorn. Handlingsplanen bör också snabbt utvidgas till att omfatta sociala kriterier. |
| --- | --- |

61.

| 62. | Kommittén uppmuntrar till en ambitiös strategi för EU-investeringar i natur och biologisk mångfald och noterar att kostnaderna skulle mer än uppvägas av vinsterna från ekosystemtjänster, exempelvis i form av hälso- och sjukvårdstjänster, koldioxidlagring, översvämningsskydd, vatten- och luftrening samt förebyggande av jorderosion. |
| --- | --- |

62.

| 63. | ReK upprepar sin ståndpunkt att man inte kan nå någon överenskommelse om EU-budgetens utgifter såvida inte motsvarande framsteg görs vad gäller dess inkomster, helt enkelt för att storleken på EU-budgeten bör motsvara EU:s nuvarande och framtida prioriteringar (9), och uppmanar kommissionen att lägga fram beredskapsåtgärder för att stödja den gröna given om nästa EU-budget inte har antagits före utgången av 2020. |
| --- | --- |

63.

| 64. | Vi betonar vikten av medfinansieringssatser för EU-medel för att göra det lättare för små samhällen, landsbygdsområden och öar att få tillgång till dem. Kommittén anser att deras kapacitet att användas som ”energiomställningslaboratorier”bör stärkas genom innovativa lösningar och samordnade politiska åtgärder. |
| --- | --- |

64.

| 65. | Med hänsyn till ramen för statligt stöd efter 2020 efterlyser kommittén en höjning av nivån på det tillåtna statliga stödet och en efterföljande anpassning av energiskattedirektivet för att främja bränslen med låga utsläpp. Tillräcklig flexibilitet och ett teknikneutralt tillvägagångssätt, med avseende på hållbarhet och minskade utsläpp, måste tillämpas på reglering och projekt med anknytning till energiomställningen. |
| --- | --- |

65.

Direkt kommunikation med medborgarna om fördelarna med den gröna given

| 66. | ReK föreslår att man stärker informationskampanjerna och de direkta dialogerna med medborgarna för att öka medvetenheten om vikten av en omställning till mer hållbara samhällen, sundare lokalsamhällen och mer konkurrenskraftiga lokala ekonomier, och uppmanar kommissionen att anordna en rad medborgardialoger tillsammans med ReK för att presentera den gröna givens mervärde och visa på konkreta resultat i medborgarnas dagliga liv. |
| --- | --- |

66.

| 67. | Europeiska regionkommittén ger sin ordförande i uppdrag att översända denna resolution till Europeiska kommissionen, Europaparlamentet, de finländska, kroatiska och tyska rådsordförandeskapen samt Europeiska rådets ordförande. |
| --- | --- |

67.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  CoR (2018) 923

1

(2)  https://cor.europa.eu/sv/our-work/Pages/network-of-regional-hubs.aspx

2

(3)  CoR (2018) 6135.

3

(4)  CoR (2018) 925 och CoR (2018) 3652.

4

(5)  CoR (2019) 973.

5

(6)  CoR (2019) 1672.

6

(7)  Europeiska revisionsrätten: Översiktlig analys av EU:s åtgärder på området energi och klimatförändringar, 20 september 2017 https://op.europa.eu/webpub/eca/lr-energy-and-climate/sv/

7

(8)  Se ReK:s yttrande av den 6 december 2018 med Tilo Gundlack (PES–DE) som föredragande.

8

(9)  CoR (2019) 3887.

9

---

YTTRANDEN

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/8

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Storstadsregionernas utmaningar och deras ställning i den framtida sammanhållningspolitiken efter 2020

(2020/C 79/02)

| Föredragande | : | Juraj DROBA (SK–ECR), regionpresident, Bratislava |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Juraj DROBA (SK–ECR), regionpresident, Bratislava

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) konstaterar att två tredjedelar av EU:s befolkning bor i storstadsregioner och det är därför viktigt att belysa denna fråga, även inför utarbetandet av sammanhållningspolitiken efter 2020. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Ökande urbanisering är en trend inte bara i Europa utan i hela världen. Detta skapar å ena sidan möjligheter, å andra sidan tvingar det oss att ta itu med nya utmaningar. Det är därför av avgörande betydelse att institutioner och andra aktörer i storstadsregionerna samarbetar. |
| --- | --- |

2.

| 3. | För tillfället har inget samförstånd uppnåtts om vilka kriterier som bör användas för att definiera och avgränsa storstadsregioner på ett sätt som återspeglar mångfalden och de verkliga förhållandena i dessa regioner i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Eurostat definierar storstadsregioner som Nuts 3-regioner eller kombinationer av Nuts 3-regioner där minst hälften av befolkningen bor i ett funktionellt storstadsområde med minst 250 000 invånare. Den territoriella indelningen baseras på identifiering av stadsområden med hög befolkningstäthet och en befolkning på minst 50 000 invånare. På grundval av denna statistiska tolkning bodde 293,3 miljoner EU-invånare i storstadsregioner år 2016. Här bör även områden som är funktionellt kopplade till områden utanför EU beaktas. OECD definierar storstadsregioner utifrån deras funktion, där ett stadsområde med hög befolkningstäthet och många arbetstillfällen är kopplat till resten av området genom en omfattande daglig pendling till området. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Storstadsregioner omfattar olika typer av områden, till största delen urbana sett till befolkningen men ofta lantliga sett till de landområden de omfattar. De har starka band till stadsnära områden och landsbygdsområden och måste ofta hantera fenomenet med suburbanisering (utspridd stadstillväxt). Frågan om markanvändning i förortsområden är av avgörande betydelse för livskvaliteten samt anpassningen till och begränsningen av klimatförändringarna. Regionerna bör sinsemellan diskutera särskilda strategier för att begränsa oplanerad stadsutbredning. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Man måste skilja mellan mer och mindre urbaniserade stadsregioner, eftersom de kräver olika politiska strategier och åtgärder. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Medan storstadsregionerna London och Paris, som har befolkningar på mer än 12 miljoner invånare, kan betraktas för sig, skiljer sig de flesta storstadsregioner inom EU åt med avseende på storlek, funktioner och ekonomiska styrkor liksom utifrån hur polycentriska de är. Skillnaderna är betydande även i fråga om storstadsregionernas strategier för att samordna sin gemensamma politik och sina gemensamma åtgärder. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Människor som migrerar till städer är en av nutidens största demografiska tendenser och EU:s befolkning koncentreras främst till storstadsregionerna kring huvudstäder. Storstadsregionerna måste hantera oplanerad stadsutbredning, ökande befolkningstäthet i stadsområden och, som en konsekvens av detta, avfolkning av landsbygden. Denna utveckling ställer krav på tillhandahållande av offentliga tjänster för befolkningen och ny infrastruktur, till exempel inom den sociala sektorn, transportsektorn, utbildningssektorn samt hälso- och sjukvårdssektorn och i förbindelse med digitaliseringen och genomförandet av en hållbar energiomställning, och innebär därför enorm press på storstadsregionernas budgetar. För storstadsregionerna kring huvudstäderna uppstår dessutom ytterligare krav till följd av deras funktion som en medlemsstats huvudstad, t.ex. på områdena säkerhet, tjänster av allmänt intresse, digitala tjänster och transporter. |
| --- | --- |

8.

| 9. | I vissa fall är den faktiska befolkningsmängden i storstadsregioner högre än den officiella statistiken visar. Inte alla som bor i en storstadsregion har sin fasta hemvist där. Det finns också många som pendlar till storstadsregioner för att arbeta, men även för att använda sig av sociala inrättningar och tjänster. Dessutom har storstadsregioner ofta en stark gränsöverskridande dimension. |
| --- | --- |

9.

Storstadsregionernas potential

| 10. | Storstadsregionerna betraktas som motorer i medlemsstaternas ekonomier och som centrum för ekonomisk tillväxt. Enligt Eurostat produceras cirka 72 % av de 28 medlemsstaternas BNP i storstadsregionerna. Storstadsregionerna är inte bara centrum för ländernas ekonomiska tillväxt utan även nav för forskning, innovation och kreativitet som på ett naturligt sätt attraherar kapital, investeringar och människor. De är föregångare vad gäller smarta lösningar inom informations- och tjänstesektorn, den cirkulära ekonomin, miljömässig hållbarhet, energieffektivitet och hållbar rörlighet. |
| --- | --- |

10.

| 11. | För en harmonisk utveckling av regionerna är det viktigt att EU och medlemsstaterna tar fasta på mervärdet av storstadssamarbeten för att uppnå gemensamma mål om att minska regionala skillnader. Genom att koncentrera resurser och expertis kan storstadsregionerna bidra till att stärka de interna förbindelserna samt sprida välstånd och fördelar i ett visst område, genom att främja regionalt samarbete och ekonomisk tillväxt och genom att skapa effektivare förbindelser mellan stad och landsbygd. Storstadsregionerna tillhandahåller tjänster bortom sina gränser och spelar därmed en viktig roll för att sprida utvecklingen till omgivande områden, ofta landsbygdsområden. De bidrar till att föra samman samhällen och individer, eftersom levande funktionella förbindelser bygger broar mellan stadsområden, mindre städer och landsbygdsområden. Samverkan mellan landsbygds- och stadsområden är en viktig drivkraft för en harmonisk territoriell utveckling. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Kommittén uppmärksammar behovet av att de facto utnyttja nationella strategier vid användningen av territoriella verktyg och av att säkerställa en rättvis fördelning av resurser till alla territorier, regioner och kommuner, oavsett om det handlar om storstads-, stads- eller landsbygdsområden, samt se till att medlemsstaterna samråder med lokala och regionala myndigheter i ett tidigt skede av beslutsfattandet om var och hur territoriella verktyg ska användas. Detta är avgörande för ett harmoniserat stöd på alla nivåer, i syfte att säkerställa en balanserad utveckling av både stads- och landsbygdsområden, med beaktande av subsidiaritetsprincipen och den territoriella sammanhållningen. |
| --- | --- |

12.

| 13. | I det nuvarande förslaget om sammanhållningspolitiken framhålls europeiskt mervärde som ett villkor för finansiering. Stöd till storstadsregioner skapar inte bara europeiskt mervärde, utan säkerställer också både EU:s globala konkurrenskraft och bidrar, genom spridningseffekter till följd av sådant stöd, till ytterligare regional konvergens i medlemsstaterna. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Över 70 % av klimatåtgärderna och nästan 90 % av anpassningsåtgärderna genomförs på lokal och regional nivå, vilket innebär att storstadsregioner är viktiga aktörer när det gäller att fullgöra åtagandena inom ramen för COP 21-målen. |
| --- | --- |

14.

| 15. | En betydande del av sammanhållningspolitikens medel efter 2020 kommer att kanaliseras till satsningar på innovation och smarta lösningar som till stor del genomförs i storstadsregioner. |
| --- | --- |

15.

Utmaningar

| 16. | Vissa storstadsregioner, inbegripet de som statistiskt sett är de rikaste, har fortfarande brister i infrastrukturen från förr och måste fortsätta att inrikta investeringarna på grundläggande infrastruktur. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Storstadsregionerna måste ta itu med ekonomiska, finanspolitiska och territoriella utmaningar samtidigt som de måste hantera en ökande efterfrågan på högkvalitativa offentliga tjänster i kombination med begränsade ekonomiska resurser, vilket har en påtaglig inverkan på befolkningens allmänna livskvalitet. I vissa storstadsregioner har budgetintäkterna endast en mycket svag koppling till den ekonomiska framgången och den höga BNP:n. I vissa regioner härrör budgeten från en del av inkomstskatten från de personer som är folkbokförda i storstadsregionen, men inte från de juridiska personer som skapar regionens BNP. Därför innebär multinationella företags närvaro inte nödvändigtvis mer inkomster till offentliga budgetar. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Ett utmärkande drag för storstadsregioner är att många arbetstagare pendlar till stadskärnan, och en av de största utmaningarna är att tillhandahålla lättillgänglig och miljövänlig kollektivtrafik. Storstadsregionerna måste införa aktiva former av transport- och rörlighetslösningar på offentliga platser samt förbättra den gränsöverskridande rörligheten. De måste hantera trafikstockningar som försämrar luftkvaliteten och påverkar befolkningens hälsa negativt. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Storstadsregionerna ställs, inte minst på grund av koncentrationen av industrier, inför större utmaningar vad gäller miljökvalitet, införandet av hållbara energikällor, den cirkulära ekonomin, luftföroreningar, grundvattnets kvalitet, avfallshanteringen, minskad biologisk mångfald och undanröjandet av miljöbelastningar. Storstadsregionerna har också en central roll att spela när det gäller anpassningen till klimatförändringarnas följder; det krävs en helhetsstrategi för att ta itu med alla dessa frågor. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Storstadsregioner brottas med stora klyftor. Vissa storstadsregioner hyser medlemsstaternas fattigaste områden och måste hantera urban fattigdom, social inkludering, ett ökande antal hemlösa, barn som lever i fattigdom, utsatta grupper, ungdomsarbetslöshet, brist på kvalificerad arbetskraft, integration av migranter och flyktingar, ökad kriminalitet, en åldrande befolkning och fattigdom bland förvärvsarbetande. I den officiella statistiken döljs ofta dessa områden av att uppgifter bara finns tillgängliga för större områden, vilket påverkar utarbetandet av relevanta strategier och åtgärder. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Bostadskrisen påverkar storstadsregionerna på ett tydligt sätt. Å ena sidan avfolkas vissa områden, å andra sidan är efterfrågan på bostäder i andra områden stor. I städer där efterfrågan på bostäder är hög stiger priserna snabbare än inkomsterna, vilket leder till ökad segregering och sociala klyftor. Mot denna bakgrund upprepar kommittén sin efterlysning av en EU-agenda för bostäder (1). |
| --- | --- |

21.

| 22. | ReK uppmanar Eurostat att samla in och analysera uppgifter om tillgången till och kostnaderna för bostäder ur ett lokalt och regionalt perspektiv. Initiativ, även från det civila samhällets sida, för att bygga ekonomiskt överkomliga bostäder bör också undersökas. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Särskild uppmärksamhet bör ägnas de storstadsregioner som genomgår en ekonomisk omställning och som kämpar med de negativa konsekvenserna av nedlagda industrier. De brottas med en hög arbetslöshet – ofta långtidsarbetslöshet – och måste samtidigt hantera omvandlingen av nedlagda industrianläggningar och upprustningen av eftersatta stadsområden och stadsdelar. |
| --- | --- |

23.

| 24. | En av de största utmaningarna för storstadsregionerna är att stödja utvecklingen av digital infrastruktur som möjliggör för människor att få arbete i nya industrier, samt att införa nya arbetsmönster, såsom distansarbete. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Storstadsregioner omfattar även ofta landsbygdsområden och det är mycket viktigt att man verkar för välfungerande förbindelser mellan stad och landsbygd inom storstadsregioner och undviker ett okoordinerat politiskt beslutsfattande. Storstadsregionerna är en samlingspunkt för resurser och expertis och kan – med sin yrkesmässiga kapacitet och sin strategiska planeringskapacitet – hjälpa det större området att säkra finansiering inom ramen för sammanhållningspolitiken. Genomförandet av integrerade strategier för hållbar utveckling med fokus på lokal och regional solidaritet bör därför kanske ske på storstadsregionernas nivå. |
| --- | --- |

25.

| 26. | Det är viktigt att utforska samarbete i sektorsövergripande frågor i form av kopplingar mellan städer och landsbygd som bidrar till både landsbygdens och storstädernas utveckling såsom stöd till upprättandet av regionala och lokala värdekedjor och direktmarknadsföring av jordbruksprodukter i storstadsregioner i syfte att skapa mervärde för angränsande landsbygdsregioner. |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK framhåller behovet av att bättre förstå mönstren i storstadsregioner belägna på öar och samspelet mellan öterritorier. |
| --- | --- |

27.

| 28. | ReK betonar behovet av att utvidga diskussionen till storstadsregioner som inte är belägna på fastlandet. |
| --- | --- |

28.

Ökat deltagande av storstadsregioner i utformningen och genomförandet av sammanhållningspolitiken

| 29. | Det pågående utarbetandet av sammanhållningspolitiken efter 2020 utgör ett unikt tillfälle att integrera behovet av en särskild strategi för storstadsregionerna vid utformningen av framtida partnerskapsöverenskommelser och därefter de operativa programmen för sammanhållningspolitiska medel. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Kommittén välkomnar att man inte ställer upp några administrativa hinder för samarbetet mellan Nuts II-regioner som tillsammans utgör en huvudstadsregion (huvudstad – huvudstadsregion) och som vill stämma av sina strategier och insatser inom respektive operativa program mot varandra. Kommittén anser också att det bör finnas tillräcklig flexibilitet när åtgärder för att främja nära samarbete väljs ut. |
| --- | --- |

30.

| 31. | ReK framhåller storstadsregionernas roll i sammanhållningspolitiken och rekommenderar att en sådan omgående skapas och stärks i sammanhållningspolitiken efter 2020 samt i annan relevant EU-politik, inbegripet den nya territoriella agendan och strategidokument, såsom den nya Leipzigstadgan och EU:s nya strategi för hållbar utveckling, som ska ersätta Europa 2020-strategin. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Kommittén anser att storstadsregionerna bör involveras mer direkt i utformningen av sammanhållningspolitiken samt i genomförandet och utvärderingen av operativa program och EU-projekt, förutsatt att territoriella samarbetsöverenskommelser utarbetas. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Kommissionen uppmanas att, vid godkännande av partnerskapsöverenskommelserna och därefter de operativa programmen, beakta vilken part som är behörig att genomföra enskilda insatser, eftersom storstadsregionernas och de lokala myndigheternas befogenheter skiljer sig åt mellan medlemsstaterna. |
| --- | --- |

33.

| 34. | Storstadsregionerna har på grund av sitt relativa välstånd begränsad möjlighet att dra nytta av sammanhållningspolitiska medel, och därför ökar trycket att använda dem på ett effektivt sätt. Det faktum att metoden för fördelning av sammanhållningspolitikens resurser inom ramen för de relevanta nationella anslagen i första hand baseras på en enda indikator – BNP per capita vid köpkraftsparitet – och att sociala, demografiska och miljömässiga aspekter endast ingår delvis, ger inte en fullständig bild av utvecklingsnivån. Regioner som missgynnas av att fördelningen av finansiella anslag sker på ekonomisk grundval bör därför kompenseras på lämpligt sätt. Den föreslagna möjligheten att föra över medel (2) är ett relevant verktyg i detta avseende. Medlemsstaterna uppmanas att diskutera överföringarna med alla berörda regioner för att se till att eventuella beslut fattas i samförstånd och i enlighet med flernivåstyret. |
| --- | --- |

34.

| 35. | ReK stöder kommissionens förslag om att öka möjligheten till finansiell överföring mellan regionkategorier från 3 % till 15 % av en medlemsstats totala tilldelning och uppmanar medlemsstaterna till att utnyttja denna möjlighet, men noterar att noggrann analys kommer att behövas för att den flexibiliteten ska kunna tillämpas. |
| --- | --- |

35.

Insamling och analys av data på regional nivå

| 36. | Kommittén uppmanar kommissionen att genom EU:s gemensamma forskningscentrum börja undersöka det mervärde som stöd till storstadsregionerna kan medföra vad gäller sammanhållningspolitikens främsta mål att minska de regionala skillnaderna. Denna forskning skulle till exempel kunna inriktas på spridningseffekterna av stöd till storstadsregioner och deras bidrag till sammanhållningen i länder och regioner (3). |
| --- | --- |

36.

| 37. | ReK rekommenderar att man använder indexet för social utveckling för att identifiera de mest brådskande utmaningar som måste finansieras med sammanhållningspolitiska medel i storstadsregioner. Detta kan hjälpa regionala och lokala aktörer att korrekt utvärdera och fastställa investeringsbehoven i sitt område. |
| --- | --- |

37.

| 38. | Kommittén rekommenderar att Eurostat vid bedömningen av regioners ekonomiska mognadsgrad tar fram regional statistik och inte utgår från nationella genomsnitt för att mäta regional BNP per capita vid köpkraftsparitet. |
| --- | --- |

38.

| 39. | Vi rekommenderar även att man ytterligare utvecklar den statistiska datainsamlingen på regional nivå, särskilt vad gäller data som visar på funktionella förbindelser inom storstadsregioner. Därigenom skulle det bli möjligt att få tillgång till mer fullständiga uppgifter om befolkningen och hur de rör sig inom storstadsregionerna, för att ta fram mer skräddarsydda insatser och kanalisera investeringar från sammanhållningspolitiska medel på ett mer riktat sätt. |
| --- | --- |

39.

| 40. | ReK rekommenderar att innovativa datainsamlingsmetoder, som kan användas för att följa pendlingsmönster i storstadsregionerna, bör stödjas för att minska byråkrati och kostnader i samband med datainsamling. |
| --- | --- |

40.

Sammanhållningspolitik som tillgodoser storstadsregionernas och deras invånares behov

| 41. | Mer stöd bör ges till de instrument som underlättar samarbete i storstadsområden, såsom integrerade territoriella investeringar (ITI) och lokalt ledd utveckling (LLU), separata insatsområden för storstadsregionerna inom enskilda operativa program, regionala integrerade territoriella strategier, strategier för hållbar utveckling i städerna och planer för hållbar rörlighet i städer, vilka bör utvecklas vidare inom ramen för sammanhållningspolitiken efter 2020 och fungera som dokumentation till stöd för investeringar. |
| --- | --- |

41.

| 42. | ReK beklagar att den budget som föreslås för sammanhållningspolitiken för första gången utgör mindre än en tredjedel av EU:s budget. Trots det är den tematiska koncentrationen starkt kopplad till de första två målen i den nya sammanhållningspolitiken – ett smartare och grönare Europa. Detta är en typ av åtgärd som i stor utsträckning genomförs i storstadsregionerna. Vi rekommenderar därför medlemsstaterna att samarbeta nära med storstadsregionerna när de tar fram partnerskapsöverenskommelser för att ange hur de vill genomföra den tematiska koncentrationen. |
| --- | --- |

42.

| 43. | Kommissionen uppmanas att inrätta villkor och stödmekanismer för kunskapsöverföring samt utbyte av erfarenheter och bästa praxis avseende centrala utmaningar, lösningar eller projekt som utarbetas av storstadsregioner såsom förvaltning mellan storstadsregionerna, indikatorer för att övervaka genomförandet av storstadsområdens planeringsstrategier och utarbetandet av smart politik. |
| --- | --- |

43.

| 44. | Storstadsregioner kännetecknas av splittrade förvaltningsstrukturer som består av ett stort antal regionala och lokala enheter, vilket hämmar deras förmåga att på ett effektivt sätt ta itu med ekonomiska, sociala och miljömässiga utmaningar. Kommittén uppmuntrar därför till utbyte av bästa praxis mellan storstadsregioner för att utveckla långsiktiga strategier och innovativa lösningar som ger dem möjlighet att överbrygga denna splittring av befogenheter. |
| --- | --- |

44.

| 45. | ReK stöder idén om att inrätta en fond för en rättvis omställning i syfte att stödja en hållbar energiomställning och klara av de sociala utmaningar som hänger samman med arbetskraftens rörlighet och stora demografiska förändringar. Tanken är att fonden ska finansieras med nya medel som kompletterar de sammanhållningspolitiska. |
| --- | --- |

45.

| 46. | Storstadsregionerna har å ena sidan enorma resurser i form av mänskligt kapital och talanger, men står å andra sidan inför en rad utmaningar som sträcker sig från socialt utanförskap till anpassning efter framtida kompetensbehov på arbetsmarknaden. ESF+ bör användas för att ta itu med dessa utmaningar för storstadsregionerna, i nära samarbete och i överensstämmelse med de infrastrukturåtgärder som finansieras genom Eruf. |
| --- | --- |

46.

| 47. | Kommittén anser att alla partnerskap i EU:s nya agenda för städer bör ta itu med storstadsområdenas pågående utbredning eller att man bör utforma ett nytt partnerskap för storstadsdimensionen i EU:s agenda för städer med en horisontell och strategisk inriktning. |
| --- | --- |

47.

Bryssel den 4 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  Punkt 20 i ReK:s resolution av den 27 juni 2019 om förslagen inför Europeiska unionens nya mandatperiod https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2019-02550-00-01-res-tra-sv.docx/content.

1

(2)  Artikel 105 i COM(2018) 375.

2

(3)  Se i detta avseende rapporten ”The Impacts of metropolitan regions on their surrounding areas”: https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/Metropolitan-regions.pdf

3

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/13

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – En makroregional strategi för Karpaterna

(2020/C 79/03)

| Föredragande | : | Władysław ORTYL (PL–ECR), regionpresident, Podkarpackie |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Władysław ORTYL (PL–ECR), regionpresident, Podkarpackie

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

De makroregionala strategiernas betydelse för sammanhållningen i Europeiska unionen

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) erinrar om att Europeiska unionen enligt bestämmelserna i EU-fördragen (1) ska utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Makroregionala strategier bidrar till att hantera gemensamma utmaningar inom konkreta områden, betraktade i ett brett och gränsöverskridande geografiskt sammanhang. Genom ett gemensamt utnyttjande av potentialen i gränsöverskridande områden bidrar strategierna i hög grad till uppnåendet av territoriell sammanhållning mellan länder och regioner (2). Utarbetandet av makroregionala strategier återspeglar EU:s naturliga utveckling och är nästa steg i ett fördjupat gränsöverskridande samarbete mellan länder, regioner och lokalsamhällen. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén betonar att makroregionala strategier är ett instrument för flernivåstyre, genom vilket den verksamhet som bedrivs av aktörer som företräder unionsnivån samt den nationella, regionala och lokala nivån integreras i fråga om utvalda mål. De förbättrar också komplementariteten mellan olika politiska strategier och program, som beslutas och genomförs på olika styresnivåer. Denna kombination av gemensamt fastställd potential och samordningen av åtgärder för att undanröja utvecklingshinder utgör ett verkligt europeiskt mervärde. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Makroregionala strategier spelar en viktig roll för att fördjupa EU:s integration genom att göra utvecklingsprocesser på regional och lokal nivå mer dynamiska. Detta främjas av möjligheten till erfarenhetsutbyte och överföring av effektiv god praxis i de länder och regioner som omfattas av strategin. På ett naturligt sätt skapas på så sätt förutsättningar för upprättandet av europeisk solidaritet och ansvarstagande för utvecklingen av hela makroregionen. Det gör det möjligt att i stället för specifika strategier tillämpa ett koncept som tar hänsyn till det större sammanhanget i hela makroregionen. Makroregionala strategier är också katalysatorer för initiativ från lokala och regionala samhällen, som gör det möjligt att föra de europeiska idéerna närmare medborgarna. |
| --- | --- |

4.

| 5. | ReK konstaterar att de regionala och lokala myndigheterna spelar en central roll när det gäller att främja demokrati, decentralisering och lokalt och regionalt självstyre, och noterar att de är verksamma inom ramarna för de befintliga makroregionala strategierna och i utarbetandet av nya sådana. Strategierna blir ett nedifrån och upp-verktyg för territoriellt samarbete och bygger på de regionala och lokala aktörernas och det civila samhällets engagemang. Tack vare genomförandet av gemensamma åtgärder för att uppnå målen för de makroregionala strategierna har det inrättats en samarbetsplattform som främjar det europeiska värdesystemet, en förstärkning av de demokratiska principerna och en höjning av standarderna för styrningen av den regionala utvecklingen, bland annat utveckling av en modell för flernivåstyre. |
| --- | --- |

5.

Karpaterna som en särskild makroregion i Europa

| 6. | ReK påpekar att Karpaterna, som har en areal på 190 000 km2, är det näst största bergsområdet på den europeiska kontinenten efter Alperna och är hemvist till cirka 68 miljoner människor. Karpaterna är en homogen bergskedja som har särskilda utmaningar och utvecklingsmöjligheter på grund av sin geografiska beskaffenhet. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Kommittén framhåller Karpaternas unika resurser, såsom naturrikedomar, ett unikt mångkulturellt arv, mänskliga resurser och en gemensam identitet i bergssamhällena. Allt detta erbjuder mycket goda möjligheter till gemensamma åtgärder för en mer dynamisk, hållbar och balanserad socioekonomisk utveckling i området. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Karpaterna är ett område av utomordentligt stor betydelse med tanke på den biologiska mångfaldens höga värde och situationen vad gäller bevarandet av naturmiljön, som är unik i Europa. Det är en reservoar för det europeiska arvet, som måste bevaras för kommande generationer. Detta medför en förpliktelse att sträva efter en ansvarsfull ekonomisk utveckling som gör det möjligt att bevara och skydda detta arv. De därmed sammanhängande åtgärderna från aktörer på alla styresnivåer måste därför samordnas med tanke på miljöfrågornas gränsöverskridande karaktär. |
| --- | --- |

8.

| 9. | ReK noterar potentialen i det månghundraåriga grannskapet av samhällen i olika delar av Karpaterna och bergsregionernas rika kultur, som är ett resultat av mötet mellan östligt och västligt inflytande, gemensamma historiska erfarenheter men även betestraditioner. De initiativ som för närvarande genomförs för att bevara och föra ut det gemensamma kulturarvet (3) visar på den stora potential som finns när det gäller att integrera lokalsamhällena. Att respektera etniska minoriteters rättigheter och bevara deras kulturarv är mycket viktigt i den karpatiska regionen. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Kommittén konstaterar att de fattigaste regionerna i medlemsstaterna utgör en betydande del av den karpatiska makroregionen och att BNP per capita i de flesta av dem inte överstiger 50 % av genomsnittet i EU. Deras utvecklingskapacitet begränsas av det perifera läget i förhållande till de europeiska utvecklingscentrumen, den svaga utbyggnaden av kommunikationsförbindelserna till följd av de bergiga förhållandena och de historiskt betingade gränshindren. En annan faktor är den bristfälliga infrastrukturen som är en följd av otillräckliga investeringar under många år, omvandlingsprocesser i ekonomierna och försummelse av utvecklingspotentialen. |
| --- | --- |

10.

| 11. | ReK erkänner behovet av att lyfta fram de specifika behoven i Karpaternas bergsregioner och dra nytta av makroregionens särskilda inneboende potential. Ett samarbete grundat på partnerskap mellan staterna och regionerna i Karpaterna kommer att göra det möjligt att bättre anpassa åtgärderna till de specifika utvecklingsförhållanden och utvecklingsbehov som uppstått på grund av sociala, historiska, infrastrukturmässiga och geopolitiska omständigheter. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Kommittén anser att kommissionen genom att lägga fram ett strategidokument om Karpaterna skulle fästa uppmärksamheten på problemen i detta område och göra det möjligt att utnyttja hela makroregionens unika, men i dag slumrande, potential, genom att rikta in åtgärderna på de viktigaste, övergripande problemen och utmaningarna. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Karpaterna är ett ytterst viktigt geopolitiskt område där strategiska politiska och ekonomiska intressen från västra och östra Europa möts. Efter EU:s utvidgning 2004 har den blivit ännu viktigare som hela EU:s östra gräns. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Den karpatiska makroregionen omfattar inte bara EU-medlemsstater utan även Moldavien, Serbien och Ukraina, vilket inte bara gör det möjligt att förstärka integrationen mellan EU-länderna, utan även att påverka grannländerna genom att inbegripa dem i ett fördjupat samarbete. |
| --- | --- |

14.

Målen för en makroregional strategi för Karpaterna

| 15. | ReK konstaterar att ett antal initiativ har tagits på olika nivåer och av en mängd aktörer i syfte att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen (strategin för Karpaterna) (4). De har mynnat ut i antagandet av förklaringar som stöder idén om att utarbeta en sådan strategi (5). Det är värt att understryka att dessa initiativ genomförs såväl av regeringar och nationella parlament som av regionala och lokala myndigheter och lokalsamhällen. |
| --- | --- |

15.

| 16. | ReK välkomnar att alla dokument har antagits på grundval av en dialog mellan de olika intressenterna i den framtida strategin, samt med beaktande av dess transnationella, interregionala och lokala karaktär. Detta visar hur de vidtagna åtgärderna kompletterar varandra, vilket i framtiden kan vara en förutsättning för att den makroregionala strategin för den karpatiska regionen ska lyckas. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Kommittén lovordar de åtgärder som vidtagits för att genomföra 2003 års ramkonvention om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna. Den är ett multilateralt internationellt avtal för den karpatiska regionen, som inrättats på grundval av den internationella rättens fördragsprinciper. Parterna i konventionen är skyldiga att samarbeta och bedriva en övergripande politik för skydd och hållbar utveckling av den karpatiska regionen, också genom att beakta konventionens mål och bestämmelser i sina sektoriella politiska åtgärder (t.ex. fysisk planering, jordbruk, skogsbruk, transport och turism), bättre samordna dessa politiska åtgärder samt genom att använda en integrerad markförvaltningsstrategi. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Konventionen är en sektorsöverskridande styrningsmekanism som omfattar den karpatiska regionen, vilket möjliggör en sektorsövergripande integration och ett brett deltagande av berörda aktörer från olika nivåer (nationell, regional, icke-statlig osv.). De standarder för samarbete på flera nivåer som har utarbetats och resulterat i fem tematiska protokoll till ramkonventionen (6) kan användas som ett viktigt inslag i det fortsatta samarbetet (7). |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kommittén lovordar erfarenheterna och landvinningarna i euroregionen Karpaterna, som inrättades 1993 som ett sociopolitiskt initiativ understött av regeringarna i staterna i Karpaterna och som är den äldsta organisation som stöder den socioekonomiska utvecklingen i området. På grundval av mer än 26 års erfarenhet har det utvecklats en sektorsövergripande, internationell och specialiserad samarbetsstruktur med mer än 1 000 aktörer. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK påminner om att man i februari 2016 i Europeiska regionkommittén inrättade den mellanregionala gruppen ”Karpaterna”, i vars arbete det deltar företrädare för regionala och lokala myndigheter från länder som är intresserade av att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Kommittén erinrar om sitt yttrande ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster” (8), där den förespråkade inrättandet av en strategi för Karpaterna och uttryckte sin övertygelse om att inrättandet av en makroregional strategi för den karpatiska regionen är ett utmärkt komplement till befintliga initiativ, t.ex. ramkonventionen om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna och euroregionen Karpaterna, och gör det möjligt att utnyttja den befintliga potentialen för samarbete mellan myndigheter på alla nivåer. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Det främsta syftet med en strategi för Karpaterna skulle vara att bevara de höga naturvärdena och stärka konkurrenskraften och attraktionskraften för den karpatiska makroregionen på grundval av det unika natur- och kulturarvet, regionens inre potential för hållbar utveckling och skapandet av en konkurrensfördel. Det handlar därför om att höja levnadsstandarden och livskvaliteten för invånarna i den karpatiska regionen, samtidigt som Karpaternas unika ekologiska värden bevaras. |
| --- | --- |

22.

| 23. | ReK anser att avfolkningen och den stigande medelåldern i de karpatiska samhällena är en fråga som bör hanteras skyndsamt. En central punkt för samarbetet inom en makroregional strategi för Karpaterna bör därför vara att utveckla de grundläggande samhällstjänsterna i området, särskilt sådana som hänger samman med tillgång till utbildning och hälso- och sjukvård och med social delaktighet. |
| --- | --- |

23.

| 24. | De åtgärder som föreslås i strategin bör inriktas på att stärka det hållbara och ekonomiska samarbetet inom sektorer som är av strategisk betydelse för makroregionen (ren industri, hållbar turism och en jordbruks- och livsmedelssektor), genom utveckling av de karpatiska klustren och det makroregionala innovationsekosystemet. De föreslagna åtgärderna bör inriktas på en effektiv användning av de lokala resurserna, bl.a. genom certifiering och införande av en gemensam karpatisk märkning av produkter, och på utnyttjandet av den gemensamma potentialen i staterna och regionerna i Karpaterna och även mer kraftfullt främja utvecklingen i områden med mindre gynnsamma socioekonomiska förhållanden i syfte att stärka konkurrenskraften i makroregionen som helhet. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Karpaternas miljömässiga värden är en integrerad del av makroregionens utveckling. Förbättringen av det makroregionala samarbetet, som syftar till att skydda och bevara den naturliga miljön, hantera naturliga risker, mildra och anpassa sig till klimatförändringarna och deras koppling till hanteringen av förökningsmaterial genom hållbar skogsförvaltning, och genomförandet av utbildningsåtgärder som ökar miljömedvetenheten, kommer att bidra till att förbättra miljöns kvalitet i regionen. Genom samordning av åtgärderna i hela den karpatiska regionen kommer stordriftsfördelar att kunna uppnås. |
| --- | --- |

25.

| 26. | ReK anser att hela det karpatiska bergsområdet bör spela en aktiv roll och ge ett stort bidrag till EU:s klimatpolitik när det gäller det gemensamma målet att följa upp de åtaganden som gjorts inom ramen för Parisavtalet. Vi understryker därför att det är absolut nödvändigt att bevara de karpatiska skogarna eftersom de spelar en mycket viktig roll när det handlar om att minska mängden koldioxid och med tanke på deras betydelse för vattenhållningen, skyddet av jorden och bevarandet av den biologiska mångfalden. |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK anser att initiativ för att stärka regionens konkurrens- och innovationskraft måste kopplas till åtgärder för att förbättra dess tillgänglighet. Verksamhet på andra områden kan inte bedrivas utan hållbara transporter, digital infrastruktur och social infrastruktur. Gemensamma åtgärder på detta område kommer att bidra till att öppna upp den karpatiska regionen och stärka dess inre sammanhållning, och bl.a. förbättra förbindelserna över gränserna. |
| --- | --- |

27.

| 28. | Den fysiska planeringen och samarbetet i regionen är ett viktigt inslag i den mångfasetterade utvecklingen av den karpatiska regionen. Kvaliteten på det arbete som utförs av institutionerna, inklusive de lokala myndigheterna, är en avgörande faktor för kvaliteten på samarbetet och därmed för makroregionens utvecklingsmöjligheter. Strategin bör ta särskild hänsyn till särdragen i bosättningsstrukturen i Karpaterna (dvs. ett stort antal små orter som är belägna i dalgångar), men även högre belägna samhällen där man livnär sig på traditionell boskapsuppfödning och som har påverkats negativt av de senaste årtiondenas samhällsekonomiska förändringar. Det är viktigt att utveckla de funktionella banden mellan bergsregionerna i Karpaterna och de omgivande områdena samt att stärka stadsområdena. |
| --- | --- |

28.

| 29. | Kommittén anser med hänvisning till sitt tidigare yttrande (9) att en makroregional strategi för den karpatiska regionen kommer att göra det möjligt att komplettera de åtgärder som vidtas inom ramen för den befintliga Donaustrategin, eftersom den tar hänsyn till Karpaternas särdrag som bergsområde. EU-strategin för Donauområdet från 2010 är för närvarande den av EU:s makroregionala strategier som omfattar det största området, och en del av detta område omfattas av EU:s strategi för Alperna (Eusalp, från 2016) liksom av EU:s strategi för den adriatisk-joniska regionen (Eusair från 2010), vilket inte är till någon nackdel. Kommittén anser att detta även kommer att vara fallet för strategin för Karpaterna. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Kommittén erinrar om och upprepar den ståndpunkt som den många gånger framfört i sina yttranden (10), nämligen att den välkomnar initiativet att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen och ser det som ett fullt utvecklat initiativ på alla styresnivåer – europeisk, nationell, regional och lokal. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Vi erinrar om rådets uppmaning om att ge förnyad politisk stimulans till makroregionala strategier, och dess beredskap att analysera initiativ som syftar till att inrätta nya strategier (11). |
| --- | --- |

31.

| 32. | ReK uppmanar kommissionen att stödja initiativ för att inrätta en makroregional strategi för den karpatiska regionen, som skulle vara nästa makroregionala strategi och den andra för ett europeiskt bergsområde. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Den makroregionala strategin som ett instrument kommer att göra det möjligt att effektivisera användningen av de ekonomiska medel som finns tillgängliga inom ramen för målet för Europeiskt territoriellt samarbete, genom att det byggs upp ett verkligt system för medfinansiering och genomförande av åtgärder till stöd för regioner i staterna i Karpaterna. På detta sätt kommer dessa regioner också att lättare få tillgång till EU-finansiering (12). |
| --- | --- |

33.

| 34. | Kommittén erkänner det positiva bidraget från ramkonventionen om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna, betydelsen av dess mål och deras överensstämmelse med unionens prioriteringar och uppmanar kommissionen att vidta åtgärder i syfte att EU ska ansluta sig som en part i konventionen. ReK erinrar om att unionen redan är part i Alpkonventionen. |
| --- | --- |

34.

Bryssel den 4 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  Bland annat avdelning XVIII i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

1

(2)  Liksom andra instrument, såsom Europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS), Interreg-programmen eller programmen inom ramen för det europeiska grannskapsinstrumentet.

2

(3)  Som exempel kan nämnas projekt inom ramen för de nuvarande programmen för europeiskt territoriellt samarbete, bl.a. projekt som genomförs av lokala myndigheter och icke-statliga organisationer.

3

(4)  Frågan om en strategi för Karpaterna har diskuterats under den internationella konferensserien ”Karpaternas Europa” (Europa Karpat), som anordnas sedan 2011. Vid det ekonomiska forumet i Krynica hålls paneldiskussioner om strategin för Karpaterna med deltagande av internationella partner som företräder parlament, regeringar och regioner. Exempel på initiativ från lokala och regionala myndigheter är anordnandet av Internationella forumet för samarbete i den karpatiska regionen, Dagarna för god grannsämja i Karpaterna samt talrika konferenser och möten.

4

(5)  I september 2018 undertecknade företrädare för regeringarna i Ungern, Slovakien, Ukraina och Polen den karpatiska förklaringen (Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region).

5

(6)  Protokoll om skydd och hållbart utnyttjande av biologisk och landskapsmässig mångfald – 2008, Bukarest; Protokoll om hållbar turism – 2011, Bratislava; Protokoll om hållbart skogsbruk – 2011, Bratislava; Protokoll om hållbar transport – 2015; Mikulov; Protokoll om hållbart jordbruk och hållbar landsbygdsutveckling – 2017 Lillafüred.

6

(7)  Samarbetet inom ramen för ramkonventionen, i vilken de sju staterna i Karpaterna (Tjeckien, Ungern, Polen, Rumänien, Serbien, Slovakien och Ukraina) är parter, är en viktig del av den europeiska integrationsprocessen, eftersom det utöver EU-medlemsstater också omfattar två direkta grannländer till EU (Serbien och Ukraina).

7

(8)  Yttrande 6422/2018 om ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster”, föredragande: Dainis Turlais (LV–ALDE).

8

(9)  CoR opinion 6422/2018.

9

(10)  Bland annat yttrandena om ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster” (ReK 6422/2018), ”Genomförandet av de makroregionala strategierna” (ReK 2554/2017) och om sammanhållningspolitikens framtid (2017/C 306/03).

10

(11)  COM(2019) 21 final – doc. 5927/19 + ADD 1.

11

(12)  Med tanke på Europeiska rådets slutsatser och Europeiska regionkommitténs egna yttranden, däribland ReK/2017/C/306/03, i vilket det efterlyses att de europeiska struktur- och investeringsfonderna ska baseras på en platsbaserad strategi, och det påpekas att EU:s politik och insatser bör inriktas på problem som rör specifika områden där den strukturella och socioekonomiska situationen enligt EUF-fördraget motiverar att särskilda åtgärder vidtas.

12

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/18

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Järnvägssektorns potential att förverkliga EU:s politiska prioriteringar

(2020/C 79/04)

| Föredragande | : | Pascal MANGIN (FR–EPP), ledamot, regionfullmäktige, Grand Est |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Pascal MANGIN (FR–EPP), ledamot, regionfullmäktige, Grand Est

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) framhåller järnvägssektorns bidrag, och potentialen hos regionala och lokala järnvägslinjer i synnerhet, till flera av unionens övergripande politiska prioriteringar, nämligen minskade koldioxidutsläpp och begränsning av klimatförändringarna, territoriell, ekonomisk och social sammanhållning, den inre marknaden och fri rörlighet för personer och varor, liksom hållbar mobilitet. |
| --- | --- |

1.

| 2. | ReK framhåller transportnätets roll som EU-ekonomins ryggrad och järnvägsnätets potential att koppla samman de viktigaste transportrutterna med unionens perifera regioner och territorier och samtidigt bidra till miljöanpassningen av EU:s logistikdistribution genom att främja överflyttning av långväga godstrafik från väg till järnväg. Järnvägsnät som bedöms vara av prioriterat intresse måste beslutsamt stärkas, men de sekundära regionala sträckorna får inte förbises i detta sammanhang. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén pekar på de möjligheter som järnvägssektorn erbjuder för kvalificerad och stabil sysselsättning med en jämn fördelning av arbetstillfällen över hela EU samt de positiva spridningseffekterna för andra sektorer i ekonomin. |
| --- | --- |

3.

| 4. | ReK efterlyser åtgärder för att ytterligare optimera dessa bidrag inom ramen för den europeiska gröna given, för att bemöta medborgarnas farhågor på dessa områden. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Kommittén framhåller vikten av multimodalitet för ett hållbart mobilitetssystem i EU – med utgångspunkt i varje transportslags starka sidor – och behovet av oförminskade insatser för att säkerställa lika villkor, särskilt genom internalisering av externa kostnader. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Järnvägarna har potential att bli mobilitetens viktigaste komponent. De måste till fullo utnyttja digitaliseringen och automatiseringen för att tillhandahålla tjänster ända till den sista kilometern inom person- och godstrafiken och på så sätt bidra till omställningen till ett mer hållbart transportsystem. |
| --- | --- |

6.

| 7. | ReK uppmanar kommissionen att säkerställa ett korrekt genomförande av det befintliga järnvägsregelverket. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kommittén pekar på stationernas roll som kulturbärare och servicecentrum och på framgången för tågreseinitiativ såsom #DiscoverEU för att främja EU:s kultur och arv. |
| --- | --- |

8.

Territoriell sammanhållning

| 9. | Utöver ansvaret för kollektivtrafiken inom sina områden har de lokala och regionala myndigheterna också till uppgift att främja en större territoriell sammanhållning mellan stads- och landsbygdsområden. Inom ramen för unionens åtaganden enligt Parisavtalet genomför de lokala och regionala myndigheterna lösningar för en mer hållbar transportsektor, vilket kommer att vara avgörande för att uppnå målet om ett hållbart EU senast 2030. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Järnvägarna har en viktig roll i flera av unionens övergripande politiska prioriteringar, inte minst i genomförandet av målen för hållbar utveckling genom den nya europeiska gröna giv som lagts fram i de politiska riktlinjerna från kommissionens ordförande Ursula von der Leyen. I synnerhet bidrar de till att minska skillnaderna mellan städer och stadsnära områden samt mellan landsbygds- och stadsområden. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Kommittén betonade i sitt yttrande CDR 18/2017 behovet av att införa nödvändig infrastruktur i de regioner som har ett mindre utvecklat järnvägssystem, så att medborgarna och företagen kan utnyttja järnvägstransporter på samma villkor som i resten av EU, med målet att skapa ett gemensamt europeiskt järnvägsområde, såvida det inte finns något transportmedel som är mer hållbart och på det hela taget mindre kostsamt för användarna och allmänheten. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Medan det i EU:s nuvarande politiska mål anges att stomnätskorridorerna och godskorridorerna bör utgöra de bärande inslagen i utvecklingen av intermodalitet i hela EU, betonas det i den forskningsrapport om trafikomställning som utarbetats för Europaparlamentets TRAN-utskott att konnektiviteten inte är jämnt fördelad mellan EU:s regioner. I rapporten betonas i synnerhet behovet av att se till att hela EU:s territorium har möjlighet till anslutning till järnvägsnätet i enlighet med principen om sammanhållning och tillgänglighet, och på grundval av tydliga indikatorer om efterfrågenivåer och socioekonomiska villkor i upptagningsområdet (1). För att kunna uppnå målet om att garantera tillräcklig konnektivitet i Europa bör man på EU-nivå inte bara finansiera stomnätskorridorerna utan även de sekundära korridorerna. |
| --- | --- |

12.

| 13. | ReK framhåller vikten av gränsöverskridande järnvägsförbindelser, även sådana som är regionalt betydelsefulla. Deras särskilda bidrag till den territoriella sammanhållningen gör att de måste beaktas av EU, inbegripet finansiering genom EU-program. |
| --- | --- |

13.

Ekonomisk och social sammanhållning

| 14. | När det gäller sammanhållning konstaterar kommittén att sysselsättningen inom järnvägssektorn är mycket spridd över unionens regioner, från operatörer och infrastrukturförvaltare till leverantörer och tillverkare samt tjänster för underhåll och säkerhet. I studier uppskattas sysselsättningen inom sektorn till 2,3 miljoner människor, och 4 miljoner när man tar hänsyn till de bredare ekonomiska effekterna (2). På grund av både sektoriella och operativa åtaganden är järnvägssektorn en socialt ansvarsfull arbetsgivare som främjar utvecklingen av kvalificerad arbetskraft och fungerar som katalysator för hållbar tillväxt på lokal, nationell och europeisk nivå. |
| --- | --- |

14.

| 15. | ReK efterlyser ett nära partnerskap mellan kommissionen och järnvägssektorn för att ta itu med frågorna kring utbildning och rekrytering inom järnvägssektorn samt hur man kan göra yrkena attraktiva för i synnerhet unga vuxna, liksom för att se till att kontrollanter betraktas som myndighetspersoner på EU-nivå i syfte att minska de angrepp som dessa riskerar att utsättas för i sitt yrke genom att säkerställa att de nationella strafflagstiftningarna omfattar påföljder. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Efterfrågan på IKT- och cybersäkerhetspersonal kommer att öka i takt med den tilltagande digitaliseringen och automatiseringen av järnvägssektorn. Denna utveckling kommer att ha positiva spridningseffekter på andra ekonomiska sektorer, då ett arbetstillfälle som skapas inom järnvägssektorn genererar ytterligare 0,52 arbetstillfällen i andra sektorer, främst i små och medelstora företag (3). |
| --- | --- |

16.

| 17. | Järnvägssektorn påverkas också av kompetensunderskottet och måste hantera förändrade kompetenskrav inom vissa sektorer i samband med digitalisering och automatisering (4). |
| --- | --- |

17.

| 18. | Kommittén pekar på fördelarna med strukturerade praktikprogram inom järnvägssektorn, med avseende på både befintliga och framväxande yrken inom järnvägssektorn, som skulle kunna upprättas i samarbete med yrkesutbildningsanordnare och gymnasieskolor och stödjas med EU-medel för kompetenshöjning/omskolning i samband med övergången till ökad digitalisering och automatisering av vissa yrken (5). |
| --- | --- |

18.

| 19. | En viktig aspekt är den låga andelen kvinnor som arbetar inom järnvägssektorn. Enligt 2019 års RMMS-studie (6) varierar procentsatsen från 8 till 49 % i hela EU, och bara fyra medlemsstater ligger över 30 %. Att göra yrkena inom järnvägssektorn i EU mer attraktiva för kvinnor skulle kunna bidra till att minska rekryteringssvårigheterna. ReK hänvisar till slutsatserna från EU-plattformen för förändring och dess förteckning över god praxis (7) för att ta itu med dessa obalanser. Det krävs en kombination av åtgärder från företagens sida, åtgärder på sektorsnivå och politiska åtgärder. |
| --- | --- |

19.

Passagerarstationernas särskilda roll som kulturplattformar

| 20. | Kommittén upprepar huvudbudskapet från sitt yttrande CDR 185/2018 (8) och pekar på stationernas roll i detta sammanhang: ”Kulturarvet i dess många olika former utgör en värdefull tillgång för Europa: det är ett instrument med potentiellt stor hävstångseffekt för att uppnå mer sammanhållna och hållbara regioner i EU som kan bidra till att stärka identiteten i en region och hela Europa och som i särskilt hög grad svarar mot EU:s motto ’Förenade i mångfalden’.” |
| --- | --- |

20.

| 21. | Utöver att befordra resenärer är tågstationerna viktiga kulturbärare och ombesörjer ett omfattande nätverk för utåtriktad verksamhet. De har därför utmärkta förutsättningar att förmedla kultur och ge en bredare publik chansen att ta del av kultur, vilket bidrar till livskvalitet och social sammanhållning. Detta gäller särskilt i medelstora städer, där stationerna är en outnyttjad resurs som alternativ evenemangslokal till museer eller festivaler. |
| --- | --- |

21.

| 22. | ReK uppmuntrar därför stationsförvaltare och lokala och regionala myndigheter att stärka kulturinitiativen på stationer och på bästa sätt utnyttja befintliga initiativ såsom EU:s pris för samtida arkitektur (9), eventuellt samarbete med European Route of Industrial Heritage (ERIH) för att främja medvetenheten om EU:s kulturarv och mångfald (10), EU-nätverket av kreativitetscentrum, som omfattar vissa omvandlade stationer, nomineringar till EU-priser för samtida arkitektur samt EU-programmet Kreativa Europa, som är tillgängligt för projekt med fler än tre medlemsstater som vill främja särskilda aspekter av kultur. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Den nuvarande framgången med #DiscoverEU-programmet (11) bör inte tas för given. Detta initiativ har gett 30 000 unga européer möjlighet att resa gratis med tåg mellan en dag och en månad. Kommittén föreslår därför att man lanserar ett gemensamt initiativ som sammanför kommissionens #DiscoverEU-program, järnvägssektorn och ReK och som skulle kunna ha till syfte att koppla samman ungdomarnas interrailresor med ett evenemangsprogram i Europas städer och regioner med inriktning på lokala tågstationer och deras omgivning ur ett kulturellt perspektiv och/eller tekniska studiebesök, så att unga människor lär sig mer om järnvägar. |
| --- | --- |

23.

| 24. | ReK framhåller att nattåg blir allt populärare bland framför allt unga, och påminner om behovet av att återinföra dessa tjänster på vissa europeiska huvudsträckor inom ramen för den gröna omställningen. Kommittén noterar att 2021 års upplaga av den internationella konstfestivalen Europalia kommer att tillägnas järnvägens inflytande på konsten, och föreslår att nattågens bidrag och deras återinförande lyfts fram vid detta tillfälle. Vi uppmanar också järnvägssektorn att stärka sitt bidrag till den hållbara turismen genom att intensifiera sina samarbeten med resebyråer och andra transportslag. |
| --- | --- |

24.

En europeisk grön giv

| 25. | EU har vid upprepade tillfällen bekräftat sitt mål att dess industrier ska vara världsledande inom innovation, digitalisering och minskade koldioxidutsläpp. Minskade koldioxidutsläpp och begränsning av klimatförändringarna har getts högsta prioritet i den nya kommissionens politiska agenda inom ramen för den ”europeiska gröna given”. Därför är det brådskande att kommissionen tar fram innovativa och balanserade förslag som bör läggas fram inom 100 dagar efter det att den nya kommissionen tillträtt. Kommissionen bör ange vilka ekonomiska resurser som krävs för att uppnå målen om minskade koldioxidutsläpp. |
| --- | --- |

25.

| 26. | Kommittén noterar de växande folkrörelserna såsom ”flygskam” eller klimatstrejkerna, och är övertygad om att dessa kan bidra till att framkalla en trafikomställning enbart om järnvägen erbjuder ett verkligt alternativ till mer förorenande transportslag till ett överkomligt pris. Detta beror på bidragen från lokala och regionala myndigheter och offentliga myndigheter, men också på sektorns förmåga att bli ännu mer miljövänlig. |
| --- | --- |

26.

Miljöprestanda och genomförande av principen om att förorenaren betalar

| 27. | Transportsektorn står för 27 % av växthusgasutsläppen i EU. Dess nuvarande politiska ambitioner fastställs i kommissionens strategi för utsläppssnål rörlighet, som antogs 2016 och följdes av tre lagstiftningspaket om rörlighet. När det gäller järnvägssektorn är dess utsläppsnivåer med god marginal de lägsta av alla transportslag. Dessutom är järnvägen den enda transportsektor vars totala utsläpp minskar (12), trots ökande transportvolymer. |
| --- | --- |

27.

| 28. | Kommittén hänvisar till 2019 års studie från CE Delft (13) om internalisering av externa kostnader. Den visar att järnvägen utmärker sig när det gäller att täcka sina rörliga infrastrukturkostnader och externa effekter såsom luftföroreningar, koldioxidutsläpp och buller genom avgifter, med mindre kostnadstäckningsgap i euro per passagerarkilometer eller tonkilometer än andra transportslag. |
| --- | --- |

28.

| 29. | Järnvägens miljöprestanda skulle bli ännu bättre om man åtgärdade dess huvudsakliga brister genom en mer systematisk användning av längre och tyngre godståg, införande av tystare tåg genom att stimulera eftermontering av vagnar med kompositbromsblock och användning av ren och effektiv energi. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Järnvägssektorn bör också arbeta intensivt med alternativ till skadliga produkter såsom glyfosat eller kreosot som används på många kilometer spår. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Kommittén välkomnar att stora järnvägsaktörer har åtagit sig att uppnå klimatneutralitet senast 2050, men anser att ett sådant mål är inom räckhåll inom en närmare framtid. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Lagstiftarna kan bidra till ett sådant mål genom att genomföra principen om att förorenaren betalar. ReK erinrar om sitt yttrande CDR 18/2017 (14), där det anges att ”alla transportsätt [...] i förhållande till sitt bidrag till föroreningarna [bör] bidra till de externa kostnader som de orsakar, i enlighet med principen om att förorenaren betalar” och att ”en omställning av trafiken till utsläppssnål rörlighet [bör] ges hög prioritet, t.ex. genom att man omprövar befintliga dolda eller öppna subventioner för vägtransporter”. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Kommittén efterlyser en översyn av de nuvarande momsundantagen i rådets direktiv 2006/112/EG (15), enligt vilka alla medlemsstater tillämpar momsundantag för gränsöverskridande luftfart, men inte för gränsöverskridande järnvägstrafik. Om direktivet ändrades skulle medlemsstaterna kunna tillämpa momssatser för gränsöverskridande persontrafik på ett mer hållbart sätt. ReK fäster i detta sammanhang uppmärksamheten på det europeiska medborgarinitiativet ”Ta bort undantaget för skatt på flygbränsle i Europa” (16). Kommittén noterar även åtagandena av Frans Timmermans, verkställande vice ordförande med ansvar för den europeiska gröna given, avseende behovet av att se över beskattningen på vissa drivmedel för att säkerställa en bättre överensstämmelse med EU:s klimatambitioner. |
| --- | --- |

33.

| 34. | När det gäller den översyn av energiskattedirektivet (2003/96/EG) (17) som tillkännagetts av kommissionens ordförande Ursula von der Leyen, efterlyser ReK ett avskaffande av obligatoriska skattebefrielser för luftfart och sjöfart (medan sådana undantag är frivilliga för energiprodukter och el som används för gods- och persontrafik med järnväg, tunnelbana, spårvagn osv.) som ytterligare en åtgärd för att främja en omställning till mer hållbara transportslag. |
| --- | --- |

34.

Järnvägens attraktivitet och trafikomställning

| 35. | En trafikomställning kommer också att uppmuntras genom att tågens tillförlitlighet och komfort ökar. Stationerna är i sig mycket viktiga för resekomforten. Personer med nedsatt rörlighet bör också dra nytta av denna ytterligare servicekvalitet ombord och på stationerna. Nattåg över längre sträckor erbjuder en allt trovärdigare lösning eftersom resenärerna i allt större utsträckning söker hållbara resealternativ. Järnvägssektorn (tågoperatörer och infrastrukturförvaltare) kan följa med i denna utveckling genom att erbjuda attraktiva priser, bekväma vagnar och lämpliga tåglägen. |
| --- | --- |

35.

| 36. | Järnvägen erbjuder en god kombination av snabbhet, säkerhet, komfort, effektivitet och miljöprestanda. Ändå sker mer än 50 % av godstransporterna på väg, och 12 % på järnväg. För persontrafik är järnvägens marknadsandel trots vissa framsteg under senare år fortfarande lägre än 10 % i genomsnitt. De lokala och regionala myndigheterna har en viktig roll för att driva på diskussioner om finansiering och lösningar med såväl offentliga som privata aktörer för att åstadkomma ett attraktivt trafikutbud. I detta syfte uppmanar ReK kommissionen att främja ”järnvägsmotorvägar” samt offentlig finansiering av terminaler och rullande materiel för detta som ett optimerat alternativ för trafikomställning som kommer att bidra till att avsevärt påskynda minskade koldioxidutsläpp från godstransporterna. |
| --- | --- |

36.

Digitalisering, innovation och industripolitik

| 37. | De två mycket stora franska och tyska järnvägsoperatörernas erfarenheter tenderar att visa att järnvägssektorn bör koncentrera sig på sin kärnverksamhet: järnvägstrafik. En lämplig industristrategi i kombination med digitalisering kommer att bidra till fler tåg på spåren. |
| --- | --- |

37.

| 38. | I samband med digitaliseringen rekommenderar kommittén följande:






  — | ERTMS bör införas i snabb takt för att bättre kombinera ytterligare kapacitet och säkrare transporter. |
| --- | --- | --- |

38.

—

ERTMS bör införas i snabb takt för att bättre kombinera ytterligare kapacitet och säkrare transporter.

| — | Digitaliseringen bör utvecklas på intermodal nivå för att optimera hela transportsektorns prestanda. Tjänster till personer med nedsatt rörlighet och alla slags funktionsnedsättningar (fysiska, sensoriska eller intellektuella) bör behandlas med särskild uppmärksamhet. |
| --- | --- |

—

Digitaliseringen bör utvecklas på intermodal nivå för att optimera hela transportsektorns prestanda. Tjänster till personer med nedsatt rörlighet och alla slags funktionsnedsättningar (fysiska, sensoriska eller intellektuella) bör behandlas med särskild uppmärksamhet.

| — | 5G bör användas fullt ut för att förbättra kundvården och erbjuda resenärerna högpresterande dataanslutning och internettillgång. |
| --- | --- |

—

5G bör användas fullt ut för att förbättra kundvården och erbjuda resenärerna högpresterande dataanslutning och internettillgång.

| — | ”Digitala godståg” bör införas snabbt. De kommer att samla in information om godsets och själva tågets status (temperatur, chocker, säkerhetslarm osv.) och dela den ombord och med markbaserade kontrollcentraler. |
| --- | --- |

—

”Digitala godståg” bör införas snabbt. De kommer att samla in information om godsets och själva tågets status (temperatur, chocker, säkerhetslarm osv.) och dela den ombord och med markbaserade kontrollcentraler.

| — | En snabb uppskalning av prediktivt underhåll av både rullande materiel och infrastruktur genom storskaligt införande av trådlösa uppkopplade sensorer (sakernas internet) för detektion av temperaturer, tryck, vibrationer, säkerhetslarm vid kritiska punkter och i realtid, automatisk insamling och organisering av alla dessa sensordata samt omedelbar analys av automatiska system som bygger på artificiell intelligens. |
| --- | --- |

—

En snabb uppskalning av prediktivt underhåll av både rullande materiel och infrastruktur genom storskaligt införande av trådlösa uppkopplade sensorer (sakernas internet) för detektion av temperaturer, tryck, vibrationer, säkerhetslarm vid kritiska punkter och i realtid, automatisk insamling och organisering av alla dessa sensordata samt omedelbar analys av automatiska system som bygger på artificiell intelligens.

| 39. | Kommittén betonar att potentialen hos integrerade biljettsystem och mobilitet som en tjänst är beroende av att transportaktörerna gör sina data lättillgängliga för resten av ekosystemet. Riktlinjer bör fastställas på EU-nivå för att uppmuntra järnvägssektorn att öppna upp sina data ytterligare. De kan bidra till utvecklingen av smarta städer. Samtidigt ska de lokala och regionala myndigheterna utveckla nya färdigheter för att producera, utbyta och hantera offentliga data. |
| --- | --- |

39.

| 40. | ReK betonar att integrerade biljettsystem måste vara kompatibla med varandra, för att minska risken för fragmentering av den inre marknaden. |
| --- | --- |

40.

| 41. | Mot bakgrund av den betydande inverkan som digitalisering och automatisering har på de processer och tjänster som kommer att involvera de lokala och regionala myndigheterna under de kommande åren, anser kommittén att det är av yttersta vikt att det gemensamma företaget Shift2Rail får en efterföljare i nästa fleråriga budgetram. Båda partner, EU och järnvägssektorn, måste bibehålla sin ekonomiska insats, och järnvägssektorn bör ta tillfället i akt att utveckla fler projekt med flera partner på europeisk nivå som omfattar små och medelstora företag. |
| --- | --- |

41.

| 42. | I utbyte måste Shift2Rail leva upp till sina löften: att minska järnvägssystemens livscykelkostnader med 50 % (utveckla, driva och förnya infrastruktur och rullande materiel), att fördubbla järnvägssystemets kapacitet, att öka järnvägstrafikens punktlighet och tillförlitlighet med 50 %, att avlägsna kvarvarande hinder vad gäller interoperabilitet och effektivitet. att minska negativa externa effekter såsom buller, vibrationer och utsläpp samt att garantera främjandet av tillgänglighet för alla, vilket kräver mer än ren efterlevnad av de nationella regler som gäller på området. |
| --- | --- |

42.

Intramodal konkurrens

| 43. | Nettovinsterna av ytterligare öppnande av marknaderna, mer omfattande öppna anbudsförfaranden för avtal om allmän trafik och fortsatt uppdelning uppskattas till mellan 18 och 32 miljarder euro under perioden 2019–2034. Därför uppmanar ReK kommissionen och Europeiska järnvägsbyrån att säkerställa ett korrekt genomförande av det fjärde järnvägspaketet för att man ska kunna dra nytta av fördelarna med öppnare marknader och förenklade regler. |
| --- | --- |

43.

| 44. | Den eller de behöriga myndigheter som tilldelat avtalet om allmän trafik kan begära att regleringsorganet genomför en bedömning av den ekonomiska jämvikten för att se till att ny järnvägstrafik inte äventyrar en befintlig allmän trafikplikt. Att stärka regleringsorganen är också avgörande för ett bättre fungerande järnvägsekosystem. Detta förutsätter att deras oberoende och befogenheter skyddas. |
| --- | --- |

44.

| 45. | De lokala och regionala myndigheterna är också viktiga aktörer på marknaden för rullande materiel och kan hjälpa nya aktörer att få tillträde till en flotta. Detta bör ske parallellt med en mer dynamisk marknad för begagnad rullande materiel på EU-nivå för både person- och godstrafik. Etablerade järnvägsföretag har ett ansvar i detta avseende eftersom de är de största ägarna av rullande materiel. |
| --- | --- |

45.

Intermodalitet/multimodalitet

| 46. | Det kommer att bli allt viktigare för hela järnvägssystemet att tänka på mobilitet och inte bara järnvägstransporter. Resenärerna i EU:s regioner förväntar sig nu multimodala tjänster från dörr till dörr och är snabba att experimentera med nya transportmedel (bilpooler, elsparkcyklar, kollektivtrafik osv.). Genom att fullt ut beakta begreppet mobilitet som en tjänst och möjligheten till integration med andra transportslag ända till ”den sista kilometern” skulle järnvägen kunna öka sin marknadsandel. |
| --- | --- |

46.

| 47. | Skapandet av en europeisk mobilitetsidentitet lanserades under Junckerkommissionen. ReK vill att den nya kommissionen ytterligare undersöker de tekniska och rättsliga möjligheterna att förverkliga detta. Det är ett mycket ambitiöst och avancerat projekt som innebär att en unik enhet/ett unikt kort skulle centralisera






  — | profiluppgifter, inklusive bevis för personer med nedsatt rörlighet och för körkort, |
| --- | --- | --- |

47.

—

profiluppgifter, inklusive bevis för personer med nedsatt rörlighet och för körkort,

| — | ett betalningsmedel och en papperslös biljett för alla transportslag, |
| --- | --- |

—

ett betalningsmedel och en papperslös biljett för alla transportslag,

| — | ett konto för att få ersättning vid överträdelser av passagerarrättigheter, |
| --- | --- |

—

ett konto för att få ersättning vid överträdelser av passagerarrättigheter,

| — | ett verktyg för att beräkna koldioxidavtrycket av en persons resande. |
| --- | --- |

—

ett verktyg för att beräkna koldioxidavtrycket av en persons resande.

| 48. | Kommittén uppmanar kommissionen att ta itu med de hinder som måste minskas, särskilt garantier för resenärerna i samband med missade anslutningar eller tillhandahållande av information. I synnerhet är de som reser mellan olika medlemsstater med anslutande tåg sällan lika medvetna om sina rättigheter som t.ex. flygpassagerare. |
| --- | --- |

48.

| 49. | Investeringar i godstrafik på järnväg bör inriktas på flaskhalsar avseende den sista kilometern. Det gäller inte bara urbana knutpunkter utan även järnvägsanslutningar i hamnar. Godstrafik måste prioriteras i kapacitetsplaneringen. Dessutom efterlyser ReK en utökning av de europeiska finansieringskällorna i syfte att utveckla intermodala transportcentrum och skapa knutpunkter, vilket kräver storskaliga investeringar. |
| --- | --- |

49.

| 50. | ReK beklagar att de interinstitutionella förhandlingarna om direktivet om kombinerad transport (92/106/EEG) (18) inte kunde slutföras före institutionernas nya mandatperiod tidigare under 2019, och hoppas att de kommer att återupptas redan under hösten 2019. |
| --- | --- |

50.

| 51. | Man bör överväga möjligheten till ett allmänt gruppundantag för investeringar i intermodala logistikplattformar. Detta skulle vara en viktig förenklingsåtgärd för lokala och regionala myndigheter. En förutsättning för ett sådant undantag är emellertid att järnvägssektorn avstår från korssubventionering. Det kommer att bidra till att övertyga beslutsfattarna om att reglerna för statligt stöd bör fortsätta att främja järnvägen i stället för mer förorenande transportslag, i enlighet med 2008 års gemenskapsriktlinjer för statligt stöd till järnvägsföretag (19). |
| --- | --- |

51.

Järnvägssäkerhet

| 52. | Säkerheten ingår i järnvägssektorns dna och kan förbättras ytterligare i enlighet med nödvändiga förbättringar av interoperabiliteten. ATO, ERTMS, prediktivt underhåll och cybersäkerhet kommer att utgöra den digitala delen av en sådan förbättring, liksom avskaffandet av plankorsningar. |
| --- | --- |

52.

Handel

| 53. | Kommittén framhåller vikten av en balanserad hållning i förhållande till de tio åtgärder som man enats om i förbindelserna med Kina och som lades fram för Europeiska rådet i mars 2019 (EU och Kina – En strategisk hållning) (20). |
| --- | --- |

53.

| 54. | ReK instämmer i behovet, enligt meddelandet, av lämplig tillsyn för att se till att EU:s nuvarande kapacitet och framtida potential när det gäller högkvalificerad produktion (och motsvarande sysselsättningsmöjligheter i hela EU) inte på ett otillbörligt sätt undergrävs av snedvridningar av konkurrensen på internationell nivå (tillträde till byggmarknader, drift av järnvägstrafik osv.). |
| --- | --- |

54.

| 55. | Kommittén påpekar i) att Europaparlamentet och rådet i åtgärd 6 i meddelandet om en strategisk hållning uppmanas att anta det internationella upphandlingsinstrumentet före slutet av 2019, ii) att kommissionen angav att den kring halvårsskiftet 2019 skulle offentliggöra vägledning om utländska anbudsgivare och varor i upphandling inom EU och iii) att kommissionen före slutet av 2019 ska kartlägga hur bristerna i EU:s befintliga lagstiftning kan avhjälpas. |
| --- | --- |

55.

| 56. | När det gäller offentlig upphandling inom järnvägssektorn framhåller ReK betydelsen av att tillämpa principen om det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, i enlighet med EU:s paket om offentlig upphandling från 2014, och uppmanar kommissionen att tillhandahålla riktlinjer för användningen av denna princip. Samtidigt måste man se till att den offentliga upphandlingen omfattar ekonomiska, sociala och miljömässiga förbättringar i anbudsspecifikationerna. |
| --- | --- |

56.

Bryssel den 4 december 2019

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/629182/IPOL_STU(2018)629182_EN.pdf

1

(2)  ERRAC (European Rail Research Advisory Council): https://errac.org/wp-content/uploads/2019/03/122017_ERRAC-RAIL-2050.pdf

2

(3)  http://www.esce.at/ecodev/wp-content/uploads/2016/04/2013-Der-%C3%B6konomische-Fu%C3%9Fabdruck-des-Systems-Bahn-Folder.pdf

3

(4)  https://ec.europa.eu/transport/modes/rail/market/market_monitoring_en

4

(5)  http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15431-2017-INIT/sv/pdf

5

(6)  https://ec.europa.eu/transport/modes/rail/market/market_monitoring_en

6

(7)  https://ec.europa.eu/transport/themes/social/women-transport-eu-platform-change_en

7

(8)  Socialpolitik, utbildning, sysselsättning, forskning och kultur.

8

(9)  https://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/architecture-prize_en

9

(10)  https://www.erih.net/

10

(11)  https://europa.eu/youth/discovereu/

11

(12)  https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/share-of-transport-ghg-emissions-1#tab-chart_1

12

https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/specific-co2-emissions-per-tonne-2#tab-chart_1

(13)  https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/studies/internalisation-state-of-play-isbn-978-92-76-01413-3.pdf

13

(14)  EUT C 342, 12.10.2017, s. 57.

14

(15)  Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, 11.12.2006, s. 1).

15

(16)  https://www.fairosene.eu/

16

(17)  Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, 31.10.2003, s. 51).

17

(18)  Rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna (EGT L 368, 17.12.1992, s. 38).

18

(19)  https://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:2008:184:0013:0031:SV:PDF

19

(20)  https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/communication-eu-china-a-strategic-outlook_sv.pdf

20

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/25

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Att öka lokala och regionala myndigheters administrativa kapacitet för att främja investeringar och strukturreformer 2021–2027

(2020/C 79/05)

| Föredragande | : | Manuela BORA (IT–PES), ledamot, regionfullmäktige och regionstyrelsen, Marche |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Manuela BORA (IT–PES), ledamot, regionfullmäktige och regionstyrelsen, Marche

YTTRANDE

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Att säkerställa tillräcklig administrativ kapacitet för EU:s städer och regioner: utmaningen

| 1. | Administrativ kapacitet är avgörande för ett framgångsrikt genomförande av de investeringar och reformer som krävs för att uppnå EU:s långsiktiga politiska mål. När Europa 2020-strategin löper ut bör dessa långsiktiga mål ingå i genomförandet av målen för hållbar utveckling, vilka också bör ha företräde framför sådana system för ekonomisk styrning som är relevanta för den administrativa kapaciteten, såsom den europeiska planeringsterminen. Kommittén betonar också att det är mycket viktigt att stärka de lokala och regionala myndigheternas administrativa kapacitet när det gäller de miljö- och klimatrelaterade utmaningar som ska hanteras vid genomförandet av den nya gröna given. |
| --- | --- |

1.

| 2. | De lokala och regionala myndigheterna är relevanta aktörer i befogenhetsfördelningen inom medlemsstaterna, och de ansvarar för över hälften av de offentliga investeringarna i EU samtidigt som de har en betydande inverkan när det gäller att stimulera privata investeringar. Förbättrad administrativ kapacitet för lokala och regionala myndigheter skulle främja ett effektivare genomförande av platsbaserad offentlig politik, som är en förutsättning för medborgarnas förtroende för lokala, regionala och nationella institutioner och EU-institutioner. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Sedan januari 2017 har ReK i minst 38 yttranden och resolutioner tagit upp behovet av att stärka de lokala och regionala myndigheternas administrativa kapacitet på många områden, bl.a. sammanhållningspolitiken, Efsi/InvestEU och programmet för den inre marknaden (1). Kommittén fäster också uppmärksamheten på sin resolution av den 9 oktober 2019 om den europeiska planeringsterminen och inför den årliga tillväxtöversikten 2020 (2). |
| --- | --- |

3.

| 4. | I 12 % av alla delrekommendationer i de landspecifika rekommendationerna för 2019 behandlas utmaningar när det gäller de lokala och regionala myndigheternas administrativa kapacitet (3) i 17 medlemsstater. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Att förbättra den administrativa kapaciteten är en systemutmaning. Den avser a) mänskliga resurser (bl.a. underbemanning, svårigheter att besätta högkvalificerade tjänster, otillräcklig intern teknisk kompetens, otillräcklig belöning av meriter, lägre löner än i den privata sektorn, de offentliganställda tjänstemännens fortbildningsbehov vad gäller digitala färdigheter, förmåga att utföra högkvalificerade och tekniska uppgifter samt kunskaper om EU:s funktionssätt och finansieringsmöjligheter), b) system och förfaranden samt c) nätverksbyggande med externa aktörer. |
| --- | --- |

5.

| 6. | I enlighet med subsidiaritetsprincipen ligger ansvaret för den offentliga förvaltningens kvalitet hos medlemsstaterna och involverar olika styresnivåer. EU kan emellertid spela en kompletterande roll genom att tillnärma normer genom lagstiftning eller samordningsförfaranden, såsom den europeiska planeringsterminen, samt genom att möjliggöra utbyte av bästa praxis och stödja effektivitet och innovation i den offentliga förvaltningen och den administrativa kapacitetsuppbyggnaden på alla myndighetsnivåer. Artikel 14 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt skulle kunna utgöra en relevant rättslig grund för den offentliga förvaltningens kvalitet i fråga om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. |
| --- | --- |

6.

Bedömning av den nuvarande fleråriga budgetramen

| 7. | Inom den nuvarande fleråriga budgetramen fick kapacitetsuppbyggnaden för lokala och regionala myndigheter stöd från EU genom sammanhållningspolitiken, stödprogrammet för strukturreformer och flera andra instrument och program (4), bl.a. dem som förvaltas av EIB för att stödja de lokala och regionala myndigheternas investeringar (5). |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kommittén beklagar bristen på tydlig information om det totala beloppet och den faktiska användningen (6) av de EU-medel som är tillgängliga för de lokala och regionala myndigheternas kapacitetsuppbyggnad, samt om deras övergripande inverkan, och uppmanar kommissionen att tillhandahålla denna information så snart som möjligt. Kommittén föreslår också att den årliga övervakningsrapporten avseende stödprogrammet för strukturreformer ska innehålla ett stående avsnitt om de lokala och regionala myndigheternas deltagande i egenskap av stödmottagare inom programmet. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Den tillgängliga informationen tyder på att de EU-medel som var tillgängliga för de lokala och regionala myndigheternas kapacitetsuppbyggnad inom den nuvarande fleråriga budgetramen inte utnyttjades i tillräcklig utsträckning med tanke på de lokala och regionala myndigheternas roll i den nuvarande befogenhetsfördelningen och antalet landspecifika rekommendationer riktade till lokala och regionala myndigheter (7). När det gäller de två program där lokala och regionala myndigheter också kunde vara direkta stödmottagare visar de tillgängliga uppgifterna a) att de lokala och regionala myndigheterna fick 15 % av den tillgängliga kapacitetsuppbyggnadsfinansieringen inom tematiskt mål 11 i ESI-fonderna och b) att ESI-fondernas tekniska stöd på medlemsstaternas initiativ, som också kunde stödja kapacitetsuppbyggnad i samband med utnyttjandet av fonderna, inte användes i någon betydande utsträckning av lokala och regionala myndigheter. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Det skulle vara positivt om EU-fondernas regelverk kompletterades med bestämmelser för att underlätta möjligheten att använda olika slags EU-medel för ett och samma projekt, inte bara integrerade projekt. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Kommittén understryker att den information som är tillgänglig om de lokala och regionala myndigheternas deltagande i stödprogrammet för strukturreformer är otillräcklig. Enligt inofficiella uppskattningar avsåg bara ca 6 % av de projekt som togs emot inom stödprogrammet lokala och regionala myndigheter, en mycket låg andel med tanke på att 55 % av alla landspecifika rekommendationer direkt eller indirekt riktas till dessa myndigheter. ReK beklagar därför att lokala och regionala myndigheter enbart kan få tillgång till stödprogrammet via sina nationella regeringar. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Hindren för lokala och regionala myndigheters utnyttjande av EU:s stöd för kapacitetsuppbyggnad kan omfatta följande: bristande medvetenhet om de möjligheter som finns, avsaknad av den kompetens som krävs för att ansöka om stöd, svårigheter i fråga om medfinansiering, orimlig administrativ börda samt bristande stöd från de nationella regeringarna. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller den offentliga förvaltningens kvalitet verkar ”långsamt suddas ut” (8). EU:s sammanhållningspolitik har spelat en roll i denna utveckling, särskilt i de medlemsstater där fonderna utgör hälften eller mer av de totala offentliga investeringarna. ReK betonar att tekniskt stöd på kommissionens initiativ utgjorde nästan hälften av dess resurser för att förbättra kapacitetsuppbyggnaden på alla nivåer för förvaltningen av ESI-fonderna (9). |
| --- | --- |

13.

| 14. | De offentliga institutionernas kvalitet kan också variera inom ett land, såsom framgår av Världsbankens Doing Business-metod. Kommittén delar även Europaparlamentets åsikt att ”det särskilt i mindre utvecklade regioner ofta är svårt att få tillgång till finansiering [för att reformera den offentliga sektorn] och att använda den, på grund av byråkrati, administrativa problem eller oriktigheter”, och delar därför parlamentets förhoppning om att ”man inom medlemsstaterna främjar reformer som konkretiserar tillämpningen av principen om god förvaltning och främjar snabba rättsliga förfaranden” (10). |
| --- | --- |

14.

| 15. | Utmaningen med otillräcklig administrativ kapacitet förvärras ibland av förfaranden som medför en alltför stor administrativ börda. I detta avseende framför kommittén sin oro beträffande EU-förslagen till e-tjänstekort, anmälningsförfarande och proportionalitetsprövning i tjänstepaketet samt beträffande den ytterligare administrativa bördan till följd av EU:s och nationell lagstiftning om offentlig upphandling. |
| --- | --- |

15.

Förslag till åtgärder inom nästa fleråriga budgetram

| 16. | Tillräckliga medel för kapacitetsuppbyggnad (dvs. inte mindre än under perioden 2014–2020) bör förbli direkt tillgängliga för de lokala och regionala myndigheterna genom politiska instrument med delad förvaltning. Kommittén föreslår därför att man i artikel 32 i den föreslagna förordningen om gemensamma bestämmelser för 2021–2027 eller artikel 2 i den föreslagna förordningen om Eruf/Sammanhållningsfonden ska föreskriva åtgärder i alla operativa program för att bygga upp kapaciteten hos offentliga myndigheter och berörda parter på alla nivåer och inte enbart avseende förvaltningen av ESI-fonderna. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Kommittén hänvisar till sina yttranden: det om förslaget till förordning om gemensamma bestämmelser för 2021–2027 (11), där det föreslås att schablonsatsen för tekniskt stöd inom Eruf och Sammanhållningsfonden (artikel 31) ska höjas till 5 %; det om nästa förordning om Eruf/Sammanhållningsfonden (12), där det föreslås ytterligare finansiering för kapacitetsuppbyggnad, bl.a. med tanke på behovet att lokalanpassa målen för hållbar utveckling; och det om ESF+ (13), med målet att få tillbaka tematiskt mål 11 för perioden efter 2020. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Kommittén understryker vikten av att sprida kunskap och god praxis, såsom Italiens planer för administrativ förstärkning (14), borgmästaravtalet för klimat och energi och Interreg Europes projekt för interregionalt samarbete. ReK välkomnar kommissionens Taiex-Regio Peer 2 Peer-initiativ, integritetspakterna och pilotinitiativet, i samarbete med OECD, med uppmaningar om färdplaner för att tidigarelägga den administrativa kapacitetsuppbyggnaden för perioden efter 2020. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kommitténs förslag om att inrätta ett Erasmus för lokala och regionala förtroendevalda (15) skulle kunna vara relevant för att öka den administrativa kapaciteten. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Offentliganställda vid medlemsstaternas lokala och regionala myndigheter bör uppmuntras att göra tillfälliga vistelser vid EU:s institutioner, organ och byråer inom ramen för programmen för utstationerade nationella experter, nationella experter under fortbildning och Erasmus för offentlig förvaltning. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Nationell och regional medfinansiering av kapacitetsuppbyggnadsprogram bör undantas från stabilitets- och tillväxtpaktens underskottstak. |
| --- | --- |

21.

| 22. | De lokala och regionala offentliga förvaltningarna har en skyldighet att genomföra målen för hållbar utveckling i sina områden, och det är därför viktigt att ReK stöder mål 17 om globalt partnerskap. I en värld som blir allt mer sammankopplad är det avgörande att de lokala och regionala myndigheterna får ökad tillgång till teknik och kunskap så att idéer kan utbytas och offentlig innovation främjas. |
| --- | --- |

22.

Bättre styrning och förenkling

| 23. | EU:s långsiktiga mål bör vara en hållbar förbättring av de lokala och regionala myndigheternas institutionella och administrativa kapacitet. Detta kräver en långsiktig planering, samtidigt som det finns en risk för avvägningar i förhållande till medlemsstaternas ansökningar om tekniskt stöd på kort sikt. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Kommittén framhåller återigen att borgmästaravtalet är ett centralt verktyg för att stödja lokala och regionala myndigheter vid övergången till klimatneutralitet. Bristande administrativ kapacitet har emellertid uppmärksammats som ett av de största hindren för ett mer framgångsrikt genomförande av avtalet, särskilt när det gäller lokala och regionala myndigheters möjlighet att dra nytta av fördelaktiga finansieringsvillkor för renoveringsprojekt för ökad energieffektivitet. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Kommittén framhåller behovet av samordning och synergi mellan befintliga EU-finansierade kapacitetsuppbyggnadsinstrument samt av en öppen övervakning och utvärdering av sådana instrument i rätt tid. I detta avseende upprepar ReK sin rekommendation (16) att kommissionen ska utfärda en enda uppsättning riktlinjer för kapacitetsuppbyggnad som gäller för alla relevanta EU-program. |
| --- | --- |

25.

| 26. | Kommittén beklagar att de ansträngningar som har gjorts för att förenkla de administrativa förfarandena kring förvaltningen av medlen inte har gett önskat resultat. Detta utgör ett stort hinder som undergräver de förmedlande organens och, framför allt, stödmottagarnas kapacitet. Nya studier visar rent av att de administrativa omkostnaderna utgör 3 % av de genomsnittliga programkostnaderna när det gäller Eruf och 2,2 % när det gäller Sammanhållningsfonden. |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK betonar att kapitel om kapacitetsuppbyggnad på alla myndighetsnivåer bör ingå i den årliga tillväxtöversikten, landsrapporterna och de nationella reformprogrammen. En bedömning av behov och relaterad kapacitetsuppbyggnadspolitik på alla myndighetsnivåer skulle göra de nationella reformprogrammen till ett strategiskt samordningsverktyg. Kommittén ställer sig bakom Europaparlamentets förslag om att återinföra ett kapitel om offentlig förvaltning och styrning i den årliga tillväxtöversikten (17). |
| --- | --- |

27.

| 28. | Ett direkt strukturerat deltagande av de lokala och regionala myndigheterna, eller deras nationella organisationer, i den europeiska planeringsterminen, baserat på partnerskap och flernivåstyre, skulle göra att de kan hjälpa till att bedöma behoven av kapacitetsuppbyggnad och fastställa långsiktiga mål och strategier, vilket skulle stärka deras egenansvar och uppmuntra till åtgärder. De lokala och regionala myndigheterna, eller deras nationella organisationer, bör delta som fullvärdiga partner i den europeiska planeringsterminen genom en rättsligt bindande europeisk uppförandekod (18), desto mer nu när planeringsterminen ger riktlinjer för den sammanhållningspolitiska programplaneringen (19) genom bilaga D till landsrapporterna. På så sätt skulle de lokala och regionala myndigheterna under planeringsterminen kunna bidra till en framgångsrik anpassning av EU:s politik till verkliga territoriella skillnader och specifika utmaningar. |
| --- | --- |

28.

| 29. | Med hänsyn till kommissionens förenklingsförslag för nästa period 2021–2027, och med tanke på sammanhållningspolitikens genomförande genom en kombination av olika källor till EU-finansiering, finns ett behov av en integrerad strategi som omfattar gemensam planering för att underlätta användning av olika instrument, till exempel integrerad territoriell investering och lokalt ledd utveckling, där lokala och regionala myndigheter deltar i besluts- och genomförandeprocessen. |
| --- | --- |

29.

| 30. | ReK delar Europaparlamentets oro för att ”kommissionen varken har en standardiserad och delad bedömningsram för den offentliga förvaltningen eller någon metod för systematisk uppgiftsinsamling”, och uppmanar kommissionen att ta fram dessa verktyg. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Kommittén rekommenderar att det nya reformstödsprogrammet ska vara direkt tillgängligt för lokala och regionala myndigheter och mer inriktat på att förbättra den offentliga förvaltningens kvalitet och stödja kapacitetsuppbyggnad på alla myndighetsnivåer. ReK hänvisar till sina rekommendationer om att styrningen av reformstödsprogrammet ska bygga på partnerskap och flernivåstyre (20). En del av anslaget till reformstödsprogrammet bör öronmärkas för projekt som begärts av lokala och regionala myndigheter. ReK rekommenderar att så länge som medlemsstaterna bara har tillgång till stödtjänsten för strukturreformer genom kontaktpunkter på nationell nivå bör ansökningar från lokala och regionala myndigheter ständigt uppmuntras och övervakas. |
| --- | --- |

31.

| 32. | ReK understryker vikten av digitalisering och e-förvaltning, inbegripet digitala regionala knutpunkter och plattformar för öppna data, och delar Europaparlamentets uppfattning att ”det är nödvändigt att inom de offentliga förvaltningarna främja innovativa processer för att uppnå bättre konnektivitet, digitalisering och högkvalitativa digitala tjänster” (21). |
| --- | --- |

32.

Bryssel den 4 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  Utöver många andra, bl.a. målen för hållbar utveckling, miljöhandlingsprogrammet, smarta byar, makroregionala strategier, fonden för justering för globaliseringseffekter, Erasmus+, programmet för ett digitalt Europa (med dess digitala knutpunkter), strategier för smart specialisering, ansvarsfördelning och LULUCF-förordningen, Asyl- och migrationsfonden, artificiell intelligens för Europa, den blå ekonomin samt ett fullständigt genomförande av Parisavtalet om klimatförändringar på nationell nivå.

1

(2)  https://memportal.cor.europa.eu/Handlers/ViewDoc.ashx?doc=COR-2019-03856-00-00-RES-TRA-SV.docx

2

(3)  ReK:s territoriella analys av de landspecifika rekommendationerna

3

(https://portal.cor.europa.eu/europe2020/Pages/welcome.aspx#)

(4)  Se den studie som ReK beställt om ”Administrative capacity of local and regional authorities: Opportunities and challenges for structural reforms and a more effective European economic governance” (https://portal.cor.europa.eu/europe2020/Documents/publi-file/AdminCapacity/AdminCapacity.pdf) och Europaparlamentets studie om ”Public Sector Reform: How the EU budget is used to encourage it” (http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/572696/IPOL_STU(2016)572696_EN.pdf)

4

(5)  https://eiah.eib.org/index

5

(6)  ”Administrative capacity of local and regional authorities: Opportunities and challenges for structural reforms and a more effective European economic governance”, studie beställd av ReK, oktober 2018 (https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/Administrative-capacity/AdminCapacity.pdf)

6

(7)  Se de dokument som nämns i fotnot 11.

7

(8)  Enligt en nyligen genomförd granskning från Europaparlamentets utredningstjänst, som bygger på resultaten i 2017 års European Quality of Government Index, gjorde regionerna i öst en avsevärd förbättring jämfört med tidigare år, medan vissa regioner i syd uppvisade tecken på tillbakagång (http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=EPRS_BRI(2018)628244)

8

(9)  Dessa initiativ presenteras i detta särskilda avsnitt av kommissionens webbsidor för sammanhållningspolitiken: https://ec.europa.eu/regional_policy/sv/policy/how/improving-investment/

9

(10)  http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P8-TA-2019-0012&format=XML&language=SV

10

(11)  Antaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03593-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

11

(12)  Antaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03594-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

12

(13)  Antaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03597-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

13

(14)  http://www.pra.gov.it/cosa-sono/

14

(15)  Antaget den 31.1.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2017-01298-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

15

(16)  Yttrande om ”Stödprogrammet för strukturreformer för perioden 2017–2020”, antaget den 7.4.2016 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-01214-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

16

(17)  Europaparlamentets resolution av den 15 januari 2019 om bedömningen av användningen av EU:s budget för att reformera den offentliga sektorn, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0012_SV.html

17

(18)  Yttrande om ”Förbättra styrningen av den europeiska planeringsterminen: en uppförandekod för de lokala och regionala myndigheternas deltagande”, antaget den 11.5.2017 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-05386-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

18

(19)  Yttrande om ”Den europeiska planeringsterminen och sammanhållningspolitiken: anpassa strukturreformer till långsiktiga investeringar”, antaget den 10.4.2019 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-05504-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

19

(20)  Yttrande om ”Reformstödsprogrammet och Europeiska investeringsstabiliseringsfunktionen”, antaget den 5.12.2018

20

(https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03764-00-00-ac-tra-sv.docx/content)

(21)  Europaparlamentets resolution av den 15 januari 2019 om bedömningen av användningen av EU:s budget för att reformera den offentliga sektorn, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0012_SV.html

21

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/30

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Borgmästaravtalet efter 2020

(2020/C 79/06)

| Föredragande | : | Benedetta BRIGHENTI (IT–PES), ledamot, kommunfullmäktige, Castelnuovo Rangone (provinsen Modena) |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Benedetta BRIGHENTI (IT–PES), ledamot, kommunfullmäktige, Castelnuovo Rangone (provinsen Modena)

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Borgmästaravtalets betydelse för EU:s klimatpolitik

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) betonar att de viktigaste internationella studierna om klimatförändringar (1) understryker att det är brådskande att genomföra en ambitiös klimatpolitik och att den europeiska allmänheten hyser en allt större oro i denna fråga. I detta avseende ser ReK fram emot den nya kommissionens förslag om inrättande av en europeisk grön giv och en europeisk klimatlag och uppmanar kommissionen och alla medlemsstater att erkänna borgmästaravtalet som ett viktigt verktyg för att reagera på klimatkrisen och vägleda lokala och regionala myndigheter i övergången till klimatneutralitet och anpassningen till klimatförändringarna, i enlighet med de åtaganden som gjorts inom ramen för Parisavtalet och den långsiktiga strategin för 2050 (2). Det kan fungera som ett viktigt komplement till de lokala och regionala myndigheternas deltagande i utarbetandet av integrerade nationella energi- och klimatplaner. |
| --- | --- |

1.

| 2. | ReK påminner om att avtalet för samman städer med högre ambitioner och omfattande erfarenhet av lokal klimatpolitik, vilka ofta överträffar standarderna i deras respektive medlemsstater. Avtalsparterna och samordnarna bör därför betraktas som privilegierade samtalspartner av medlemsstaterna när de arbetar med att involvera lokala och regionala myndigheter i upprättandet av integrerade nationella energi- och klimatplaner. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén uppmanar kommissionen att mer kraftfullt främja målet för 2050 inom borgmästaravtalet. Kommissionen uppmanas också att överväga en utvidgning av initiativets tillämpningsområde för att bättre kunna möta de övergripande utmaningar och ta tillvara de möjligheter som klimatneutralitet innebär för lokala och regionala myndigheter, och att ta med nya valfria områden såsom industrin och jord- och skogsbrukssektorn samt nya miljöfrågor såsom luftkvalitet, cirkulär ekonomi, biologisk mångfald, biokulturell mångfald och naturliga kolsänkor, för att stödja ambitionen hos de kommuner som har kommit längst på detta område. När det gäller dessa nya områden bör man främst inrikta sig på handlingsplanen och undvika ytterligare rapporterings- och övervakningsskyldigheter för avtalsparterna. Samtidigt är det viktigt att stödja andra klimatförändrings- och miljösamarbeten som lokala och regionala myndigheter i flera medlemsländer deltar i samt att främja integration med borgmästaravtalet. När dessa lokala och regionala myndigheter har relevant förmåga att bidra till lokala insatser bör de få vederbörligt erkännande och stöd. |
| --- | --- |

3.

| 4. | ReK upprepar sin uppmaning till kommissionen att tydligare erkänna den strategiska roll som ReK spelar i förvaltningen av borgmästaravtalet, inbegripet dess globala aspekter, och samtidigt se till att detta initiativ fullt ut förblir troget sitt europeiska ursprung och fortsätter att svara mot de europeiska städernas behov, samtidigt som det främjar klimatåtgärder i hela världen. |
| --- | --- |

4.

| 5. | ReK välkomnar initiativet ”Green City Accord” och uppmanar kommissionen att utnyttja det som en möjlighet för att närmare undersöka om nya miljöfrågor som luftkvalitet, biologisk mångfald, buller och cirkulär ekonomi kan tas med i borgmästaravtalets protokoll. Detta får inte leda till mer komplexa minimikrav för avtalsparterna, utan bör i stället ge dem möjlighet att successivt ta itu med nya aspekter och hantera de utmaningar som uppstår i samband med begränsning av och anpassning till klimatförändringarna och energiomställning med ett mer övergripande och holistiskt synsätt, genom att utnyttja synergier. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Målen för hållbar utveckling bör vara den relevanta referensramen för de lokala och regionala myndigheternas hållbara utveckling (3). I detta avseende anser vi att avtalet bör vara fast förankrat i ramen för målen för hållbar utveckling och betraktas som ett av de viktigaste verktygen för övervakning av genomförandet på lokal nivå. ReK uppmanar därför kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att i avtalets metodram skapa en koppling till målen för hållbar utveckling, till att börja med genom att helt enkelt knyta samman borgmästaravtalets åtgärder med de mål för hållbar utveckling som avses med varje åtgärd. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Kommittén välkomnar att borgmästaravtalet har fått en global dimension och att det görs ansträngningar för att skapa en enhetlig referensram, och anser att det globala avtalet är ett viktigt verktyg för diplomati och dialog med tredjeländer. Vi erkänner också att avtalet har stor betydelse när det gäller att se till att EU:s insatser inte undergrävs av bristande ambition i andra länder. Vi varnar dock för att arbetet med att harmonisera avtalets referensram på global nivå kan leda till att det inte längre motsvarar behoven och praxis hos EU:s lokala och regionala myndigheter, vilket skulle kunna äventyra dess framgång i framtiden. |
| --- | --- |

7.

| 8. | ReK välkomnar de olika nedifrån och upp-initiativ som kommissionen har inlett för städer och regioner, t.ex. Plattformen för kolregioner i övergång, Plattformen för smart specialisering på energiområdet (SP3Energy), Ren energi för EU:s öar, Smarta städer och samhällen, Miljöhuvudstad osv. I detta avseende uppmanar vi kommissionen att bygga vidare på den kartläggning som redan har gjorts genom städernas gemensamma kontaktpunkt (4) och att fullständigt undersöka syftet och funktionen hos dessa initiativ och särskilt de synergier som de kan ha med borgmästaravtalet, för att röra sig mot en så användarvänlig struktur som möjligt. Denna strategi skulle bidra till att skapa en tydlig och enhetlig ram för de olika initiativen med koppling till målen för hållbar utveckling, utan att deras specifika egenskaper och särdrag äventyras. |
| --- | --- |

8.

| 9. | ReK påminner medlemsstaterna om att den subnationella nivån bör höras i samband med framtagandet av nationella klimat- och energiplaner och uppmanar medlemsstaterna att ta hänsyn till erfarenheterna och återkopplingen från avtalsgemenskapen, liksom från energiorganen vilka det finns mer än 400 av inom EU och som i många fall samordnar och främjar borgmästaravtalet och ansvarar för den regionala energiplaneringen, när de utarbetar, ser över och genomför planerna och de nationella långsiktiga strategierna för 2050. |
| --- | --- |

9.

Förvaltning av borgmästaravtalet

| 10. | Kommittén upprepar sitt stöd för ett system med regionalt och lokalt fastställda bidrag som ett sätt att formellt erkänna, övervaka och uppmuntra en minskning av koldioxidutsläppen från städer, lokala myndigheter och regioner på global nivå. Kommissionen uppmanas att samarbeta med ReK för att undersöka hur handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder eller likvärdiga planer skulle kunna fungera som regionalt eller lokalt fastställda bidrag till FN:s klimatavtal från Paris. |
| --- | --- |

10.

| 11. | ReK påminner om att borgmästaravtalet har ökat i omfattning och utvecklats under årens lopp för att kunna hantera en miljö i snabb förändring, och att det är av avgörande betydelse att det omorganiseras för att tillgodose nuvarande och framtida förväntningar. I detta sammanhang påminner vi om den strategiska roll som ReK kan spela när det gäller att förse kommissionen med en kanal för kontinuerlig tvåvägskommunikation med lokala och regionala samhällen. För att säkerställa detta uppmanas kommissionen att se till att ReK får en mer formaliserad roll inom ramen för det europeiska borgmästaravtalet, bland annat genom att ReK får en plats i initiativets kontroll- och styresorgan. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Kommittén uppmanar kommissionen att samarbeta med borgmästaravtalets sekretariat och ReK för att borgmästaravtalet eller liknande nationella och regionala initiativ som engagerar den lokala och regionala nivån, om de är förenliga, ska integreras i de nationella referensramarna, särskilt i de nationella energi- och klimatplanerna och de nationella långsiktiga strategierna för 2050. I detta avseende uppmanar vi kommissionen att inrätta en expertgrupp för borgmästaravtalet, bestående av företrädare för de nationella samordnarna, ReK:s ambassadörer samt företrädare för borgmästaravtalets sekretariat, kommissionen och gemensamma forskningscentrumet (nedan kallat JRC) samt andra experter, bl.a. företrädare för andra initiativ för klimat- och miljösamarbete, som regelbundet ska diskutera utmaningarna och möjligheterna vid genomförandet av borgmästaravtalet i de olika länderna, även i samband med andra befintliga initiativ av denna typ på fältet. |
| --- | --- |

12.

| 13. | ReK uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att stärka den nationella strategin, särskilt de nationella och regionala samordnarnas och stödorganisationernas roll. De regionala samordnarna bör ha ett starkare mandat och i sitt arbete ges tekniskt och ekonomiskt stöd av kommissionen, bland annat genom tillräckliga medel från ESI-fonderna. Detta bör ge samordnarna möjlighet att ge särskilt små lokala myndigheter tillgång till tekniskt stöd. I detta sammanhang uppmanas förvaltningsmyndigheterna att beakta den viktiga roll som avtalsrelaterade aktiviteter spelar i deras territorier när det gäller att hantera klimat-, energi- och miljöutmaningar, och att ta hänsyn till dessa aktiviteter i planeringen inför nästa programperiod. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Kommittén betonar att stärkandet av nätverket av nationella och särskilt regionala samordnare är av strategisk betydelse för att se till att avtalet fortsätter att vara relevant och ett viktigt verktyg för att stödja genomförandet och övervakningen av nationell och regional politik och för att utbyta bästa praxis. Vi uppmanar därför kommissionen att förse borgmästaravtalets sekretariat med tillräckliga resurser så att det kan samordna de nationella partnerna och ge dem tekniskt stöd, och att tillhandahålla parallella mekanismer för ekonomiskt stöd till nationell samordningsverksamhet. |
| --- | --- |

14.

| 15. | Borgmästaravtalets regionala samordnare har en avgörande betydelse när det handlar om att stödja avtalsparter som är små och medelstora kommuner, såväl i den inledande planeringsfasen som vid inventering, genomförande och övervakning av åtgärderna. ReK framhåller också den viktiga roll som spelas av stödorganisationerna, som gör det lättare att ansluta sig till avtalet genom att de spelar en förmedlande roll och leder främjandet. Vi uppmanar därför kommissionen att stödja samordnarna och stärka stödorganisationernas roll, för att se till att deras roll är hållbar på lång sikt. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Kommissionen uppmanas att se till att ReK företräds i det europeiska avtalets politiska styrelse för att säkerställa en starkare koppling mellan förvaltningen av avtalet på EU-nivå och avtalets ambassadörer, i syfte att ge politiskt stöd till initiativet, öka kunskapen om avtalet och främja dialogen med nationella organ. ReK åtar sig i detta avseende att avsätta de resurser som krävs för att se till att nätverket av ambassadörer inom avtalet blir alltmer aktivt och effektivt, i nära samarbete med kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Vi uppmanar kommissionen att göra borgmästaravtalets data tillgängliga för allmänheten och basera dem på geografi. Dessa data skulle kunna bidra till att skapa ett EU-observationsorgan för klimatneutralitet, till plattformen för stadsdata (5) och till observationsgruppen för energifattigdom, som är skyldig att samla in uppdelade data åtminstone på Nuts 2-nivå. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Kommittén uppmanar samtidigt de lokala och regionala myndigheterna att använda borgmästaravtalet som en möjlighet att stärka sina egna förvaltningars kapacitet och utbilda sina egna tjänstemän, och undvika överdriven utkontraktering av verksamhet, vilket skulle kunna undergräva förvaltningarnas förmåga att genomföra och uppdatera handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kommittén uppmanar JRC att etablera närmare förbindelser med de regionala avtalssamordnarna och ge dem tekniskt och vetenskapligt stöd vid insamlingen och analysen av uppgifter, och att ge kommunerna tillräckligt tekniskt stöd för att de ska kunna genomföra handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder, finna finansiering och skapa deltagandebaserade processer. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK uppmanar kommissionen, JRC och borgmästaravtalets sekretariat att fortsätta att arbeta för en enklare och stabil övervakningsram som begränsar behovet av fortlöpande utbildning och uppdateringar men samtidigt ger den nödvändiga flexibiliteten för att reagera på en föränderlig politisk miljö. Vi understryker att övervakningskraven, som visserligen är viktiga för avtalssystemets funktion och trovärdighet, inte får hindra lokala myndigheter, i synnerhet mindre sådana, att ansluta sig till avtalet och dra nytta av dess potential att stimulera ambitiösa åtgärder. I detta sammanhang efterlyser vi även en undersökning av hur övervakningsverksamheten själv kan
  utnyttjas bättre
  när det gäller både kommunikation och förfaranden för att underlätta största möjliga deltagande i nätverket. |
| --- | --- |

20.

| 21. | ReK föreslår att man även överväger möjligheten att skapa tematiska nätverk mellan avtalsparter med liknande särdrag eller som står inför liknande utmaningar, t.ex. på grundval av deras storlek eller deras geografiska, sociala eller ekonomiska situation. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Vi uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att inom handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder främja åtgärder, särskilt när det gäller klimatanpassning, som sträcker sig längre än de kommunala, regionala och nationella förvaltningsgränserna i syfte att inrätta grupperingar som är uppbyggda kring sårbara miljösituationer. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Kommittén uppmanar kommissionen och JRC att, med stöd av de regionala samordnarna och stödorganisationerna, se över förfarandet för bedömning av handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder för att göra det snabbare och ge mer användarvänlig vägledning med inriktning på politiska beslut. Ansträngningar bör göras för att minska de administrativa förfarandena, strama upp rapporteringskraven och förbättra dataanvändningen. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Kommittén uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att alltid använda det enklaste, senaste och mest direkta språket och kommunikationssättet för att se till att borgmästaravtalet och andra former av klimat- och miljörelaterat samarbete mellan lokala och regionala myndigheter erkänns som en hållbarhetsmärkning och som ett bevis på spetskompetens för klimatåtgärder när det motsvaras av vissa uppnådda resultat. |
| --- | --- |

24.

En inkluderande övergång till klimatneutralitet

| 25. | ReK uppmanar kommissionen och avtalets sekretariat att främja åtgärder som syftar till att stödja avtalsparter som har svårt att uppnå de mål som de åtog sig att uppnå när de undertecknade borgmästaravtalet på grund av oförutsedda omständigheter som de inte råder över. |
| --- | --- |

25.

| 26. | ReK uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att ytterligare stärka verksamheten för att utbilda och vidareutbilda avtalsparterna och att i så hög grad som möjligt försöka övervinna språkliga hinder. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt klimatanpassning och energifattigdom, som fortfarande är relativt nya frågor och därför innebär en särskilt stor utmaning för de flesta av avtalsparterna. |
| --- | --- |

26.

| 27. | Vi uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att ytterligare stärka gruppen av experter från lokal nivå (avtalsexperterna) (6) och öka insynen i denna grupp genom att offentliggöra dess sammansättning: gruppen är en viktig resurs för att se till att man i beslutsprocessen i borgmästaravtalet följer nedifrån och upp-principen och tar vederbörlig hänsyn till de lokala och regionala myndigheternas behov. Kommissionen skulle kunna överväga att anordna utbildningsaktiviteter på hög nivå ämnade för experter i anslutning till och som komplement till befintliga möten. Denna utbildningsverksamhet, med särskild tonvikt på stöd till yrkesverksamma från små samhällen, skulle kunna organiseras med stöd av företrädare för den akademiska världen som tillhör den akademiska gruppen (Academic Corner) inom avtalsgemenskapen. |
| --- | --- |

27.

| 28. | ReK uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att ytterligare utveckla rollen för det ”akademiska hörnet”, som arbetar för att knyta kontakter mellan akademiska institutioner och forskningsinstitutioner och lokala och regionala myndigheter. Vi påminner om att sådana kontakter är grundläggande för att utveckla de kunskaper och den kompetens som krävs för omställningarna, och att det också är nödvändigt att stärka stödet både för forskning och studier och för spridningen av resultaten av sådan verksamhet inom den bredare avtalsgemenskapen. |
| --- | --- |

28.

| 29. | ReK uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att fortsätta att främja och sprida god praxis när det gäller åtgärder som kan genomföras till låg kostnad, och t.ex. införa hållbarhetskriterier för kommunala åtgärder som redan införts eller planeras. För detta krävs mycket ofta inte några nya finansieringskällor, utan endast en bättre fördelning av tillgängliga resurser. Kommittén påminner i detta sammanhang om den särskilda betydelsen av en systematisk tillämpning av grön och hållbar offentlig upphandling. Vägledning för att ta fram uppskattningar av personalens arbetstimmar och relaterade kostnader skulle också vara till hjälp för att öka deltagandet och den politiska tillsynen. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Vi uppmanar kommissionen att stärka inriktningen på den sociala aspekten, först och främst energifattigdom, men även hälsa, sårbarhet för klimatförändringar, riskhantering och livskvalitet. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat uppmanas att göra skolor och utbildningsinstitutioner på alla nivåer mer delaktiga i utvecklingen, genomförandet och översynen av handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder. Detta kommer också att vara avgörande för att åstadkomma de långfristiga beteendeförändringar som behövs för att säkerställa en effektiv övergång till klimatneutralitet, vilket också betonas upprepade gånger i den långsiktiga strategin för 2050. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Kommittén betonar att det är av största vikt att en ”quintuple helix”-strategi antas för att det ska utarbetas effektiva och framtidssäkrade handlingsplaner som kan hantera komplexiteten i den nödvändiga övergången. Detta förutsätter att den offentliga förvaltningen, näringslivet, den akademiska världen, icke-statliga organisationer och medborgarna involveras. ReK uppmanar därför kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att stärka den formella roll som spelas av den privata sektorn, andra icke-kommunala offentliga organ (hälsoinstitut, forskningsinrättningar osv.), ideella organisationer och det civila samhället i utvecklingen och genomförandet av handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder. |
| --- | --- |

32.

Systematisk planering understödd av lämpliga finansiella instrument

| 33. | ReK uppmanar kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat att föreslå åtgärder för att främja närmare kopplingar till planeringen på lokal och regional nivå, med utgångspunkt i planerna för hållbar rörlighet och i stadsplanering. Vi påminner i detta sammanhang om att den viktiga roll som markanvändningspolitiken spelar i kampen mot klimatförändringarna framhålls ytterligare i IPCC:s senaste rapport om klimatförändringar och mark (7). Vi påminner också om att handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder bör bli ett effektivt, flexibelt och dynamiskt verktyg för lokala förvaltningar, som är nära sammanlänkat med andra planer och program. |
| --- | --- |

33.

| 34. | Kommittén uppmanar kommissionen att ta hänsyn till att befogenheterna när det gäller begränsning och anpassning i stor utsträckning ligger på lokal nivå. Det är nödvändigt att erkänna detta faktum för att handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder ska tillmätas den betydelse de har inom de olika ländernas finansieringssystem. |
| --- | --- |

34.

| 35. | Kommittén anser att kommissionen och borgmästaravtalets sekretariat i högre grad bör sörja för att handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder betraktas som överordnade strategidokument som på ett horisontellt sätt ska ingå i den lokala förvaltningens allmänna planering, med beaktande av de olika lokala behoven. Varje åtgärd bör avse särskilda planer eller instrument som redan finns i kommunen. I handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder skulle det också kunna fastställas kvalitativa/kvantitativa kriterier som kommunerna kan stödja sig på i sina planerings- och beslutsprocesser för att uppnå målen i borgmästaravtalet. |
| --- | --- |

35.

| 36. | Vi uppmanar kommissionen att erkänna och belöna de ansträngningar som görs av avtalsparter, samordnare och stödorganisationer inom ramen för EU:s mest relevanta finansiella instrument. Medlemsstaterna bör dessutom uppmuntras att göra detsamma för att säkerställa ett korrekt genomförande av sina nationella klimat- och energiplaner. |
| --- | --- |

36.

| 37. | ReK uppmanar kommissionen att ge regionerna, som är viktiga aktörer i systemet för flernivåstyre, en större roll. Kommissionen uppmanas här att planera för incitament såsom bördefördelning för att uppmuntra regionerna att nå målen om minskning av koldioxidutsläppen. Vi anser också att ESI-fonderna bör omfatta mekanismer för att stödja de regionala samordnarnas arbete. |
| --- | --- |

37.

| 38. | Att det finns en gällande handlingsplan för hållbar energi och klimatåtgärder, eller en likvärdig energi- och klimatplan, bör vara en förutsättning för tillgång till alla relevanta finansieringsprogram (City Facility, Horisont Europa, Life osv.). |
| --- | --- |

38.

| 39. | ReK påminner om att de klimatrelaterade handlingsplanernas övergripande natur skulle kunna göra många av åtgärderna berättigade till stöd genom EU-medel för landsbygdsutveckling och havsrelaterade åtgärder. ReK uppmuntrar därför samordnarna av avtalet att ytterligare utforska denna möjlighet och borgmästaravtalets sekretariat att ge vägledning i detta avseende. |
| --- | --- |

39.

| 40. | Europaparlamentet uppmanas att utforska möjligheterna till samarbete med ReK och dess ledamöter i samband med ReK:s avtalsambassadörers projekt för att öka räckvidden och synligheten hos det politiska stödet för avtalet. |
| --- | --- |

40.

| 41. | Kommittén uppmanar kommissionen att ge regionerna tydliga riktlinjer och att, genom deltagande av alla relevanta generaldirektorat, utarbeta en vägledning om hur man kan stödja genomförandet av handlingsplanerna för hållbar energi och klimatåtgärder genom Erufs regionala operativa program och ESF samt att utbyta god praxis och se till att det finns personer med yrkeskunnande som kan hjälpa kommunerna. |
| --- | --- |

41.

| 42. | Vi uppmanar EIB att ytterligare förbättra sin kommunikation med avtalsgemenskapen för att stärka de lokala och regionala myndigheternas kapacitet att på bästa sätt utnyttja EIB:s instrument, med särskilt fokus på att utarbeta instrument för att stödja små och medelstora lokala myndigheter. |
| --- | --- |

42.

| 43. | ReK välkomnar inrättandet av Europeiska centrumet för investeringsrådgivning (8), som tillgodoser ett stort behov av stöd och vägledning för lokala och regionala myndigheter när det gäller finansieringsmöjligheter. Kommittén konstaterar dock att centrumet hittills har haft en begränsad inverkan på de lokala och regionala myndigheterna. Kommittén uppmanar därför kommissionen att undersöka skälen till detta och skapa fler synergier mellan centrumet och nedifrån och upp-initiativen, särskilt borgmästaravtalet, och förklarar sig beredd att bistå kommissionen i arbetet med att ytterligare öka kunskapen om centrumet och utforska strategier för att göra det mer funktionellt. |
| --- | --- |

43.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  https://www.ipcc.ch/2018/10/08/summary-for-policymakers-of-ipcc-special-report-on-global-warming-of-1-5c-approved-by-governments/

1

(2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=CELEX:52018DC0773

2

(3)  https://www.un.org/sustainabledevelopment/

3

(4)  https://ec.europa.eu/info/eu-regional-and-urban-development/topics/cities-and-urban-development_sv

4

(5)  https://urban.jrc.ec.europa.eu/#/en

5

(6)  https://www.borgmastaravtalet.eu/om/stöd-för-gemenskapen/avtalsexperterna.html

6

(7)  IPCC Special Report on Climate Change and Land.

7

IPCC Special Report on Climate Change and Land.

(8)  https://eiah.eib.org/about/initiative-urbis.htm

8

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/36 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/36

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Plattformsarbete – lokala och regionala utmaningar på lagstiftningsområdet

(2020/C 79/07)

| Föredragande | : | Dimitrios BIRMPAS (EL–PES), ledamot, kommunfullmäktige, Egaleo |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Dimitrios BIRMPAS (EL–PES), ledamot, kommunfullmäktige, Egaleo

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Inledande kommentarer

| 1. | Den digitala plattformsekonomin är en integrerad del av den europeiska ekonomin och dess ekonomiska och sociala betydelse kommer att fortsätta att öka markant i framtiden. |
| --- | --- |

1.

| 2. | ReK påpekar att kommissionen beskriver plattformsekonomin som ”affärsmodeller där verksamheten möjliggörs av delningsplattformar” (1). Enligt samma källa skapar delningsplattformar en öppen marknadsplats för tillfällig användning av varor eller tjänster, ofta tillhandahållna av privatpersoner. Delningsekonomin omfattar tre olika kategorier av aktörer; i) tjänsteleverantörer som delar med sig av tillgångar, resurser, tid och/eller kompetens – det kan vara privatpersoner som erbjuder tjänster på tillfällig basis eller tjänsteleverantörer som gör det som en del av sin näringsverksamhet, ii) användare av dessa och iii) mellanhänder som – via en digital plattform – för samman leverantörer och slutanvändare och möjliggör transaktioner mellan dem (”delningsplattformar”). |
| --- | --- |

2.

| 3. | ReK påpekar vidare att OECD definierar plattformen som en digital tjänst som underlättar samverkan mellan två eller flera sinsemellan åtskilda men ömsesidigt beroende grupper av användare (oavsett om de är företag eller individer) som interagerar genom tjänsten via internet (2). |
| --- | --- |

3.

| 4. | Kommittén framhåller att användningen av digitala plattformar för att samordna alla typer av ekonomisk verksamhet ökar i takt med internetanvändningens mycket snabba utbredning. |
| --- | --- |

4.

| 5. | ReK konstaterar att uppsvinget för det digitala plattformsarbetet kan förklaras av att det erbjuder en rad fördelar för både arbetsgivare och arbetstagare, med tanke på behovet av en flexibel arbetsmarknad. Enligt Eurofound (3) innebär plattformsarbete också ett antal möjligheter på arbetsmarknaden, såsom enkel tillgång till arbetsmarknaden, en extra inkomstkälla, uppmuntran till egenföretagande och flexibla arbetstider, och förebygger diskriminering av arbetstagare på grundval av etnicitet, funktionsnedsättning eller geografiskt läge. Såsom framhålls av JRC (4) kan plattformsarbete dessutom, eftersom många plattformsarbetare tillhör utsatta grupper arbetssökande (ungdomar, kvinnor, människor från avlägsna regioner), påverka sådana gruppers integration på arbetsmarknaden positivt och underlätta omställningar till mer stabila anställningsformer, under förutsättning att lämpliga åtgärder vidtas för att säkerställa anständiga arbetsvillkor. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Den snabba spridningen av digitala arbetsplattformar de senaste åren har väckt en rad frågor om hur dessa plattformar fungerar och vilka fördelar som kan uppnås genom den omorganisering av arbetet som dessa plattformar ger upphov till, samt vilka risker som hänger samman med detta. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Enligt Eurofound (5) finns det, på grund av plattformsarbetarnas särskilda arbetsarrangemang med uppgifter som utförs på ad hoc-basis, en större osäkerhet kring rättigheterna och nivån på det sociala skyddet, arbetsvillkoren och anställningstryggheten. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kommittén vidhåller att det behövs en övergripande ram som säkerställer socialt skydd och sociala rättigheter för alla arbetstagare (från hälsa och säkerhet till tillgång till livslångt lärande), för att skapa lika villkor för plattformsekonomin och den ”traditionella” ekonomin utanför nätet, som bygger på samma rättigheter och skyldigheter för alla berörda parter. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Falskt egenföretagande (som ibland även betecknas som skenbart egenföretagande) avser fall där enskilda personer klassificeras som egenföretagare men i allt väsentligt fungerar som arbetstagare. Denna avsiktliga felklassificering av arbetstagare från arbetsgivarnas sida i syfte att undvika anställningsregler, skattemässiga skyldigheter och arbetstagarrepresentation, och för att föra över riskerna på arbetstagarna och/eller uppnå konkurrensfördelar, bör stoppas. |
| --- | --- |

9.

| 10. | ReK bekräftar på nytt att alla arbetstagare, oberoende av anställningens form och varaktighet, har rätt till rättvis och lika behandling när det gäller arbetsvillkor, tillgång till social trygghet och utbildning, samt rätt till en rättvis lön som tillåter en värdig levnadsstandard, vilket fastställs i den europeiska pelaren för sociala rättigheter (6), som stöds enhälligt av samtliga EU-medlemsstater. |
| --- | --- |

10.

| 11. | ReK noterar att egenföretagare utan anställda ställs inför svårigheter när det gäller kollektiv representation och framhåller att arbetsmarknadsparternas största utmaning handlar om att nå arbetstagarna i den informella sektorn och i nya framväxande sysselsättningsformer, såsom plattformsarbetare (7). Kommittén efterlyser därför åtgärder för att främja och underlätta den sociala dialogen för detta segment av arbetsmarknaden. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Ett gemensamt europeiskt initiativ för att reglera arbetet på digitala plattformar bör säkerställa att medlemsstaterna vidtar samordnade åtgärder för att hantera de rättsliga utmaningar som de pågående tekniska förändringarna på arbetsmarknaden ger upphov till. Kommittén är medveten om de möjligheter till professionellt stöd, kunskapsinsamling och inlärning som ny teknik, såsom artificiell intelligens, ger tillgång till. ReK understryker vidare behovet av att på ett lämpligt sätt hantera den nya teknikens negativa konsekvenser för plattformsarbetare, med tanke på att den ökande förekomsten av sådan teknik, inbegripet artificiell intelligens, utsätter dessa arbetstagare för beslut som i hög grad grundas på algoritmer för artificiell intelligens. |
| --- | --- |

12.

| 13. | ReK ställer sig bakom ILO:s uppmaning om att inrätta ett internationellt styrningssystem med krav på att plattformsinnehavarna ska respektera vissa minimirättigheter och minimiskydd och med bestämmelser om användningen av data och algoritmisk ansvarsskyldighet i arbetslivet. På så sätt skulle man kunna komma till rätta med problemet med plattformsarbetarnas kollektiva representation och problem rörande artificiell intelligens, genom att kräva att en strategi där människan har kontrollen tillämpas, för att försäkra sig om att de slutliga beslut som påverkar arbetet fattas av människor (8). Kommittén välkomnar samtidigt nationella, regionala och lokala initiativ (9) samt plattformsbaserade initiativ för att införa uppförandekoder för crowdsourcing och crowd-work. |
| --- | --- |

13.

| 14. | ReK delar uppfattningen i slutsatserna från rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) av den 24 oktober 2019 om behovet av att ”stärka arbetsmarknadsinstitutionerna, särskilt arbetsmarknadsmyndigheter och yrkesinspektioner och främja ett effektivt genomförande av internationella arbetsnormer för skydd av alla arbetstagare, inklusive i nya arbetsformer, och omställningen från informell till formell ekonomi” (10). ReK instämmer också i behovet av att ”säkerställa lämpligt integritetsskydd och skydd av personuppgifter och där så är lämpligt reagera på utmaningar och möjligheter, särskilt i samband med digitaliseringen av arbetslivet, däribland arbete via digitala plattformar” (11). |
| --- | --- |

14.

| 15. | ReK välkomnar att kommissionens nya ordförande, Ursula von der Leyen, i sitt inledningsanförande vid Europaparlamentets plenarsammanträde den 16 juli 2019 förklarade sin avsikt att förbättra arbetsvillkoren för anställda inom digitala plattformar, med särskilt fokus på kompetens och utbildning (12). Kommittén förväntar sig dock att förbättringen av dessa villkor kommer att sträcka sig längre än till de ovannämnda politikområdena och omfatta ett förslag från den nya kommissionen om att ta itu med plattformsarbetares arbetsvillkor och aktivt ta itu med nya former av otrygghet (13). |
| --- | --- |

15.

| 16. | ReK pekar på det övergripande behovet av att uppdatera de nuvarande rättsliga ramarna på EU-nivå (dvs. direktivet om elektronisk handel, tjänstedirektivet) för att hantera delningsekonomins snabba utbredning och de utmaningar som globala plattformar för med sig. Att undersöka ändamålsenligheten i aktuell EU-lagstiftning som också kan gälla för plattformsarbete, såsom direktivet om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor, och att noggrant kartlägga befintliga former av plattformsarbete utgör en viktig förutsättning för en eventuell uppdatering av regelverket. |
| --- | --- |

16.

Klassificering av arbetstagare och avtal

| 17. | ReK hänvisar till ett tidigare yttrande där vi betonade att ”vissa affärsmodeller inom delningsekonomin orsakar kraftiga negativa effekter på det sociala och sysselsättningsmässiga området, särskilt genom att missbruka begreppet ’egenföretagande’, och förlitar sig på sociala skillnader mellan arbetstagare” (14). |
| --- | --- |

17.

| 18. | ReK hänvisar också till ett tidigare uttalande från ReK om att ”många former av arbete i delningsekonomin ligger mellan anställning och egenföretagande”, vilket ”väcker viktiga frågor beträffande arbetsvillkor, hälsa och säkerhet, sjukförsäkring, betald sjukledighet, arbetslöshetsförmåner och ålderspension” (15). |
| --- | --- |

18.

| 19. | I diskussionsunderlaget om EU:s sociala dimension (16) påpekar Europeiska kommissionen att en fördjupning av denna dimension kräver att EU ”enas om gemensamma regler för fastställande av en anställningsform för arbetstagare på digitala plattformar. Det gör att företagen kan ta vara på potentialen med en gemensam europeisk digital marknad”. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK understryker att ungdomar, eftersom de är mer förtrogna med den digitala omvandlingen och den tekniska utvecklingen, betraktar arbete på digitala plattformar och den flexibilitet som det ofta erbjuder som en attraktiv möjlighet till anställning, trots avsaknaden av tydligt definierade arbetstagarrättigheter. Det bör noteras att plattformsarbetare för närvarande är i genomsnitt 10 år yngre än de som arbetar utanför nätet (17), och att avsaknaden av en tydlig ram där dessa rättigheter fastställs därför ökar den osäkra sysselsättningen bland ungdomar. |
| --- | --- |

20.

| 21. | ReK noterar avtalsförhållandenas komplexitet på digitala plattformar, men påpekar att de mycket olikartade anställningsmodellerna i den traditionella ekonomin styrs av gemensamma grundregler som tillämpas på samma sätt på alla operatörer. Kommittén anser därför att de grundläggande arbetsrättsliga och sociala bestämmelserna bör utvidgas till att omfatta plattformsekonomin och dess arbetstagare, och betonar behovet av att ta itu med de sociala effekterna av den digitala inre marknaden på europeisk nivå. En proportionerlig nationell och – där så är nödvändigt med hänsyn till den digitala ekonomins transnationella karaktär – europeisk ram som gör det möjligt att ta itu med lagstiftningsmässiga utmaningar med koppling till arbete på digitala plattformar kommer att skapa lika villkor mellan den traditionella ekonomin och den digitala plattformsekonomin och motverka social dumpning. Syftet med ett sådant regelverk bör också vara att förbjuda exklusivitetsklausuler som hindrar arbetstagarna från att samarbeta med andra plattformar. |
| --- | --- |

21.

| 22. | En sådan reglering bör ta itu med viktiga regleringsfrågor, till exempel i fråga om den skriftliga bevisbördan för anställningsförhållandet (och således eventuella felklassificeringar), bedömningen av den motbevisbara presumtionen att ett anställningsförhållande föreligger, arbetets organisation inom ramen för avtalsenliga förhållanden som inbegriper oskäliga klausuler samt frågan om äganderätt till och portabilitet hos uppgifter om en plattformsarbetares profil och arbetsprestation. Den skulle dessutom kunna ta itu med frågan om arbetsgivares socialförsäkringsavgifter, med avseende på hela den involverade arbetsstyrkan oavsett yrkesställning och med beaktande av arbetsförhållandenas kvalitet. För att ta hänsyn till möjligheten att bedriva gränsöverskridande digital verksamhet och göra det möjligt att tillämpa direktivet om utstationering av arbetstagare (18) bör man kunna göra en åtskillnad mellan ”anställningsort” och ”den ort där tjänsten tillhandahålls” som en minimigaranti avseende arbetstagarrättigheter. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Kommittén noterar att fastställandet av förekomsten av ett anställningsförhållande bör bygga på definitioner i lagstiftning, kollektivavtal eller praxis som gäller i varje medlemsstat, med beaktande av EU-domstolens rättspraxis (19). Enligt denna rättspraxis kan även plattformsarbetare omfattas om de uppfyller de relevanta kriterierna. Kommittén instämmer med Europaparlamentet i att ”fastställandet av förekomsten av ett anställningsförhållande bör ske på grundval av fakta om arbetets faktiska utförande, inte utifrån parternas beskrivning av förhållandet” (20). Kommittén instämmer också i att ”missbruk av ställningen som egenföretagare, enligt definitionen i nationell rätt, antingen inom det egna landet eller över gränserna, är en form av falskdeklarerat arbete som ofta förknippas med odeklarerat arbete [...] i syfte att undvika vissa rättsliga skyldigheter eller skyldigheter att betala skatter och avgifter” (21). Kommittén håller därför med om att det behövs riktlinjer på EU-nivå för att bekämpa detta fenomen. |
| --- | --- |

23.

| 24. | ReK välkomnar att de flesta EU-medlemsstaterna har ett minimilönesystem som antingen fastställts genom lagstiftning eller genom kollektivavtal. Det är medlemsstaterna och/eller de nationella arbetsmarknadsparterna som har befogenhet och ansvar för frågor gällande lönebildning. Respekten för arbetsmarknadsparternas autonomi och rätt att teckna kollektivavtal måste därför värnas (22). |
| --- | --- |

24.

| 25. | ReK stöder inrättandet av en särskild arbetsgrupp som ska undersöka och övervaka anställningsförhållanden och klassificeringen av arbetstagare på digitala plattformar, som en del av verksamheten inom EU:s observationscentrum för onlineplattformsekonomin, som inrättats genom ett kommissionsbeslut (23). Observationscentrumet, som består av en grupp oberoende experter på den onlinebaserade plattformsekonomin och ett särskilt team med kommissionstjänstemän, har redan inlett sitt arbete och bidrar till kommissionen med råd och sakkunskaper om utvecklingen inom den onlinebaserade plattformsekonomin. Europeiska regionkommittén kan bidra till gruppens arbete med bästa praxis på lokal, regional och gränsöverskridande nivå, som bl.a. stärker kompetensutvecklingen för personal vid lokala och regionala myndigheter. Kommittén bör därför få ställning som observatör inom observationscentrumet. |
| --- | --- |

25.

Den regionala och lokala dimensionen

| 26. | Den ständiga utvecklingen och utvidgningen av ekonomisk verksamhet där digitala plattformar gör insteg får effekter på den lokala och regionala nivån och måste därför regleras också av lokala och regionala myndigheter inom ramen för deras befogenheter, särskilt med hänsyn till beskattning och stadsplanering. |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att hitta lösningar på de sociala och sysselsättningsrelaterade utmaningar som uppstår i samband med plattformsarbete, genom att svara med sociala stödåtgärder för atypiska anställningsformer samt åtgärder för att förhindra irreguljära och ibland olagliga anställningsformer (såsom falskt egenföretagande) på dessa plattformar för att garantera plattformsarbetares individuella och kollektiva rättigheter. |
| --- | --- |

27.

| 28. | Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna – i egenskap av tillhandahållare och mottagare av ett brett utbud av onlinetjänster, vilka ofta tillhandahålls via digitala plattformar – att ta med positiv särbehandling av socialt ansvarsfulla plattformar liksom sociala kriterier avseende plattformarnas arbetsvillkor i sina kriterier för tilldelning av offentliga kontrakt. |
| --- | --- |

28.

| 29. | ReK uppmanar lokala och regionala myndigheter, i egenskap av tjänsteleverantörer, att utforma anställningsavtal som kan tjäna som förebilder för andra lokala arbetsgivare. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att ta fram ramar för sysselsättning, livslångt lärande och socialpolitik som håller jämna steg med och speglar digitaliseringen av arbetsmarknaderna. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att, inom ramen för sina befogenheter, ta itu med felklassificeringen av arbetstagare med hjälp av yrkesinspektionen eller ett organ eller en institution av likvärdigt slag. |
| --- | --- |

31.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  Kommissionens meddelande ”Europeisk agenda för delningsekonomin”, COM(2016) 356 final.

1

(2)  OECD Employment Outlook 2019.

2

OECD Employment Outlook 2019.

(3)  Eurofound, 2019, ”Platform work: Maximising the potential while safeguarding standards?”, https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19045en.pdf

3

(4)  JRC, 2018, ”Platform Workers in Europe”, https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_ pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_policy.pdf

4

(5)  Eurofound, 2018, ”Employment and working conditions of selected types of platform work”, https://www.eurofound.europa.eu/publications/report/2018/employment-and-working-conditions-of-selected-types-of-platform-work

5

(6)  Punkterna 5 och 6 i kapitel II: Rättvisa arbetsvillkor (https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_sv)

6

(7)  Europaparlamentets studie ”EU and ILO: Shaping the Future of Work”, 2019 (http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/plmrep/COMMITTEES/EMPL/DV/2019/09-03/IPOL_STU2019638407_EN.pdf)

7

(8)  ”Work for a brighter future”, ILO Global Commission on the Future of Work, 2019, https://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/—dgreports/—cabinet/documents/publication/wcms_662410.pdf

8

(9)  Ett intressant exempel är ”Riders’ Municipal Information Counter”, ett initiativ lanserat av staden Milano 2018, vilket är det första kontoret i Italien med uppgift att lyssna på, informera och ge råd till dem som arbetar för matleveransplattformar. http://www.ansa.it/lombardia/notizie/2018/07/18/a-milano-primo-sportello-per-i-rider_111a55ca-fc7b-4c16-91f7-60b1b22a3c96.html

9

(10)  Framtidens arbetsliv: Europeiska unionen stöder ILO:s hundraårsdeklaration – rådets slutsatser (24 oktober 2019).

10

(11)  Se ovan.

11

(12)  Politiska riktlinjer för nästa Europeiska kommission, 2019–2024 (https://www.europarl.europa.eu/resources/library/media/20190716RES57231/20190716RES57231.pdf)

12

(13)  Inledningsanförande av Nicolas Schmit, nominerad kommissionsledamot med ansvar för sysselsättning, under utfrågningen i Europaparlamentet (https://multimedia.europarl.europa.eu/en/-hearing-of-nicolas-schmit-commissioner-designate-jobs-opening-statement-by-nicolas-schmit_I178011-V_v)

13

(14)  ReK:s yttrande om ”Delningsekonomin och onlineplattformar: kommuners och regioners gemensamma synsätt” (COR-2016-04163).

14

(15)  ReK:s yttrande om ”Tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i Europeiska unionen” (COR 1129/2018).

15

(16)  COM(2017) 206 av den 26 april 2017.

16

(17)  http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_ policy.pdf, s. 23.

17

(18)  http://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-18-2018-INIT/sv/pdf

18

(19)  http://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-43-2019-INIT/sv/pdf

19

(20)  Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 16 april 2019 om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i Europeiska unionen. https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0379_SV.html

20

(21)  Se ovan.

21

(22)  ReK:s yttrande om ”Normer för avlöning av arbete i EU” (COR-2015-01689).

22

(23)  Kommissionens beslut av den 26 april 2018 om inrättande av en expertgrupp för observationscentrumet för onlineplattformsekonomin (C(2018) 2393 final).

23

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/40 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/40

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – En europeisk ram för regleringssvar på delningsekonomin

(2020/C 79/08)

| Föredragande | : | Peter FLORIANSCHÜTZ (AT–PES), ledamot, Wiens delstatsparlament och kommunfullmäktige |
| --- | --- | --- |

Föredragande

:

Peter FLORIANSCHÜTZ (AT–PES), ledamot, Wiens delstatsparlament och kommunfullmäktige

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) uppmanar Europaparlamentet, rådet och kommissionen att sätta delningsekonomin i förgrunden för sina prioriteringar för mandatperioden 2019–2024. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Delningsekonomin grundar sig på ett trepartsförhållande mellan tre kategorier av deltagare – kunder, leverantörer och plattformar/mellanhänder – som skiljer sig avsevärt från den traditionella ”kedjemodellen” och de bilaterala förbindelser mellan kund och leverantör som EU:s befintliga regelverk bygger på. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén anser därför att den konkreta tillämpningen av EU-lagstiftningen på dessa nya affärsmodeller är långt ifrån heltäckande och ofta svår att genomföra, vilket framgår av de intensiva kontroverser och de rättsliga prövningar som de har lett till. |
| --- | --- |

3.

| 4. | ReK påpekade i sitt yttrande från 2016 (1) att kommissionens meddelande ”En europeisk agenda för delningsekonomin” (2) inte gav några uttömmande svar på några av de avgörande frågor som delningsekonomin gett upphov till. Denna brist på handling har enligt ReK:s mening lett till att högst politiska beslut måste fattas av domstolarna i stället för lagstiftarna på EU-nivå och regional nivå. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Kommittén framhåller de fördelar som delningsekonomin kan medföra när den används på rättvisa, reglerade och lika villkor, såsom ökad konkurrens inom många sektorer med omvälvande effekter för etablerade aktörer, vilket leder till ett bredare urval för konsumenterna och sänkta kostnader, bättre sysselsättningsmöjligheter och de positiva miljöeffekterna av en mer effektiv användning av tillgångar och resurser. |
| --- | --- |

5.

| 6. | ReK erinrar dock om att delningsekonomin förutom fördelar också har negativa konsekvenser för traditionella företag och lokalsamhällena, och betonar att ett undergrävande av normerna i fråga om arbetstagarrättigheter, konsumenträttigheter och miljöskydd inte är acceptabelt på den inre marknaden samt att kommittén håller på att utarbeta ett separat yttrande om plattformsarbetets sysselsättningsrelaterade och sociala aspekter (3). |
| --- | --- |

6.

| 7. | ReK anser att ekonomisk verksamhet online och offline bör behandlas på lika villkor på den inre marknaden. Delningsekonomin ger konsumenterna större valmöjligheter och innebär nya möjligheter för företagarna, men medborgarna och företagen måste vara medvetna om tillämpliga lokala regler och krav, oavsett vilken typ av plattformsverksamhet (t.ex. delat boende, bilresor, olika hushållstjänster, verksamhet med eller utan vinstsyfte etc.) de ägnar sig åt. |
| --- | --- |

7.

| 8. | ReK beklagar också djupt den utträngning av lokalbefolkningen som äger rum i flera större städer på grund av stigande fastighetspriser med koppling till att ett stort antal inkvarteringsenheter används för korttidsuthyrning till turister via onlineplattformar. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Kommittén instämmer dock i kommissionens önskemål, uttryckt i meddelandet om en europeisk agenda för delningsekonomin från år 2016, om att balansera de två politiska målen att dels ta itu med aktuella problem – och skapa rättssäkerhet – genom reglering, dels främja innovation, nya företag och delningsekonomins vidareutveckling. |
| --- | --- |

9.

| 10. | ReK anser att rättsstatsprincipen innebär att lagar skapas och även efterlevs på ett effektivt sätt, och att det inte får finnas några hinder för lokala och regionala myndigheter att tillämpa och verkställa europeisk, nationell eller regional lagstiftning. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Frivilliga insatser av plattformar runt om i Europa är enligt ReK:s mening välkomna, men kommittén understryker att dessa inte kan ersätta ramreglerna för en verkligt gemensam marknad. |
| --- | --- |

11.

En europeisk ram med en territoriell dimension

| 12. | Europeiska regionkommittén anser mot bakgrund av dessa farhågor att EU:s befintliga regelverk – som infördes innan plattformar inom delningsekonomin gjorde sitt intåg – i praktiken är föråldrat och inte räcker till för att hantera de utmaningar som delningsekonomin medför, och att det därför behöver en grundlig uppdatering. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Kommittén uppmanar kommissionen att lägga fram förslag i detta syfte under 2020, i ett bredare sammanhang med koppling till den lag om digitala tjänster som finns med på den tillträdande kommissionsordförandens dagordning (4), särskilt eftersom de främsta tekniska verktygen (t.ex. smarttelefoner) och plattformarna dök upp långt efter e-handelsdirektivet från 2000. |
| --- | --- |

13.

| 14. | ReK konstaterar att delningsekonomin har en stark lokal och regional dimension som påverkar vårt vardagliga liv, eftersom många av de sektorer där dessa plattformar är aktiva – från inkvartering, stadstransporter och leveranstjänster till användningen av offentliga utrymmen – regleras eller beskattas på lokal och regional nivå. |
| --- | --- |

14.

| 15. | Vi uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att utforma ett regelverk som skapar incitament och som gör det möjligt för småskaliga europeiska plattformar att dra större nytta av den inre marknaden och växa för att framgångsrikt utmana dominerande globala aktörer. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Kommittén anser att den framtida europeiska ramen bör erkänna denna territoriella dimension och stärka de offentliga myndigheternas förmåga att vidta åtgärder för att reglera delningsekonomin i enlighet med deras nationella, regionala eller lokala situation, med full respekt för subsidiaritetsprincipen. Att verkställa giltiga domstolsbeslut mot plattformar för korttidsuthyrning i det land där de har sitt säte är en enorm ansträngning för lokala myndigheter till följd av brist på resurser och kapacitet att driva en process i en annan EU-medlemsstat. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Ursprungslandsprincipen i direktivet om e-handel orsakar problem för städer och regioner. Ju starkare ursprungslandsprincipen är, desto tydligare och effektivare måste reglerna för lagstiftningens tillämpning vara. ReK anser att det finns en risk att aktörer plockar russinen ur kakan vid inträdet på den inre marknaden, vilket i slutändan leder till rättsosäkerhet och till att de offentliga myndigheterna i mottagarlandet får mindre administrativ kontroll. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Kommittén anser dock att enbart åtgärder på lokal nivå eller nationell nivå skulle vara otillräckliga för att hantera några av de viktigaste farhågorna kring delningsekonomin, och att det därför behövs en tydlig europeisk ram utöver de nationella och regionala lagarna. |
| --- | --- |

18.

| 19. | ReK rekommenderar att territoriella konsekvensbedömningar görs av de avgörande inslagen i lagen om digitala tjänster och av den europeiska ramen för delningsekonomin. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Med tanke på delningsekonomins dynamiska karaktär föreslår kommittén dessutom att en mekanism införs för att övervaka genomförandet av lagen om digitala tjänster och den europeiska ramen för delningsekonomin. |
| --- | --- |

20.

| 21. | ReK uppmanar kommissionen att regelbundet övervaka delningsplattformarnas utveckling med avseende på efterlevnaden av konkurrensreglerna, eftersom det finns en hög grad av marknadsdominans av ett fåtal plattformar på regional och lokal nivå. |
| --- | --- |

21.

Fragmenteringen av den inre marknaden

| 22. | Kommittén betonar att en fragmentering av den inre marknaden redan är på gång eftersom det, trots att företeelsen är relativt ny, har införts en uppsjö av regler för delningsekonomin i många medlemsstater, städer och regioner, samt att rättsliga och politiska initiativ har införts eller planerats i omkring två tredjedelar av medlemsstaterna ända sedan 2017, till exempel på områdena beskattning, bostads- och byggregler, transport- och leveranstjänster eller i fråga om offentliga platser (5). |
| --- | --- |

22.

| 23. | ReK understryker att detta stora antal initiativ visar att det behövs en tydlig EU-lagstiftning på den inre marknaden, eftersom den fragmentering som uppstår i frånvaron av en sådan kan avskräcka såväl användare som leverantörer från att dra nytta av delningsekonomins fördelar. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Kommittén betonar att ett stopp för marknadsfragmenteringen genom harmoniserade regler i hela EU också är avgörande för att främja tillväxten hos mindre företag inom delningsekonomin, eftersom de stora befintliga multinationella plattformarna har bättre förutsättningar att anpassa sig till lagstiftningens komplexitet och förändringar tack vare sin storlek. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Kommittén är övertygad om att införandet av en tydlig ram på EU-nivå skulle ge europeiska uppstartsföretag möjlighet att växa och bli mer konkurrenskraftiga på världsmarknaden. Utomeuropeiska delningsplattformar förtjänar särskild uppmärksamhet, eftersom det i de flesta fall är nästan omöjligt att tillämpa reglerna i tredjeländer. |
| --- | --- |

25.

Statusen för plattformarna inom delningsekonomin

| 26. | ReK beklagar att den avgörande frågan om statusen för plattformar inom delningsekonomin – och därmed frågan om vilka regler som gäller för deras verksamhet – hittills i stor utsträckning har överlåtits på domstolarna, trots att det är en högst politisk fråga med långtgående konsekvenser som de redan befintliga reglerna inte fullt ut räcker till för att hantera. |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK betonar att det verkar finnas ett särskilt behov av att se över och uppdatera e-handelsdirektivet (6) och den frihet att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster för informationssamhället som föreskrivs i direktivet, med hänsyn till de kontroverser och domstolstvister som den för närvarande är förknippad med (7). |
| --- | --- |

27.

| 28. | Kommittén betonar att definitionen av informationssamhällets tjänster (8) i sig kan behöva förtydligas ytterligare för att skilja mellan olika typer av verksamheter, särskilt när det gäller uppkomsten av så kallade ”blandade tjänster”, i enlighet med den definition som gjorts av Europeiska unionens domstols generaladvokat Maciej Szpunar, som inbegriper både en av informationssamhällets tjänster och, oskiljaktigt sammanhängande med denna, den underliggande tjänst som inte tillhandahålls på elektronisk väg (9). |
| --- | --- |

28.

| 29. | ReK anser att den europeiska ramen bör definiera statusen för plattformar inom delningsekonomin utifrån den exakta grad av kontroll som plattformen utövar, och att kriterierna för att definiera ”avgörande inflytande” – det begrepp som domstolen hänvisar till – därför uttryckligen måste fastställas i EU-lagstiftning. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Kommittén anser vidare att kriterierna för marknadsgaranter, som generaladvokaten också hänvisar till, i viss utsträckning kan tillämpas på de flesta plattformar inom delningsekonomin och att de därför är mycket mindre relevanta när det gäller att fastställa plattformarnas status och de regler som gäller för deras verksamhet. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Delningsplattformarna måste hållas ansvariga för olaglig verksamhet eller spridning av olagligt innehåll (till exempel subventionerade bostäder som erbjuds via plattformar för korttidsuthyrning) och ReK anser att diskriminerande beslut av plattformar endast kan fattas i enlighet med lokala lagar eller domstolsbeslut. |
| --- | --- |

31.

Status för användare av plattformar inom delningsekonomin och konsumentskydd

| 32. | ReK betonar att ett utmärkande drag för delningsekonomin är att den suddar ut linjen mellan privata och professionella aktörer, det vill säga mellan näringsidkare och privatpersoner. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Mot bakgrund av detta anser kommittén att tjänstedirektivets (10) definition av ”tjänsteleverantör” bör ses över, eftersom den nuvarande formuleringen skulle kunna tolkas som att den inbegriper alla former av ekonomisk verksamhet. Denna omständighet skulle eventuellt kunna utgöra en stark avskräckande faktor genom att den lägger en oproportionerlig börda på personer som tillfälligt vill agera som icke-professionella leverantörer (”peers”) av tjänster genom en plattform inom delningsekonomin. |
| --- | --- |

33.

| 34. | ReK rekommenderar därför att situationen klargörs genom EU-omfattande tröskelvärden som utarbetas för den nivå av ekonomisk verksamhet över vilken en användare ska betraktas som professionell och omfattas av marknadsreglering, och anser att dessa tröskelvärden bör vara tidsbaserade snarare än monetära för att säkerställa lika villkor i hela EU. |
| --- | --- |

34.

Tillgång till uppgifter

| 35. | Tillgång till uppgifter är en viktig fråga för offentliga myndigheter, särskilt på lokal och regional nivå. Det är omöjligt att se till att tillämpliga lokala regler tillämpas korrekt och garantera övervakningsmekanismer utan tillgång till relevanta uppgifter från de plattformar som är verksamma i ett specifikt område. |
| --- | --- |

35.

| 36. | ReK anser därför att den europeiska ramen måste innehålla krav på att plattformarna ska förse de offentliga myndigheterna med de uppgifter som krävs för att de regler som gäller för plattformen och/eller dess verksamhetsområde ska kunna tillämpas på rättslig grund (11). Offentliga myndigheter måste dock ta vederbörlig hänsyn till plattformarnas uppgifter och know-how, såsom söknings- och rangordningsalgoritmer, när de har tillgång till sådan information. Offentliga myndigheter bör inte behöva vara beroende av att plattformarna är villiga att dela med sig av uppgifter, eftersom erfarenheterna från flera europeiska städer visar att plattformarna, på de platser där de uppgav att de var villiga att samarbeta, inte gör detta i praktiken, eller att de endast gör det på frivillig basis (12). |
| --- | --- |

36.

| 37. | Kommittén är medveten om att vissa plattformar på egen hand har vidtagit åtgärder för att se till att vissa regler efterlevs. Dessa insatser är visserligen lovvärda, men frivillig självreglering kan enkelt kringgås av plattformarnas användare (en inkvarteringsenhet kan läggas ut på flera plattformar, eller till och med flera gånger på samma plattform). Enligt ReK:s mening är därför den bästa lösningen att offentliga myndigheter har tillgång till uppgifter. |
| --- | --- |

37.

| 38. | Stora digitala plattformar fungerar som grindvakter i den digitala ekonomin. De kan få en dominerande ställning på marknaden och dra stor nytta av positiva nätverkseffekter. När det gäller plattformar med en dominerande ställning på marknaden kommer det oundvikligen att behövas en skärpning av den redan befintliga skyldigheten enligt dataskyddslagen att säkerställa dataportabilitet (till exempel via öppna gränssnitt). |
| --- | --- |

38.

Beskattningsfrågor

| 39. | ReK välkomnar dock de samarbetsmetoder som vissa plattformar har infört för att genomdriva regler i fråga om till exempel uppbörd av turistskatt för kommunernas räkning. |
| --- | --- |

39.

| 40. | Kommittén anser dock att ett krav på att alla plattformar ska göra detta inom alla lokala och regionala myndigheters områden skulle kunna utgöra en stor administrativ börda, medan datadelning är mycket mindre betungande. |
| --- | --- |

40.

| 41. | ReK betonar att vissa städer och regioner har misslyckats med att ingå avtal med plattformar om skattefrågor, eftersom vissa delningsplattformar inte har visat någon avsikt att godta nationella eller regionala skattelagar eller de lokala tillsynsorganens (till exempel revisionsmyndigheternas) tillsynsbefogenheter, och inte heller eventuella lokala kontrollmekanismer för korrekt beskattning. |
| --- | --- |

41.

| 42. | Kommittén erinrar om att inkomster som uppbärs av leverantörer inom delningsekonomin, som eventuellt bedriver verksamhet via flera plattformar som är baserade i olika länder, kan hamna i en gråzon och vara svåra för skattemyndigheterna att spåra: vissa mottagare är av förklarliga skäl osäkra på vilka skatter som ska tillämpas, medan andra kanske medvetet försöker undvika att betala skatt genom att dra nytta av bristen på klarhet. Datadelning mellan plattformar och alla behöriga offentliga myndigheter skulle sätta stopp för detta och säkerställa att rätt skatter betalas. |
| --- | --- |

42.

| 43. | ReK betonar att beskattning av plattformarna själva är en annan viktig punkt och att onlineplattformar måste betala sin skäliga andel av skatterna, och hänvisar till sitt yttrande om ”Beskattning av den digitala ekonomin” (13), i vilket kommittén anser att de befintliga skattesystemen inte längre är anpassade till den rådande ekonomiska situationen vad gäller globalisering, rörlighet, digital teknik, nya affärsmodeller och komplexa företagsstrukturer. ReK välkomnar kommissionens förslag i detta avseende (14). |
| --- | --- |

43.

Miljökonsekvenser

| 44. | ReK anser att delningsekonomin är ytterligare ett sätt att bidra till de olika åtgärder som EU har vidtagit för att nå de klimatmål som fastställs i Parisavtalet från 2015. |
| --- | --- |

44.

| 45. | ReK uppmanar kommissionen att göra studier om delningsekonomins eventuella miljökonsekvenser under andra halvåret 2020, eftersom det saknas ingående studier av detta slag. |
| --- | --- |

45.

Bostäder

| 46. | Kommittén anser att den offentliga sektorns handlingsutrymme måste säkerställas för att se till att den fria rörligheten för varor och tjänster på elektronisk väg garanteras men inte begränsar konkurrensen och de lokala marknadernas funktion. Kriterierna med koppling till allmänintresset måste därför specificeras och utökas i e-handelsdirektivet. Boende till överkomligt pris är ytterst viktigt för medborgarna i alla EU:s medlemsstater, och korttidsuthyrning via plattformar kan förstärka negativa tendenser på bostadsmarknaden. |
| --- | --- |

46.

Avslutande kommentarer

| 47. | Kommittén betonar att många regioner och städer utan förvarning behöver hantera framväxten av plattformsverksamhet i sina områden, och erinrar om att åtskilliga europeiska städer undertecknade förklaringen ”Sharing Cities Declaration” (15) 2018. |
| --- | --- |

47.

| 48. | ReK uppmanar därför kommissionen att föreslå en europeisk ram som innebär att det är obligatoriskt att underrätta behöriga myndigheter på förhand och som uppmuntrar samarbete mellan myndigheter och plattformar för att se till att de senare bedriver verksamhet i enlighet med tillämpliga regler och på ett sätt som är anpassat till den lokala situationen. |
| --- | --- |

48.

| 49. | Kommittén ser fram emot att samarbeta med kommissionen, Europaparlamentet och rådet för att utforma den europeiska ramen för regleringssvar på delningsekonomin. |
| --- | --- |

49.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  COR-2016-04163. Tillgängligt online: https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-04163-00-01-ac-tra-sv.docx/content.

1

(2)  COM(2016) 356 final. Tillgängligt online: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=COM%3A2016%3A356%3AFIN

2

(3)  ReK:s yttrande om ”Plattformsarbete – lokala och regionala utmaningar på lagstiftningsområdet”, föredragande: Dimitrios Birmpas. Ärende SEDEC-VI/051.

3

(4)  ”En ambitiösare union: Min agenda för Europa”. Tillgängligt online: https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_sv.pdf

4

(5)  Rapport om kommissionens rättsliga analys, GD Rättsliga frågor och konsumentfrågor, 2017. s. 92–101. Tillgänglig online: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/annex5_task5_reportmay2017.pdf.

5

(6)  Direktiv 2000/31/EG (e-handelsdirektivet). Tillgängligt online: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/ALL/?uri=CELEX%3A32000L0031

6

(7)  Se särskilt Europeiska unionens domstols mål C-434/15 och C-320-16 avseende Uber, och det pågående målet C-390/18 avseende Airbnb.

7

(8)  Definitionen återfinns i direktiv (EU) 2015/1535, tillgängligt online: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=CELEX%3A32015L1535

8

(9)  Europeiska unionens domstol, generaladvokatens förslag till avgörande i mål C-434/15, tillgängligt online: https://curia.europa.eu/jcms/upload/docs/application/pdf/2017-05/cp170050sv.pdf

9

(10)  Direktiv 2006/123/EG, tillgängligt online: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/ALL/?uri=CELEX%3A32006L0123

10

(11)  Den allmänna dataskyddsförordningen, artikel 6.1 e.

11

(12)  The Guardian, juni 2019, tillgänglig online: https://www.theguardian.com/cities/2019/jun/20/ten-cities-ask-eu-for-help-to-fight-airbnb-expansion

12

(13)  Referens: COR-2018-02748. Tillgängligt online: https://webapi2016.COR.europa.eu/v1/documents/cor-2018-02748-00-00-ac-tra-sv.docx/content

13

(14)  Referenser: COM(2018) 147 final och COM(2018) 148 final.

14

(15)  Tillgänglig online: http://www.sharingcitiesaction.net/declaration/

15

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/45 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/45

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Lokala och regionala myndigheter som utformar det östliga partnerskapets framtid

(2020/C 79/09)

| Huvudföredragande | : | Tadeuš ANDŽEJEVSKI (LT–ECR), ledamot, distriktsfullmäktige, Vilnius |
| --- | --- | --- |
| Referensdokument | : | Strukturerat EU-samråd om det östliga partnerskapets framtid, som inleddes den 26 juli 2019 |

Huvudföredragande

:

Tadeuš ANDŽEJEVSKI (LT–ECR), ledamot, distriktsfullmäktige, Vilnius

Referensdokument

:

Strukturerat EU-samråd om det östliga partnerskapets framtid, som inleddes den 26 juli 2019

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna kommentarer

| 1. | ReK uppskattar att det östliga partnerskapsprogrammet uppstod för tio år sedan, som ett gemensamt initiativ av Europeiska unionen, dess medlemsstater och sex partnerländer i Östeuropa och Sydkaukasien: Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Moldavien, Ukraina och Vitryssland. Kommittén påminner om att Polen och Sverige var de främsta initiativtagarna till inrättandet av det östliga partnerskapet som en strukturerad politik för att stödja regionalt samarbete och stärka EU:s förbindelser med partnerländerna i Östeuropa. Vi bedömer att det östliga partnerskapet under årens lopp blivit ett viktigt verktyg för EU att påverka de länder som ligger öster om unionens gränser. Kommittén noterar att det under det östliga partnerskapets tio år har genomförts en rad projekt och initiativ som bidragit till att genomföra nödvändiga reformer och bygga upp det civila samhället i länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Vi stöder den fortsatta utvecklingen av det östliga partnerskapet under det kommande årtiondet av samarbete med EU. ReK anser att man bör öka de östliga partnerskapsländernas delaktighet i EU:s institutioner och byråer och i EU:s sektorsprogram samt deras delaktighet i beslutsfattandet om dessa program och användningen av dem i länderna inom det östliga partnerskapet. Kommittén rekommenderar en successiv ökning av den roll som de lokala och regionala myndigheterna i de östliga partnerskapsländerna spelar i förvaltningen av de EU-program som genomförs i dessa länder. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Vi anser framför allt att man bör utvidga den rättsliga ramen för utformningen av det östliga partnerskapet och till exempel komplettera de associeringsavtal som undertecknats med Ukraina, Georgien och Moldavien med bilagor som gör det möjligt för dessa länder att delta i EU:s kommande program. ReK välkomnar därför Europaparlamentets initiativ för att utveckla samarbetet med dessa tre länder. Stärkandet av samarbetet med dessa länder bör syfta till att skapa möjligheter till EU-medlemskap. Kommittén noterar samtidigt att man bör utvidga samarbetet även med de andra länderna inom det östliga partnerskapet och bl.a. fastställa prioriteringar för partnerskapet som är gemensamma för EU och de enskilda staterna och som ska ligga till grund för ramavtal för det fortsatta samarbetet. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Vi har aktivt engagerat oss i det östliga partnerskapets arbete genom att utveckla och stärka detta initiativ på regional och lokal nivå. Genom en rad initiativ, t.ex. konferensen för regionala och lokala myndigheter i länderna inom det östliga partnerskapet (Corleap) eller arbetsgrupper till stöd för decentraliseringsreformer i enskilda länder (Ukraina), har ReK bidragit till att stärka det lokala och regionala självstyret i länderna inom det östliga partnerskapet och det regionala samarbetet, både mellan de enskilda länderna inom det östliga partnerskapet och med länderna i EU. |
| --- | --- |

4.

| 5. | Kommittén rekommenderar en institutionell förstärkning av Corleap så att konferensen bättre bidrar till att stärka decentraliseringen i länderna inom det östliga partnerskapet. ReK rekommenderar därför att man stärker samarbetet inom ramen för Corleap mellan företrädare för de största sammanslutningarna av lokala och regionala myndigheter från EU och från länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Kommittén påpekar att jämställdheten är förankrad i grundlagarna och de rättsliga bestämmelserna i alla de länder som ingår i det östliga partnerskapet och att alla dessa länder utan förbehåll har ratificerat alla de viktigaste internationella konventionerna på detta område. Vi påminner om att jämställdheten också är fast förankrad i EU-fördragen. I enlighet med artikel 8 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska unionen i all sin verksamhet, alltså även i fråga om det östliga partnerskapet, syfta till att främja jämställdhet. Vi uppmanar därför också EU-institutionerna att bidra till utbytet av bästa praxis när det gäller att främja kvinnors deltagande i det politiska livet i de lokala och regionala myndigheterna i EU och i länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

6.

| 7. | Även under det östliga partnerskapets kommande programplaneringsperiod kommer de lokala och regionala myndigheterna att spela en viktig roll för ett framgångsrikt genomförande av partnerskapets mål. ReK förväntar sig därför att kommissionen och EU-ländernas ledare vid det toppmöte i det östliga partnerskapet som planeras under det kroatiska ordförandeskapet för Europeiska unionens råd beaktar kommitténs rekommendationer och yttranden, som utarbetats i samarbete med de myndighetsnivåer som står närmast medborgarna. |
| --- | --- |

7.

| 8. | ReK betonar att det civila samhället samt de lokala och regionala myndigheterna har en betydande roll när det gäller att stärka rättsstaten: de lokala och regionala myndigheterna i EU och länderna inom det östliga partnerskapet utgör den grundläggande nivån av demokratisk legitimitet och har en viktig roll i främjandet av en rättstatskultur och i kontrollen av att dess principer följs. |
| --- | --- |

8.

| 9. | Kommittén stöder ytterligare decentraliseringsreformer i länderna inom det östliga partnerskapet, samtidigt som den respekterar dessa staters autonomi när det gäller den egna territoriella och institutionella organisationen. Vi godtar därför fullt ut slutsatserna från det nionde årliga sammanträdet i Corleap, som hölls i Åbo (Finland) den 12 september 2019, om det strategiska tillvägagångssättet för att stärka regionala och lokala initiativ som syftar till demokratisering och decentralisering, inbegripet decentralisering av de offentliga finanserna. |
| --- | --- |

9.

| 10. | ReK instämmer med vissa europeiska sammanslutningar av lokala och regionala myndigheter som efterlyser åtgärder för att möjliggöra ett bredare deltagande av lokala och regionala myndigheter i EU-program som genomförs i de länder inom det östliga partnerskapet som är associerade med EU, inbegripet program som rör utveckling av hållbar planering och ekonomisk och social utveckling, främjande av investeringar samt lokal och regional infrastruktur. Målen för hållbar utveckling bör vara vägledande principer för EU:s och det östliga partnerskapets länder och de bör främjas som en samarbetsgrund inom alla områden som omfattas av målen för hållbar utveckling. Dessa länder kan t.ex. delta i Urbact-programmet och programmet ”Ett Europa för medborgarna” samt i klimatskyddsprogram såsom Life. Kommittén anser också att det är lämpligt att utöka Taiex-programmet och programmen för partnersamverkan så att lokala och regionala myndigheter i länderna inom det östliga partnerskapet får möjlighet att delta. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Vi anser också att de lokala och regionala myndigheterna i länderna inom det östliga partnerskapet bör få delta i fastställandet av målen för det östliga partnerskapet och det senare genomförandet av dem. ReK erkänner att de enskilda länderna inom det östliga partnerskapet deltar på olika sätt och respekterar principen om att dessa länder inte ska spelas ut mot varandra. |
| --- | --- |

11.

| 12. | Kommittén rekommenderar att de 20 målen för 2020 förnyas på grundval av de 17 globala målen för hållbar utveckling i Agenda 2030 för att bidra till genomförandet av dessa i länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

12.

| 13. | Europeiska unionen står fast vid sitt åtagande att stödja alla sina partner territoriella integritet, oberoende och suveränitet. Ett fullständigt engagemang och full respekt för samt uppslutning bakom målen och principerna i FN-stadgan, Helsingforsslutakten från 1975 och 1990 års OSSE-stadga från Paris är grundläggande för vår gemensamma vision om ett fredligt och enat Europa. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Vi stöder förnyade ansträngningar för att främja en fredlig lösning av olösta konflikter i regionen med utgångspunkt i den internationella rättens principer och normer. Konfliktlösning, förtroendeskapande och goda grannförbindelser är grundläggande för ekonomisk och social utveckling och samarbete. ReK välkomnar insatserna och EU:s stärkta roll när det gäller konfliktlösning och förtroendeskapande inom ramen för eller till stöd för befintliga överenskomna format och förfaranden för förhandling, också genom närvaro på fältet när så är lämpligt. |
| --- | --- |

14.

| 15. | ReK välkomnar ett närmare samarbete med alla partner för att modernisera utbildnings-, forsknings- och innovationssystemen och förbättra deras kvalitet och konkurrenskraft, samtidigt som man säkerställer respekten för de rättigheter som redan utövas av personer som tillhör nationella minoriteter och som fastställs i konventioner från FN och Europarådet med tillhörande protokoll, icke-diskriminering av personer som tillhör minoriteter och respekt för mångfald, och med fullt beaktande av expertisen hos Europarådets organ när dessa system reformeras. |
| --- | --- |

15.

| 16. | Kommittén förespråkar i synnerhet en fredlig lösning på konflikten i Ukrainas östra regioner och på problemet med Ryska federationens olagliga annektering av Krim. |
| --- | --- |

16.

Stöd till gott styre i länderna inom det östliga partnerskapet

| 17. | Vi ställer oss positiva till att man stärker kapaciteten hos och kvaliteten på den offentliga förvaltningen i länderna inom det östliga partnerskapet på alla nivåer, särskilt hos de lokala och regionala myndigheterna. ReK stöder fortbildning av offentliga tjänstemän samt ökad insyn vid anställning av offentliga tjänstemän och i offentligt beslutsfattande, inbegripet antikorruptionsstandarder och beslutsfattande på grundval av demokratiska mekanismer. |
| --- | --- |

17.

| 18. | Kommittén välkomnar därför EU:s program ”Initiativ för korruptionsbekämpning i Ukraina” (EUACI), som genomförs av den danska utvecklingsbyrån. Det finansieras med EU-medel och samfinansieras av Danmark. Syftet med programmet är att hjälpa lokala förvaltningar att minska risken för korruption, bland annat genom att fastställa stabila och överskådliga administrativa förfaranden och på så sätt öka insynen för medborgare, lokala organisationer i det civila samhället och medier i den offentliga förvaltningens arbete. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Vi uppskattar i detta avseende den roll som spelats av den nationella skolan för offentlig förvaltning i Warszawa, som efter toppmötet för det östliga partnerskapet 2011 som ett led i Akademin för offentlig förvaltning för det östliga partnerskapet nio gånger har anordnat utbildningskurser för förvaltningspersonal från olika nivåer i partnerskapsländerna. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK noterar i samband med detta att endast en liten del av det totala antalet, mer än 500 utbildade tjänstemän, var medarbetare vid lokala eller regionala myndigheter. Kommittén anser att de utbildningskurser som staterna eller EU:s institutioner anordnar för att stärka den administrativa kapaciteten i länderna inom det östliga partnerskapet i större utsträckning bör omfatta tjänstemän på lokal och regional nivå. Ett argument som ofta används av regeringarna i de enskilda länderna inom det östliga partnerskapet när det gäller de problem som lokala och regionala myndigheter i deras länder har med att direkt genomföra och administrera EU-projekt är att dessa saknar administrativ kapacitet. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Vi stöder därför Corleaps initiativ att inrätta en utbildningsplattform för utbildningskurser på nätet och en östeuropeisk skola för offentlig förvaltning i ett av länderna inom det östliga partnerskapet, som skulle ha till uppgift att på ett övergripande och samordnat sätt och med hjälp av bästa europeiska praxis utbilda tjänstemän från olika nivåer i partnerskapsländerna. Detta skulle harmonisera utbildningsprocessen för tjänstemän i dessa länder (det skulle bland annat stärka inlärningen av engelska) och ge dem höga yrkesmässiga och etiska normer. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Vi välkomnar det EU-pilotprojekt som genomförs genom Taiex peer-to-peer-verktyg för offentliga tjänstemän i Georgien, Moldavien och Ukraina och som grundar sig på principerna för jobbskuggning och alltså gör det möjligt att skaffa sig erfarenheter i EU:s medlemsstater och därefter överföra dessa kunskaper och erfarenheter till de egna förvaltningarna i länderna inom det östliga partnerskapet. ReK föreslår att andelen tjänstemän från de lokala och regionala myndigheterna som deltar i programmet utökas och uppmuntrar till att alla partnerskapsländer inkluderas. Kommittén välkomnar lanseringen av kommissionens program för utstationering av nationella experter under utbildning (National Experts in Professional Training, ENFP), som riktar sig till länderna inom det östliga partnerskapet, samt tillkännagivandet av en ny fas av programmet för unga yrkesverksamma (EU4Youth) för dessa länder. Vi anser samtidigt att ett deltagande i Jaspers-initiativet, genom vilket stöd tillhandahålls för utarbetandet av EU-projekt, är ett sätt att stärka den administrativa kapaciteten i länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

22.

| 23. | ReK stöder partnerskap mellan lokala och regionala myndigheter i EU:s medlemsstater och i länderna inom det östliga partnerskapet, samt liknande partnerskap mellan lokala och regionala myndigheter i de enskilda länderna inom det östliga partnerskapet. Samarbete mellan regioner, städer och kommuner är ett exempel på sådana partnerskap. Dessa partnerskap kan ge möjlighet till utbyte av information och erfarenheter, kultur- och ungdomsutbyten, anordning av utbildning, expertbesök, praktik för offentliga tjänstemän och annan verksamhet. |
| --- | --- |

23.

| 24. | Kommittén välkomnar därför framgången för pilotprogrammet för partnerskap mellan städer och regioner från EU:s medlemsstater och från Ukraina (inom ramen för programmet U-LEAD with Europe). Detta ettåriga samarbetsprogram, som genomfördes under ReK:s ledning, stödde decentraliseringen i Ukraina och i synnerhet en förbättring av den ekonomiska styrningen, bland annat på områdena energi, turism och landsbygdsutveckling. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Vi föreslår att man inom ramen för främjandet av gott styre på lokal och regional nivå i länderna inom det östliga partnerskapet främjar analytiskt arbete och expertarbete avseende lokal och regional utveckling, och att man tar itu med de största problem och utvecklingshinder som konstaterats på denna nivå. Detta expertarbete kan utföras av institutioner i det lokala civila samhället (tankesmedjor) och andra analys- eller forskningscentrum, i samarbete med liknande institutioner från EU:s medlemsstater. |
| --- | --- |

25.

| 26. | Ett viktigt inslag i ett gott styre på lokal och regional nivå i länderna inom det östliga partnerskapet är tekniskt och organisatoriskt stöd till det civila samhällets organisationer, lokala medier och sammanslutningar för lokala och regionala förvaltningar. |
| --- | --- |

26.

| 27. | Respekt för nationella minoriteters rättigheter samt deras deltagande i de lokala och regionala myndigheternas beslutsfattande och efterföljande genomförande av besluten är ett annat viktigt inslag i främjandet av gott styre. |
| --- | --- |

27.

Att stödja ekonomisk och social utveckling

| 28. | Vi stöder alla initiativ som syftar till ekonomisk och social utveckling i länderna inom det östliga partnerskapet, särskilt på lokal och regional nivå. Därför välkomnar vi att EU 2017 lanserade initiativet ”Borgmästare för ekonomisk tillväxt” (Mayors for Economic Growth, M4EG) inom ramen för det östliga partnerskapet. Det syftar bland annat till att göra det möjligt för lokala myndigheter att stimulera den ekonomiska tillväxten, till exempel genom regeländringar, förbättrad tillgång till finansiering, utveckling av infrastruktur och humankapital samt ökad förmåga att locka till sig utländska investerare. |
| --- | --- |

28.

| 29. | Med hänvisning till sitt tidigare yttrande CIVEX-VI/030 upprepar ReK sin efterlysning av att det ska tillhandahållas högkvalitativ officiell statistik i länderna inom det östliga partnerskapet på lokal och regional nivå för att kunna hantera den sociala och ekonomiska utvecklingen på ett mer effektivt och strategiskt sätt. Den statistik som tillhandahålls ska i möjligaste mån vara könsuppdelad. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Kommittén konstaterar att bristen på sådan högkvalitativ statistik innebär att det inte går att göra en tillförlitlig uppskattning av de enskilda regionernas eller lokala förvaltningsenheternas ekonomiska potential, eller att bedöma hur effektiva deras socioekonomiska projekt är. Det försvårar även korruptionsbekämpningen och förhindrar införandet av insyn i samhällslivet. |
| --- | --- |

30.

| 31. | Vi stöder också utbyte av erfarenheter och expertstöd från EU:s medlemsstater när det gäller strategisk förvaltning av lokala budgetar, effektivare förvaltning av lokala tjänster, införande av medborgarbudgetar etc. |
| --- | --- |

31.

| 32. | ReK rekommenderar att starkare stöd ges till initiativ för att främja lokalt och regionalt företagande, särskilt bland små och medelstora företag, i länderna inom det östliga partnerskapet, samt att man ökar medvetenheten om principerna om socialt företagande. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Kommittén rekommenderar också att det införs program för att stödja energieffektivitet och utveckling av förnybar energi i länderna inom det östliga partnerskapet, där behovet av att decentralisera dessa program på lokal eller regional nivå beaktas. Vi välkomnar därför initiativet ”Borgmästaravtalet öst” (Covenant of Mayors East, CoM East), som syftar till att öka medvetenheten om och genomföra EU:s energi- och klimatpolitiska mål i länderna inom det östliga partnerskapet. Det syftar särskilt till att stödja de lokala myndigheterna i dessa länder när det gäller att införa hållbar energi, säkerställa trygg energiförsörjning och anpassa sig till klimatförändringarna. |
| --- | --- |

33.

| 34. | ReK stöder det ökade deltagandet av länderna inom det östliga partnerskapet i programmen Erasmus+, Kreativa Europa, Cosme och Horisont 2020 samt i efterföljande initiativ av detta slag inom EU:s nästa fleråriga budgetram. Samtidigt uppmuntrar kommittén fastställandet av organisatoriska preferenser för dessa länders deltagande i nämnda program, till exempel inom ramen för gemensamma konsortier mellan aktörer i länderna inom det östliga partnerskapet och EU:s medlemsstater. |
| --- | --- |

34.

| 35. | Vi rekommenderar att det vid genomförandet av gemensamma program mellan lokala och regionala myndigheter och lokala marknadsaktörer, bland annat små och medelstora företag, samt utländska investerare tas hänsyn till principerna om öppenhet och korruptionsbekämpning i länderna inom det östliga partnerskapet. |
| --- | --- |

35.

Utveckling av gränsöverskridande samarbete

| 36. | Initiativ för gränsöverskridande samarbete, särskilt sådana som avser samarbete mellan länderna inom det östliga partnerskapet och EU:s medlemsstater och sådana som avser lokal och regional utveckling, är ett viktigt verktyg som kan bidra till att målen för det östliga partnerskapet uppnås. |
| --- | --- |

36.

| 37. | Vi välkomnar därför utvecklingen av det östliga partnerskapets territoriella program (programmen för territoriellt samarbete inom det östliga partnerskapet, EaPTC), som genomförs med deltagande av utvalda lokala och regionala myndigheter i fyra landspar, dvs. mellan Armenien och Georgien, Azerbajdzjan och Georgien, Vitryssland och Ukraina samt Moldavien och Ukraina. Kommittén anser att programmen för territoriellt samarbete bör genomföras som hittills mellan länderna inom det östliga partnerskapet och dessutom mellan gränsområden i länderna inom det östliga partnerskapet och EU:s medlemsstater. |
| --- | --- |

37.

| 38. | Målen för det gränsöverskridande samarbetet bör vara följande: utveckling av kontakter människor emellan, kulturellt utbyte och ungdomsutbyte, utbyte av erfarenheter inom det civila samhället och om lokala mediers funktionssätt, forskar- och expertutbyten till stöd för decentralisering och lokal och regional utveckling samt en bättre fungerande offentlig förvaltning och slutligen partnerskap mellan lokala och regionala myndigheter. |
| --- | --- |

38.

| 39. | Det gränsöverskridande samarbetet kan utformas med liknande program inom EU som förebild. För detta ändamål bör man använda god praxis från Interregprogrammet, som i över två årtionden med framgång har genomförts i EU-ländernas gränsområden. |
| --- | --- |

39.

| 40. | I de gränsöverskridande programmen bör särskild uppmärksamhet ägnas åt den mänskliga aspekten, så att inte bara gränsområdena i länderna inom det östliga partnerskapet utan även gränserna till EU-länderna blir en plats för samarbete och ofta också för försoning. Små P2P-projekt (people to people), som administrativt skulle kunna avskiljas ur de större programmen, kan locka stora grupper av människor. P2P-projekt bör vara så obyråkratiska som möjligt och tillgängliga för potentiella stödmottagare (skolor, sjukhus, ungdomsorganisationer, religiösa organisationer osv.) genom att man minskar det egna bidraget från de berörda parterna. Man skulle även kunna göra en analys av huruvida en slags ”östlig partnerskapsgruppering för territoriellt samarbete” (i likhet med EGTS) är tänkbar inför den framtida utvecklingen av permanenta strukturer med juridisk personlighet. |
| --- | --- |

40.

| 41. | De gränsöverskridande programmen bör koncentrera de finansiella medlen på utvalda lokala och regionala myndigheter i länderna inom det östliga partnerskapet och på grundval av detta samla erfarenheter, till en början inom ramen för pilotprojekt. |
| --- | --- |

41.

Kommunikation

| 42. | Ett viktigt inslag i insatserna för att fördjupa samarbetet mellan länderna inom det östliga partnerskapet och även mellan dessa och EU:s medlemsstater bör vara att man utvecklar kommunikationsnät – vägnät, järnvägsnät, telekommunikationsnät m.m. |
| --- | --- |

42.

| 43. | Vi välkomnar därför inrättandet av investeringsplattformen för de länder som omfattas av grannskapspolitiken (Neighbourhood Investment Platform, NIP), vars åtgärder finansieras delvis genom Europeiska fonden för hållbar utveckling (EFHU) och delvis genom andra källor i form av kombinationer av bidrag och lån (blending). EFHU tillhandahåller också finansiella garantier för dessa investeringar. Fram till 2019 lanserades eller godkändes 15 projekt för länderna inom det östliga partnerskapet inom ramen för NIP. Dessa finansierades till ett värde av 151 miljoner euro, medan den totala mängden uppbådade medel kan uppgå till så mycket som 1,8 miljarder euro. Många av dessa investeringar är avsedda för utveckling av nätinfrastruktur, bl.a. transportinfrastruktur. Vissa av dem är avsedda för lokal infrastruktur inom ramen för programmet för investeringar i kommunal infrastruktur (Municipal Infrastructure Investment Programme). |
| --- | --- |

43.

| 44. | Transportinitiativ bör genomföras inte bara inom ramen för de EU-medel som direkt anslås till det östliga partnerskapet utan också inom ramen för de program där kombinerad finansiering används (blending). ReK välkomnar därför genomförandet i länderna inom det östliga partnerskapet av investeringarna i den vägledande handlingsplanen för investeringar inom TEN-T och möjligheten att genomföra åtgärder inom ramen för Fonden för ett sammanlänkat Europa. Kommittén konstaterar att vissa av dessa investeringar också är av lokal karaktär och bidrar till utvecklingen av kommunikationsleder i det östliga partnerskapets städer och regioner. Man bör utöka möjligheterna att använda andra investeringsprogram och investeringsmedel från EU samt göra det lättare för länderna inom det östliga partnerskapet att få tillgång till dessa medel. |
| --- | --- |

44.

| 45. | För att på ett mer effektivt sätt uppnå målen för det östliga partnerskapet bör taket för EU-finansiering höjas i nästa fleråriga budgetram efter 2020. ReK välkomnar kommissionens förslag om att öka anslagen till det nya instrumentet för yttre åtgärder (instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete) med cirka 25 %. Kommittén betonar dock behovet av en jämförbar ökning av anslagen till det östliga partnerskapet. Dessutom bör man överväga möjligheten att öronmärka särskilda medel inom ramen för detta instrument, medel för att de lokala och regionala myndigheterna inom det östliga partnerskapet ska kunna genomföra målen och medel som kan användas inom det gränsöverskridande samarbetet. |
| --- | --- |

45.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/50 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/50

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Åtgärdsplan mot desinformation

(2020/C 79/10)

| Föredragande | : | Randel LÄNTS (EE-PES), ledamot, stadsfullmäktige, Viljandi |
| --- | --- | --- |
| Referensdokument | : | Gemensamt meddelande till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Åtgärdsplan mot desinformation
  JOIN(2018) 36 final |

Föredragande

:

Randel LÄNTS (EE-PES), ledamot, stadsfullmäktige, Viljandi

Referensdokument

:

Gemensamt meddelande till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Åtgärdsplan mot desinformation

JOIN(2018) 36 final

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Kommentarer

| 1. | Europeiska regionkommittén välkomnar kommissionens initiativ för att motverka desinformation (1), där man väcker uppmärksamhet kring problemet och varnar för desinformationens negativa effekter på valförfarandena och de demokratiska institutionernas integritet. ReK välkomnar flerpartsstrategin mot desinformation, som uppmuntrar regeringar, det civila samhället och den privata sektorn att delta och som bygger på samarbete, utbildning och reglering. |
| --- | --- |

1.

| 2. | Kommittén bekräftar sina ståndpunkter från yttrandet ”Bekämpande av desinformation online: en EU-strategi” (2). ReK vill särskilt framhålla att medborgarna måste bli mer medvetna om detta problem och att en väg till denna medvetenhet går via lärande i skolan. |
| --- | --- |

2.

| 3. | Kommittén ställer sig positiv till att frågan om desinformation, både med tanke på utvecklingen inom EU och händelser utanför unionens gränser, står högt på den nya kommissionens dagordning och att man vill involvera aktörer både inom och utanför unionen. Vi ser fram emot ett nära samarbete med den nytillträdda kommissionen för att föra fram den erfarenhet och de farhågor som finns hos de regionala och lokala myndigheterna angående dessa frågor. |
| --- | --- |

3.

| 4. | Vi välkomnar Europaparlamentets resolution om utländsk valinblandning och desinformation i nationella och europeiska demokratiska processer, och upprepar behovet av en samordnad flerpartsstrategi på flera nivåer för att ta itu med detta fenomen, även ur de lokala och regionala myndigheternas perspektiv. |
| --- | --- |

4.

| 5. | ReK konstaterar att desinformation är ett problem som är förankrat i komplexa och snabba socioekonomiska förändringar och därför måste hanteras på ett övergripande sätt. Vi anser att de lokala och regionala myndigheterna är väl lämpade att delta i diskussionerna om hotet från desinformation, och att inleda och samordna motåtgärder. |
| --- | --- |

5.

| 6. | Kommittén betonar att det finns verkliga centraler för spridning av falsk information och att det för att oskadliggöra dem behövs gemensamma och ihållande insatser från institutionerna, de sociala medieplattformarna och det civila samhället. |
| --- | --- |

6.

| 7. | ReK konstaterar att de nya möjligheterna att inhämta och sprida information kräver att medborgarna ges möjligheter att bemöta desinformation på nätet med kunskaper, digital kompetens och åtgärder. Förvärvandet av mediekompetens främjar medborgarnas kritiska tänkande och gör det möjligt för dem att ingående granska information och informationskällor. Denna process innebär att medborgarna kan göra välgrundade val angående det innehåll som de konsumerar, och därmed stärka sin samhälleliga motståndskraft. Det faktum att över hälften av befolkningen i EU-medlemsstaterna numera får sina dagliga nyheter från de sociala mediernas informationsflöde visar på frågans brådskande karaktär. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kommittén anser dock att människornas vanor och färdigheter i fråga om mediekonsumtion fortfarande präglas av de ”traditionella”mediernas tillförlitlighet, som i sin tur vilar på redaktionens ansvar för presspublikationer. Medvetenheten om att ett företag som tillhandahåller journalistiskt innehåll rättsligt, ekonomiskt, yrkesetiskt och anseendemässigt ansvarar för att den offentliggjorda informationen är sann har gjort att vi hittills har rört oss i en tillförlitlig och konstruktiv offentlig informationssfär. |
| --- | --- |

8.

| 9. | ReK konstaterar att redaktörerna och den spridda informationens tillförlitlighet kontrolleras bristfälligt eller inte alls i de nya medierna. Samtidigt har det under de senaste åren uppkommit nya sätt och metoder som gör att falsk information kan presenteras ytterst trovärdigt och realistiskt. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Kommittén hänvisar till de hittillsvarande erfarenheterna med olika frågor och kampanjer på området för medborgarutbildning, som visar att det enbart genom en lång och flerdimensionell process är möjligt att öka människors medvetenhet och åstadkomma beteendeförändringar bland annat genom att införa medie- och informationskunnighet, så kallad ”media literacy”. Medier, politiker och beslutsfattare kan tala mycket om problemet med falsk information, men åstadkommer på det sättet bara i begränsad omfattning beteendeförändringar hos medborgarna. |
| --- | --- |

10.

| 11. | ReK medger att man ännu inte har lyckats få med alla dessa aspekter i programmen för medborgarutbildning och få dem att tränga in i människornas allmänna medvetenhet och de nya mediernas dagliga arbete. För att uppnå långsiktiga beteendeförändringar måste man satsa på medborgarutbildning och upplysningsverksamhet. Vid sidan av utbildningssystemet och utvecklingen av medborgerligt tänkande och agerande är det också avgörande att upplysningsverksamheten utformas brett och att målgruppen tilltalas i lämplig form på de mediekanaler som den föredrar. |
| --- | --- |

11.

| 12. | ReK betonar att de sociala medieplattformarna genererar betydande vinster i EU, men att de med avseende på innehållet inte erbjuder några användartjänster som ger snabb hjälp. Kommunikationen med de sociala medieplattformarna är fallspecifik, individuell och sporadisk. Det saknas ett standardiserat, snabbt och effektivt förfarande mot falsk information eller hatspråk. |
| --- | --- |

12.

| 13. | För att säkerställa en balanserad och faktabaserad offentlig informationssfär anser kommittén att det är mycket viktigt att enhetliga krav gäller för informationens sanningshalt på sociala medieplattformar där betalda politiska inlägg offentliggörs. Om det skulle visa sig att ett betalt politiskt inlägg inte uppfyller dessa krav ska den sociala medieplattformen vara skyldig att ta bort innehållet i fråga. |
| --- | --- |

13.

| 14. | Kommittén är bekymrad över att de sociala medieplattformarna hittills har lyckats undandra sig lagstiftning som egentligen skulle förplikta dessa företag att stödja användarna i fråga om innehållet och lösa deras problem i realtid och på den berörda medlemsstatens språk. |
| --- | --- |

14.

| 15. | Kommittén är bekymrad över att enskilda personer ofta saknar de färdigheter och kunskaper som krävs och inte vet hur de ska reagera på falsk information eller vad de ska göra när de eller närstående blir offer för falsk information eller hatspråk. Särskilt mindre kommuner saknar ofta fortfarande den erfarenhet som krävs och vet inte hur man i en krissituation ska förhålla sig till de globala sociala medieplattformarna. |
| --- | --- |

15.

| 16. | ReK beklagar att problemen ofta förvärras av att de sociala medieplattformarnas företrädare kanske inte förstår det kulturella sammanhanget och de lokala särdragen och att kommunikationen främst sker på engelska och är mycket tidsödande. När desinformation sprids måste man snabbt finna en lösning, men hittills har de sociala medieplattformarna förhållit sig passivt och intransparent. |
| --- | --- |

16.

| 17. | Kommittén beklagar att de lokala myndigheterna, som är bäst insatta i vad som händer lokalt, bara spelar en biroll i kampen mot spridning av falsk information. De saknar ofta kunskaper, färdigheter och resurser. Dessutom hör kampen mot desinformation, i motsats till sociala tjänster, utbildning och välfärd, inte till de lokala och regionala myndigheternas traditionella befogenheter. |
| --- | --- |

17.

| 18. | ReK påpekar att de lokala och regionala myndigheterna skulle kunna göra mycket mot desinformation. De kan hjälpa medborgarna att skilja mellan sann information och desinformation genom att göra sitt arbete öppnare och insynsvänligare samt organisera medborgardialoger och offentliga debatter live och online. I dessa insatser bör de samarbeta med lokala och regionala journalister, den akademiska världen och tankesmedjor, det civila samhället, nationella myndigheter och EU:s organ, institutioner, aktivister och politiska kommentatorer. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Kommittén påpekar att bekämpningen och lagföringen av desinformation emellertid förutsätter särskilda färdigheter och verktyg som den genomsnittliga tjänstemannen eller specialisten vid en lokal eller regional myndighet i dag inte förfogar över. Brister i fråga om färdigheter och kunskaper samt bristande erfarenhet är betydande strategiska nackdelar som står i vägen för en effektiv kartläggning av desinformation och förhindrandet av dess spridning. |
| --- | --- |

19.

| 20. | ReK påminner om att den offentliga informationssfärens betydelse och den snabba takt med vilken informationen sprids har ett avsevärt inflytande på de politiska processerna och stämningen i samhället. Det finns därför ett akut behov av att stärka de lokala och regionala myndigheternas och andra lokala aktörers förmåga att bekämpa desinformation. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Kommittén betonar att kampen mot spridning av desinformation inte får utgöra en åsiktskontroll eller censur eller ge intryck av att vara det. Den möjliga spridningen av desinformation måste bevakas systematiskt och kontinuerligt inför val, vid kriser och i samband med snabba samhällsförändringar, men inte alltid. Att förhindra desinformation är inte detsamma som en begränsning av yttrandefriheten, politisk åsiktskontroll eller ett steg i riktning mot ett övervakningssamhälle, tvärtom är det en förutsättning för yttrandefrihet och fri åsiktsbildning. |
| --- | --- |

21.

| 22. | ReK betonar att kampen mot desinformation måste föras under fullständigt transparenta förhållanden, så att medborgarna kan få uttömmande information och löpande hålls uppdaterade om t.ex. dataskydd, behandling av personuppgifter och finansieringsaspekter. Utan tillräcklig insyn finns det stor risk för att åtgärder för att motverka desinformation själva hamnar i skottlinjen för fientliga informationsattacker. |
| --- | --- |

22.

| 23. | Kommittén anser att medierna och det civila samhället på lokal och regional nivå i så stor utsträckning som möjligt måste involveras i arbetet med att bekämpa desinformation. Journalister är tack vare sitt dagliga arbete och sin yrkeserfarenhet skolade i att upptäcka desinformation samt mer medvetna och mer uppmärksamma än andra aktörer, som inte dagligen rör sig i informationssfären. |
| --- | --- |

23.

| 24. | ReK anser att man med hjälp av ekonomiska resurser, utökat samarbete och ökad kunskap bör främja olika initiativ för journalisters och det civila samhällets faktagranskning, för att slå hål på myter och för att sprida vederhäftig information. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Kommittén anser att det är viktigt att involvera det civila samhällets aktörer, även på lokal och regional nivå, i utbyggnaden av nätverk av faktagranskare, vilket ökar insynen och tillför kunskap om de lokala förhållandena. Från delningsekonomin skulle man också kunna överta den så kallade principen om trovärdighet, vilket innebär att faktagranskarna kan kompenseras på grundval av intensiteten och exaktheten i deras verksamhet för att öka antalet personer som deltar. I ett sådant system skulle faktagranskarna själva reglera sitt eget arbete och även säkerställa sina egna standarder genom en inbördes utvärdering. Dessutom är det mycket viktigt att de institutionella nätverken och verktygen på nationell och europeisk nivå vidareutvecklas. |
| --- | --- |

25.

| 26. | ReK konstaterar att utbildning av och ökad medvetenhet hos det civila samhällets företrädare bidrar till att utvidga nätverket mot spridning av falska nyheter och falsk information och minska risken för censur från myndigheternas sida eller försök att inskränka yttrandefriheten. |
| --- | --- |

26.

| 27. | Kommittén betonar att kampen mot desinformation dessutom skulle underlättas av vissa allmänt tillgängliga tekniska verktyg som gör det möjligt att snabbt och enklare avslöja massiva desinformationskampanjer. De relevanta algoritmerna för att övervaka verksamheten på sociala medier skulle kunna utvecklas ytterligare för att identifiera storskaliga desinformationskampanjer och, där allvarliga fall upptäcks, utlösa lämpliga åtgärder. |
| --- | --- |

27.

| 28. | ReK betonar att ett snabbt och effektivt utbyte av information och erfarenheter är avgörande i kampen mot desinformation. Genom att analysera erfarenheterna i regionerna och kommunerna samt de fall där falsk information har spridits kan man identifiera likheter, mönster, fel och framgångar i fråga om dessa kampanjer. Därför bör EU främja utbyte av erfarenheter mellan lokala och regionala myndigheter och medlemsstater samt ömsesidigt lärande både ekonomiskt och genom sitt nätverk. |
| --- | --- |

28.

Förslag

| 29. | Kommittén föreslår att de sociala medieplattformarna, med hjälp av politiska rekommendationer eller regleringsåtgärder, ska uppmuntras till mycket mer upplysningsverksamhet för att informera användarna om desinformation och källkritik. Inför val eller folkomröstningar och i kristider skulle sociala medier kunna visa innehåll som förklarar den specifika kontexten och varnar användarna för källor till desinformation. ReK noterar i detta sammanhang att en tidig analys av valkampanjen inför det senaste valet till Europaparlamentet visar på att många plattformar faktiskt tillhandahöll information för att göra användarna uppmärksamma på den specifika situationen, vilket bidrog till att begränsa effekterna av eventuell desinformationsverksamhet. |
| --- | --- |

29.

| 30. | ReK anser att det är nödvändigt att, genom politiska rekommendationer eller regleringsåtgärder om så krävs, uppmuntra de sociala medieplattformarna att bidra mer än i nuläget till utvecklingen av heltäckande nätverk av faktagranskare, vilket troligtvis kommer att kräva någon form av ersättningssystem som bygger på intäkter som genereras genom de nya medierna. Kommittén anser också att det är av avgörande betydelse att främja vederhäftiga medieaktörer på såväl nationell som regional och lokal nivå, där särskilt public service-aktörer har och även i framtiden kommer att ha en betydelsefull roll. |
| --- | --- |

30.

| 31. | ReK rekommenderar att man antar regleringsåtgärder för att identifiera kampanjer för spridning av falsk information och för att oskadliggöra dem, bl.a. genom samarbete med de sociala medieplattformarna och genom rapportering. Ett införande av enhetliga standarder för rapportering om bekämpning av falsk information skulle göra det möjligt att följa verksamheten på sociala medieplattformar under en längre tidsperiod och, där så är lämpligt, låta dem övervakas av oberoende tredje parter för att få en mer heltäckande bild av omfattningen av problemet med spridning av desinformation. |
| --- | --- |

31.

| 32. | Kommittén rekommenderar ett regelverk på europeisk nivå som ålägger de globala sociala medieplattformarna att i varje medlemsstat inrätta en hjälpcentral och en kontaktpunkt som arbetar på det berörda landets språk. Varje medborgare, kommunföreträdare och företrädare för en icke-statlig organisation bör enkelt kunna vända sig till kundhjälpcentraler som bör bygga på liknande principer i hela EU. Tillhandahållandet av sådant kundstöd på modersmålet samt den fysiska förekomsten av en hjälpcentral skulle avsevärt underlätta kampen mot falsk information och stärka medborgarnas rättigheter. |
| --- | --- |

32.

| 33. | ReK rekommenderar de sociala medieplattformarna att erbjuda medborgarna möjlighet att vid behov och utan större ansträngning rapportera spridning av falsk information eller försök till detta. |
| --- | --- |

33.

| 34. | Kommittén anser att man bör överväga att ge ekonomiskt stöd till lokala och regionala myndigheter och medborgarorganisationer i hela Europa för att öka kapaciteten att upptäcka falsk information, bekämpa spridning av den och stärka det ömsesidiga och gränsöverskridande samarbetet mellan myndigheter och medborgarorganisationer. |
| --- | --- |

34.

| 35. | För att möjliggöra inlärning via utbildningsinstitutioner och de lokala myndigheterna i syfte att främja kritiskt tänkande i kampen mot desinformation rekommenderar ReK att det tillhandhålls riktlinjer för hur desinformation ska hanteras, via nätverket av faktagranskare. |
| --- | --- |

35.

| 36. | Kommittén noterar behovet av att hos den yngre generationen utveckla förmågan att analysera fakta, kritiskt tänkande och sunt förnuft så att de kan tolka och bedöma den information de tar del av, och anser att det är nödvändigt att detta görs genom att man främjar medvetandehöjande åtgärder (diskussioner, samtal osv.) vid utbildningsinstitutioner för att bekämpa desinformation. |
| --- | --- |

36.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  Gemensamt meddelande till Europaparlamentet, Europeiska rådet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Åtgärdsplan mot desinformation.

1

(2)  Yttrande från Europeiska regionkommittén – Bekämpande av desinformation online: en EU-strategi.

2

---

| 10.3.2020 | SV | Europeiska unionens officiella tidning | C 79/54 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

SV

Europeiska unionens officiella tidning

C 79/54

---

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Rapport från kommissionen om konkurrenspolitiken 2018

(2020/C 79/11)

| Föredragande | : | Dominique LÉVÊQUE (FR–PES), borgmästare, Aÿ-en-Champagne |
| --- | --- | --- |
| Referensdokument | : | Rapport från kommissionen om konkurrenspolitiken 2018
  COM(2019) 339 final |

Föredragande

:

Dominique LÉVÊQUE (FR–PES), borgmästare, Aÿ-en-Champagne

Referensdokument

:

Rapport från kommissionen om konkurrenspolitiken 2018

COM(2019) 339 final

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Allmänna överväganden

| 1. | Europeiska regionkommittén (ReK) anser att en effektiv politik som säkerställer att konkurrensen inte snedvrids utgör en viktig grund för EU. En sådan politik är dock inte ett självändamål utan ett instrument för att genomföra den inre marknad som behövs för att uppnå EU:s mål enligt artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget), som i synnerhet grundar sig på den strategiska ramen för målen för hållbar utveckling (hållbarhetsmålen), en social marknadsekonomi och sociala framsteg. Genomförandet av konkurrenspolitiken måste också överensstämma med övrig unionspolitik (artikel 7 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget)) och uppfylla de övergripande sysselsättnings-, miljö- och konsumentskyddskrav som fastställs i artiklarna 9, 11 och 12 i EUF-fördraget. |
| --- | --- |

1.

| 2. | ReK noterar att EU genom artikel 3 i EUF-fördraget ges exklusiv befogenhet att fastställa konkurrensregler, och att kommissionen utövar direkta genomförandebefogenheter. Följaktligen kan de rättsliga mekanismerna för att säkerställa subsidiaritetsprincipens efterlevnad inte tillämpas på konkurrenspolitiken (artikel 5 i EUF-fördraget). Denna exklusiva befogenhet befriar dock inte kommissionen från skyldigheten att, inom ramen för utarbetandet och utvärderingen av konkurrensåtgärder, upprätthålla en kontinuerlig dialog med och ta vederbörlig hänsyn till medlemsstaternas offentliga myndigheter på alla nivåer, nationella konkurrensmyndigheter, Europaparlamentet, Europeiska regionkommittén (ReK), Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt det civila samhället, och i synnerhet konsumentorganisationer. |
| --- | --- |

2.

| 3. | ReK välkomnar årsrapporten om konkurrenspolitik 2018, men konstaterar att den huvudsakligen redogör för kommissionens viktigaste beslut under 2018 och utvecklingen av konkurrenslagstiftningen, men inte innehåller några reformplaner. De politiska riktlinjerna för nästa kommission 2019–2024, som lades fram av den tillträdande ordföranden den 16 juli i år, innehåller dock reformer av den europeiska konkurrenspolitiken, i synnerhet med anknytning till den ”europeiska gröna given”, en ny lagstiftning om digitala tjänster och inrättandet av en offentlig-privat fond som är specialiserad på börsintroduktion av små och medelstora företag. |
| --- | --- |

3.

| 4. | ReK beklagar djupt att utträdesavtalet mellan Förenade kungariket och Europeiska unionen av den 17 oktober 2019 inte längre innehåller några tvingande åtgärder som garanterar Förenade kungarikets framtida anpassning till EU:s regler för statligt stöd, konkurrens och relevanta skattefrågor. Förenade kungarikets icke-bindande och svävande åtagande att bibehålla lika villkor för alla med hjälp av ”gemensamma höga standarder” på dessa områden, vilka anges i den politiska förklaring som åtföljer avtalet, ger ett otillräckligt skydd för medborgarna, arbetstagarna och företagen i Förenade kungariket. |
| --- | --- |

4.

Förenade kungarikets utträde ur EU

| 5. | Förenade kungariket kommer att fortsätta att omfattas av EU:s konkurrensregler, åtminstone fram till det datum då landet lämnar EU. Utredningar som inletts före detta datum kanske inte slutförs förrän efter detta datum, men måste ändå genomföras. ReK välkomnar i detta avseende de förtydliganden som kommissionen gjort i sitt tillkännagivande av den 25 mars 2019 om de följder som Förenade kungarikets utträde får för EU:s konkurrenslagstiftning (1), men beklagar att tillkännagivandet bara riktar in sig på konkurrensbegränsande beteenden och koncentrationskontroller. |
| --- | --- |

5.

| 6. | ReK anser att man i händelse av ett brittiskt utträde också måste vara uppmärksam på om den brittiska regeringen inte skulle hålla fast vid sitt åtagande att fortsätta kontrollera sitt statliga stöd genom att bibehålla ett gemensamt regelverk med EU. Kommittén upprepar sin uppmaning att undersöka möjligheten att inrätta tillfälliga anpassningsåtgärder för reglerna om statligt stöd (dvs. att mildra eller tillfälligt upphäva dem) för vissa geografiska områden och ekonomiska sektorer som skulle drabbas särskilt hårt av konsekvenserna av ett brittiskt utträde och framför allt om det sker utan att en överenskommelse uppnås (avtalslöst scenario). Detta bör leda till att de allmänna gruppundantagsförordningarna utvidgas. |
| --- | --- |

6.

EU:s konkurrenspolitik och industristrategi

| 7. | Europeiska rådet uppmanade kommissionen att ”före utgången av 2019 lägga fram en långsiktig vision för EU:s industriella framtid med konkreta åtgärder för dess genomförande”. I detta sammanhang har ReK redan uttryckt att man ”anser att en industristrategi för EU även bör omfatta en utförlig och evidensbaserad översyn av EU:s regler om kontroll av statligt stöd och företagskoncentrationer för att säkerställa lika villkor på internationell nivå, i enlighet med den globala handelspolitiken och multilaterala överenskommelser. Denna strategi bör samtidigt omfatta investerings- och innovationspotentialen i samband med statligt stöd eller företagsfusioner.” (2) ReK anser att det, bland parametrarna för denna potential, finns möjlighet att skapa eller upprätthålla arbetstillfällen inom industrin i EU, i synnerhet genom att delta i omställningen av de industrisektorer som befinner sig i svårigheter och i produktionen av strategiska komponenter för den europeiska industrin. |
| --- | --- |

7.

| 8. | Kommittén föreslår att metoden för att kontrollera stöd till FoU och innovation bör förändras genom att man begränsar kommissionens förhandskontroll maximalt, förkortar tidsfristerna för granskning av sådant stöd och förenklar bestämmelserna för viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse (3). En sådan förändring bör göra det enklare att genomföra viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse. Endast ett sådant projekt, inom mikroelektronik, har kunnat sättas i drift, till en kostnad av 1,75 miljarder euro. Det viktiga projektet av gemensamt europeiskt intresse om utformning och produktion av nästa generations battericeller och batterimoduler, som har kostat 6 miljarder euro i investeringar och 1,2 miljarder euro i offentligt stöd, lades fram för kommissionen i maj i år. |
| --- | --- |

8.

Statligt stöd – allmänna överväganden

| 9. | ReK välkomnar att den modernisering av kontrollen av statligt stöd som inleddes 2014 har möjliggjort en ökning av antalet undantag. Över 96 % av de nya stödåtgärder som genomförts sedan 2015 omfattas av den allmänna gruppundantagsförordningen, och fokus ligger på kontroll av statligt stöd i viktiga frågor. |
| --- | --- |

9.

| 10. | Kommittén betonar hur viktig utvecklingen av it-plattformen ”modulen för stödtransparens” (4), som möjliggör överföring och publicering av uppgifter om statligt stöd på över 500 000 euro, är för öppenheten, och konstaterar att 25 medlemsstater i slutet av 2018 offentliggjort information om mer än 43 000 beviljade stöd. |
| --- | --- |

10.

| 11. | ReK upprepar sin övertygelse om att det tillkännagivande om begreppet statligt stöd som kommissionen antog 2016 kan tjäna som en användbar grund för de offentliga myndigheterna för att bättre förstå detta komplexa problem. Kommittén uppmanar dock kommissionen att uppdatera tillkännagivandet med tanke på utvecklingen av dess beslutspraxis och EU-domstolens rättspraxis, särskilt i fråga om selektivitet. |
| --- | --- |

11.

| 12. | ReK uppmanar kommissionen att höja taket för stöd av mindre betydelse från 200 000 euro till 500 000 euro under en period av tre räkenskapsår, med tanke på att taket fastställdes 2006. |
| --- | --- |

12.

| 13. | ReK noterar att kommissionen 2018 inledde en ”kontroll av ändamålsenligheten” vad gäller reglerna för statligt stöd, som i början av 2020 borde efterföljas av en serie förslag på ändringar av reglerna. I detta sammanhang insisterar ReK på att kommittén ska medverka fullt ut och i god tid i analysen av de förslag som är mest direkt kopplade till de lokala och regionala myndigheternas befogenheter samt deras politiska, ekonomiska och sociala insatser, nämligen gruppundantagsförordningen; förordningen om stöd av mindre betydelse; riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål; rambestämmelserna för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation; meddelandet om statligt stöd för viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse; riktlinjerna för riskfinansiering; riktlinjerna för statligt stöd till flygplatser och flygbolag; riktlinjerna för stöd till miljöskydd och energi; riktlinjerna för stöd till undsättning och omstrukturering; och slutligen riktlinjerna för stöd till järnvägssektorn. |
| --- | --- |

13.

| 14. | ReK noterar det offentliga samråd som hölls den 6 juni–27 september 2019 om förslaget till översyn av den allmänna gruppundantagsförordningen, som ska åtfölja nästa fleråriga budgetram och syftar till att fastställa det enklaste och mest effektiva sättet att underlätta en kombination av nationell finansiering och finansiering från EU:s budget. Kommittén välkomnar särskilt att förslaget utvidgar det nuvarande gruppundantaget, som är begränsat till stöd som beviljas små och medelstora företag, till stora företag utan förhandsanmälan (artikel 20). Kommittén välkomnar också att den allmänna gruppundantagsförordningen kan möjliggöra ett förenklat gruppundantag för mycket små stödbelopp som ges till projekt för europeiskt territoriellt samarbete (upp till 20 000 euro per företag per projekt) (artikel 20a). Vi stöder slutligen höjningen av taket för stödnivån för små och medelstora företag till 80 %. Vi framhåller dock ytterligare två frågor:






  i) | Behovet av att klargöra att egna medel som används av offentliga institutioner som deltar i projekt inte räknas som ett offentligt bidrag vid beräkningen av högsta tillåtna stödnivå. |
| --- | --- | --- |

14.

i)

Behovet av att klargöra att egna medel som används av offentliga institutioner som deltar i projekt inte räknas som ett offentligt bidrag vid beräkningen av högsta tillåtna stödnivå.

| ii) | Bekräftelse av att stöd som beviljas enligt artikel 20a inte omfattas av rapporteringsskyldigheterna (artikel 11) och övervakningsskyldigheterna (artikel 12) i den allmänna gruppundantagsförordningen och inte innebär några informationskrav för tredje part. |
| --- | --- |

ii)

Bekräftelse av att stöd som beviljas enligt artikel 20a inte omfattas av rapporteringsskyldigheterna (artikel 11) och övervakningsskyldigheterna (artikel 12) i den allmänna gruppundantagsförordningen och inte innebär några informationskrav för tredje part.

| 15. | ReK noterar kommissionens meddelande om återkrav av olagligt och oförenligt statligt stöd, som offentliggjordes den 22 juli 2019 (5) och som är en del av genomförandet av rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (6). Inom denna rättsliga ram medför det berörda meddelandet inga lättnader för mottagare av statligt stöd och i synnerhet statligt stöd av mindre betydelse. Preskriptionstiden på 10 år för stöd av mindre betydelse har inte kortats trots att den, till följd av förfarandeåtgärder med suspensiv verkan, i själva verket är mycket längre. Kommissionen har inte heller samtyckt till att avstå från återkrav i fall där berättigade förväntningar skapats, när den information som krävs för återkrav inte finns tillgänglig eller när ett nationellt domstolsbeslut som särskilt behandlar förekomsten av ett stöd blir slutgiltigt. Kommissionen anser dessutom att om stödets belopp inte kan återbetalas av mottagaren, bör denna inte endast dömas till insolvens, utan ska även nekas omstrukturering eller temporär fortsatt verksamhet utan att hela stödbeloppet betalas tillbaka. Detta tillvägagångssätt är svårt att förena med målet för nationella och europeiska insolvensförfaranden. Även om förfarandena för återkrav av statligt stöd syftar till att retroaktivt undanröja snedvridande effekter av olagligt stöd tas även hänsyn till andra mål vid omstruktureringen av företag enligt insolvenslagstiftningen, till exempel att bevara sysselsättningen. ReK uppmanar därför kommissionen att överväga att lägga fram ett förslag om ändring av förordning (EU) 2015/1589. |
| --- | --- |

15.

| 16. | ReK noterar att riktlinjerna för statligt stöd inom banksektorn inte har ändrats sedan augusti 2013 (7), medan det ekonomiska sammanhanget har ändrats i grunden och frågan är om villkoret att eventuellt stöd ska bidra till att ”avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi” (artikel 107.3 b i EUF-fördraget) fortfarande är relevant. |
| --- | --- |

16.

| 17. | ReK välkomnar Europeiska unionens tribunals dom av den 24 september 2019 i de förenade målen T-755/15 och T-759/15 om giltigheten av Europeiska kommissionens beslut från 2015 om det stöd som Luxemburg beviljat Fiat Chrysler Finance Europe. Domen bekräftar att en selektiv fördel genom ett förhandsbesked i skattefrågor kan utgöra olagligt statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden och att kommissionens granskning av ett förhandsbesked i skattefrågor enligt reglerna om statligt stöd inte utgör en ”skatteharmonisering”. Samtidigt understryker kommittén att det, i linje med domstolens dom av den 15 november 2011 i de förenade målen C-106/09 P och C-107/09 P, är ”medlemsstaterna [...] som är behöriga att ange vad som ska utgöra beskattningsunderlag och att fördela skattebördan mellan de olika produktionsfaktorerna och de olika ekonomiska sektorerna”. |
| --- | --- |

17.

Statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse

| 18. | Vid tillämpning av EU:s regler för statligt stöd avseende tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ger fördragen medlemsstaterna stor befogenhet att göra en skönsmässig bedömning vad gäller definitionen av en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. De principer om lokalt och regionalt självstyre, ekonomisk, social och territoriell sammanhållning samt neutralitet i fråga om egendomsförhållandena i medlemsstaterna som säkerställs i artikel 3 i EU-fördraget liksom artiklarna 14, 106 och 345 och protokoll nr 26 i EUF-fördraget bör även respekteras. |
| --- | --- |

18.

| 19. | Vad gäller subventionerade bostäder som en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse är tribunalens dom av den 15 november 2018 om ett klagomål från nederländska organ för subventionerat boende av stor vikt (8). Genom denna dom preciseras å ena sidan att medlemsstaten, för att undgå konkurrensreglerna, är skyldig att styrka att omfattningen av tjänsten av allmänt ekonomiskt intresse för subventionerat boende är nödvändig och proportionerlig i förhållande till ett faktiskt behov av en allmän tjänst vad gäller tillgång till bostäder, och å andra sidan begränsar den kommissionens roll vid prövningen av det uppenbara felet. Definitionen av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse när det gäller boende innehåller ett uppenbart fel om den är otydlig på grund av att den endast ger företräde åt personer som har svårigheter att finna en lämplig bostad utan att denna målgrupp definieras. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Kommittén upprepar i detta sammanhang (9) sin uppmaning om ett förtydligande av tillämpningsområdet för kommissionens beslut av den 20 december 2011 när det gäller subventionerat boende. För att åtgärda den oroväckande bostadssituation som är verklighet för en stor del av befolkningen med låga eller till och med medelhöga inkomster och de olika situationer som råder på de lokala bostadsmarknaderna samt för att respektera medlemsstaternas spelrum att själva bedöma vad som utgör en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse och med tillämpning av subsidiaritetsprincipen bör beslutet vara tillämpligt på tillhandahållande av subventionerat boende till särskilda grupper, vars behov av bostäder inte kan tillgodoses utifrån de villkor som råder på marknaden, bland annat på grund av begränsningar med koppling till deras betalningsförmåga eller andra sårbarheter. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör fastställa exakt vilka behov som finns med hjälp av lämpliga och transparenta kriterier. |
| --- | --- |

20.

| 21. | ReK noterar att kommissionen den 7 december 2018 antog en förlängning av giltighetsperioden, till och med den 31 december 2020, för förordningen om stöd av mindre betydelse för företag som tillhandahåller tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Kommittén påminner om att man i detta avseende uppmanat till att






  — | höja gränsen för stöd av mindre betydelse i samband med statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (utöver ersättning upp till 500 000 euro under hela perioden av tre räkenskapsår), |
| --- | --- | --- |

21.

—

höja gränsen för stöd av mindre betydelse i samband med statligt stöd till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (utöver ersättning upp till 500 000 euro under hela perioden av tre räkenskapsår),

| — | se över definitionen av begreppet ”rimlig vinst” för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, i synnerhet med hänsyn till att sådan vinst ofta återinvesteras i tjänster av allmänt ekonomiskt intresse genom incitament eller en ökning av procentsatsen för tydlig rimlig vinst. |
| --- | --- |

—

se över definitionen av begreppet ”rimlig vinst” för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, i synnerhet med hänsyn till att sådan vinst ofta återinvesteras i tjänster av allmänt ekonomiskt intresse genom incitament eller en ökning av procentsatsen för tydlig rimlig vinst.

Statligt stöd till omställningen på miljö- och energiområdet

| 22. | Det är viktigt att kommissionens politik om stöd till miljöskydd och energi är helt i linje med genomförandet av Parisavtalet inom ramen för FN:s ramkonvention om klimatförändringar, främjar hållbar energi i form av förnybar energi och insatser för ökad energieffektivitet och gör det möjligt att bekämpa energifattigdomen, säkerställa energiförsörjningen och stärka den territoriella sammanhållningen. ReK efterlyser i detta sammanhang ett stopp för statligt stöd till utvinning av fossila bränslen. |
| --- | --- |

22.

| 23. | ReK uppmärksammar ledamöterna i Europeiska regionkommittén och i allmänhet företrädarna för de lokala och regionala myndigheterna på det samråd som pågår (till och med den 6 november 2019) om utvärderingen av reglerna för statligt stöd till hälso- och sjukvård och sociala tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (10) och förväntar sig betydande återkoppling utifrån praktiska erfarenheter. Kommittén framhåller själv att det har varit svårt för de lokala och regionala myndigheterna att fastställa tillämpningsområdet för begreppet ”missgynnade medborgare” i samband med subventionerat boende och metoden för beräkning av överkompensation. |
| --- | --- |

23.

| 24. | ReK noterar att en granskning av riktlinjerna avseende vissa statliga stöd inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter av växthusgaser inleddes den 20 december 2018. |
| --- | --- |

24.

| 25. | Kommittén vill bidra med följande synpunkter till den kommande granskningen av riktlinjerna för stöd till miljöskydd och energi:






  — | ReK anser att de statliga stöden för biomassa och biometan bör omfattas av en ursprungsgaranti. |
| --- | --- | --- |

25.

—

ReK anser att de statliga stöden för biomassa och biometan bör omfattas av en ursprungsgaranti.

| — | Kommittén rekommenderar att bestämmelser om förvaring och egenförbrukning av förnybar energi införs för att säkerställa överensstämmelse med det reviderade direktivet om förnybar energi (särskilt artiklarna 21 och 22). |
| --- | --- |

—

Kommittén rekommenderar att bestämmelser om förvaring och egenförbrukning av förnybar energi införs för att säkerställa överensstämmelse med det reviderade direktivet om förnybar energi (särskilt artiklarna 21 och 22).

| — | Beviljande av stöd bör kopplas till ett öppenhetskrav så att de kostnader som tillskrivs konsumenterna tydligt anges på fakturorna (i enlighet med Europaparlamentets och rådets (EU) direktiv 2019/944 (11) om energimarknaden). |
| --- | --- |

—

Beviljande av stöd bör kopplas till ett öppenhetskrav så att de kostnader som tillskrivs konsumenterna tydligt anges på fakturorna (i enlighet med Europaparlamentets och rådets (EU) direktiv 2019/944 (11) om energimarknaden).

| — | Punkt 220 i riktlinjerna bör ändras så att medlemsstaterna har skyldighet att visa att de främst har övervägt alternativa sätt att uppnå målet att fasa ut miljöskadliga eller ekonomiskt skadliga stöd, såsom att prioritera efterfrågestyrning och energieffektivitetsåtgärder, öka sammanlänkningskapaciteten och öppna systemet för förnybar energi (12). |
| --- | --- |

—

Punkt 220 i riktlinjerna bör ändras så att medlemsstaterna har skyldighet att visa att de främst har övervägt alternativa sätt att uppnå målet att fasa ut miljöskadliga eller ekonomiskt skadliga stöd, såsom att prioritera efterfrågestyrning och energieffektivitetsåtgärder, öka sammanlänkningskapaciteten och öppna systemet för förnybar energi (12).

| 26. | ReK uppmanar kommissionen att kontrollera att skattebefrielsen på fotogen inte utgör en snedvridning av konkurrensen till förmån för luftfartssektorn på grundval av en felaktig tolkning av den internationella Chicagokonventionen angående internationell civil luftfart (1944). Denna anger nämligen att det bränsle som finns i ett flygplans tankar vid en internationell flygning inte kan beskattas vid ankomsten till ett land, men nämner ingenting om beskattningen vid bunkring av flygplan. En medlemsstat skulle därför, åtminstone för inrikesflygningar, kunna införa beskattning på en biljett om flyget står i direkt konkurrens med järnvägssektorn eller på fotogen för att begränsa utsläppen av växthusgaser, vilket redan sker i vissa medlemsstater. Med tanke på dessa skatters inverkan på EU:s inre marknad är det dock att föredra att en sådan beskattning samordnas på EU-nivå. Kommittén anser därför att det europeiska medborgarinitiativet ”Fairosene”, som syftar till att avskaffa skattebefrielsen för flygbränsle i Europa, bör beaktas (13). |
| --- | --- |

26.

| 27. | ReK upprepar uppmaningen (14) att ”särskilda stödområden för kolregioner ska fastställas i enlighet med artikel 107.3 a och c i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), och att EU:s regler för statligt stöd ska anpassas till dessa särskilda stödregioner så att åtgärder kan vidtas för att hantera strukturomvandlingen[...]. Dessutom bör man undersöka om sådana stödåtgärder skulle kunna baseras på artikel 107.3 b i EUF-fördraget med tanke på den framträdande och föredömliga betydelsen av den klimatvänliga omvandlingen av kolregionerna för EU:s energi- och klimatpolitik.” |
| --- | --- |

27.

Konkurrenspolitik och ekonomisk, social och territoriell sammanhållning

| 28. | ReK välkomnar att kommissionen 2018 för första gången tillämpat bredbandsriktlinjerna genom att göra det möjligt för myndigheterna att stödja utbyggnaden av bredbandet, närmare bestämt ett bayerskt projekt (15) om utbyggnad av nät med mycket hög kapacitet i sex kommuner i landsbygdsområden. Med tanke på att det för att uppnå konnektivitetsmålen på den digitala inre marknaden krävs en global investering på runt 500 miljarder euro under de tio kommande åren är det mycket viktigt att konkurrenspolitiken beaktar särdragen när det gäller bredbandsutbyggnad i landsbygdsområden så att man i detta fall tar hänsyn till det allmänna bästa och vänder tendensen till ökande skillnader mellan landsbygds- respektive stadsområden vad gäller tillgången till teknik. |
| --- | --- |

28.

| 29. | ReK föreslog i sitt yttrande om ramförordningen om struktur- och investeringsfonderna att den beviljande myndigheten när det gäller statliga stödordningar bör kunna ses som stödmottagare (artikel 2) ”i de fall där stödet per företag är högst 200 000 euro” och noterar att Europaparlamentet och rådet godtagit detta förslag. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Vad gäller EU-medel anges i den allmänna gruppundantagsförordningen (skäl 26) att ”[u]nionsfinansiering som förvaltas centralt av unionens institutioner, byråer, gemensamma företag eller andra organ och som inte direkt eller indirekt kontrolleras av medlemsstaterna utgör inte statligt stöd. Om sådan unionsfinansiering kombineras med statligt stöd bör endast det sistnämnda ligga till grund för fastställandet av huruvida tröskelvärdena för anmälan och högsta stödnivåer iakttas, förutsatt att det sammanlagda beloppet av offentlig finansiering i förhållande till samma stödberättigande kostnader inte överskrider den mest fördelaktiga finansieringsgrad som fastställs i tillämpliga bestämmelser i unionslagstiftningen.” |
| --- | --- |

30.

| 31. | Kommittén upprepar sin uppmaning till kommissionen att höja tröskeln för tillämpning av den allmänna gruppundantagsförordningen på stöd till regionala flygplatser till betydligt över den gällande tröskeln på 200 000 passagerare per år eftersom de inte har någon nämnvärd påverkan på handeln mellan medlemsstaterna, eftersom de är strukturellt oförmögna att täcka drifts- och kapitalkostnaderna (16) och eftersom detta statliga stöd syftar till att utveckla säker och hållbar infrastruktur för flygtrafik i underförsörjda regioner (17). |
| --- | --- |

31.

| 32. | ReK beklagar att de förslag som kommissionen lade fram i juni 2018 om en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2020, tvärtemot vad kommittén efterlyst, inte innehöll förslag på en översyn av de konkurrensregler som gäller jordbrukssektorn. ReK uppmanar därför kommissionen att, oberoende av den interinstitutionella uppföljningen av lagförslagen för den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2020, ompröva sin hittills mycket restriktiva tolkning av artikel 101 i EUF-fördraget i de övergripande riktlinjerna och att inte hindra de kollektivavtal som ingåtts av producentorganisationer. |
| --- | --- |

32.

| 33. | Kommittén välkomnar att kommissionen, i linje med ReK:s uppmaningar, i mars 2019 höjde det individuella taket för stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn från 15 000 till 20 000 euro och, under vissa omständigheter, 25 000 euro, och samtidigt höjde det nationella taket för det samlade stödet av mindre betydelse från 1 till 1,25 % av landets årliga jordbruksproduktion över en treårsperiod. Dessa två höjningar gör det möjligt att åtminstone delvis ta hänsyn till de tilltagande klimatmässiga, hälsomässiga och ekonomiska kriserna. |
| --- | --- |

33.

Konkurrenspolitiken i den digitala tidsåldern

| 34. | ReK välkomnar att konkurrenspolitikens anpassning till den digitala tidsåldern prioriteras i kommissionens rapport och att det nya konkurrensprogrammet för perioden 2021–2027 kommer att inriktas på frågor som rör användningen av metadata och algoritmer. |
| --- | --- |

34.

| 35. | Kommittén beklagar därför att förslagen i rapporten om en konkurrenspolitik för den digitala tidsåldern (18), som lades fram i april i år, inte diskuterats mer i årsrapporten och anser att följande förslag är särskilt relevanta:






  — | De strategier som används av dominerande plattformar för att minska det konkurrenstryck som dessa utsätts för bör förbjudas om man inte tydligt kan dokumentera att konsumentskyddet förbättras. |
| --- | --- | --- |

35.

—

De strategier som används av dominerande plattformar för att minska det konkurrenstryck som dessa utsätts för bör förbjudas om man inte tydligt kan dokumentera att konsumentskyddet förbättras.

| — | Kommissionens undersökningar bör vara mindre inriktade på analys av marknadsdefinitionen och mer på teorier om skada och på att identifiera konkurrensbegränsande strategier. |
| --- | --- |

—

Kommissionens undersökningar bör vara mindre inriktade på analys av marknadsdefinitionen och mer på teorier om skada och på att identifiera konkurrensbegränsande strategier.

| — | Den tillgång till uppgifter som det dominerande företaget, men inte konkurrenterna, förfogar över och varaktigheten hos denna skillnad i tillgång till uppgifter bör analyseras från fall till fall. |
| --- | --- |

—

Den tillgång till uppgifter som det dominerande företaget, men inte konkurrenterna, förfogar över och varaktigheten hos denna skillnad i tillgång till uppgifter bör analyseras från fall till fall.

| — | i) Dataportabiliteten, det vill säga användarnas kapacitet att överföra de uppgifter som en plattform samlat in om dem till en annan plats, och ii) interoperabiliteten mellan uppgifterna måste säkerställas. |
| --- | --- |

—

i) Dataportabiliteten, det vill säga användarnas kapacitet att överföra de uppgifter som en plattform samlat in om dem till en annan plats, och ii) interoperabiliteten mellan uppgifterna måste säkerställas.

| — | De plattformar som utgör infrastruktur för systemisk förmedling bör omfattas av bevisbördan när det gäller att fastställa att ”automatisk prioritering” inte får någon långsiktig utestängningseffekt på produktmarknaderna, såsom anges i klagomålet från 23 europeiska elektroniska arbetsförmedlingar mot programmet ”Google for Jobs”. |
| --- | --- |

—

De plattformar som utgör infrastruktur för systemisk förmedling bör omfattas av bevisbördan när det gäller att fastställa att ”automatisk prioritering” inte får någon långsiktig utestängningseffekt på produktmarknaderna, såsom anges i klagomålet från 23 europeiska elektroniska arbetsförmedlingar mot programmet ”Google for Jobs”.

| 36. | ReK efterlyser införandet av EU-lagstiftning som gör det möjligt för den ansvariga förvaltningsnivån (lokal, regional, nationell eller europeisk), som har bemyndigat plattformarna att utföra uppdrag i allmänhetens intresse, att få tillgång till och kontrollera de algoritmer som används av plattformarna. |
| --- | --- |

36.

| 37. | Kommittén stöder en ökad kontroll av dominerande eller systemiska plattformars och/eller ekosystems förvärv av nystartade företag. ReK rekommenderar även att de rättsliga tröskelvärden som fastställts i EU:s koncentrationsförordning modifieras så att förvärven inte bara utvärderas utifrån omsättning utan även på grundval av värdet av transaktionen i syfte att bättre utvärdera konkurrenskraftspotentialen hos nystartade företag, vilka i allmänhet inte följer en modell för kortsiktig ekonomisk vinst. |
| --- | --- |

37.

Koncentrationskontroll

| 38. | Kommissionens konkurrensanalys bör ta större hänsyn till frågan om statlig kontroll och de subventioner som beviljas företag och som kan snedvrida konkurrensen, i synnerhet när det gäller konkurrenter från tredjeländer. |
| --- | --- |

38.

| 39. | ReK uppmanar även kommissionen att överväga en anpassning av rådets förordning (EG) 139/2004 av den 20 januari 2004 om kontroll av företagskoncentrationer (”EG:s koncentrationsförordning”) (19) och en uppdatering av de aktuella riktlinjerna för koncentrationer. Rent konkret bör kommissionen se till att de strukturella åtaganden som krävs för att godkänna fusioner inte leder till försäljning av strategiska tillgångar till konkurrenter utanför Europa (vilket konstaterats i hälften av fallen sedan 2010). För övrigt är tidsplanen för kommissionens analys i princip fastställd till mellan två och tre år, vilket inte gör det möjligt att förutse stora förändringar av innovativa aktörers marknadsinträde, i synnerhet inom den digitala sektorn. Därför skulle riktlinjerna för horisontella koncentrationer kunna ändras genom att man stryker hänvisningen till tidsramen på två år (punkt 74) och fastställer att analysens tidsplan ”beror på marknadens kännetecken och dynamik liksom de potentiella nya aktörernas specifika utvecklingsmöjligheter”. |
| --- | --- |

39.

Konkurrenspolitikens globala dimension

| 40. | Kommissionen bör inte bara inrikta sig på att inkludera kapitel om konkurrens när nya frihandelsavtal ingås, utan även kontrollera att redan undertecknade avtal tillämpas och planera för motåtgärder när europeiska företags tillträde till utländska marknader begränsas. För att göra detta bör man studera möjligheterna att inrätta en befattning som ”chief enforcer” vid kommissionen. |
| --- | --- |

40.

| 41. | ReK efterlyser att lagstiftningsförfarandet för att anta instrumentet för internationell upphandling med tredjeländer ska återupptas, enligt kommissionens förslag från 2016, i syfte att öppna upp den offentliga upphandlingen för internationell konkurrens. Ett sådant instrument tycks oumbärligt eftersom EU, inom ramen för förhandlingarna om översynen av avtalet om offentlig upphandling vid WTO och bilaterala förhandlingar med tredjeländer, bekräftat att unionen öppnar upp sina offentliga upphandlingar, som är värda ca 352 miljarder euro, medan vissa av de parter som undertecknat avtalet endast inbegriper offentlig upphandling i sina förteckningar i begränsad omfattning (178 miljarder euro i Förenta staterna och 27 miljarder euro i Japan). |
| --- | --- |

41.

| 42. | ReK uppmanar alla medlemsstater att komplettera förordningen om granskning av utländska direktinvesteringar i unionen (20) med nationella kontrollmekanismer, i synnerhet för att möjliggöra för medlemsstaterna att bistå varandra när en utländsk direktinvestering i en medlemsstat skulle kunna påverka säkerheten eller den allmänna ordningen i andra medlemsstater. |
| --- | --- |

42.

| 43. | ReK välkomnar att kommissionen i februari 2019 införde slutgiltiga skyddsåtgärder som svar på Förenta staternas beslut att införa tullar på stålprodukter. Importen av stålprodukter till EU hade faktiskt ökat kraftigt och utgjorde därmed ett allvarligt hot mot EU:s stålföretag, som fortfarande befinner sig i en utsatt situation på grund av en fortsatt överkapacitet på den globala stålmarknaden och eftersom vissa handelspartner tillämpar illojala handelsmetoder i en aldrig tidigare skådad omfattning. I linje med de åtaganden som EU gjort inom ramen för WTO innebär dessa åtgärder att man bevarar ett kontinuerligt importflöde som garanterar effektiv konkurrens på den europeiska stålmarknaden och tillräckliga valmöjligheter för de många användarna av stål i EU. Med tanke på de allt sämre ekonomiska utsikterna för stålindustrin bör man dock skyndsamt se över skyddsåtgärderna och förstärka dem vid behov. |
| --- | --- |

43.

Bryssel den 5 december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Europeiska regionkommitténs

ordförande

---

(1)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/file_import/eu-competition-law_sv.pdf

1

(2)  ReK:s yttrande om ”En platsbaserad strategi för EU:s industripolitik” av den 26 juni 2019, punkt 16.

2

(3)  Se det fransk-tyska manifestet för industripolitik anpassad för tjugohundratalet https://ue.delegfrance.org/manifeste-franco-allemand-pour-une

3

(4)  Se https://webgate.ec.europa.eu/competition/transparency/public.

4

(5)  https://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/recovery_notice_sv.pdf

5

(6)  EUT L 248, 24.9.2015, s. 9.

6

(7)  Meddelande från kommissionen om tillämpning, från och med den 1 augusti 2013, av reglerna om statligt stöd på stödåtgärder till förmån för banker i samband med finanskrisen,

7

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/HTML/?uri=CELEX:52013XC0730(01)&from=SV

(8)  Mål T-202/10 RENV II: http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=207808&pageIndex=0&doclang=fr&mode=lst&dir=&occ=first&part=1&cid=14523814

8

(9)  Se punkt 41 i ReK:s yttrande om ”Statligt stöd och tjänster av allmänt ekonomiskt intresse” (ECON-VI/013), som antogs den 11 oktober 2016.

9

(10)  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2019-3777435_sv

10

(11)  Europaparlamentets och rådets (EU) direktiv 2019/944 av den 5 juni 2019 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv 2012/27/EU (EUT L 158, 14.6.2019, s. 125).

11

(12)  Riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi för 2014–2020, https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?uri=CELEX%3A52014XC0628%2801%29

12

(13)  https://eci.ec.europa.eu/008/public/#/initiative

13

(14)  Punkterna 29–31 i ReK:s yttrande om ”Socioekonomisk strukturomvandling av kolregioner i Europa”, föredragande Mark Speich (EPP–DE). Yttrandet förväntas antas vid plenarsessionen den 8–9 oktober 2019.

14

(15)  Mål SA.48418 ”Bayerisches Gigabit Pilotprojekt”, Tyskland, tillgängligt på följande adress: http://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_48418

15

(16)  ReK:s yttrande om ”EU:s riktlinjer för statligt stöd till flygplatser och flygbolag” av den 28 november 2013 (COTER-V-043).

16

(17)  Se kommissionens beslut av den 23 juli 2014 om flygplatsen i Angoulême: http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-14-498_sv.htm

17

(18)  http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/kd0419345enn.pdf

18

(19)  EUT L 24, 29.1.2004, s. 1.

19

(20)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/452.

20

---