# Den Europæiske Unions C 79/2020

| | ISSN 1977-0871 |
| --- | --- |
| Den Europæiske Unions
  Tidende | C 79 |
| | |
| Dansk udgave | Meddelelser og oplysninger | 63. årgang10. marts 2020 |

ISSN 1977-0871

Den Europæiske Unions

Tidende

C 79

Dansk udgave

Meddelelser og oplysninger

63. årgang10. marts 2020

---

| Indhold | Side |
| --- | --- |
| | I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser |
| | BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER |
| | Regionsudvalget |
| 2020/C 79/01 | Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Den grønne pagt i partnerskab med de lokale og regionale myndigheder | 1 |
| | UDTALELSER |
| 2020/C 79/02 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Storbyregionernes udfordringer og deres position i den fremtidige samhørighedspolitik efter 2020 | 8 |
| 2020/C 79/03 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En makroregional EU-strategi for Karpaterregionen | 13 |
| 2020/C 79/04 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Jernbanesektorens potentiale til at opfylde EU-politikkens prioriteter | 18 |
| 2020/C 79/05 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forbedring af de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet for at styrke investeringer og strukturreformer i 2021-2027 | 25 |
| 2020/C 79/06 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Borgmesterpagten efter 2020 | 30 |
| 2020/C 79/07 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Platformsarbejde — lokale og regionale lovmæssige udfordringer | 36 |
| 2020/C 79/08 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En europæisk ramme for lovgivningsmæssige tiltag vedrørende den kollaborative økonomi | 40 |
| 2020/C 79/09 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Lokale og regionale myndigheder udformer fremtidens Østpartnerskab | 45 |
| 2020/C 79/10 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om handlingsplan for bekæmpelse af desinformation | 50 |
| 2020/C 79/11 | Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2018 | 54 |

Indhold

Side

I   Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Regionsudvalget

2020/C 79/01

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Den grønne pagt i partnerskab med de lokale og regionale myndigheder

1

UDTALELSER

2020/C 79/02

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Storbyregionernes udfordringer og deres position i den fremtidige samhørighedspolitik efter 2020

8

2020/C 79/03

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En makroregional EU-strategi for Karpaterregionen

13

2020/C 79/04

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Jernbanesektorens potentiale til at opfylde EU-politikkens prioriteter

18

2020/C 79/05

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forbedring af de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet for at styrke investeringer og strukturreformer i 2021-2027

25

2020/C 79/06

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Borgmesterpagten efter 2020

30

2020/C 79/07

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Platformsarbejde — lokale og regionale lovmæssige udfordringer

36

2020/C 79/08

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En europæisk ramme for lovgivningsmæssige tiltag vedrørende den kollaborative økonomi

40

2020/C 79/09

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Lokale og regionale myndigheder udformer fremtidens Østpartnerskab

45

2020/C 79/10

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om handlingsplan for bekæmpelse af desinformation

50

2020/C 79/11

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2018

54

---

| DA | |
| --- | --- |

DA

---

I Beslutninger og resolutioner, henstillinger og udtalelser

BESLUTNINGER OG RESOLUTIONER

Regionsudvalget

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/1 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/1

---

Det Europæiske Regionsudvalgs resolution — Den grønne pagt i partnerskab med de lokale og regionale myndigheder

(2020/C 79/01)

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Under henvisning til:

| — | den tiltrædende formand for Kommissionen Ursula von der Leyens bekendtgørelse af en europæisk grøn pagt i En mere ambitiøs Union – Min dagsorden for Europa, |
| --- | --- |

—

den tiltrædende formand for Kommissionen Ursula von der Leyens bekendtgørelse af en europæisk grøn pagt i En mere ambitiøs Union – Min dagsorden for Europa,

| — | at de lokale og regionale myndigheder gennemfører 70 % af al EU-lovgivning, 70 % af foranstaltningerne til modvirkning af klimaforandringer, 90 % af klimatilpasningspolitikkerne og 65 % af målene for bæredygtig udvikling, står for en tredjedel af de offentlige udgifter og to tredjedele af de offentlige investeringer, og derfor kommer til at udmønte pagten ude i den virkelige verden, |
| --- | --- |

—

at de lokale og regionale myndigheder gennemfører 70 % af al EU-lovgivning, 70 % af foranstaltningerne til modvirkning af klimaforandringer, 90 % af klimatilpasningspolitikkerne og 65 % af målene for bæredygtig udvikling, står for en tredjedel af de offentlige udgifter og to tredjedele af de offentlige investeringer, og derfor kommer til at udmønte pagten ude i den virkelige verden,

En ambitiøs grøn pagt, som skaber resultater på græsrodsniveau, samtidig med at der tilstræbes en indsats på globalt niveau

| 1. | understreger Det Europæiske Regionsudvalg (RU), at der er behov for en ambitiøs grøn pagt for at gøre Europa til det første klimaneutrale kontinent inden 2050, og glæder sig over, at den grønne pagt sætter bæredygtighed i centrum for EU's politiske beslutningsproces. Den grønne pagt bør være et redskab, som sætter en dagsorden, der fører til, at bæredygtighedskriterier integreres i alle EU's politikker, makroøkonomiske prioriteringer og finansielle instrumenter, såvel som i det europæiske semester og den flerårige finansielle ramme for perioden 2021-2027; |
| --- | --- |

1.

| 2. | betoner, at den grønne pagt bør være et instrument, der bidrager til at opfylde målene i biodiversitetsstrategien og Parisaftalen og gennemføre FN's 2030-dagsorden og målene for bæredygtig udvikling (verdensmålene) fuldt ud, samt yder et ambitiøst bidrag fra EU hvad angår de politiske rammer for international biodiversitetsbeskyttelse for perioden efter 2020, som der vil blive truffet beslutning om under COP15 for konventionen om den biologiske mangfoldighed (CBD); |
| --- | --- |

2.

| 3. | opfordrer Kommissionen til om nødvendigt at revidere EU-målene i pakken om ren energi for at sikre et klimaneutralt Europa senest i 2050, som styrker den europæiske konkurrenceevne og den sociale retfærdighed, og til at forankre dem i en europæisk klimalovgivning. Udvalget opfordrer i den forbindelse til, at målet for reduktion af drivhusgasemissioner frem til 2030 øges til mindst 55 %, energieffektivitetsmålet til 40 % og målet for vedvarende energi til 40 %; |
| --- | --- |

3.

En grøn pagt, som anvender en stedbaseret tilgang og sikrer politisk sammenhæng

| 4. | opfordrer til, at der i forbindelse med den grønne pagt anlægges en helhedsorienteret, stedbaseret tilgang, hvor der foreslås konkrete løsninger, som tager hensyn til de økonomiske, sociale, geografiske og miljømæssige udfordringer og muligheder i regioner og byer, og hvor lokalbefolkningen deltager og inddrages i udformningen og gennemførelsen af fremtidige forslag; |
| --- | --- |

4.

| 5. | forventer, at den grønne pagt integrerer bæredygtighed i alle andre politikker og gør politisk integration til en strategi og ikke kun en prioritet, og at den sikrer politisk sammenhæng, også i forbindelse med evalueringer og kvalitetskontroller, så prioriteter, ambitioner og tidsforløb for forskellige EU-politikker harmoniseres, og således at man undgår overlapning og kontradiktoriske procedurer og modstridende resultater. Udvalget opfordrer Kommissionen til at anvende retningslinjerne og værktøjskassen for bedre regulering til at bidrage til udformningen af fremtidssikret lovgivning og advarer i den forbindelse mod en formalistisk tilgang til bedre regulering såsom »én ind, én ud«-princippet for EU-lovgivning, som ikke tager behørigt højde for kompleksiteten af de politiske og lovmæssige udfordringer, der skal tackles; |
| --- | --- |

5.

| 6. | anmoder Kommissionen om at foreslå foranstaltninger på EU-plan rettet mod internalisering af eksterne omkostninger og konsekvent gennemførelse af princippet om, at forureneren betaler; |
| --- | --- |

6.

| 7. | gentager sin opfordring til at sikre, at hensynet til miljø og klimaforandringer i højere grad præger EU’s eksterne forbindelser. Udvalget understreger også betydningen af erfaringsudveksling mellem partnere inden for platforme for territorialt samarbejde såsom ARLEM og CORLEAP såvel som gennem partnerskaber mellem byer. Klimaforandringer bør fortsat være en af EU's strategiske diplomatiske prioriteter, så man sikrer, at tredjelande vedtager og gennemfører ambitiøse politikker for klimaneutralitet; |
| --- | --- |

7.

| 8. | understreger i den forbindelse, hvor vigtigt det er med en ambitiøs, integreret havpolitik, som giver grobund for en samlet, sammenhængende strategi for havene, der gør det muligt at fastholde deres bidrag til den globale klimaindsats, beskytte deres biodiversitet, som også har stor betydning for vores fødevareforsyning, og udnytte deres evne til at bidrage til udviklingen af vedvarende energikilder; |
| --- | --- |

8.

Opnåelse af konkrete resultater i marken gennem anvendelse af forvaltning på flere myndighedsniveauer og »aktiv nærhed«

| 9. | opfordrer Kommissionen til at sikre, at den grønne pagt hviler på en ramme for flerniveaustyring. RU glæder sig over Europa-Parlamentets beslutninger om FN's klimakonference 2019 i Madrid og om den alvorlige klimasituation, som opfordrer til en øjeblikkelig og ambitiøs indsats for at begrænse den globale opvarmning til 1,5 °C og anerkender, at en varig omstilling til et bæredygtigt og kulstoffattigt samfund ikke kan opnås uden både bottom-up- og top-down-inddragelse. Udvalget understreger, at lokale og regionale myndigheder er parate til at sætte deres præg på den europæiske klimapagt sammen med borgere, virksomheder, universiteter og forskningscentre; |
| --- | --- |

9.

| 10. | opfordrer derfor til, at støtte fra EU-midler altid kontrolleres med hensyn til indvirkning på klima og bæredygtighed. Det bør kontrolleres, om der er forbindelse mellem direkte og indirekte miljøskadelige subsidier, støtte og støtteordninger og klima- og bæredygtighedsmålene, og hvis det er tilfældet, bør støtten standses; |
| --- | --- |

10.

| 11. | opfordrer Kommissionen til at fremlægge handlingsplaner for den grønne pagt, som indeholder målbare mål, målrettede foranstaltninger og passende finansiering, og som er udarbejdet i samarbejde med de lokale og regionale myndigheder i henhold til deres retlige kompetence i medlemsstaterne. Den grønne pagt vil ikke blive en succes, medmindre den omsættes til strategier og planer, som udarbejdes og gennemføres af EU samt det nationale, regionale og lokale niveau; |
| --- | --- |

11.

| 12. | opfordrer Kommissionen til i forbindelse med udarbejdelsen af statusrapporten for energiunionen at overvåge de nationale regeringers og de lokale og regionale myndigheders fremskridt med hensyn til at håndtere både fremmende faktorer og hindringer, hvilket skal ske med tæt og direkte inddragelse af de lokale og regionale myndigheder; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer medlemsstaterne til at indføre klima- og energidialoger på flere niveauer og aktivt inddrage de lokale og regionale myndigheder i udarbejdelsen og revisionen af de nationale energi- og klimaplaner, hvorved deres ambitioner tilpasses til strategierne hen imod klimaneutralitet, samt i udviklingen af lokalt og regionalt bestemte bidrag, som supplerer de nationalt bestemte bidrag (1); |
| --- | --- |

13.

| 14. | giver med henblik derpå tilsagn om at etablere et forum af lokale og regionale myndigheder og interessenter for samarbejde med Kommissionen og medlemsstaterne. Her kan alle relevante aktører med jævne mellemrum mødes for at levere feedback om gennemførelsen af tiltag og initiativer knyttet til den grønne pagt, fremsætte forslag til lovgivning og udveksle eksempler på bedste praksis på tværs af alle myndighedsniveauer; |
| --- | --- |

14.

| 15. | opfordrer Kommissionen til at medtage den grønne pagt blandt emnerne for den kommende konference om Europas fremtid, da klimaforandringer og bæredygtig udvikling i tråd med verdensmålene har direkte konsekvenser for EU-borgernes velfærd; |
| --- | --- |

15.

| 16. | forventer, at Kommissionen støtter og udvider initiativer såsom borgmesterpagten for klima og energi yderligere, både i og uden for EU; |
| --- | --- |

16.

| 17. | opfordrer Kommissionen til på alle måder at tage højde for konklusionerne i gennemførelsesrapporterne om henholdsvis politikkerne for ren luft og offentlige udbud, der blev udarbejdet i forbindelse med Regionsudvalgets pilotprojekt vedrørende regionale knudepunkter (2) (RegHubs). Projektet vedrørende regionale knudepunkter bør også anvendes i forbindelse med initiativerne under den grønne pagt; |
| --- | --- |

17.

Håndtering af omstillinger, som gør regioner og byer mere bæredygtige

| 18. | mener, at der er en række udfordringer i forbindelse med omstillingen, som den grønne pagt bør tackle. Det gælder bl.a. udfordringer i forbindelse med energi, havene, den cirkulære økonomi, produktion og forbrug af fødevarer, mobilitet, digitalisering og miljø; |
| --- | --- |

18.

| 19. | opfordrer Europa-Parlamentet til at rekvirere en officiel studie af den miljøbelastning, der forårsages af, at Europa-Parlamentet tolv gange om året flytter mellem Bruxelles og Strasbourg; |
| --- | --- |

19.

| 20. | opfordrer Kommissionen til at sikre, at omstillingen sker på en retfærdig og deltagelsesorienteret måde, og at alle aktører inddrages i et partnerskab, så ingen lades i stikken; |
| --- | --- |

20.

| 21. | opfordrer Kommissionen til at sikre økonomisk, social og territorial samhørighed i forbindelse med omstillingerne ved at have særlig fokus på de dårligst stillede regioner, områder i en industriel overgangsproces, tyndt befolkede områder og miljømæssigt sårbare områder som øer og bjergregioner; |
| --- | --- |

21.

| 22. | understreger, at der i offentlige udbud ligger et stærkt potentiale for at sikre en mere bæredygtig fødevareforsyning (lokal og økologisk) via cateringkontrakter til skolekantiner og hospitalskantiner inden for den offentlige sektor og for at udvikle bæredygtig mobilitet. Disse eksempler vil kunne styrke det bånd mellem landdistrikter og byer, som omtales i Habitat III's nye dagsorden for byerne. Udvalget opfordrer endnu en gang til, at navnlig Kommissionen præciserer de eksisterende begrænsninger inden for sine regler for offentlige udbud med henblik på at anvende bæredygtighedskriterier, f.eks. gennem offentliggørelse af håndbøger; |
| --- | --- |

22.

| 23. | understreger, at der er behov for udvikling af omfattende uddannelse og færdigheder, som der vil være hårdt brug for i den grønne omstilling. Udvalget gentager desuden sin opfordring til, at der oprettes et observationscenter for en sådan omstilling, som vil samle data på regionalt plan til støtte for den politiske beslutningsproces på alle forvaltningsniveauer; |
| --- | --- |

23.

Energi- og klimapolitisk omstilling

| 24. | opfordrer Kommissionen til at sikre, at den europæiske klimalovgivning er baseret på en grundig analyse af dens virkninger og fordele i kombination med konkrete finansieringsplaner og omfatter både modvirkning af og tilpasning til klimaforandringer samt danner grundlag for en samlet, ambitiøs pakke for klimaneutralitet; |
| --- | --- |

24.

| 25. | betoner vigtigheden af forskning og dataindsamling om forudsigelige klimavariationer og behovet for at optrappe det tværregionale samarbejde for at sætte ind de steder, som er mest sårbare over for klimaforandringerne; |
| --- | --- |

25.

| 26. | gentager sin opfordring til EU-institutionerne om at sikre, at der i fremtidige EU-fonde og -projekter tages hensyn til klimatilpasningsforanstaltninger og modstandsdygtighed over for katastrofer, som er centrale aspekter af en bæredygtig udvikling, således at de også knyttes sammen med politikker for samhørighed, landdistriktsudvikling, sundhed, forskning og miljø (3); |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer EU til at støtte de regionale og lokale myndigheders bestræbelser på at sikre og bevare de naturlige CO2-dræn, som er af stor betydning for opnåelsen af klimaneutralitet, navnlig ved at tilpasse forvaltningen af organisk jord og genoprette tørvemoser og vådområder; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer Kommissionen til at foreslå klare definitioner af og regler for lokale energifællesskaber og andre typer »prosumenter«for at give dem tryghed, sikre adgang til markedet, til finansielle instrumenter og til knowhow samt fremme kollektivt egetforbrug i private bygninger; |
| --- | --- |

28.

| 29. | efterlyser i forhold til offentlige bygninger, at energieffektiviseringsarbejdet fortsættes, og at der gøres fremskridt inden for produktion til egetforbrug. Udvalget opfordrer til øget dataindsamling om el- og varmeforbrug og iværksættelse af strategier for kunstig intelligens, der bidrager til energibesparelser; |
| --- | --- |

29.

| 30. | opfordrer Kommissionen til at støtte udviklingen og anvendelsen af bæredygtig vedvarende energi yderligere med klare politiske og lovgivningsmæssige rammer samt passende støtte til forskning og udvikling inden for innovative teknologier for vedvarende energi, herunder en køreplan for ren brint; |
| --- | --- |

30.

| 31. | forventer, at den grønne pagt vil indeholde en EU-handlingsplan for boliger til overkommelige priser, hvilket tillige bør sættes i sammenhæng med en øget indsats for at gøre en ende på energifattigdom. Hvis omstillingen skal være retfærdig, skal der iværksættes foranstaltninger, der sikrer, at sårbare borgere kan nyde godt af varmere, mere energieffektive hjem, som anvender vedvarende energiteknologier såsom solenergi; |
| --- | --- |

31.

| 32. | fremhæver, at energiforbruget i bygninger tegner sig for over 40 % af det samlede energiforbrug i EU, og mener derfor, at boligmoderniseringer vil kunne bidrage betragteligt til at nedbringe drivhusgasudledningen i Europa og til at udrydde energifattigdom. I den forbindelse opfordrer udvalget Kommissionen til at foreslå en ambitiøs finansieringsplan for boligrenoveringer som en del af pakken om en grøn pagt; |
| --- | --- |

32.

Omstilling til en cirkulær økonomi

| 33. | mener, at en samlet, langsigtet strategi for Europas industri er en forudsætning for at opfylde målene i den grønne pagt, som vil være drivkraft for innovation, skabe konkurrencefordele og generere muligheder for at skabe arbejdspladser, navnlig for unge. På den baggrund er det helt afgørende at sikre, at energiintensive industrier støttes i omstillingen til produktionsmetoder med lav CO2-udledning for at begrænse konkurrencefordrejningerne og forhindre CO2-udflytning, hvilket først og fremmest skal ske gennem EU-finansiering af relevant forskning og udvikling af praktiske løsninger; |
| --- | --- |

33.

| 34. | efterlyser en ny, ambitiøs, tidsbunden, videnskabeligt dreven handlingsplan for den cirkulære økonomi efter 2020 og ser frem til at arbejde tæt sammen med Kommissionen om disse forslag; |
| --- | --- |

34.

| 35. | påpeger, at forebyggelse i overensstemmelse med EU's affaldshierarki bør være førsteprioritet, og efterlyser ambitiøse tiltag, herunder miljøvenligt design af produkter og tjenesteydelser, forebyggelse af affald, genanvendelse, videreudnyttelse og genbrug af materialer og komponenter samt reduktion af farlige og oparbejdning af interfererende stoffer for at øge mulighederne for reparation, genanvendelighed og opdatering samt forbedre holdbarheden. Udvalget tilskynder på den baggrund de lokale og regionale myndigheder til at anvende mange forskellige instrumenter, herunder tilpasning af EU's bindende mål til de lokale forhold, finanspolitiske foranstaltninger på alle niveauer, udvidet producentansvar og grønne offentlige indkøb med obligatoriske mål som en del af hver eneste EU-finansieringsmulighed; |
| --- | --- |

35.

| 36. | opfordrer Kommissionen til at foreslå et ambitiøst mål for reduktion af kommunalt affald frem mod 2030, for genbrug og genanvendelse af 70 % (efter vægt) af alt kommunalt affald inden 2030, for at mængden af madspild reduceres med 50 % inden 2030 og for et bindende mål på højst 5 % deponering af restaffald senest i 2030; |
| --- | --- |

36.

| 37. | støtter i den forbindelse også de nye tiltag vedrørende mikroplast og til gennemførelse af lovgivningen om plastprodukter (4), og understreger, at plastforureningen bør tackles ved kilden; |
| --- | --- |

37.

| 38. | opfordrer Kommissionen til at opmuntre alle europæiske regioner og byer til at vedtage handlingsplaner for bioøkonomien eller lade et kapitel om bioøkonomien indgå i deres samlede udviklingsstrategi; |
| --- | --- |

38.

Omstilling på fødevareområdet

| 39. | fastholder i lyset af, at EU har udviklet sig til verdens største importør og eksportør af fødevarer, at handelsaftaler bør vurderes ud fra målet om at reducere drivhusgasemissionerne, herunder også i landbrugsfødevaresektoren, og at handelsaftaler bør tage udgangspunkt i bæredygtig udvikling; |
| --- | --- |

39.

| 40. | opfordrer Kommissionen til at fremme bæredygtigt landbrug gennem øget økonomisk støtte til miljø- og klimavenlige praksisser under begge søjler i den fælles landbrugspolitik, i betragtning af at landbruget er ansvarligt for 10 % af udledningen af drivhusgasser og er direkte berørt af klimaforandringerne; |
| --- | --- |

40.

| 41. | foreslår, at der indføres et lokalt og regionalt kapitel om »fra jord til bord«-strategien, som er særlig vigtig i små økonomiske kredsløb, med henblik på at vurdere virkningerne af internationale og globale fødevareproduktionsmønstre på lokale og regionale produktionsordninger; |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at EU's skove og tørveområder spiller en afgørende rolle med hensyn til at opnå klimaneutralitet. Udvalget efterlyser en solid EU-strategi for skove og tørveområder og støtter ambitiøse mærkningsordninger for fødevarer, der fremstilles uden skovrydning (5). Udvalget minder i den forbindelse om medlemsstaternes forpligtelser i henhold til LULUCF-forordningen og anerkender bestræbelserne på at øge CO2-optaget; |
| --- | --- |

42.

| 43. | minder om, at havene yder et betydeligt bidrag til vores fødevareforsyning. Udvalget opfordrer til, at der udarbejdes en ny strategi til støtte for akvakultur og blå bioteknologi, som tager hensyn til miljøet og sikrer beskyttelse af naturområder, og understreger betydningen af bæredygtigt fiskeri for balancen i kystområderne; |
| --- | --- |

43.

| 44. | understreger, at de lokale og regionale myndigheder har behov for en standardiseret metode til indsamling og indberetning af data om fødevarers miljøpåvirkning, herunder fødevarespild, med henblik på at sikre sammenlignelighed af data medlemsstaterne imellem og tilskynde til, at de miljø- og samfundsmæssige omkostninger knyttet til fødevarer og kost opgøres økonomisk; |
| --- | --- |

44.

Mobilitetsomstilling

| 45. | bemærker, at de lokale og regionale myndigheder er vigtige katalysatorer for ren mobilitet og for at gøre transportområdet grønnere, og opfordrer derfor til, at der på EU-plan hurtigst muligt træffes foranstaltninger til internalisering af de eksterne omkostninger ved forskellige transportformer for at sikre mere lige vilkår, herunder også en gennemgang af afgiftsordninger for især visse brændstoffer i transportsektoren; |
| --- | --- |

45.

| 46. | påpeger, at såvel elnet, oplagring af og handel med elektricitet, forvaltning af den offentlige infrastruktur som bestemmelser om og beskatning af transport trænger til at blive moderniseret for at være ordentligt forberedt til nye og innovative transportformer, herunder batteridrevne køretøjer og brintdrevne brændselscellekøretøjer; |
| --- | --- |

46.

| 47. | understreger, at en udnyttelse af det potentiale, der ligger i digitale teknologier, vil gøre det muligt at optimere transporten og oprette et multimodalt, transeuropæisk transportnet (TEN-T). Forudsætningerne herfor er intelligente transportsystemer (ITS) og infrastrukturer; |
| --- | --- |

47.

Miljømæssig omstilling

| 48. | efterlyser endnu en gang et 8. miljøhandlingsprogram (6) og understreger, at dette program bør være tilpasset målene for en grøn pagt og bidrage afgørende til en effektiv gennemførelse heraf i marken. Udvalget ser gerne større inddragelse af de subnationale myndigheder i gennemgangen af miljøreglerne; |
| --- | --- |

48.

| 49. | opfordrer til, at den globale biodiversitetsramme for perioden efter 2020 udvikles ved at tilpasse alle relevante FN-miljøaftaler med biodiversitetsmålene for 2030 og integrere dem heri. I lyset af COP15 i 2020 bør parterne i CBD formelt anerkende de lokale og regionale myndigheders afgørende rolle med hensyn til at opnå en vellykket gennemførelse og sammenhængende overvågning, rapportering og verifikation af de globale og europæiske biodiversitetspolitikker; |
| --- | --- |

49.

| 50. | gentager, at opfyldelsen af EU's ambition om nulforurening kræver en bred tilgang, der ser på luft- og vandkvalitet, farlige kemikalier, emissioner, pesticider og hormonforstyrrende stoffer. Udvalget opfordrer Kommissionen til ikke yderligere at forsinke udarbejdelsen og vedtagelsen af den nye strategi for hormonforstyrrende stoffer og strengere regler om farlige kemikalier; |
| --- | --- |

50.

| 51. | anmoder Kommissionen om gøre mere for at fremme potentialet for naturbaserede løsninger og grønne og blå infrastrukturer som nyttige tilføjelser til og ikke som en erstatning for stærk biodiversitet og økosystemtjenester i byområder og landdistrikter; |
| --- | --- |

51.

| 52. | understreger fordelene ved miljørammeprogrammer på regionalt niveau, som er tilpasset de forskellige nationale, europæiske og internationale strategier. Disse programmer kan måske være en hjælp til at fastsætte mål og centrale foranstaltninger, skabe klarhed med hensyn til de regionale miljøvalg og udarbejde en langsigtet handlingsplan, som det er afgørende, at samfundet inddrages i, samt fremme dannelse af alliancer med andre europæiske regioner; |
| --- | --- |

52.

Digital omstilling

| 53. | påpeger endnu en gang, at intelligente regioner, byer og lokalsamfund spiller en vigtig rolle med hensyn til at sikre en retfærdig og rimelig omstilling til klimaneutralitet. Udvalget opfordrer Kommissionen til at efterstræbe såkaldt digital samhørighed for at sikre, at ingen, hverken personer eller regioner, lades i stikken, når det gælder den digitale omstilling, fremme målrettede foranstaltninger til støtte for de lokale og regionale myndigheders indførelse af intelligente løsninger og til at øge løftestangseffekten af programmer for intelligent specialisering med henblik på at fremme digitale færdigheder; |
| --- | --- |

53.

| 54. | efterlyser udvikling af brede rammer, hvor data integreres og anvendes med henblik på intelligent forvaltning, samtidig med at man sikrer den nødvendige beskyttelse af dataene; |
| --- | --- |

54.

| 55. | henleder opmærksomheden på internettets og den digitale databehandlings store CO2-fodaftryk og opfordrer derfor EU til at tage kampen op med de energi- og CO2-mæssige konsekvenser af digitaliseringen og forsøge at gøre denne mere bæredygtig. Myndighederne bør øge bevidstheden om dette emne; |
| --- | --- |

55.

Det er nødvendigt at stille tilstrækkelige finansielle midler til rådighed på EU-niveau og på det nationale, regionale og lokale niveau for at imødekomme borgernes behov

| 56. | glæder sig over forslaget til en investeringsplan for et bæredygtigt Europa på 1 billion EUR mellem 2021 og 2030, hvilket modsvarer de behov, som Revisionsretten har identificeret (7). Udvalget støtter også Den Europæiske Investeringsbanks beslutning om at standse finansieringen af de fleste projekter vedrørende fossile brændstoffer fra slutningen af 2021 og gradvist at øge den andel af finansieringen, der er øremærket til klimaindsatsen og miljømæssig bæredygtighed. RU gentager desuden sin opfordring til, at man mindsker bureaukratiet, forenkler mekanismerne i forbindelse med forberedelsen af projekter og styrker den skræddersyede tekniske bistand for at få adgang til Den Europæiske Investeringsbanks programmer JASPERS og ELENA med henblik at udvikle rentable projekter, herunder projekter i mindre målestok; |
| --- | --- |

56.

| 57. | fastholder også, at der er behov for yderligere ressourcer, såsom den foreslåede udvidelse af emissionshandelssystemet og indførelsen af en WTO-forenelig CO2-grænseafgift samt passende afgifter på flybrændstof; |
| --- | --- |

57.

| 58. | opfordrer Kommissionen til at oprette en ny fond for retfærdig omstilling, som er målrettet kul- og kulstofintensive regioner, og som føjer yderligere ressourcer til de ressourcer, der allerede er bevilget til samhørighedspolitikken, men fungerer som et supplement til samhørighedspolitikkens operationelle programmer for 2021-2027 på NUTS 2-niveau; |
| --- | --- |

58.

| 59. | opfordrer til, at mindst 30 % af EU's samlede 2021-2027-budget øremærkes til klima- og biodiversitetsforanstaltninger, mens statsstøtten til fossile brændstoffer udfases; |
| --- | --- |

59.

| 60. | understreger, at samhørighedspolitikken spiller en afgørende rolle som det vigtigste finansielle instrument til gennemførelse af målene for omstillingen. Udvalget betoner vigtigheden af, at samhørighedspolitikken får tilstrækkelige midler til rådighed, og derfor bør den del af budgettet, der afsættes til samhørighedspolitikken i den næste FFR, forblive uændret; |
| --- | --- |

60.

| 61. | er bekymret for, at den grønne pagt ikke kan gennemføres uden de rette finansielle rammer. Udvalget opfordrer til, at Kommissionens handlingsplan for finansiering af bæredygtig vækst gennemføres fuldt ud, og at man snarest får vedtaget bestemmelser om klassifikation med henblik på at fremme bæredygtige investeringer, om offentliggørelse af oplysninger om bæredygtige investeringer og bæredygtighedsrelaterede risici og om benchmarks for lille CO2-effekt og benchmarks for positiv CO2-effekt (8). Disse bestemmelser bør også omfatte investeringer i kerneenergiindustrien, luftfartssektoren og jernbanesektoren. Handlingsplanen bør desuden hurtigt udvides til at omfatte sociale kriterier; |
| --- | --- |

61.

| 62. | opfordrer til en ambitiøs tilgang til EU-investeringer i natur og biodiversitet, idet det bemærkes, at udgifterne vil blive overgået af fordelene for økosystemtjenester, eksempelvis i form af sundhedsydelser, CO2-opsamling, beskyttelse mod højvande, rensning af vandforekomster, renholdelse af luften og forebyggelse af jorderosion; |
| --- | --- |

62.

| 63. | giver endnu en gang udtryk for sin holdning om, at der ikke kan opnås enighed om udgifterne i EU's budget, medmindre der gøres tilsvarende fremskridt for så vidt angår indtægterne, fordi størrelsen af budgettet bør stemme overens med EU's nuværende og fremtidige prioriteter (9). Udvalget opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremlægge forslag til nødforanstaltninger til støtte for den grønne pagt, hvis ikke det næste EU-budget kan vedtages inden udgangen af 2020; |
| --- | --- |

63.

| 64. | understreger betydningen af samfinansieringssatser for EU's fonde for at gøre det nemmere for små lokalsamfund, landdistrikter og øer at få adgang til disse. Udvalget opfordrer til, at deres kapacitet til at blive anvendt som »laboratorier«for energiomstilling bliver styrket, ved at man udtænker innovative løsninger og koordinerede politiktiltag; |
| --- | --- |

64.

| 65. | efterlyser i betragtning af statsstøttereglerne efter 2020 en forhøjelse af det tilladte niveau for statsstøtte og efterfølgende tilpasning af energibeskatningsdirektivet for at fremme lavemissionsbrændstoffer. Der skal anvendes tilstrækkelig fleksibilitet og en teknologineutral tilgang med hensyn til bæredygtighed og reducerede emissioner i forbindelse med regulering og projekter vedrørende energiomstilling; |
| --- | --- |

65.

Direkte kommunikation med borgerne om fordelene ved den grønne pagt

| 66. | foreslår, at man intensiverer informationskampagnerne og de direkte dialoger med borgerne for at øge bevidstheden om betydningen af en omstilling til mere bæredygtige samfund, sundere lokalsamfund og mere konkurrencedygtige lokale økonomier. RU opfordrer Kommissionen til sammen med udvalget at organisere en række borgerdialoger med henblik på at vise merværdien af den grønne pagt og give eksempler på konkrete resultater i forhold til borgernes dagligdag; |
| --- | --- |

66.

| 67. | pålægger sin formand at fremsende denne resolution til Kommissionen, Europa-Parlamentet, det finske, kroatiske og tyske formandskab for Rådet og formanden for Det Europæiske Råd. |
| --- | --- |

67.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COR (2018) 923.

1

(2)  https://cor.europa.eu/en/our-work/Pages/network-of-regional-hubs.aspx.

2

(3)  COR (2018) 6135.

3

(4)  COR (2018) 925 og COR (2018) 3652.

4

(5)  COR (2019) 973.

5

(6)  COR (2019) 1672.

6

(7)  Den Europæiske Revisionsret: Horisontal analyse af EU's energi- og klimaindsats, 20. september 2017, https://op.europa.eu/webpub/eca/lr-energy-and-climate/da/.

7

(8)  Jf. RU's udtalelse af 6. December 2018 med Tilo Gundlack (PES/DE) som ordfører.

8

(9)  COR (2019) 3887.

9

---

UDTALELSER

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/8 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/8

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Storbyregionernes udfordringer og deres position i den fremtidige samhørighedspolitik efter 2020

(2020/C 79/02)

| Ordfører | : | Juraj DROBA (SK/ECR), formand for den selvstyrende region Bratislava |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Juraj DROBA (SK/ECR), formand for den selvstyrende region Bratislava

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) bemærker, at to tredjedele af EU's befolkning bor i storbyregioner, og at det derfor er vigtigt at tage dette emne op i forbindelse med udformningen af samhørighedspolitikken efter 2020; |
| --- | --- |

1.

| 2. | påpeger, at den stigende urbanisering er en tendens, der ses ikke blot i Europa, men også i resten af verden. Det skaber på den ene side muligheder, men på den anden side tvinger det os til at håndtere en række nye udfordringer. Det er således helt afgørende, at institutioner og andre aktører i storbyregionerne arbejder sammen; |
| --- | --- |

2.

| 3. | bemærker, at medlemsstaterne på nuværende tidspunkt ikke har fastsat nogen fælles kriterier for at definere og afgrænse storbyregionerne på en måde, som afspejler deres forskelligartethed og den reelle situation i disse regioner; |
| --- | --- |

3.

| 4. | bemærker, at Eurostat definerer storbyregioner som NUTS 3-regioner eller kombinationer af NUTS 3-regioner, hvor mindst halvdelen af befolkningen bor i et funktionelt byområde med mindst 250 000 indbyggere. Den regionale nomenklatur bygger på identifikation af bykerner med høj befolkningstæthed og en befolkning på mindst 50 000 indbyggere. Udvalget understreger, at der i 2016 på grundlag af denne statistiske fortolkning boede 293,3 mio. EU-borgere i storbyregionerne, og udvalget mener endvidere, at områder, der hænger funktionelt sammen med områder uden for EU, i den forbindelse også bør tages i betragtning. OECD definerer storbyregioner ud fra deres funktion, dvs. en bykerne med høj befolkningstæthed og mange jobmuligheder, som er forbundet med resten af området i kraft af stor daglig pendleraktivitet; |
| --- | --- |

4.

| 5. | påpeger, at storbyregionerne omfatter forskellige typer områder, der overvejende kan betegnes som byområder, når man ser på befolkningstallet, men som landområder, når man ser på området, de omfatter. De har stærke forbindelser til bynære områder og landområder, og samtidig skal de også tackle suburbanisering. Spørgsmålet om arealanvendelse i forstadsområder er afgørende for livskvalitet, tilpasning til og afbødning af klimaændringer. Specifikke politikker vedrørende begrænsning af byspredning bør drøftes mellem regionerne; |
| --- | --- |

5.

| 6. | bemærker, at man bør skelne mellem stærkt urbaniserede og mindre urbaniserede storbyregioner, der kræver forskellige politiske tilgange og foranstaltninger; |
| --- | --- |

6.

| 7. | bemærker, at mens storbyregionerne Paris og London, som har et befolkningstal på mere end 12 mio., kan betragtes særskilt, så adskiller de fleste storbyregioner i EU sig afhængigt af deres størrelse, funktioner og økonomiske størrelse foruden deres grad af polycentricitet. Der er også betydelige forskelle i storbyregionernes tilgange til at koordinere fælles politikker og tiltag; |
| --- | --- |

7.

| 8. | bemærker, at bytilvandring i dag er en af de største demografiske tendenser, og at EU-befolkningen overvejende er koncentreret i storbyregioner, der samtidig er hovedstæder. Storbyregionerne skal kunne håndtere byspredning, en stigende befolkningstæthed i bycentrene og som konsekvens heraf affolkning af landdistrikterne. Denne tendens stiller en række krav til leveringen af offentlige tjenester til befolkningen og til nye infrastrukturer for eksempel inden for social-, transport-, skole- og sundhedssektoren og i forbindelse med digitalisering og gennemførelse af en bæredygtig energiomstilling og lægger derfor et kæmpe pres på storbyregionernes budgetter. Storbyregioner, der samtidig er hovedstæder, stilles også over for yderligere krav i deres egenskab af hovedstad i en medlemsstat, f.eks. på områderne sikkerhed, tjenesteydelser af almen interesse, digitale tjenester og transport; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at storbyregionernes reelle befolkningstal i visse tilfælde er højere, end de officielle statistikker viser. Det er ikke alle, der bor i storbyregionerne, der rent faktisk har fast bopæl der. Mange kommer desuden ind til storbyregionerne for at arbejde og gør samtidig brug af de sociale faciliteter og ydelser. Derudover har storbyregionerne ofte en stærk grænseoverskridende dimension. |
| --- | --- |

9.

Storbyregionernes potentiale

| 10. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at storbyregioner betragtes som drivkraften bag og omdrejningspunktet for medlemsstaternes økonomiske vækst. Ifølge Eurostat genereres ca. 72 % af EU's 28 medlemsstaters BNP i storbyregioner. Storbyregionerne er dog ikke kun omdrejningspunkt for landenes økonomiske vækst — de er også knudepunkter for forskning, innovation og kreativt potentiale, som naturligt tiltrækker kapital, investeringer og mennesker. De er pionerer i intelligente løsninger inden for informations- og tjenesteydelser, den cirkulære økonomi, miljømæssig bæredygtighed, energieffektivitet og bæredygtig mobilitet; |
| --- | --- |

10.

| 11. | understreger, at det er vigtigt for en afbalanceret udvikling af regionerne, at EU og medlemsstaterne anerkender merværdien af storbyregionernes samarbejde om at nå de fælles mål for mindskning af regionale forskelle. Ved at sammenstille deres ressourcer og ekspertise kan storbyregionerne være med til at styrke den interne konnektivitet samt sprede velstand og fordele inden for et givent område ved at fremme regionalt samarbejde, økonomisk vækst og skabe mere effektive forbindelser mellem byerne og landdistrikterne. Storbyregionerne leverer tjenesteydelser ud over deres grænser og spiller således en væsentlig rolle, når det gælder om at sprede udviklingen i de omkringliggende — og ofte landlige — områder. De bidrager til at skabe en forbindelse mellem samfundet og individet, eftersom levende funktionelle forbindelser bygger bro mellem byområder, mindre byer og landområder. Samspillet mellem landdistrikter og byområder er en vigtig drivkraft for en afbalanceret territorial udvikling; |
| --- | --- |

11.

| 12. | gør opmærksom på, at det er nødvendigt reelt at inddrage de nationale politikker i anvendelsen af territoriale redskaber og at sikre en retfærdig fordeling af midler til alle områder, regioner og kommuner, det være sig storbyområder, byer eller landdistrikter, samt at sikre, at medlemsstaterne på et tidligt tidspunkt rådfører sig med de lokale og regionale myndigheder om, hvor og hvordan de territoriale redskaber vil blive anvendt. Dette er afgørende for ensrettet støtte på alle niveauer, der sikrer en afbalanceret udvikling af både by- og landområder under hensyntagen til nærhedsprincippet og territorial samhørighed; |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at det i det nuværende forslag om samhørighedspolitikken er en betingelse for at opnå støtte, at man kan levere europæisk merværdi. Støtte til storbyregioner giver ikke blot europæisk merværdi, men sikrer også EU's overordnede konkurrenceevne, og som følge af den afsmittende effekt af sådan støtte styrkes medlemsstaternes regionale konvergens; |
| --- | --- |

13.

| 14. | påpeger, at mere end 70 % af foranstaltningerne til modvirkning af klimaændringer og op mod 90 % af tilpasningstiltagene udføres på subnationalt niveau, hvilket betyder, at storbyregionerne er vigtige aktører i opfyldelsen af COP21-tilsagnene; |
| --- | --- |

14.

| 15. | bemærker, at en væsentlig del af midlerne til samhørighedspolitikken efter 2020 kommer til at gå til støtte til innovation og intelligente løsninger, som storbyregioner i høj grad står for at gennemføre. |
| --- | --- |

15.

Udfordringer

| 16. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at visse storbyregioner, herunder de statistisk set mest velstående, fortsat er berørt af mangelfulde infrastrukturer og derfor er nødt til at blive ved med at investere i kerneinfrastruktur; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bemærker, at storbyregionerne skal tackle økonomiske, skattemæssige og territoriale udfordringer, samtidig med at de kæmper med en stigende efterspørgsel efter offentlige tjenester af høj kvalitet og begrænsede økonomiske midler hertil. Det har store konsekvenser for befolkningens overordnede livskvalitet. Budgetindtægterne har i visse storbyregioner kun meget lidt at gøre med økonomisk fremgang og BNP. I visse storbyregioner stammer budgettet fra en del af den personlige indkomstskat fra de registrerede indbyggere, men ikke fra de juridiske personer, der skaber regionens BNP. Det er grunden til, at multinationale virksomheders tilstedeværelse ikke nødvendigvis skaber offentlige indtægter; |
| --- | --- |

17.

| 18. | gør opmærksom på, at mange arbejdstagere typisk pendler ind til bycentrene, og at en af de største udfordringer er at sikre tilgængelig og miljøvenlig offentlig transport. Storbyregionerne er nødt til at indføre aktive transport- og mobilitetsløsninger til offentlig brug og forbedre mobiliteten på tværs af grænser. De kæmper desuden med trafikpropper, der forringer luftkvaliteten og påvirker folkesundheden negativt; |
| --- | --- |

18.

| 19. | bemærker, at storbyregionerne ikke mindst på grund af koncentrationen af industri står over for større udfordringer med miljøkvalitet, indførelse af bæredygtige energikilder, den cirkulære økonomi, luftforurening, grundvandets kvalitet, håndtering af affald, aftagende biodiversitet og miljøbelastning. Storbyregionerne spiller desuden en central rolle med hensyn til at tilpasse sig følgerne af klimaændringerne, og der er behov for en helhedsorienteret tilgang for at håndtere alle disse spørgsmål; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger, at der er store uligheder i storbyregionerne. Visse storbyregioner omfatter medlemsstaternes fattigste områder, og skal derfor håndtere fattigdom i byerne, social inklusion, et stigende antal hjemløse, børn, der lever i fattigdom, sårbare grupper, ungdomsarbejdsløshed, mangel på kvalificeret arbejdskraft, integration af migranter og flygtninge, øget kriminalitet, en aldrende befolkning og fattigdom blandt personer i arbejde. Disse områder fremgår ofte ikke af de officielle statistikker, som kun er tilgængelige i større skala, hvilket påvirker udviklingen af relevante politikker og tiltag; |
| --- | --- |

20.

| 21. | fremhæver, at boligkrisen påvirker storbyregionerne på en helt særlig måde. På den ene side affolkes visse områder, mens andre oplever en kæmpe boligmangel. I byer med stor boligmangel stiger boligpriserne hurtigere end indtægterne, hvilket fører til øget segregering og social ulighed. Udvalget gentager i lyset heraf sin opfordring til, at der udfærdiges en EU-dagsorden for boliger (1); |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer Eurostat til at indsamle og analysere data om tilgængeligheden af og prisen på boliger fra et lokalt og regionalt perspektiv. Initiativer, også fra civilsamfundet, til at bygge boliger til overkommelige priser bør også analyseres; |
| --- | --- |

22.

| 23. | fremhæver, at der skal tages særligt hensyn til storbyregioner, der er under økonomisk omstilling, og som kæmper med de negative følger af, at industrier lukker ned. De oplever høj — og ofte langvarig — arbejdsløshed og skal samtidig håndtere omlægningen af tidligere industrianlæg og genopretning af efterladte byområder og kvarterer; |
| --- | --- |

23.

| 24. | bemærker, at en af de største udfordringer for storbyregionerne er at støtte udbredelsen af digitale infrastrukturer, så befolkningen kan finde arbejde i nye industrier, og at indføre nye arbejdsmønstre såsom hjemmearbejde; |
| --- | --- |

24.

| 25. | påpeger, at storbyregionerne ofte også omfatter landdistrikter, og at det her er meget vigtigt at sikre velfungerende forbindelser mellem by- og landområder og at undgå ukoordineret beslutningstagning. Udvalget understreger, at storbyregionerne er ressource- og ekspertisecentre, og at de med deres professionelle og strategiske planlægningsevner kan hjælpe oplandet med at sikre støtte fra samhørighedspolitikken. Storbyregionerne kan i forlængelse heraf stå for gennemførelsen af integrerede strategier for bæredygtig udvikling med fokus på lokal og regional solidaritet; |
| --- | --- |

25.

| 26. | mener, at det er vigtigt at undersøge mulighederne for samarbejde på områder, der går på tværs af sektorer, igennem forbindelser mellem byer og landdistrikter, der bidrager til såvel udvikling af landdistrikter som storbyområder, såsom støtte til etablering af regionale og lokale værdikæder og direkte markedsføring af landbrugsprodukter i storbyregioner med henblik på at skabe merværdi for de omkringliggende landdistrikter; |
| --- | --- |

26.

| 27. | gør opmærksom på, at det er nødvendigt at skabe en bedre forståelse af mønstrene i storbyregioner på øer og af samspillet øerne imellem; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at drøftelserne også bør omfatte storbyregioner, der ikke ligger på fastlandet. |
| --- | --- |

28.

Bedre inddragelse af storbyregionerne i udformningen og gennemførelsen af samhørighedspolitikken

| 29. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at den igangværende proces med at udforme samhørighedspolitikken efter 2020 er en enestående mulighed for at indtage en helt særlig tilgang til storbyregionerne, når det gælder udformningen af fremtidige partnerskabsaftaler og efterfølgende operationelle programmer under samhørighedsfondene; |
| --- | --- |

29.

| 30. | er enig i, at der ikke bør være administrative hindringer for samarbejdet mellem NUTS II-regioner, som tilsammen udgør en hovedstadsregion (hovedstad — hovedstadsregion), og som ønsker at koordinere deres strategier og tiltag inden for rammerne af de respektive operationelle programmer. De bør tillige have tilstrækkelig fleksibilitet til at udvælge de mekanismer, der kan styrke samarbejdet; |
| --- | --- |

30.

| 31. | fremhæver storbyregionernes rolle i samhørighedspolitikken og anbefaler, at denne dimension hurtigst muligt indarbejdes og styrkes i samhørighedspolitikken efter 2020 og andre relevante EU-politikker, herunder den nye territoriale dagsorden og strategidokumenter såsom det nye Leipzigcharter og den nye europæiske udviklingsstrategi, der skal erstatte Europa 2020; |
| --- | --- |

31.

| 32. | efterlyser, at storbyregionerne bliver mere direkte involveret i udformningen af samhørighedspolitikken og gennemførelsen og evalueringen af operationelle programmer og EU-projekter, under forudsætning af at de indgår territoriale samarbejdsaftaler; |
| --- | --- |

32.

| 33. | opfordrer Kommissionen til i forbindelse med godkendelse af partnerskabsaftaler og efterfølgende operationelle programmer at være opmærksom på, hvilken part der har beføjelserne til at gennemføre de enkelte tiltag, da storbyregionernes og de lokale myndigheder har forskellige beføjelser i de forskellige medlemsstater; |
| --- | --- |

33.

| 34. | påpeger, at storbyregionerne på grund af deres relative velstand har begrænset mulighed for at trække på samhørighedsfondene, og presset på at få dem brugt effektivt stiger derfor. Fordi metoden til fordeling af samhørighedsmidler under de pågældende nationale tildelinger primært baseres på én indikator — BNP pr. indbygger/købekraftsparitet — og sociale, demografiske og miljømæssige aspekter kun delvist medtages, tegnes der ikke et fuldstændigt billede af udviklingsniveauet. Regioner, der er ugunstigt stillet, fordi omfordelingen sker på et økonomisk grundlag, bør derfor kompenseres retteligt. Forslaget om at gøre det muligt at overføre midler (2) er vigtigt i denne sammenhæng. Medlemsstaterne opfordres til at drøfte overførsler med alle berørte regioner og til at sikre, at alle beslutninger træffes i enighed og i tråd med flerniveaustyring; |
| --- | --- |

34.

| 35. | bakker op om Kommissionens forslag om at øge muligheden for overførsel mellem regionskategorier fra 3 % til 15 % af en medlemsstats samlede tildeling og opfordrer medlemsstaterne til at gøre brug af denne mulighed, men bemærker, at der er brug for en grundig analyse for at kunne anvende denne form for fleksibilitet. |
| --- | --- |

35.

Indsamling og analyse af data på regionalt niveau

| 36. | Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer Kommissionen til gennem EU's Fælles Forskningscenter at undersøge den potentielle merværdi ved at yde støtte til storbyregionerne i kraft af samhørighedspolitikkens primære målsætning om at mindske regionale forskelle. Man kunne for eksempel undersøge den afsmittende effekt af støtte til storbyregionerne og deres bidrag til samhørigheden på nationalt og regionalt niveau (3); |
| --- | --- |

36.

| 37. | anbefaler, at indekset for sociale fremskridt anvendes til at udpege de største udfordringer i storbyregionerne, der skal tilføres samhørighedsmidler. Det kan hjælpe de lokale og regionale aktører med at vurdere og udpege investeringsbehovene i deres område; |
| --- | --- |

37.

| 38. | anbefaler, at Eurostat i vurderingen af en regions økonomiske modningsgrad fremlægger regionale statistikker og ikke anvender nationale gennemsnit som grundlag for at måle det regionale BNP pr. indbygger opgjort i købekraftspariteter; |
| --- | --- |

38.

| 39. | anbefaler endvidere, at indsamlingen af statistiske data på regionalt niveau udvikles, navnlig for så vidt angår data til påvisning af funktionelle forbindelser i storbyregionerne. Det ville gøre det muligt at indsamle mere omfattende oplysninger om befolkningen og mobiliteten i storbyregionerne, at udvikle mere skræddersyede foranstaltninger og overføre investeringer fra samhørighedsfondene mere målrettet; |
| --- | --- |

39.

| 40. | anbefaler, at man for at nedbringe den administrative byrde og omkostninger i forbindelse med dataindsamling yder støtte til innovative dataindsamlingsmetoder, som kan bruges til at følge pendlermønstrene i storbyregionerne. |
| --- | --- |

40.

En samhørighedspolitik, der passer til storbyregionernes og deres indbyggeres behov

| 41. | Det Europæiske Regionsudvalg anbefaler, at der ydes mere støtte til instrumenter, der fremmer storbysamarbejde, såsom ITI og CLLD, storbyregionernes egne prioriteter for de enkelte operationelle programmer, regionale integrerede territoriale strategier, strategier for bæredygtig byudvikling og planer for bæredygtig bytrafik, som bør videreudvikles under samhørighedspolitikken efter 2020 og danne grundlag for investeringsstøtte; |
| --- | --- |

41.

| 42. | beklager, at udkastet til samhørighedspolitikkens budget for første gang udgør mindre end en tredjedel af EU's budget. Tematisk koncentration er dog tæt forbundet med de første to målsætninger under den nye samhørighedspolitik — et mere intelligent og grønnere Europa. Det er netop denne type foranstaltning, der i vid udstrækning gennemføres i storbyregionerne. Udvalget anbefaler derfor, at medlemsstaterne i udformningen af samarbejdsaftaler arbejder tæt sammen med storbyregionerne om at beslutte, hvordan den tematiske koncentration skal gennemføres; |
| --- | --- |

42.

| 43. | opfordrer Kommissionen til at skabe de rette betingelser for og støttemekanismer til overførsel af viden, udveksling af erfaringer og bedste praksis om centrale udfordringer, løsninger eller projekter, der er udviklet af storbyregioner såsom forvaltning storbyregioner imellem, indikatorer til overvågning af gennemførelsen af storbyplanlægningsstrategier eller udvikling af intelligente politikker; |
| --- | --- |

43.

| 44. | henleder opmærksomheden på, at storbyregionerne kendetegnes ved fragmenterede forvaltningsstrukturer bestående af et stort antal regionale og lokale enheder, hvilket hæmmer deres evne til effektivt at håndtere økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer. Udvalget opfordrer derfor til udveksling af bedste praksis mellem storbyregioner med henblik på udvikling af langsigtede strategier og innovative løsninger, som sætter dem i stand til at afhjælpe denne fragmentering af beføjelserne; |
| --- | --- |

44.

| 45. | støtter ideen om at oprette en fond for retfærdig omstilling til at støtte en bæredygtig energiomstilling og tackle de sociale udfordringer, der er forbundet med arbejdskraftens mobilitet og de store demografiske ændringer, og at denne finansieres af nye midler som supplement til midlerne fra samhørighedspolitikken; |
| --- | --- |

45.

| 46. | påpeger, at selv om storbyregioner har en enorm menneskelig kapital og mange talenter, står de også over for en lang række problemer lige fra social eksklusion til tilpasning til behovene på det fremtidige arbejdsmarked. Man bør bruge ESF+ til at håndtere disse udfordringer i storbyregionerne i tæt koordinering og overensstemmelse med de infrastrukturforanstaltninger, der finansieres under EFRU; |
| --- | --- |

46.

| 47. | opfordrer til, at alle partnerskaber under den nye EU-dagsorden for byerne beskæftiger sig med den igangværende urbaniseringsproces, eller til at der oprettes et nyt storbypartnerskab under dagsordenen for byerne med horisontale og strategiske retningslinjer. |
| --- | --- |

47.

Bruxelles, den 4. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Punkt 20 i RU's resolution om forslagene til det nye lovgivningsmandat for Den Europæiske Union af 27. juni 2019 https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2019-02550-00-01-res-tra-da.docx/content.

1

(2)  COM(2018) 375, artikel 105.

2

(3)  Se rapporten »The impacts of metropolitan regions on their surrounding areas«: https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/Metropolitan-regions.pdf.

3

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/13 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/13

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En makroregional EU-strategi for Karpaterregionen

(2020/C 79/03)

| Ordfører | : | Władysław ORTYL (PL/ECR), formand for regionen Podkarpackie |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Władysław ORTYL (PL/ECR), formand for regionen Podkarpackie

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

De makroregionale strategiers betydning for samhørigheden i Den Europæiske Union

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) minder om, at EU-traktaterne (1) indeholder krav til Den Europæiske Union om at videreudvikle og gennemføre foranstaltninger, der kan styrke Unionens økonomiske, sociale og territoriale samhørighed; |
| --- | --- |

1.

| 2. | er af den opfattelse, at makroregionale strategier bidrager til at tackle fælles udfordringer inden for konkrete områder, der ses i en bred geografisk sammenhæng på tværs af grænser. Ved hjælp af den fælles udnyttelse af potentialet i grænseoverskridende områder bidrager disse strategier i høj grad til at skabe territorial samhørighed mellem lande og regioner (2). Udvalget mener, at udarbejdelsen af makroregionale strategier afspejler en naturlig udvikling i EU og er et udtryk for den næste fase af det uddybede samarbejde mellem lande, regioner og lokalsamfund på tværs af grænserne; |
| --- | --- |

2.

| 3. | fremhæver, at makroregionale strategier er et værktøj til flerniveaustyring, som integrerer de europæiske, nationale, regionale og lokale interessenters aktiviteter med henblik på at nå de opstillede mål. Strategierne øger ligeledes komplementariteten mellem forskellige politiske strategier og programmer, der vedtages og gennemføres på forskellige forvaltningsniveauer. En sådan kombination af muligheder, der er kortlagt i fællesskab, og koordinering af foranstaltninger til overvindelse af hindringer for udvikling udgør en reel europæisk merværdi; |
| --- | --- |

3.

| 4. | bemærker, at de makroregionale strategier spiller en væsentlig rolle i uddybningen af EU's integration, idet de gør udviklingsprocesserne på regionalt og lokalt plan mere dynamiske. Denne proces lettes ved hjælp af muligheden for at udveksle erfaringer og formidle effektiv bedste praksis fra de lande og regioner, der er omfattet af strategien. Dette skaber på naturlig vis betingelserne for udvikling af europæisk solidaritet og et medansvar for udviklingen af hele makroregionen. Dette gør det muligt at overvinde de individuelle tilgange til fordel for en model, der tager hensyn til den bredere kontekst for hele makroregionen. Makroregionale strategier er desuden katalysatorer for lokale og regionale samfunds initiativer, hvilket skaber mulighed for at give borgerne et bedre indblik i den europæiske idé; |
| --- | --- |

4.

| 5. | henleder opmærksomheden på, at de lokale og regionale myndigheder spiller en afgørende rolle i indsatsen for at fremme demokrati, decentralisering og lokalt og regionalt selvstyre, hvilket understreger betydningen af deres deltagelse i de eksisterende makroregionale strategier og i udformningen af nye strategier. Strategierne bliver et bottom-up-instrument for territorialt samarbejde baseret på de regionale og lokale interessenters og civilsamfundets engagement. Takket være gennemførelsen af fælles foranstaltninger til realisering af målene i de makroregionale strategier opstår der en platform for samarbejde, der fremmer det europæiske værdisystem, de grundlæggende demokratiske principper og højere standarder for forvaltningen af den regionale udvikling, herunder udvikling af en model for flerniveaustyring. |
| --- | --- |

5.

Karpaterne som en specifik makroregion i Europa

| 6. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at Karpaterne med et areal på 190 000 km2 og ca. 68 mio. indbyggere er det næststørste bjergområde på det europæiske kontinent efter Alperne. Karpaterne udgør en sammenhængende bjergkæde og har særlige udfordringer og udviklingsmuligheder som følge af sine geografiske karakteristika; |
| --- | --- |

6.

| 7. | gør opmærksom på de enestående ressourcer i Karpaterne, såsom naturrigdom, den kulturelle mangfoldighed som enestående arv, menneskelige ressourcer og den fælles identitet hos indbyggerne i bjergsamfundene. Alt dette skaber store muligheder for at iværksætte fælles tiltag til sikring af en mere dynamisk, bæredygtig og afbalanceret social og økonomisk udvikling i området; |
| --- | --- |

7.

| 8. | fremhæver, at Karpaterne i betragtning af biodiversitetens høje værdi og bevarelsen af det naturlige miljø er et enestående europæisk område, der har afgørende betydning. Området er en kilde til den europæiske arv, som skal bevares for de kommende generationer. Dette indebærer en forpligtelse til at søge ansvarlige økonomiske udviklingsmuligheder, der gør det muligt at bevare og beskytte denne arv. Interessenternes foranstaltninger skal derfor koordineres på alle forvaltningsniveauer under hensyntagen til den grænseoverskridende karakter af de miljørelaterede spørgsmål; |
| --- | --- |

8.

| 9. | henleder opmærksomheden på potentialet i det århundreder gamle naboskab mellem lokalsamfundene i de forskellige dele af Karpaterne samt bjergområdernes rige kultur, der er resultatet af sammensmeltningen af østlige og vestlige påvirkninger, fælles historiske erfaringer og traditioner for pastoralisme. De nuværende initiativer til bevarelse og fremme af den fælles kulturarv (3) fremhæver det betydelige potentiale for integration af lokalsamfundene. Respekt for etniske minoriteters rettigheder og bevarelse af deres kulturarv har stor betydning i Karpaterregionen; |
| --- | --- |

9.

| 10. | påpeger, at de fattigste regioner i medlemsstaterne udgør en betydelig del af makroregionen Karpaterne, og at BNP pr. indbygger i de fleste områder ikke overstiger 50 % af EU-gennemsnittet. På grund af deres perifere beliggenhed i forhold til udviklingscentrene i Europa, de dårlige kommunikationsforbindelser som følge af terrænforholdene og de historisk betingede barrierer i form af grænser er deres udviklingsmuligheder begrænsede. En anden faktor er manglen på infrastruktur som følge af mange års underinvestering, omstilling af økonomierne og forsømmelse af udviklingspotentialet; |
| --- | --- |

10.

| 11. | mener, at der skal skabes opmærksomhed om de særlige behov i Karpaternes bjergområder, og at det specifikke potentiale i denne makroregion skal udnyttes. Et partnerskabsbaseret samarbejde mellem landene og regionerne i Karpaterne vil gøre det muligt at iværksætte foranstaltninger, der passer bedre til de særlige udviklingsvilkår og -behov, der opstår som følge af den sociale, historiske, infrastrukturelle og geopolitiske virkelighed; |
| --- | --- |

11.

| 12. | mener, at et strategidokument fra Kommissionen om Karpaterne ville skabe opmærksomhed om problemerne i området og gøre det muligt for makroregionen som helhed at udnytte sit unikke, men for nærværende latente, potentiale, ved at der træffes foranstaltninger til imødegåelse af regionens største overordnede problemer og udfordringer; |
| --- | --- |

12.

| 13. | fremhæver, at Karpaterne er et yderst vigtigt geopolitisk område, hvor de strategiske politiske og økonomiske interesser i Øst- og Vesteuropa mødes. Efter EU-udvidelsen i 2004 er dette i endnu højere grad tilfældet, eftersom regionen nu udgør den østlige grænse for hele Unionen; |
| --- | --- |

13.

| 14. | gør opmærksom på, at makroregionen Karpaterne ikke kun omfatter EU-medlemsstater, men også Moldova, Serbien og Ukraine, hvilket ikke blot styrker integrationen af EU's medlemsstater, men også inddragelsen af nabolandene, når de involveres i det forstærkede samarbejde. |
| --- | --- |

14.

Målsætningerne for den makroregionale strategi for Karpaterne

| 15. | Det Europæiske Regionsudvalg henleder opmærksomheden på en række initiativer til etablering af en makroregional strategi for Karpaterregionen (Karpaterstrategien) (4), der er iværksat på forskellige niveauer af en bred vifte af interessenter. Disse udmønter sig i erklæringer (5), hvor idéen om at udforme en sådan strategi støttes. Det er vigtigt at understrege, at disse initiativer udgår fra både regeringer og nationale parlamenter samt regioner, byer og lokalsamfund; |
| --- | --- |

15.

| 16. | glæder sig over, at alle dokumenter er blevet vedtaget på grundlag af en dialog mellem de forskellige interessenter med tilknytning til den fremtidige strategi og under hensyntagen til strategiens tværnationale, tværregionale og lokale karakter. Dette tydeliggør den komplementære karakter af de foranstaltninger, der træffes, hvilket fremover kan blive en forudsætning for en vellykket gennemførelse af den makroregionale strategi for Karpaterregionen; |
| --- | --- |

16.

| 17. | bifalder de foranstaltninger, der er truffet for at gennemføre rammekonventionen om beskyttelse og bæredygtig udvikling af Karpaterne (Karpaterkonventionen) fra 2003, som er en multilateral international aftale for Karpaterregionen, der blev vedtaget i overensstemmelse med de folkeretlige principper. Aftaleparterne har forpligtet sig til at samarbejde og gennemføre en overordnet politik for beskyttelse og bæredygtig udvikling af Karpaterregionen ved at tage hensyn til konventionens mål og bestemmelser i deres tiltag på specifikke områder (såsom fysisk planlægning, landbrug og skovbrug, transport og turisme), sikre en bedre koordinering af disse tiltag og anvende en integreret tilgang til forvaltning af jordens ressourcer; |
| --- | --- |

17.

| 18. | konstaterer, at Karpaterkonventionen er et værktøj til forvaltning af Karpaterregionen, der omfatter mange aspekter, og som giver mulighed for at integrere forskellige områder og inddrage en bred vifte af interesserede partnere fra forskellige niveauer (nationale, regionale, NGO'er). De udarbejdede standarder for samarbejdet på flere niveauer, som resulterede i vedtagelsen af fem tematiske protokoller til Karpaterkonventionen (6), kan anvendes som et vigtigt element i det videre samarbejde (7); |
| --- | --- |

18.

| 19. | anerkender erfaringerne og resultaterne i den karpatiske euroregion, som blev oprettet i 1993 som et samfundspolitisk initiativ, der støttes af regeringerne i Karpaterne, og som er den ældste organisation, der arbejder med at fremme den sociale og økonomiske udvikling i området. På grundlag af mere end 26 års erfaringer er der opstået en bred international og specialiseret samarbejdsstruktur med mere end 1 000 interessenter, der omfatter en lang række områder; |
| --- | --- |

19.

| 20. | minder om, at udvalget i februar 2016 oprettede den interregionale gruppe »Karpaterne«, som samler repræsentanter for regionale og lokale myndigheder i de lande, der er interesserede i, at der etableres en makroregional strategi for Karpaterne; |
| --- | --- |

20.

| 21. | henviser til sin udtalelse »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger« (8), hvor udvalget udtalte sig til fordel for, at der etableres en strategi for Karpaterregionen og gav udtryk for sin overbevisning om, at dette vil være et fremragende supplement til de nuværende initiativer som Karpaterkonventionen og den karpatiske euroregion. En sådan strategi vil desuden skabe mulighed for at udnytte det eksisterende potentiale til samarbejde mellem alle forvaltningsniveauer; |
| --- | --- |

21.

| 22. | bemærker, at hovedformålet med en Karpaterstrategi bør være at bevare den karpatiske makroregions høje naturværdi og styrke dens konkurrenceevne og attraktivitet på grundlag af dens unikke natur- og kulturarv, dens potentiale til bæredygtig udvikling og skabelsen af konkurrencefordele. Det handler om at højne levestandarden og livskvaliteten for indbyggerne i Karpaterregionen, samtidig med at de enestående økologiske værdier bevares; |
| --- | --- |

22.

| 23. | mener, at der hurtigst muligt skal tages fat på problemet med befolkningstilbagegang og den aldrende befolkning i Karpaterregionen. Netop derfor bør en forbedring af leveringen af basale sociale tjenesteydelser i Karpaterregionen, navnlig dem der handler om adgangen til uddannelse, sundhedspleje og social inklusion, være et vigtigt aspekt i samarbejdet inden for rammerne af den makroregionale strategi for Karpaterregionen; |
| --- | --- |

23.

| 24. | mener, at de foranstaltninger, der foreslås i strategien, bør fokusere på at styrke det bæredygtige økonomiske samarbejde på områder af strategisk betydning for makroregionen (ren industri, bæredygtig turisme og landbrugsfødevaresystemer) gennem udvikling af klynger i Karpaterne og et makroregionalt innovationsøkosystem. De foreslåede foranstaltninger bør fokusere på en effektiv udnyttelse af de lokale ressourcer, bl.a. gennem certificering og indførelse af et fælles varemærke for karpatiske produkter og udnyttelse af det fælles potentiale i landene og regionerne i Karpaterne, men de bør også i højere grad fremme udviklingen af socialt og økonomisk ugunstigt stillede områder med henblik på at styrke konkurrenceevnen i hele makroregionen; |
| --- | --- |

24.

| 25. | understreger, at de økologiske værdier i Karpaterne er en integreret del af makroregionens udvikling. Forbedring af det makroregionale samarbejde med henblik på beskyttelse og bevarelse af det naturlige miljø, håndtering af naturlige risici, afbødning af og tilpasning til klimaændringer samt forbindelsen mellem sidstnævnte og forvaltning af formeringsmateriale gennem bæredygtig skovforvaltning og gennemførelse af miljøoplysningskampagner vil føre til en højere miljøkvalitet i regionen. Koordineringen af foranstaltninger i hele Karpaterregionen vil resultere i stordriftsfordele; |
| --- | --- |

25.

| 26. | mener, at hele Karpaterregionen skal spille en aktiv rolle og yde et væsentligt bidrag til EU's klimapolitik med det formål at sikre, at forpligtelserne i henhold til Parisaftalen overholdes. Udvalget understreger i den sammenhæng, at det er vigtigt at bevare skovene i Karpaterne, eftersom de har en meget vigtig funktion i forbindelse med reduktionen af CO2-emissioner og derudover medvirker til vandbinding, jordbundsbeskyttelse og bevarelse af biodiversitet; |
| --- | --- |

26.

| 27. | mener, at initiativer til styrkelse af regionens konkurrenceevne og innovationskapacitet skal ledsages af foranstaltninger til forbedring af tilgængeligheden. Foranstaltninger på andre områder kan ikke gennemføres uden bæredygtig transport samt digital og social infrastruktur. Fælles tiltag på dette område vil bidrage til at åbne Karpaterregionen og styrke den interne samhørighed, herunder de grænseoverskridende forbindelser; |
| --- | --- |

27.

| 28. | påpeger, at fysisk planlægning og samarbejde i regionen er vigtige elementer i den komplekse udvikling af Karpaterregionen. Kvaliteten af samarbejdet og dermed perspektiverne for udviklingen af makroregionen afhænger i høj grad af, at institutionerne, herunder de lokale myndigheder, arbejder effektivt. Strategien skal på målrettet vis tage hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for bosættelsesstrukturen i Karpaterne (dvs. mange små byer i dale samt de traditionelle hyrdesamfund højere oppe i bjergene, som i de seneste årtier er blevet svækket som følge af de socioøkonomiske forandringer). Det er endvidere vigtigt at udbygge de funktionelle forbindelser mellem Karpaternes bjergområder og de omkringliggende områder og styrke byområderne; |
| --- | --- |

28.

| 29. | mener, med henvisning til sin tidligere udtalelse (9), at den makroregionale strategi for Karpaterne vil gøre det muligt at supplere foranstaltninger, der træffes inden for rammerne af den allerede eksisterende strategi for Donauområdet, idet strategien tager hensyn til Karpaternes særlige karakteristika som bjergkæde. Udvalget gør opmærksom på, at strategien for Donauområdet (EUSDR fra 2010) for øjeblikket er den makroregionale EU-strategi, der omfatter det største areal, samtidig med at dele af dette område også falder ind under Strategien for Alperegionen (EUSALP fra 2016) samt EU-strategien for området omkring Adriaterhavet og Det Joniske Hav (EUSAIR fra 2014), hvilket ikke har haft nogen form for negative konsekvenser. Udvalget er overbevist om, at dette også vil være tilfældet med strategien for Karpaterregionen; |
| --- | --- |

29.

| 30. | minder om og gentager, som det allerede har givet udtryk for i mange udtalelser (10), at udvalget bifalder initiativet til udvikling af en makroregional strategi for Karpaterregionen og anser det for at være et fuldt udviklet initiativ, der inddrager alle forvaltningsniveauer (europæiske, nationale, regionale og lokale); |
| --- | --- |

30.

| 31. | minder om Rådets opfordring til at sikre fornyet politisk fremdrift i de regionale strategier og dets vilje til at se nærmere på initiativer til etablering af nye strategier (11); |
| --- | --- |

31.

| 32. | opfordrer Kommissionen til at støtte initiativer, der har til formål at etablere en makroregional strategi for Karpaterregionen, som vil være den næste makroregionale strategi og den anden for et europæisk bjergområde; |
| --- | --- |

32.

| 33. | mener, at det makroregionale strategiinstrument giver mulighed for en mere effektiv anvendelse af de disponible finansielle midler under målet om europæisk territorialt samarbejde ved at udvikle et egentligt system til medfinansiering og gennemførelse af foranstaltninger til støtte for regionerne i Karpaterne (12). Det vil også gøre det lettere for disse regioner at få adgang til EU-midler; |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer Kommissionen til, at den som anerkendelse af Karpaterkonventionens positive bidrag, vigtigheden af dennes målsætninger og deres overensstemmelse med EU's prioriteter træffer foranstaltninger til, at EU tilslutter sig konventionen som kontraherende part. Udvalget gør opmærksom på, at EU allerede er kontraherende part i Alpekonventionen. |
| --- | --- |

34.

Bruxelles, den 4. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Jf. bl.a. afsnit XVIII i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF).

1

(2)  På linje med andre instrumenter som f.eks. europæiske grupper for territorialt samarbejde (EGTS), Interreg-programmer og programmerne under det europæiske naboskabsinstrument.

2

(3)  Som eksempel kan nævnes projekter under de nuværende ECC-programmer, herunder projekter, der gennemføres af kommuner eller NGO'er.

3

(4)  Spørgsmålet om en strategi for Karpaterne drøftes på de internationale konferencer »Karpaterne i Europa«, der er blevet afholdt siden 2011. Inden for rammerne af det økonomiske forum i Krynica afholdes der paneldiskussioner om Karpaterstrategien med deltagelse af internationale partnere, der repræsenterer parlamenter, regeringer og regioner. Eksempler på lokale og regionale myndigheders initiativer er det internationale forum for samarbejde i Karpaterregionen, de gode naboskabsdage, der afholdes i Karpaterregionen samt en lang række konferencer og møder.

4

(5)  I september 2018 undertegnede repræsentanter for regeringerne i Ungarn, Slovakiet, Ukraine og Polen Karpatererklæringen (Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region).

5

Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region

(6)  Protokol om beskyttelse og bæredygtig udnyttelse af den biologiske og landskabsmæssige mangfoldighed, 2008, Bukarest, protokol om bæredygtig turisme, 2011, Bratislava, protokol om bæredygtig skovforvaltning, 2011, Bratislava, protokol om bæredygtig transport, 2015, Mikulov, og protokol om bæredygtigt landbrug og udvikling af landdistrikter, 2017, Lillafüred.

6

(7)  Samarbejdet under Karpaterkonventionen, som samler syv Karpaterlande (Tjekkiet, Ungarn, Polen, Rumænien, Serbien, Slovakiet og Ukraine), er et væsentligt element i den europæiske integration, idet det udover fem EU-medlemsstater også omfatter to direkte naboer til Den Europæiske Union (Republikken Serbien og Ukraine).

7

(8)  RU's udtalelse 6422/2018 »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger«, ordfører: Dainis Turlais (LV/ALDE).

8

(9)  RU-udtalelse 6422/2018.

9

(10)  Bl.a. udtalelserne »Strategier for makroregioner såsom Donauområdet: en ramme for fremme af grænseoverskridende klynger«, CdR 6422/2018, »Gennemførelse af de makroregionale strategier«, CdR 2554/2017, samt »Den fremtidige samhørighedspolitik« (2017/C 306/03).

10

(11)  COM(2019) 21 final — Dok. 5927/19 + ADD 1.

11

(12)  Under hensyntagen til konklusionerne fra Det Europæiske Råd og udvalgets egne udtalelser, herunder udtalelse CdR/2017/C/306/03, opfordrer RU til, at de europæiske struktur- og investeringsfonde baseres på en tilgang, der tager sigte på specifikke områder, og understreger behovet for, at EU's politik og foranstaltninger fokuserer på problemerne i specifikke områder, hvor den strukturelle og socioøkonomiske situation i overensstemmelse med EUF-traktaten berettiger til gennemførelse af specifikke foranstaltninger.

12

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/18 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/18

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Jernbanesektorens potentiale til at opfylde EU-politikkens prioriteter

(2020/C 79/04)

| Ordfører | : | Pascal MANGIN (FR/EPP), medlem af regionalrådet i Grand Est |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Pascal MANGIN (FR/EPP), medlem af regionalrådet i Grand Est

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger jernbanesektorens bidrag og navnlig de regionale og lokale jernbanelinjers potentiale, når det gælder flere af EU-politikkens overordnede prioriteter, nemlig dekarbonisering og modvirkning af klimaændringer, territorial, økonomisk og social samhørighed, det indre marked og fri bevægelighed for personer og varer samt bæredygtig mobilitet; |
| --- | --- |

1.

| 2. | understreger den rolle, transportnettet spiller som rygraden i EU's økonomi, og jernbanenettets potentiale til at forbinde de vigtigste transportruter med Unionens regioner og områder i den yderste periferi, samtidig med at det bidrager til at gøre EU's distributionslogistik grønnere, ved at man fremmer en flytning af langdistancegodstrafikken fra vej til jernbane. Udvalget understreger, at man skal gøre en større indsats med hensyn til de net, der er af prioriteret interesse, og at de sekundære regionale linjers rolle ikke må glemmes i den forbindelse; |
| --- | --- |

2.

| 3. | påpeger de muligheder, jernbanesektoren giver for kvalificeret og stabil beskæftigelse med en jævn fordeling af job over hele EU's område, samt den positive afsmittende virkning på andre økonomiske sektorer; |
| --- | --- |

3.

| 4. | opfordrer til, at der træffes foranstaltninger for at optimere disse bidrag yderligere i forbindelse med den europæiske grønne pagt, så man imødekommer borgernes bekymringer på disse områder; |
| --- | --- |

4.

| 5. | understreger multimodalitetens betydning for et bæredygtigt mobilitetssystem i EU — hvor man udnytter de enkelte transportformers styrker — og behovet for en vedvarende indsats for at sikre lige konkurrencevilkår, navnlig ved at internalisere eksterne omkostninger; |
| --- | --- |

5.

| 6. | bemærker, at jernbanerne har potentiale til at blive det mest afgørende element i mobiliteten. De skal tage digitaliseringen og automatiseringen fuldstændigt til sig, så de kan levere tjenester op til og inklusiv »last mile«-tjenester inden for passager- og godssektorerne og på den måde bidrage til omstillingen til et mere bæredygtigt transportsystem; |
| --- | --- |

6.

| 7. | opfordrer Kommissionen til at sikre en korrekt gennemførelse af de eksisterende jernbanebestemmelser; |
| --- | --- |

7.

| 8. | påpeger stationernes rolle som kulturbærere og servicecentre og påpeger endvidere den succes, togrejseordninger som #DiscoverEU har haft med at fremme EU's kultur og arv. |
| --- | --- |

8.

Territorial samhørighed

| 9. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at de lokale og regionale myndigheder ud over at være ansvarlige for den offentlige transport på deres område også har til opgave at fremme en større territorial samhørighed mellem byområderne og landområderne. I tråd med EU's forpligtelser i henhold til Parisaftalen gennemfører de lokale og regionale myndigheder løsninger med henblik på en mere bæredygtig transportsektor, hvilket bliver afgørende for at nå målet om et bæredygtigt Europa i 2030; |
| --- | --- |

9.

| 10. | mener, at jernbanerne spiller en stor rolle i flere af EU-politikkens overordnede prioriteter og med hensyn til at sætte skub i gennemførelsen af de bæredygtige udviklingsmål gennem den nye europæiske grønne pagt, som beskrevet i de politiske retningslinjer fra kommissionsformanden, Ursula von der Leyen. De bidrager navnlig til at mindske forskellene mellem byer og bynære områder og mellem landområder og byområder; |
| --- | --- |

10.

| 11. | påpegede i udtalelse CDR 18/2017, at det er nødvendigt at gennemføre den påkrævede infrastruktur i regioner, hvor jernbanerne er mindre udviklede, så borgerne og virksomhederne kan anvende jernbanetransport på samme betingelser som i resten af EU med henblik på at sikre gennemførelsen af det fælles europæiske jernbaneområde, alt dette medmindre der findes transportløsninger, der er mere bæredygtige og samlet set mindre omkostningstunge for brugerne og samfundet; |
| --- | --- |

11.

| 12. | påpeger, at selv om det af EU's nuværende politiske mål fremgår, at hovednetkorridorerne og godskorridorerne bør udgøre hovedakserne for udvikling af intermodalitet i hele EU, understreges det i den forskningsrapport om transportomlægning, der er udarbejdet for Europa-Parlamentets Transportudvalg, at konnektiviteten ikke er ligeligt fordelt i EU's regioner. Rapporten understreger bl.a., at hele EU's område bør nyde godt af muligheden for jernbaneforbindelser i henhold til princippet om samhørighed og tilgængelighed og baseret på klare indikatorer for efterspørgselsniveauerne og de socioøkonomiske betingelser i oplandet (1). For at kunne sikre en passende konnektivitet i Europa bør der ydes EU-finansiering ikke kun til hovednetkorridorerne, men også til de sekundære korridorer; |
| --- | --- |

12.

| 13. | fremhæver betydningen af grænseoverskridende jernbaneforbindelser, også jernbaneforbindelser af regional betydning. Deres specifikke bidrag til territorial samhørighed forudsætter, at EU tager højde for dem og støtten hertil gennem EU-programmer. |
| --- | --- |

13.

Økonomisk og social samhørighed

| 14. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker med hensyn til samhørighed, at beskæftigelsen i jernbanesektoren i høj grad er spredt ud over EU's regioner, lige fra operatører og infrastrukturforvaltere til leverandører og producenter samt vedligeholdelses- og sikkerhedstjenester. I undersøgelser anslås det, at sektoren beskæftiger 2,3 mio. mennesker og 4 mio., hvis man medregner de bredere økonomiske virkninger (2). På grund af både de sektorspecifikke og driftsmæssige forpligtelser er jernbanesektoren en socialt ansvarlig arbejdsgiver, som fremmer udviklingen af faglært arbejdskraft og fungerer som katalysator for bæredygtig vækst på lokalt, nationalt og europæisk plan; |
| --- | --- |

14.

| 15. | opfordrer til et tæt partnerskab mellem Kommissionen og jernbanesektoren for at se på spørgsmålene om uddannelse, rekruttering og den tiltrækningskraft, som job i jernbanesektoren har på navnlig de unge, samt for at togkontrollører får en myndighedsstatus på EU-plan, hvorved man kunne begrænse de aggressioner, som de i kraft af deres betingelser kan udsættes for, gennem en sikring af, at der på nationalt plan er strafferetlige sanktioner; |
| --- | --- |

15.

| 16. | påpeger, at jernbaneindustrien vil opleve en stigende efterspørgsel efter eksperter inden for IKT og cybersikkerhed i tråd med sektorens stadig større digitalisering og automatisering. Denne udvikling vil have en positiv afsmittende virkning på andre økonomiske sektorer, da ét job, som skabes i jernbaneindustrien, skaber yderligere 0,52 job i andre sektorer, hovedsagelig i SMV'er (3); |
| --- | --- |

16.

| 17. | bemærker, at jernbanesektoren også er berørt af kompetencegabet og står over for skiftende krav til kvalifikationer inden for visse sektorer i forbindelse med digitaliseringen og automatiseringen (4); |
| --- | --- |

17.

| 18. | påpeger fordelene ved strukturerede praktikordninger i jernbanesektoren — både når det gælder eksisterende og nye jernbaneerhverv — som kunne etableres i samarbejde med udbydere af erhvervsuddannelse og skoler på gymnasialt niveau og støttes med EU-midler til efteruddannelse/omskoling i forbindelse med overgangen til øget digitalisering og automatisering af visse erhverv (5); |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger, at et vigtigt aspekt er den lave repræsentation af kvinder, som er beskæftiget i jernbanesektoren. Ifølge RMMS-undersøgelsen (6) fra 2019 ligger andelen på mellem 8 % og 49 % i hele EU, og kun i fire medlemsstater er den over 30 %. At gøre jernbaneerhvervene i EU mere attraktive for kvinder kunne bidrage til at reducere flaskehalse inden for rekruttering. Udvalget gør opmærksom på resultatet af EU-platformen for forandringer og dens liste over god praksis (7) til at tackle disse skævheder. Det er nødvendigt med en kombination af foranstaltninger truffet af virksomheder, foranstaltninger på sektorplan og politiske foranstaltninger. |
| --- | --- |

19.

Passagerstationernes særlige rolle som kulturelle platforme

| 20. | Det Europæiske Regionsudvalg gentager det vigtigste budskab i udtalelse CDR 185/2018 (8), gør opmærksom på stationernes rolle i den forbindelse og konstaterer, »at de mange forskellige former for kulturarv er et værdifuldt aktiv for Europa, nemlig et instrument, som har potentiale til at fungere som løftestang for mere sammenhængende og bæredygtige regioner i EU, som kan bidrage til at styrke identiteten i en region og i hele Europa, og som i høj grad er udtryk for EU's motto »forenet i mangfoldighed««; |
| --- | --- |

20.

| 21. | bemærker, at ud over transport af passagerer er stationerne vigtige kulturbærere og har et omfattende netværk, som når langt ud. De egner sig således perfekt til at formidle kultur og give kulturmuligheder til et bredere publikum, idet de bidrager til livskvalitet og social samhørighed. Dette er navnlig tilfældet i mellemstore byer, hvor stationerne har et uudnyttet potentiale som kultursteder, der er et alternativ til museer og festivaler; |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer derfor stationsforvalterne og de lokale og regionale myndigheder til at styrke kulturinitiativerne på stationer og gøre bedst mulig brug af de eksisterende ordninger såsom EU's pris for moderne arkitektur (9), et muligt samarbejde med den europæiske industrirute, »European Route of Industrial Heritage«(ERIH), når det gælder om at udbrede kendskabet til EU's kulturarv og diversitet (10), det europæiske netværk af kreative klynger, der omfatter nogle omdannede stationer, nomineringer til EU's priser for moderne arkitektur og EU-programmet »Et Kreativt Europa«, som er tilgængeligt for projekter, der involverer mere end tre medlemsstater, som ønsker at fremme specifikke kulturaspekter; |
| --- | --- |

22.

| 23. | mener, at den aktuelle succes med #DiscoverEU-programmet (11) ikke bør tages for givet. Denne ordning har gjort det muligt for 30 000 unge europæere at rejse gratis med toget fra én dag til én måned. Udvalget foreslår derfor lanceringen af et fælles initiativ, som forener Kommissionens #DiscoverEU-program, jernbanesektoren og RU, og som kunne tage sigte på at sammenkoble de unges Interrailrejser med et program over arrangementer i Europas byer og regioner, hvor der er fokus på lokale togstationer og deres omgivelser set ud fra et kulturelt synspunkt og/eller tekniske besøg på stedet, så de unge kan lære mere om jernbanerne; |
| --- | --- |

23.

| 24. | minder om den stigende interesse for nattog, især blandt unge, samt om behovet for at relancere disse tjenester på visse europæiske ruter i forbindelse med den grønne omstilling. Udvalget bemærker, at den internationale kunstfestival Europalia i 2021 vil fokusere på jernbanernes indflydelse på kunsten og foreslår, at nattogenes bidrag og deres genindførelse fremhæves ved den lejlighed. Det opfordrer desuden jernbanerne til at styrke deres bidrag til bæredygtig turisme ved at intensivere deres samarbejde med rejsebureauer og andre transportformer. |
| --- | --- |

24.

Den europæiske grønne pagt

| 25. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at EU gentagne gange har understreget sin målsætning om, at EU's industrier skal være verdens førende inden for innovation, digitalisering og dekarbonisering. Dekarbonisering og modvirkning af klimaændringerne er sat allerøverst på den nye Kommissions dagsorden som led i den »europæiske grønne pagt«. Derfor er der et presserende behov for nye og afbalancerede forslag fra Kommissionen, som bør fremlægges inden for de første 100 dage af den nye Kommissions mandatperiode. Kommissionen angiver, hvilke finansielle midler der er nødvendige for at nå dekarboniseringsmålene; |
| --- | --- |

25.

| 26. | noterer sig de voksende folkebevægelser, der involverer »flyskam«og klimastrejker, og er overbevist om, at de kun kan bidrage til en transportomlægning, hvis jernbanerne udgør et ægte alternativ til mere forurenende transportformer og har en overkommelig pris. Det afhænger af bidragene fra de lokale og regionale myndigheder og fra de offentlige myndigheder, men også af sektorens evne til at være endnu mere miljøvenlig. |
| --- | --- |

26.

Miljøpræstationer og indførelsen af princippet om, at forureneren betaler

| 27. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at transportsektoren tegner sig for 27 % af drivhusgasemissionerne i EU. De aktuelle ambitioner for politikken fremgår af Kommissionens strategi for lavemissionsmobilitet, der blev vedtaget i 2016 og efterfulgt af tre lovgivningsmæssige »mobilitetspakker«. Hvad jernbanesektoren angår, er dens emissionsrater klart de laveste blandt alle transportformer. Desuden er jernbanesektoren den eneste transportsektor, hvis samlede emissioner er faldende (12) på trods af en øget transportmængde; |
| --- | --- |

27.

| 28. | gør opmærksom på den undersøgelse, som CE Delft (13) foretog i 2019 af internaliseringen af eksterne omkostninger. Den viser, at jernbanesektoren er meget dygtig til at dække sine variable infrastrukturomkostninger samt eksternaliteter som luftforurening, CO2 og støj ved hjælp af afgifter, og at den har færre huller i omkostningsdækningen målt i euro pr. passager-kilometer eller ton-kilometer end andre transportformer; |
| --- | --- |

28.

| 29. | mener, at jernbanernes miljøpræstationer ville være endnu bedre, hvis de tacklede deres væsentligste mangler gennem en mere systematisk anvendelse af længere og tungere godstog samt udrulning af mere støjsvage tog, ved at tilskynde til eftermontering af kompositbremseklodser på vognene og gennem brugen af ren og effektiv energi; |
| --- | --- |

29.

| 30. | mener, at jernbanerne også bør arbejde intensivt med alternativer til skadelige stoffer såsom glyphosat og kreosot, der bruges på mange kilometer spor; |
| --- | --- |

30.

| 31. | glæder sig over, at store jernbaneaktører har forpligtet sig til klimaneutralitet i 2050, men mener, at et sådant mål er inden for rækkevidde i en nærmere fremtid; |
| --- | --- |

31.

| 32. | mener, at lovgiverne kan bidrage til dette mål ved at indføre princippet om, at forureneren betaler. Udvalget minder om sin udtalelse CDR 18/2017 (14), hvoraf det fremgår, at »alle transportformer bør bidrage til de eksterne omkostninger, de forårsager, efter princippet om, at forureneren betaler, og at dette bør ske med et bidrag, der er proportionalt med deres bidrag til forureningen«, samt at »løsninger, der involverer trafikoverflytning til lavemissionsmobilitet«bør »prioriteres højt, for eksempel ved at revurdere de eksisterende skjulte eller åbne subsidier til vejtransport«; |
| --- | --- |

32.

| 33. | opfordrer til en gennemgang af de nuværende momsfritagelser, der er taget højde for i direktiv 2006/112/EF (15), i henhold til hvilket alle medlemsstater har indført momsfritagelser for grænseoverskridende lufttransport, men ikke for grænseoverskridende jernbanetransport. Hvis direktivet blev ændret, ville medlemsstaterne få mulighed for at lægge moms på grænseoverskridende passagertransport på en mere bæredygtig måde. RU gør i denne forbindelse opmærksom på det europæiske borgerinitiativ »Afskaf afgiftsfritagelsen for flybrændstof i Europa« (16). Udvalget tager endvidere til efterretning, at Frans Timmermans, ledende næstformand med ansvar for en europæisk grøn pagt, har forpligtet sig til at tage spørgsmålet om skat på visse former for transportbrændstof op med henblik på at opnå en bedre tilpasning i forhold til EU's klimaambitioner; |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer til — med hensyn til den gennemgang af energibeskatningsdirektivet (2003/96/EF) (17), som kommissionsformanden, Ursula von der Leyen, har bebudet — at de obligatoriske afgiftsfritagelser for luftfart og søfart bringes til ophør (mens sådanne fritagelser er frivillige for energiprodukter og elektricitet, der anvendes til gods- og passagertransport med jernbane, metro, sporvogn osv.) som en yderligere foranstaltning, der skal fremme en transportomlægning til mere bæredygtige transportformer. |
| --- | --- |

34.

Jernbanernes tiltrækningskraft og transportomlægning

| 35. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at en forbedring af togenes pålidelighed og komfort også vil fremme en transportomlægning. Stationerne er en fuldgyldig del af rejsekomforten. Personer med nedsat mobilitet bør også drage fordel af denne ekstra servicekvalitet om bord på togene og på stationerne. Nattog på længere strækninger udgør en stadig mere overbevisende løsning, fordi passagererne i stigende grad søger bæredygtige alternativer til rejsen. Jernbanesektoren (jernbanevirksomheder og infrastrukturforvaltere) kan befordre denne udvikling ved at tilbyde attraktive priser, komfortable vogne og passende forbindelser; |
| --- | --- |

35.

| 36. | påpeger, at jernbanerne giver en god kombination af hastighed, sikkerhed, komfort, effektivitet og miljøvenlighed. Mere end 50 % af godstransporten er imidlertid stadig vejtransport, mens jernbanerne kun tegner sig for 12 %. Hvad passagertransport angår, har jernbanerne stadig, trods en vis fremgang de seneste år, en gennemsnitlig markedsandel på mindre end 10 %. De lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle for at befordre en debat om finansiering og løsninger med såvel offentlige som private aktører for at sikre et attraktivt trafikudbud. I denne forbindelse opfordrer RU Kommissionen til at fremme jernbanemotorveje og begunstige offentlig finansiering af tilhørende terminaler og rullende materiel som en løsning for skiftet mellem forskellige transportformer, der bidrager til en kraftig fremskyndelse af dekarboniseringen af godstransporten. |
| --- | --- |

36.

Digitalisering, innovation og industripolitik

| 37. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at erfaringerne fra de to store franske og tyske jernbanevirksomheder viser, at jernbanerne igen bør sætte fokus på deres kerneforretning, nemlig jernbanetransport. En egentlig industristrategi kombineret med digitalisering vil bidrage til at få flere tog på sporene; |
| --- | --- |

37.

| 38. | anbefaler følgende i forbindelse med digitalisering:






  — | ERTMS bør udrulles hurtigt for bedre at kombinere øget kapacitet og mere sikker transport |
| --- | --- | --- |

38.

—

ERTMS bør udrulles hurtigt for bedre at kombinere øget kapacitet og mere sikker transport

| — | digitaliseringen bør udvikles på intermodalt plan for at optimere ydeevnen i transportsektoren som helhed, og der bør være særligt fokus på at tilgodese personer med nedsat mobilitet og med en hvilken som helst form for handicap (fysisk, sensorielt eller intellektuelt) |
| --- | --- |

—

digitaliseringen bør udvikles på intermodalt plan for at optimere ydeevnen i transportsektoren som helhed, og der bør være særligt fokus på at tilgodese personer med nedsat mobilitet og med en hvilken som helst form for handicap (fysisk, sensorielt eller intellektuelt)

| — | for at forbedre kundeplejen og tilbyde passagererne en højtydende dataforbindelse og internetadgang bør 5G udnyttes fuldt ud |
| --- | --- |

—

for at forbedre kundeplejen og tilbyde passagererne en højtydende dataforbindelse og internetadgang bør 5G udnyttes fuldt ud

| — | der bør ske en hurtig udrulning af digitale godstog. De vil samle oplysninger om godsets status og selve toget (temperatur, rystelser, sikkerhedsadvarsler osv.) og dele dem med personalet om bord og med kontrolcentrene langs sporene |
| --- | --- |

—

der bør ske en hurtig udrulning af digitale godstog. De vil samle oplysninger om godsets status og selve toget (temperatur, rystelser, sikkerhedsadvarsler osv.) og dele dem med personalet om bord og med kontrolcentrene langs sporene

| — | en hurtig opskalering af prædiktiv vedligeholdelse af både rullende materiel og infrastruktur gennem en omfattende indførelse af fjernstyrede trådløse, opkoblede sensorer (tingenes internet) til at detektere temperaturer, tryk, vibrationer, sikkerhedsadvarsler på kritiske steder og i realtid, automatisk indsamling og organisation af alle disse sensorers data samt øjeblikkelig analyse foretaget af automatiske systemer baseret på kunstig intelligens; |
| --- | --- |

—

en hurtig opskalering af prædiktiv vedligeholdelse af både rullende materiel og infrastruktur gennem en omfattende indførelse af fjernstyrede trådløse, opkoblede sensorer (tingenes internet) til at detektere temperaturer, tryk, vibrationer, sikkerhedsadvarsler på kritiske steder og i realtid, automatisk indsamling og organisation af alle disse sensorers data samt øjeblikkelig analyse foretaget af automatiske systemer baseret på kunstig intelligens;

| 39. | understreger, at potentialet for integrerede billetsystemer og mobilitet som en tjeneste afhænger af, at transportaktørerne gør deres data let tilgængelige for resten af økosystemet. Der bør udarbejdes retningslinjer på EU-plan for at tilskynde jernbanevirksomhederne til at gøre deres data mere tilgængelige. De kan bidrage til udviklingen af intelligente byer. Sideløbende hermed bør de lokale og regionale myndigheder udvikle nye kompetencer, når det gælder om at generere, udveksle og administrere offentlige data; |
| --- | --- |

39.

| 40. | understreger, at integrerede billetsystemer bør være kompatible med hinanden, så man reducerer risikoen for en opsplitning af det indre marked; |
| --- | --- |

40.

| 41. | mener — i lyset af den væsentlige indflydelse, som digitalisering og automatisering har på processer og tjenester, der involverer de lokale og regionale myndigheder i de kommende år — at det er yderst vigtigt at sørge for en efterfølger til fællesforetagendet Shift2Rail i den næste FFR. De enkelte partnere, EU og jernbanesektoren bør fastholde deres økonomiske indsats, og sidstnævnte bør benytte denne lejlighed til at udvikle flere multipartnerprojekter, der involverer SMV'er, på europæisk plan; |
| --- | --- |

41.

| 42. | påpeger, at Shift2Rail til gengæld skal opfylde sine løfter og nedbringe jernbanesystemernes livscyklusomkostninger (udvikling, drift og modernisering af infrastruktur og rullende materiel) med 50 %, fordoble jernbanesystemets kapacitet, forbedre jernbanetransportens pålidelighed og punktlighed med 50 %, fjerne resterende hindringer med hensyn til interoperabilitet og effektivitet samt reducere negative eksterne virkninger såsom støj, vibrationer og emissioner samt favorisere en bedre universel adgang ud over blot at opfylde de gældende nationale regler på området. |
| --- | --- |

42.

Intermodal konkurrence

| 43. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at nettogevinster fra en yderligere markedsåbning, mere åbne udbud i forbindelse med kontrakter om offentlige tjenester og en fortsat adskillelse anslås at ligge på ca. 18-32 mia. EUR i perioden 2019-2034. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og Den Europæiske Unions Jernbaneagentur til at sikre en korrekt gennemførelse af den fjerde jernbanepakke for at høste fordelene ved en åbning af markedet og en forenkling af reglerne; |
| --- | --- |

43.

| 44. | bemærker, at den eller de kompetente myndigheder, som indgik kontrakten om offentlig tjeneste, kan anmode om, at tilsynsorganet foretager en test af den økonomiske ligevægt for at sikre, at en ny jernbanetjeneste ikke bringer en eksisterende offentlig tjeneste i fare. At styrke tilsynsorganerne er også afgørende for et bedre fungerende jernbaneøkosystem. Dette forudsætter, at man beskytter deres uafhængighed og beføjelser; |
| --- | --- |

44.

| 45. | påpeger, at de lokale og regionale myndigheder også er vigtige aktører på markedet for rullende materiel og kan hjælpe nytilkomne med at få adgang til en flåde. Dette bør gå hånd i hånd med et mere dynamisk marked for brugt rullende materiel på EU-niveau, både når det gælder passager- og godstransport. De pågældende jernbanevirksomheder har et ansvar i den henseende, da de er hovedejerne af rullende materiel. |
| --- | --- |

45.

Intermodalitet/multimodalitet

| 46. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at det bliver stadig vigtigere for hele jernbanesystemet at tænke i mobilitet og ikke kun i jernbanetransport. Passagerer i EU's områder forventer nu multimodale dør-til-dør-tjenester og er hurtige til at eksperimentere med nye transportformer (delebiler, elscootere, offentlig transport osv.). Jernbanetransporten kunne øge sin markedsandel ved fuldt ud at tage højde for begrebet »mobilitet som en tjeneste«og integrationspotentialet med andre transportformer til og med »last mile«-tjenester; |
| --- | --- |

46.

| 47. | gør opmærksom på, at man ikke nåede videre med indførelsen af en europæisk mobilitetsidentitet under Juncker-Kommissionen. Udvalget ønsker, at den nye Kommission foretager yderligere undersøgelser af teknologiske og lovgivningsmæssige måder at gøre dette til en realitet på. Det er et meget ambitiøst og sofistikeret projekt, hvor en unik enhed eller et unikt kort ville centralisere:






  — | profiloplysninger, herunder bevis for handicapstatus og kørekort |
| --- | --- | --- |

47.

—

profiloplysninger, herunder bevis for handicapstatus og kørekort

| — | et betalingsmiddel og en papirløs billet til alle transportformer |
| --- | --- |

—

et betalingsmiddel og en papirløs billet til alle transportformer

| — | en konto til at modtage erstatning for krænkelser af passagerrettigheder |
| --- | --- |

—

en konto til at modtage erstatning for krænkelser af passagerrettigheder

| — | et værktøj til at beregne CO2-fodaftrykket ved den pågældende persons mobilitet; |
| --- | --- |

—

et værktøj til at beregne CO2-fodaftrykket ved den pågældende persons mobilitet;

| 48. | opfordrer Kommissionen til at tackle de hindringer, der bør fjernes, navnlig passagerernes garantier mod mistede forbindelser og formidling af information. Særligt passagerer, som rejser mellem forskellige medlemsstater med tilsluttende togforbindelser, er ofte ikke i lige så høj grad bekendt med deres rettigheder som for eksempel flypassagerer; |
| --- | --- |

48.

| 49. | mener, at investeringerne i godstransport bør have »last mile«-flaskehalse som en prioritet. Det gælder ikke kun for byknudepunkter, men også for jernbaneforbindelser i havne. Det er nødvendigt at prioritere godstransport ved kapacitetsplanlægningen. Derudover opfordrer RU til en forøgelse af EU-finansieringskilderne med henblik på udvikling af intermodale transportcentre og skabelse af knudepunkter, der kræver store investeringer; |
| --- | --- |

49.

| 50. | beklager, at de interinstitutionelle forhandlinger om direktivet om kombineret godstransport (92/106/EØF) (18) ikke kunne afsluttes inden den institutionelle fornyelse tidligere i 2019, og håber, at de vil blive genoptaget i efteråret 2019; |
| --- | --- |

50.

| 51. | mener, at muligheden for en generel gruppefritagelse for investeringer i intermodale logistikplatforme bør overvejes. Dette ville være en vigtig forenklingsforanstaltning for de lokale og regionale myndigheder. Det er dog en forudsætning for en sådan undtagelse, at jernbanerne afstår fra krydssubsidier. Det vil hjælpe med at overbevise beslutningstagerne om, at statsstøttereglerne fortsat bør fremme jernbanetransport frem for mere forurenende transportformer, hvilket er i tråd med Fællesskabets retningslinjer fra 2008 for statsstøtte til jernbaneselskaber (19). |
| --- | --- |

51.

Jernbanesikkerhed

| 52. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at sikkerheden er en del af jernbanernes DNA og stadig kan forbedres yderligere i tråd med de nødvendige forbedringer af interoperabiliteten. Automatisk togdrift, ERTMS, prædiktiv vedligeholdelse og cybersikkerhed vil udgøre den digitale del af en sådan forbedring, og det samme gælder fjernelsen af jernbaneoverskæringer. |
| --- | --- |

52.

Handel

| 53. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger vigtigheden af en afbalanceret tilgang til de 10 vedtagne foranstaltninger i forbindelserne med Kina, der blev forelagt for Det Europæiske Råd i marts 2019 (»Forbindelserne mellem EU og Kina i et strategisk perspektiv«) (20); |
| --- | --- |

53.

| 54. | er enigt i, at det — sådan som det fremgår af meddelelsen — er nødvendigt med et passende tilsyn for at sikre, at EU's eksisterende kapacitet og fremtidige potentiale med hensyn til højt kvalificeret produktion (og tilsvarende beskæftigelsesmuligheder i hele EU) ikke undermineres unødigt af konkurrenceforvridning på internationalt plan (adgang til bygge- og anlægsmarkeder, drift af jernbanetjenester osv.); |
| --- | --- |

54.

| 55. | påpeger, at i) man i foranstaltning 6 i meddelelsen om et strategisk perspektiv opfordrer Europa-Parlamentet og Rådet til at vedtage det internationale instrument for offentlige udbud inden udgangen af 2019, ii) Kommissionen angav, at den i midten af 2019 ville offentliggøre en vejledning om deltagelse af udenlandske tilbudsgivere og varer på EU's udbudsmarked, og at iii) Kommissionen inden udgangen af 2019 skal finde løsninger på de eksisterende mangler i lovgivningen, som har indvirkning på EU-retten; |
| --- | --- |

55.

| 56. | understreger med hensyn til offentlige udbud i jernbanesektoren betydningen af at anvende MEAT-princippet (det økonomisk mest fordelagtige bud), sådan som det er fastsat i EU's pakke om offentlige udbud fra 2014, og opfordrer Kommissionen til at udarbejde retningslinjer for MEAT-princippets anvendelse. Samtidig bør det sikres, at udbudsbetingelserne for offentlige udbud omfatter økonomiske, sociale og miljømæssige forbedringer. |
| --- | --- |

56.

Bruxelles, den 4. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/629182/IPOL_STU(2018)629182_EN.pdf.

1

(2)  ERRAC (European Rail Research Advisory Council): https://errac.org/wp-content/uploads/2019/03/122017_ERRAC-RAIL-2050.pdf.

2

(3)  http://www.esce.at/ecodev/wp-content/uploads/2016/04/2013-Der-%C3%B6konomische-Fu%C3%9Fabdruck-des-Systems-Bahn-Folder.pdf.

3

(4)  https://ec.europa.eu/transport/modes/rail/market/market_monitoring_da.

4

(5)  http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15431-2017-INIT/da/pdf.

5

(6)  https://ec.europa.eu/transport/modes/rail/market/market_monitoring_da.

6

(7)  https://ec.europa.eu/transport/themes/social/women-transport-eu-platform-change_da.

7

(8)  Underudvalget for Social- og Arbejdsmarkedspolitik, Uddannelse, Beskæftigelse, Forskning og Kultur.

8

(9)  https://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/architecture-prize_en.

9

(10)  https://www.erih.net/.

10

(11)  https://europa.eu/youth/discovereu/.

11

(12)  https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/share-of-transport-ghg-emissions-1#tab-chart_1.

12

https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/specific-co2-emissions-per-tonne-2#tab-chart_1.

(13)  https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/studies/internalisation-state-of-play-isbn-978-92-76-01413-3.pdf.

13

(14)  EUT C 342 af 12.10.2017, s. 57.

14

(15)  Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347 af 11.12.2006, s. 1)

15

(16)  https://www.fairosene.eu/.

16

(17)  Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EUT L 283 af 31.10.2003, s. 51).

17

(18)  Rådets direktiv 92/106/EØF af 7. december 1992 om indførelse af fælles regler for visse former for kombineret godstransport mellem medlemsstaterne (EFT L 368 af 17.12.1992, s. 38).

18

(19)  EUT C 184 af 22.7.2008, s. 13.

19

(20)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:52019JC0005.

20

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/25 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/25

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Forbedring af de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet for at styrke investeringer og strukturreformer i 2021-2027

(2020/C 79/05)

| Ordfører | : | Manuela BORA (IT/PES), Regionalrådsmedlem og rådmand i Marche |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Manuela BORA (IT/PES), Regionalrådsmedlem og rådmand i Marche

UDTALELSE

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Sikre tilstrækkelig administrativ kapacitet i EU's byer og regioner: udfordringen

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) understreger, at den administrative kapacitet er af afgørende betydning for en vellykket gennemførelse af de investeringer og reformer, der er nødvendige for at nå EU's langsigtede politiske mål. Efter udløbet af Europa 2020-strategien bør disse langsigtede mål indpasses i gennemførelsen af målene for bæredygtig udvikling, som også bør gå forud for ordninger for økonomisk styring af betydning for den administrative kapacitet såsom processen med det europæiske semester. Udvalget understreger også den store betydning af at styrke de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet for så vidt angår de miljømæssige og klimarelaterede udfordringer, der skal tages op i forbindelse med gennemførelsen af den nye grønne aftale; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bemærker, at lokale og regionale myndigheder er vigtige aktører i kompetencefordelingen i medlemsstaterne, og at de er ansvarlige for over halvdelen af de offentlige investeringer i EU, samtidig med at de har stor betydning for at udløse private investeringer. Udvalget understreger, at forbedret administrativ kapacitet blandt de lokale og regionale myndigheder vil fremme en mere effektiv gennemførelse af lokalt baserede offentlige politikker, hvilket er en forudsætning for borgernes tillid til de lokale, regionale, nationale og europæiske institutioner; |
| --- | --- |

2.

| 3. | fremhæver, at mindst 38 af RU's udtalelser og resolutioner siden januar 2017 har taget fat på behovet for at styrke de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet på mange områder, herunder samhørighedspolitikken, EFSI/InvestEU og programmet for det indre marked (1). Udvalget henleder også opmærksomheden på sin resolution af 9. oktober 2019 om det europæiske semester og med henblik på den årlige vækstundersøgelse 2020 (2); |
| --- | --- |

3.

| 4. | understreger, at 12 % af alle delhenstillinger i de landespecifikke henstillinger fra 2019 tackler udfordringer vedrørende den administrative kapacitet hos de lokale og regionale myndigheder (3) i 17 medlemsstater; |
| --- | --- |

4.

| 5. | vurderer, at en forbedring af den administrative kapacitet er en systemisk udfordring. Den vedrører: a) menneskelige ressourcer (bl.a. underbemanding, vanskeligheder ved at besætte højt kvalificerede stillinger, utilstrækkelige interne tekniske kompetencer, utilstrækkelig belønning af gode resultater, lavere lønninger end i den private sektor, behov for efteruddannelse af offentligt ansatte inden for digitale færdigheder, evnen til at udføre højt kvalificerede og tekniske opgaver samt kendskab til EU's funktion og finansieringsmuligheder), b) systemer og procedurer og c) netværkssamarbejde med eksterne aktører; |
| --- | --- |

5.

| 6. | bemærker, at ansvaret for kvaliteten af den offentlige forvaltning i overensstemmelse med nærhedsprincippet ligger hos medlemsstaterne og involverer forskellige forvaltningsniveauer. EU kan imidlertid spille en supplerende rolle ved at harmonisere standarder gennem lovgivnings- eller koordineringsprocesser, som f.eks. det europæiske semester, og ved at muliggøre udveksling af bedste praksis og støtte effektivitet og innovation i den offentlige forvaltning og administrative kapacitetsopbygning på alle forvaltningsniveauer. Artikel 14 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) kunne udgøre et relevant retsgrundlag for kvaliteten af den offentlige forvaltning i forhold til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse. |
| --- | --- |

6.

Evaluering af den nuværende FFR

| 7. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at kapacitetsopbygning for lokale og regionale myndigheder under den nuværende FFR er blevet støttet af EU gennem samhørighedspolitikken, støtteprogrammet for strukturreformer og adskillige andre instrumenter og programmer (4), herunder dem, der forvaltes af EIB og støtter lokale og regionale myndigheders investeringer (5); |
| --- | --- |

7.

| 8. | beklager manglen på gennemsigtige oplysninger om den samlede mængde og den faktiske anvendelse af de EU-midler (6), der er til rådighed til kapacitetsopbygning hos de lokale og regionale myndigheder, samt om deres samlede indvirkning, og opfordrer Kommissionen til at fremlægge disse oplysninger snarest muligt. Udvalget foreslår ligeledes, at den årlige overvågningsrapport om støtteprogrammet for strukturreformer indeholder et permanent afsnit om inddragelse af de lokale og regionale myndigheder som modtagere af programmet; |
| --- | --- |

8.

| 9. | bemærker, at de tilgængelige oplysninger tyder på, at EU's ressourcer til kapacitetsopbygning hos lokale og regionale myndigheder under den nuværende FFR blev anvendt i utilstrækkelig grad i betragtning af de lokale og regionale myndigheders rolle i den nuværende kompetencefordeling og antallet af landespecifikke henstillinger, der er rettet til de lokale og regionale myndigheder (7). For så vidt angår de to programmer, hvor de lokale og regionale myndigheder også kan tilgodeses direkte, fremgår det af de foreliggende oplysninger, at: a) de lokale og regionale myndigheder modtog 15 % af de midler til kapacitetsopbygning, der var tilgængelige under det tematiske mål 11 i de europæiske struktur- og investeringsfonde (TO11) og b) teknisk støtte fra ESI-fondene på initiativ af medlemsstaterne, som også kunne støtte kapacitetsopbygning i forbindelse med anvendelsen af fondene, blev ikke anvendt i væsentlig grad af de lokale og regionale myndigheder. |
| --- | --- |

9.

| 10. | De europæiske fondsregler bør udvides for at fremme muligheden for integrerede projekter og endda kombinere forskellige EU-fonde inden for det samme projekt. |
| --- | --- |

10.

| 11. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at de oplysninger, der er tilgængelige om inddragelsen af lokale og regionale myndigheder i støtteprogrammet for strukturreformer, er utilstrækkelige. Ifølge uofficielle skøn vedrørte kun ca. 6 % af de projekter, der blev imødekommet under støtteprogrammet for strukturreformer, de lokale og regionale myndigheder, hvilket er en meget lille procentdel, i betragtning af at 55 % af alle de landespecifikke henstillinger direkte eller indirekte er rettet mod de lokale og regionale myndigheder. Udvalget beklager derfor, at de lokale og regionale myndigheder kun kan få adgang til støtteprogrammet gennem deres nationale regeringer; |
| --- | --- |

11.

| 12. | mener, at hindringer for lokale og regionale myndigheders anvendelse af EU's støtte til kapacitetsopbygning kan omfatte: manglende kendskab til de eksisterende muligheder, mangel på de færdigheder, der er nødvendige for at ansøge om støtte, vanskeligheder med medfinansiering, uforholdsmæssigt store administrative byrder og manglende støtte fra de nationale regeringer; |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at forskellene medlemsstaterne imellem for så vidt angår kvaliteten i den offentlige forvaltning langsomt synes at blive »udviskede« (8). Udvalget noterer sig, at EU's samhørighedspolitik har spillet en rolle i denne udvikling, navnlig i de medlemsstater, hvor fondene udgør halvdelen eller mere af de samlede offentlige investeringer. Udvalget understreger, at teknisk assistance på Kommissionens initiativ udgjorde næsten halvdelen af ressourcerne til forbedring af kapacitetsopbygning på alle niveauer i forvaltningen af ESI-fondene (9); |
| --- | --- |

13.

| 14. | fremhæver, at offentlige institutioners kvalitet også kan variere internt i et land, hvilket fremgår af Verdensbankens »Doing Business«-tilgang. Udvalget er tillige enigt med Europa-Parlamentet i, at der ofte, »navnlig i regioner med udviklingsefterslæb, er problemer med at få adgang til finansiering eller med udnyttelsen heraf på grund af bureaukrati, administrative kapacitetsproblemer eller uregelmæssigheder« og ønsker ligesom Europa-Parlamentet, at der i »medlemsstaterne gennemføres reformer, der konkretiserer anvendelsen af princippet om god forvaltningskik og fremmer hurtig afvikling af retlige procedurer« (10); |
| --- | --- |

14.

| 15. | understreger, at den udfordring, der ligger i utilstrækkelig administrativ kapacitet, undertiden forværres af procedurer, der medfører en for stor administrativ byrde. Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på sin bekymring vedrørende forslagene fra EU om e-tjenesteydelseskortet, den underretningsprocedure og proportionalitetstest, der indgår i servicepakken, samt de ekstra administrative byrder, der kommer fra EU og fra lovgivning om offentlige indkøb på nationalt plan. |
| --- | --- |

15.

Forslag til tiltag under den næste FFR

| 16. | Det Europæiske Regionsudvalg insisterer på, at tilstrækkelige midler til kapacitetsopbygning (dvs. ikke mindre end i perioden 2014-2020) fortsat bør være direkte tilgængelige for de lokale og regionale myndigheder gennem politiske instrumenter under delt forvaltning. Udvalget foreslår derfor, at artikel 32 i forslaget til forordning om fælles bestemmelser for 2021-2027 eller artikel 2 i forslaget til forordning om EFRU/Samhørighedsfonden fastsætter foranstaltninger i alle operationelle programmer, der har til formål at opbygge kapacitet hos offentlige myndigheder og interessenter på alle niveauer og ikke udelukkende i forbindelse med forvaltningen af ESI-fondene; |
| --- | --- |

16.

| 17. | henviser til sine udtalelser om den foreslåede forordning om fælles bestemmelser for 2021-2027 (11), hvori det foreslås, at den faste sats for teknisk bistand i EFRU og Samhørighedsfonden (artikel 31) hæves til 5 %, og hvor der for den næste EFRU/Samhørighedsfond (12) foreslås yderligere finansiering til kapacitetsopbygning, herunder i lyset af behovet for give målene for bæredygtig udvikling en lokal dimension og ESF+ (13), der sigter mod at bringe det tematiske mål 11 tilbage i perioden efter 2020; |
| --- | --- |

17.

| 18. | understreger betydningen af at formidle viden og god praksis, såsom Italiens planer om administrativ styrkelse (14), borgmesterpagten for klima og energi og Interreg Europe's tværregionale samarbejdsprojekter. Udvalget glæder sig over Kommissionens TAIEX-REGIO PEER 2 PEER-initiativer, integritetspagter og pilotinitiativet, i samarbejde med OECD, der opfordrer til køreplaner for at fremskynde den administrative kapacitetsopbygning efter 2020; |
| --- | --- |

18.

| 19. | gentager også at dets forslag om at oprette et Erasmus for lokal- og regionalpolitikere (15) kunne være relevant for at forbedre den administrative kapacitet. |
| --- | --- |

19.

| 20. | Man bør fremme medlemsstaternes lokalt og regionalt ansattes midlertidige ophold i de forskellige EU-institutioners, -organers og -agenturers forvaltning i forbindelse med programmerne for udstationerede nationale eksperter, nationale eksperter i erhvervsudvikling og Erasmus for offentlig forvaltning. |
| --- | --- |

20.

| 21. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at national og regional medfinansiering af kapacitetsopbygningsprogrammer bør fritages fra stabilitets- og vækstpagtens underskudslofter. |
| --- | --- |

21.

| 22. | Lokale og regionale offentlige forvaltninger er forpligtet til at gennemføre verdensmålene på deres område, og det er derfor vigtigt, at RU støtter mål 17, nemlig de partnerskab, der skal til for at nå målene. I en stadig mere sammenkoblet verden er det nødvendigt at forbedre adgangen til teknologi og de lokale og regionale myndigheders viden med henblik på at kunne udveksle idéer og fremme offentlig innovation. |
| --- | --- |

22.

Bedre forvaltning og forenkling

| 23. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at EU's langsigtede mål bør være en bæredygtig forbedring af de lokale og regionale myndigheders institutionelle og administrative kapacitet. Udvalget understreger, at dette kræver langsigtet planlægning, samtidig med at der er en risiko for, at dette mål undermineres af medlemsstaternes kortsigtede anmodninger om teknisk bistand; |
| --- | --- |

23.

| 24. | gentager, at borgmesterpagten er et vigtigt redskab til at støtte de lokale og regionale myndigheder i omstillingen til klimaneutralitet. Udvalget påpeger imidlertid, at manglende administrativ kapacitet er blevet markeret som en af de største hindringer for en mere vellykket gennemførelse af pagten og navnlig for de lokale og regionale myndigheders mulighed for at drage fordel af gunstige finansieringsvilkår for renoveringsprojekter om energieffektivitet; |
| --- | --- |

24.

| 25. | fremhæver behovet for koordinering og synergi mellem de eksisterende EU-finansierede instrumenter til kapacitetsopbygning samt for gennemsigtig og rettidig overvågning og evaluering af sådanne instrumenter. Udvalget gentager i den forbindelse sin anbefaling (16) om, at Kommissionen udarbejder et fælles sæt retningslinjer for kapacitetsopbygning, der finder anvendelse for alle relevante EU-programmer; |
| --- | --- |

25.

| 26. | beklager, at de bestræbelser, der er gjort for at opnå større administrativ forenkling i forvaltningen af midler, ikke har resulteret i de forventede resultater. Dette er en meget alvorlig hindring, der underminerer de bemyndigede organers og især støttemodtagernes kapacitet. Nylige undersøgelser anslår faktisk, at de administrative omkostninger udgør 3 % af de gennemsnitlige programomkostninger for EFRU og 2,2 % for Samhørighedsfonden; |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at kapitler om kapacitetsopbygning på alle myndighedsniveauer bør indgå i den årlige vækstundersøgelse, landerapporter samt nationale reformprogrammer. En vurdering af behovene og den dertil knyttede politik for kapacitetsopbygning på alle forvaltningsniveauer ville gøre de nationale reformprogrammer til et strategisk koordineringsredskab. Udvalget tilslutter sig Europa-Parlamentets forslag om at genindføre et kapitel om offentlig forvaltning og styring i den årlige vækstundersøgelse (17); |
| --- | --- |

27.

| 28. | mener, at en direkte struktureret inddragelse af de lokale og regionale myndigheder, eller deres nationale organisationer, i det europæiske semester baseret på partnerskab og flerniveaustyring vil give dem mulighed for at hjælpe med at vurdere kapacitetsopbygningsbehov og opstille langsigtede mål og politikker, styrke deres følelse af medejerskab og tilskynde til handling. De lokale og regionale myndigheder, eller deres nationale organisationer, bør inddrages som fuldgyldige partnere i det europæiske semester gennem en juridisk bindende europæisk adfærdskodeks (18), især nu, hvor semesteret udstikker retningslinjer for programmeringen af samhørighedspolitikken (19) i bilag D til landerapporterne. Det vil give de lokale og regionale myndigheder mulighed for i løbet af semesteret at bidrage med en vellykket tilpasning af EU's politikker til de faktiske territoriale forskelle og specifikke udfordringer. |
| --- | --- |

28.

| 29. | Under hensyntagen til Kommissionens forenklingsforslag for næste periode 2021-2027 og med hensyn til gennemførelsen af samhørighedspolitikken gennem en kombination af forskellige EU-finansieringskilder er der et stort behov for en integreret tilgang gennem fælles planlægning og dermed bidrag til anvendelse af forskellige instrumenter, såsom anvendelse af integrerede territoriale investeringer (ITI) og lokalsamfundsrelateret udvikling (CLLD), der inddrager de lokale og regionale myndigheders rolle i beslutnings- og gennemførelsesprocessen. |
| --- | --- |

29.

| 30. | Det Europæiske Regionsudvalg deler Europa-Parlamentets bekymring for, at »Kommissionen hverken har en standardiseret og fælles vurderingsramme for den offentlige forvaltning eller en metode til systematisk dataindsamling«, og anmoder Kommissionen om at udvikle disse redskaber; |
| --- | --- |

30.

| 31. | anbefaler, at det nye reformstøtteprogram gøres direkte tilgængeligt for de lokale og regionale myndigheder og mere fokuseret på at forbedre kvaliteten af den offentlige forvaltning og støtte kapacitetsopbygning på alle forvaltningsniveauer. Udvalget henviser til sine anbefalinger om, at forvaltningen af reformstøtteprogrammet bør være baseret på partnerskab og flerniveaustyring (20). RU anmoder om, at en del af bevillingen til reformstøtteprogrammet øremærkes til de projekter, som de lokale og regionale myndigheder har anmodet om, og anbefaler, at ansøgninger fra lokale og regionale myndigheder permanent fremmes og overvåges, så længe medlemsstaterne kun har adgang til Strukturreformtjenesten gennem kontaktpunkter på nationalt plan; |
| --- | --- |

31.

| 32. | understreger betydningen af digitalisering og e-forvaltning, herunder digitale regionale knudepunkter og åbne dataplatforme, og er enigt med Europa-Parlamentet i, at »der i de offentlige forvaltninger bør fremmes innovationsprocesser med henblik på at sikre bedre konnektivitet, digitalisering og digitale tjenester af høj kvalitet« (21). |
| --- | --- |

32.

Bruxelles, den 4. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Foruden mange andre, herunder målene for bæredygtig udvikling, miljøhandlingsprogrammet, intelligente landsbyer, makroregionale strategier, EGF, Erasmus +, det digitale Europa (med de digitale knudepunkter), strategier for intelligent specialisering, indsatsfordeling og LULUCF-forordningen, Asyl- og Migrationsfonden, kunstig intelligens for Europa, den blå økonomi og den fulde gennemførelse af Parisaftalen om klimaændringer på landeniveau.

1

(2)  https://memportal.cor.europa.eu/Handlers/ViewDoc.ashx?doc=COR-2019-03856-00-00-RES-TRA-DA.docx.

2

(3)  RU's territoriale analyse af de landespecifikke henstillinger

3

(https://portal.cor.europa.eu/europe2020/Pages/welcome.aspx#).

(4)  Se den undersøgelse, som RU har bestilt vedrørende de lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet: muligheder og udfordringer for strukturreformer og mere effektiv europæisk økonomisk forvaltning (https://portal.cor.europa.eu/europe2020/Documents/publi-file/AdminCapacity/AdminCapacity.pdf) samt Europa-Parlamentets undersøgelse af »En reform af den offentlige sektor: hvordan EU's budget bruges til at fremme dette« (http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/572696/IPOL_STU(2016)572696_EN.pdf).

4

(5)  https://eiah.eib.org/index.

5

(6)  »De lokale og regionale myndigheders administrative kapacitet: muligheder og udfordringer for strukturreformer og mere effektiv europæisk økonomisk forvaltning«, undersøgelse bestilt af RU, oktober 2018 (https://cor.europa.eu/en/engage/studies/Documents/Administrative-capacity/AdminCapacity.pdf).

6

(7)  Jf. de dokumenter, der er nævnt i fodnote 11.

7

(8)  Ifølge en nylig undersøgelse fra Europa-Parlamentets Forskningstjeneste på grundlag af resultaterne fra det europæiske indeks for kvaliteten af forvaltningen 2017 (EQI) er der sket betydelige forbedringer i de østlige regioner i forhold til de foregående år, mens visse sydlige regioner viser tegn på tilbagegang (http://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=EPRS_BRI(2018)628244).

8

(9)  Disse initiativer præsenteres i dette specifikke afsnit på Kommissionens websted om samhørighedspolitik: https://ec.europa.eu/regional_policy/da/policy/how/improving-investment/.

9

(10)  https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0012_DA.html.

10

(11)  Vedtaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03593-00-00-ac-tra-da.docx/content).

11

(12)  Vedaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03594-00-00-ac-tra-da.docx/content).

12

(13)  Vedtaget den 5.12.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03597-00-00-ac-tra-da.docx/content).

13

(14)  http://www.pra.gov.it/cosa-sono/.

14

(15)  Vedtaget den 31.1.2018 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2017-01298-00-00-ac-tra-en.docx/content).

15

(16)  Udtalelse om støtteprogrammet for strukturreformer 2017-2020, vedtaget den 7.4.2016 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-01214-00-00-ac-tra-da.docx/content).

16

(17)  Europa-Parlamentets beslutning af 15. januar 2019 om »Vurdering af, hvordan EU-budgettet anvendes i forbindelse med reformen af den offentlige sektor«, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0012_DA.html.

17

(18)  Udtalelse om Forbedring af forvaltningen af det europæiske semester: En adfærdskodeks for inddragelsen af de lokale og regionale myndigheder, vedtaget den 11.5.2017 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-05386-00-00-ac-tra-da.docx/content).

18

(19)  Udtalelse om Det europæiske semester og samhørighedspolitikken: tilpasning af strukturreformer til langsigtede investeringer, vedtaget den 10.4.2019 (https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-05504-00-00-ac-tra-da.docx/content).

19

(20)  Udtalelse om Reformstøtteprogrammet og en europæisk investeringsstabiliseringsfunktion, vedtaget den 5.12.2018

20

(https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2018-03764-00-00-ac-tra-da.docx/content)

(21)  Europa-Parlamentets beslutning af 15. januar 2019 om »Vurdering af, hvordan EU-budgettet anvendes i forbindelse med reformen af den offentlige sektor«, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0012_DA.html

21

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/30 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/30

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Borgmesterpagten efter 2020

(2020/C 79/06)

| Ordfører | : | Benedetta BRIGHENTI (IT/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Castelnuovo Rangone (Modena) |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Benedetta BRIGHENTI (IT/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Castelnuovo Rangone (Modena)

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Borgmesterpagtens betydning for EU's klimapolitikker

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg gør opmærksom på, at det akutte behov for at gennemføre ambitiøse klimapolitikker understreges i større internationale undersøgelser af klimaændringerne (1), og at det er et spørgsmål, der vækker stadig større bekymring i den europæiske befolkning. Udvalget ser derfor frem til den nye Kommissions forslag om oprettelsen af en europæisk grøn pagt og en europæisk klimalovgivning og opfordrer Kommissionen og alle medlemsstaterne til at anerkende borgmesterpagten som et af de vigtigste redskaber i indsatsen over for klimakrisen og til at hjælpe de lokale og regionale myndigheder med omstillingen til klimaneutralitet og tilpasningen til klimaændringerne under overholdelse af de forpligtelser, der blev indgået med Parisaftalen og den langsigtede strategi for 2050 (2). Borgmesterpagten kan udgøre et vigtigt supplement til de lokale og regionale myndigheders deltagelse i udarbejdelsen af integrerede nationale energi- og klimaplaner; |
| --- | --- |

1.

| 2. | minder om, at borgmesterpagten samler byer med større ambitioner og stor erfaring inden for lokal klimapolitik, og som ofte har højere standarder end deres respektive medlemsstater. Medlemsstaterne bør derfor betragte borgmesterpagtens underskrivere og koordinatorer som de vigtigste samtalepartnere i deres arbejde for at inddrage de lokale og regionale myndigheder i udarbejdelsen af integrerede nationale energi- og klimaplaner; |
| --- | --- |

2.

| 3. | opfordrer Kommissionen til at intensivere indsatsen for inden for rammerne af borgmesterpagten at fremme 2050-målet og til at overveje en udvidelse af initiativets anvendelsesområde, så de lokale og regionale myndigheder bedre kan løfte de udfordringer og udnytte de horisontale muligheder, som er forbundet med klimaneutralitet. Nye mulige områder kunne f.eks. være industrien samt landbrugs- og skovbrugssektoren, og nye miljøspørgsmål kunne omfatte luftkvalitet, cirkulær økonomi, biodiversitet, biokulturel mangfoldighed og naturlige kulstofdræn, hvilket ville understøtte de ambitiøse målsætninger i de kommuner, der er længst fremme. På disse nye områder bør der overvejende være tale om handlingsplaner, således at underskriverne ikke underlægges flere indberetnings- og overvågningsforpligtelser. Samtidig er det vigtigt at støtte andre klima- og miljøsamarbejder, som lokale og regionale myndigheder i flere medlemslande er involveret i, samt fremme integrationen med borgmesterpagten. Når de lokale og regionale myndigheder har det relevante potentiale til at bidrage til den lokale indsats, bør de anerkendes og støttes på behørig vis; |
| --- | --- |

3.

| 4. | gentager sin opfordring til Kommissionen om tydeligere at anerkende RU's strategiske rolle i forvaltningen af borgmesterpagten, herunder i de globale aspekter, og samtidig sikre, at initiativet forbliver tro mod sine europæiske rødder, således at det også fremover både imødekommer behovene i EU's byer og fremmer klimaindsatsen over alt i verden; |
| --- | --- |

4.

| 5. | bifalder initiativet Green City Accord og opfordrer Kommissionen til at benytte det som en anledning til at se nærmere på, om nye miljøområder såsom luftkvalitet, biodiversitet, støj og cirkulær økonomi kan medtages under borgmesterpagten. En sådan udvidelse må ikke indebære mere indviklede mindstekrav for underskriverne, men skal i stedet skabe mulighed for, at de gradvist kan tage fat på nye temaer og tackle de udfordringer, der er knyttet til modvirkning af og tilpasning til klimaændringerne og energiomstillingen, gennem en langt mere horisontal og helhedsorienteret tilgang, hvor de udnytter synergier; |
| --- | --- |

5.

| 6. | mener, at målene for bæredygtig udvikling bør være referencerammen for de lokale og regionale myndigheders bæredygtige udvikling (3). Med det for øje mener udvalget, at pagten bør forankres solidt i rammen for disse mål og betragtes om et af de vigtigste instrumenter til overvågning af gennemførelsen på lokalt niveau. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til, at der i den metodologiske ramme for pagten skabes en sammenhæng med målene for bæredygtig udvikling ved simpelthen at fastlægge tiltag for de enkelte mål; |
| --- | --- |

6.

| 7. | glæder sig over, at borgmesterpagten udbredes globalt, og over bestræbelserne for at skabe en sammenhængende referenceramme og betragter den globale pagt som et vigtigt redskab for diplomati og dialog med tredjelande. Udvalget anerkender endvidere, at pagten har stor betydning for at sikre, at EU's indsats ikke undergraves af et manglende ambitionsniveau i andre lande. Dog advarer det om, at bestræbelserne for at harmonisere pagtens referenceramme på globalt plan ikke må resultere i, at den i mindre grad er afstemt med behovene og praksis hos de lokale og regionale myndigheder i EU, da det vil kunne bringe den fremtidige succes i fare; |
| --- | --- |

7.

| 8. | glæder sig over de forskellige bottom-up-initiativer, som Kommissionen har indført for byer og regioner, f.eks. platformen for kulregioner under omstilling, platformen for intelligent specialisering inden for energi (S3PEnergy), ren energi for EU's øer, intelligente byer og lokalsamfund, miljøhovedstad osv. I den forbindelse opfordrer udvalget Kommissionen til at bygge videre på den oversigt, der allerede er udarbejdet via one-stop-shoppen for byer (4) og danne sig et fuldt overblik over disse initiativers formål og funktion og især over, hvordan der potentielt kan skabes synergier med borgmesterpagten med det sigte at udvikle en struktur, der er så brugervenlig som muligt. En sådan tilgang vil gøre det nemmere at fastlægge en klar og sammenhængende ramme for de forskellige initiativer knyttet til målene for bæredygtig udvikling, uden at deres særkender går tabt; |
| --- | --- |

8.

| 9. | minder medlemsstaterne om, at det subnationale niveau bør høres i forbindelse med udviklingen af de nationale klima- og energiplaner, og opfordrer medlemsstaterne til at trække på erfaringerne og resultaterne hos borgmesterpagtens deltagere, når de udarbejder, reviderer og gennemfører planerne og de langsigtede strategier for 2050, og hos de mere end 400 energiagenturer i EU, hvoraf mange er koordinatorer eller støtter af borgmesterpagten og ansvarlige for den regionale energiplanlægning. |
| --- | --- |

9.

Forvaltning af borgmesteraftalen

| 10. | Det Europæiske Regionsudvalg gentager sin støtte til en ordning med regionalt og lokalt bestemte bidrag som et middel til formelt at anerkende, overvåge og tilskynde byers, lokale myndigheders og regioners nedbringelse af CO2-udledningen på globalt plan. Kommissionen opfordres til at samarbejde med RU for at undersøge, hvordan handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima eller lignende planer kan fungere som regionalt og lokalt bestemte bidrag, der leverer lokale bidrag til FN's klimaftale fra Paris; |
| --- | --- |

10.

| 11. | minder om, at borgmesteraftalen er opstået og har udviklet sig gennem årene for at kunne håndtere et miljø i hastig forandring, og at en omlægning af strukturen med henblik på at opfylde nuværende og fremtidige forventninger er af afgørende betydning. I den forbindelse mener udvalget at kunne spille en strategisk rolle for Kommissionen ved at fungere som en kanal for løbende tovejskommunikation med de lokale og regionale samfund. For at dette kan lade sig gøre, beder udvalget Kommissionen om, at RU får en mere formaliseret rolle inden for den europæiske borgmesterpagt, bl.a. ved at give RU sæde i initiativets kontrol- og styrelsesorganer; |
| --- | --- |

11.

| 12. | opfordrer Kommissionen til at samarbejde med kontoret for borgmesterpagten og med RU for at få borgmesterpagten og lignende — forenelige — nationale og regionale initiativer på lokalt og regionalt niveau integreret i de nationale referencerammer, især de nationale klima- og energiplaner og de langsigtede nationale strategier for 2050. Med henblik derpå opfordrer udvalget Kommissionen til at nedsætte en ekspertgruppe vedrørende borgmesterpagten bestående af repræsentanter for de nationale koordinatorer, RU-ambassadører, repræsentanter for kontoret for borgmesterpagten, Kommissionen og Det Fælles Forskningscenter samt andre eksperter, herunder repræsentanter for andre klima- og miljøsamarbejdsinitiativer, til med jævne mellemrum at diskutere de udfordringer og de muligheder, der er forbundet med gennemførelsen af borgmesterpagten under de forskellige nationale forhold, også i forbindelse med andre initiativer af samme type, som allerede findes i det pågældende område; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at styrke den nationale strategi, især de nationale og regionale koordinatorers og supporteres rolle. De regionale koordinatorer bør have et stærkere mandat og i deres arbejde støttes teknisk og økonomisk af Kommissionen bl.a. med tilstrækkelige midler fra ESI-fondene. Dette bør gøre det muligt for koordinatorerne at give navnlig mindre lokale myndigheder adgang til teknisk støtte. I den henseende beder udvalget forvaltningsmyndighederne om at have in mente, at aktiviteterne under borgmesterpagten har stor betydning for håndteringen af de klima-, energi- og miljørelaterede udfordringer i deres lokalområde, og det opfordrer dem til at tage disse aktiviteter i betragtning, når aktiviteterne i den næste programmeringsperiode planlægges; |
| --- | --- |

13.

| 14. | understreger, at en styrkelse af netværket af nationale og især regionale koordinatorer er af strategisk betydning for at kunne holde liv i interessen for pagten og sikre, at den fortsat er et vigtigt redskab for gennemførelsen og overvågningen af de nationale og regionale politikker, og tillige for at kunne udveksle bedste praksis. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til at afsætte tilstrækkelige ressourcer til kontoret for pagten, så det kan koordinere de nationale partnere og yde dem teknisk bistand, og til at etablere parallelle mekanismer for økonomisk støtte til de nationale koordineringsaktiviteter; |
| --- | --- |

14.

| 15. | gør opmærksom på den vigtige rolle som pagtens regionale koordinatorer spiller i at hjælpe de små og mellemstore kommuner, der har tilsluttet sig pagten, både i den indledende fase med planlægning og i forbindelse med indsamlingen af forslag til, gennemførelsen og overvågningen af tiltag. Udvalget minder desuden om den vigtige rolle, som »supporterne« spiller. Der er tale om støtteorganisationer, der gør det lettere at tilslutte sig borgmesterpagten, idet de fungerer som formidlere og går forrest i arbejdet med at udbrede kendskabet hertil. Derfor opfordrer udvalget Kommissionen til at bistå koordinatorerne og til at styrke supporternes rolle med henblik på at garantere dem en varig rolle; |
| --- | --- |

15.

| 16. | opfordrer Kommissionen til at garantere, at RU er repræsenteret i den europæiske pagts politiske råd for at sikre en stærkere forbindelse mellem forvaltningen af pagten på EU-niveau og pagtens ambassadører med det formål at sikre politisk støtte til initiativet, udbrede kendskabet til pagten og fremme en dialog med de nationale organer. I den henseende vil udvalget bestræbe sig på at afsætte de ressourcer, der er nødvendige, for at netværket af pagtens ambassadører bliver stadig mere aktivt og effektivt i tæt samarbejde med Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten; |
| --- | --- |

16.

| 17. | opfordrer Kommissionen til at gøre borgmesterpagtens data offentligt tilgængelige og basere dem på geografi. Disse data kan bidrage til etableringen af et europæisk observatorium for klimaneutralitet, til Urban Data-platformen (5) og til observatoriet for energifattigdom, som skal indsamle specifikke data på mindst NUTS 2-niveau; |
| --- | --- |

17.

| 18. | opfordrer samtidig de lokale og regionale myndigheder til at benytte borgmesterpagten som en lejlighed til at opbygge deres administrative kapacitet og til at uddanne deres egne offentligt ansatte, således at de undgår at skulle udlicitere for mange aktiviteter, hvilket vil kunne undergrave deres evner til at gennemføre og opdatere handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima; |
| --- | --- |

18.

| 19. | opfordrer EU's Fælles Forskningscenter til at etablere tættere forbindelser til pagtens regionale koordinatorer, yde teknisk og videnskabelig bistand under indsamlingen og analysen af data og tilbyde kommunerne tilstrækkelig teknisk bistand til at gennemføre handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima, finde finansiering og fastlægge deltagelsesbaserede processer; |
| --- | --- |

19.

| 20. | opfordrer Kommissionen, Det Fælles Forskningscenter og kontoret for borgmesterpagten til at arbejde videre mod en enklere, stabil overvågningsramme, så man undgår behovet for løbende uddannelse og opdatering, men til gengæld får den fleksibilitet, der er nødvendig for at kunne agere inden for et policymiljø i forandring. Udvalget understreger, at overvågningsforpligtelserne, som nok er vigtige for funktionen og troværdigheden af borgmesterpagten, ikke må være en hindring for, at de lokale myndigheder, og især de mindste af dem, kan tilslutte sig pagten og udnytte det potentiale, den rummer for at sætte gang i ambitiøse tiltag. Derfor beder udvalget om, at der ses nærmere på, hvordan selve overvågningen kan udnyttes bedre i forhold til både kommunikation og procedurer for at gøre det så nemt som muligt at deltage i netværket; |
| --- | --- |

20.

| 21. | foreslår, at man også overvejer muligheden for at etablere tematiske netværk af underskrivere med nogenlunde samme karakteristika eller udfordringer som følge af deres størrelse, geografiske, sociale eller økonomiske situation; |
| --- | --- |

21.

| 22. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til inden for rammerne af handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima at fremme især klimatilpasningsindsatsen på en sådan måde, at den ikke holdes inden for kommunale, regionale eller nationale grænser med henblik på at oprette grupper inden for områder med et sårbart miljø; |
| --- | --- |

22.

| 23. | beder Kommissionen og Det Fælles Forskningscenter om med bistand fra de regionale koordinatorer og supportere at tage evalueringsproceduren for handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima op til fornyet overvejelse med det formål at gøre den hurtigere og fremlægge mere brugervenlige anvisninger med fokus på de politiske beslutninger. Der bør gøres en indsats for at begrænse de administrative procedurer, strømline indberetningsforpligtelserne og forbedre dataanvendelsen; |
| --- | --- |

23.

| 24. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til altid at anvende en så enkel, moderne og inklusiv sprogbrug og kommunikationsform som muligt for at sikre, at borgmesterpagten og andre former for klima- og miljørelateret samarbejde mellem lokale og regionale myndigheder anerkendes som et bæredygtighedsbrand og som et kvalitetsstempel inden for klimatiltag i de tilfælde, hvor de ønskede resultater opnås. |
| --- | --- |

24.

Deltagelsesbaseret omstilling til klimaneutralitet

| 25. | Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at fremme foranstaltninger med henblik på at hjælpe underskrivere, der af uforudsete årsager uden for deres kontrol har vanskeligt ved at leve op til de mål, de har givet tilsagn om ved at undertegne borgmesterpagten; |
| --- | --- |

25.

| 26. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at forstærke tiltagene for at uddanne og videreuddanne underskriverne og så vidt muligt søge at overvinde sproglige barrierer. Især bør der være fokus på tilpasning til klimaændringerne og energifattigdom, som stadig er relativt nye temaer og derfor særligt belastende for de fleste underskrivere; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at styrke gruppen af eksperter fra det lokale niveau yderligere (6) og skabe mere åbenhed omkring den ved at offentliggøre sammensætningen. Denne gruppe udgør en vigtig ressource for at garantere, at beslutningsprocessen inden for rammerne af borgmesterpagten foregår nedefra og op, og at de lokale og regionale myndigheder inddrages tilstrækkeligt. Kommissionen kunne overveje at arrangere uddannelsesaktiviteter på højt niveau for eksperter i forbindelse med og som supplement til de allerede eksisterende møder. Disse uddannelsesaktiviteter, som især bør have fokus på bistand til brugerne fra de små lokalsamfund, kunne tilrettelægges med hjælp fra akademikere, der tilhører det akademiske hjørne af borgmesterpagten; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at videreudvikle funktionen af det såkaldte »akademiske hjørne«, der har til formål at skabe forbindelser mellem akademiske institutioner og forskningsinstitutioner samt lokale og regionale myndigheder. Udvalget minder om, at den slags forbindelser har helt afgørende betydning for udvikling af den viden og de kompetencer, som er nødvendige for omstillingen, og at det ligeledes er nødvendigt at optrappe støtten til både forskning og studier og til en bredere formidling af resultaterne af den slags aktiviteter til deltagerne i borgmesterpagten; |
| --- | --- |

28.

| 29. | ser gerne, at Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten gør mere for at fremme og udbrede de bedste eksempler på tiltag, der kan gennemføres med lave omkostninger, og f.eks. indfører bæredygtighedskriterier for de aktiviteter, som kommuner allerede har iværksat eller har planer om, idet den slags kriterier ofte ikke kræver ny finansiering, men blot en bedre fordeling af de disponible ressourcer. I den forbindelse minder udvalget om, at det navnlig er vigtigt systematisk at foretage grønne og bæredygtige offentlige indkøb. Vejledning i udarbejdelsen af overslag over de ansattes tidsforbrug og omkostningerne forbundet dermed ville også være en hjælp til at øge deltagelsen og styrke det politiske tilsyn; |
| --- | --- |

29.

| 30. | mener, at Kommissionen i højere grad bør have fokus på det sociale aspekt, først og fremmest energifattigdom, men også sundhed, sårbarhed over for klimaændringerne, risikostyring og livskvalitet; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at inddrage skoler og uddannelsescentre på alle niveauer langt mere i udarbejdelsen, gennemførelsen og revisionen af handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima. Dette vil bl.a. kunne få afgørende betydning for de adfærdsændringer, som er nødvendige på den lange bane for at garantere, at der reelt sker en omstilling til klimaneutralitet, sådan som det understreges igen og igen i bl.a. den langsigtede strategi for 2050; |
| --- | --- |

31.

| 32. | understreger, at det har afgørende betydning, at der anvendes en »femdobbelt helix«-tilgang med henblik på at etablere effektive og fremtidssikrede handlingsplaner for styring af den komplekse omstillingsproces, der er nødvendig. Dette forudsætter inddragelse af de offentlige myndigheder, industrien, universiteter, NGO'er og borgerne. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at styrke den formelle rolle, som den private sektor, andre ikkekommunale offentlige organer (sundhedsinstitutioner, forskningsstrukturer osv.), almennyttige organisationer og civilsamfundet spiller for udviklingen og gennemførelsen af handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima. |
| --- | --- |

32.

Systemisk planlægning understøttet af passende finansielle instrumenter

| 33. | Det Europæiske Regionsudvalg opfordrer Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten til at fremlægge forslag, der kan fremme tættere forbindelser med planlægningen på lokalt og regionalt niveau, først og fremmest planerne for bæredygtig mobilitet og byplanlægningen. Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på, at den seneste IPCC-rapport om klimaændringer og jord (7) sætter en tyk streg under den afgørende betydning af arealanvendelsespolitikkerne i kampen mod klimaændringerne. Det minder endvidere om, at handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima bør blive et operationelt, fleksibelt og dynamisk instrument for de lokale myndigheder, og at der bør være en tæt sammenhæng mellem disse handlingsplaner og de øvrige planer og programmer; |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer Kommissionen til at tage højde for, at kompetencen for så vidt angår afbødning og tilpasning overvejende ligger hos det lokale niveau. Dette bør anerkendes for at give handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima en retmæssig plads i de forskellige landes finansieringsordninger; |
| --- | --- |

34.

| 35. | mener, at Kommissionen og kontoret for borgmesterpagten i højere grad bør sørge for, at handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima betragtes som overordnede strategidokumenter, der skal indgå horisontalt i de lokale myndigheders overordnede planlægning under hensyntagen til forskellige lokale behov. Ethvert tiltag bør henvise til specifikke planer/instrumenter, som alle findes i kommunen. Handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima kan også fastlægge kvalitative/kvantitative kriterier, som kommunen kan henholde sig til i sin planlægnings- og beslutningsproces for at nå målene i borgmesterpagten; |
| --- | --- |

35.

| 36. | opfordrer Kommissionen til at anvende de mest relevante finansielle EU-instrumenter til at anerkende og belønne underskrivernes, koordinatorernes og supporternes anstrengelser. Medlemsstaterne bør i øvrigt opmuntres til at gøre det samme med henblik på at sikre en korrekt gennemførelse af de nationale planer for klima og energi; |
| --- | --- |

36.

| 37. | opfordrer Kommissionen til at tildele regionerne en større rolle, da de er vigtige led i et system af flerniveauforvaltning. I den forbindelse beder det Kommissionen skabe incitamenter i form af f.eks. byrdefordeling for at tilskynde regionerne til at nå målene for CO2-reduktion. Udvalget mener endvidere, at ESI-fondene bør inkludere støttemekanismer for de regionale koordinatorers arbejde; |
| --- | --- |

37.

| 38. | mener, at eksistensen af en gældende handlingsplan for bæredygtig energi og klima eller en tilsvarende energi- og klimaplan bør være en forudsætning for adgang til alle de relevante finansieringsprogrammer (City Facility, Horisont Europa, Life osv.); |
| --- | --- |

38.

| 39. | gør opmærksom på, at klimahandlingsplanernes horisontale karakter kan gøre mange af tiltagene berettigede til støtte fra EU's fonde for udvikling af landdistrikterne og foranstaltninger til søs. Borgmesterpagtens koordinatorer bør derfor undersøge disse muligheder nærmere, og kontoret for borgmesterpagten bør yde vejledning i den henseende; |
| --- | --- |

39.

| 40. | opfordrer Europa-Parlamentet til at undersøge mulighederne for et eventuelt samarbejde med RU og RU's medlemmer inden for rammerne af RU's projekt om ambassadører for borgmesterpagten med henblik på at øge rækkevidden og synligheden af den politiske støtte til borgmesterpagten; |
| --- | --- |

40.

| 41. | beder Kommissionen om at sikre regionerne klare retningslinjer, at arbejde sammen med alle de kompetente generaldirektorater om udarbejdelse af retningslinjer for, hvordan gennemførelsen af handlingsplanerne for bæredygtig energi og klima kan støttes via regionale operationelle EFRU-programmer, at udveksle bedste praksis og at sikre, at der er personer med faglige kompetencer til at hjælpe kommunerne; |
| --- | --- |

41.

| 42. | opfordrer EIB til en endnu bedre kommunikation med deltagerne i borgmesterpagten med det mål at styrke de lokale og regionale myndigheders kapacitet til at udnytte EIB's instrumenter bedst muligt, og til at EIB i den forbindelse har særlig fokus på udvikling af støtteinstrumenter for små og mellemstore lokale myndigheder; |
| --- | --- |

42.

| 43. | bifalder, at Det Europæiske Centrum for Investeringsrådgivning (8) er blevet etableret, da det kan opfylde et stort behov for at bistå og vejlede de lokale og regionale myndigheder, når det gælder finansieringsmuligheder. Det bemærker dog, at centrummet indtil videre har haft begrænset effekt for de lokale og regionale myndigheder. Udvalget opfordrer således Kommissionen til at undersøge grundene hertil og til at skabe større synergi mellem centrummet og bottom-up-initiativer, først og fremmest borgmesterpagten, og det erklærer sig parat til at bistå Kommissionen i arbejdet med at udbrede kendskabet til centrummet yderligere og til at undersøge strategier, der kan gøre det mere effektivt. |
| --- | --- |

43.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://www.ipcc.ch/2018/10/08/summary-for-policymakers-of-ipcc-special-report-on-global-warming-of-1-5c-approved-by-governments/.

1

(2)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX:52018DC0773.

2

(3)  https://www.un.org/sustainabledevelopment/.

3

(4)  https://ec.europa.eu/info/eu-regional-and-urban-development/topics/cities-and-urban-development_da.

4

(5)  https://urban.jrc.ec.europa.eu/#/en.

5

(6)  https://www.eumayors.eu/about/support-the-community/group-of-practitioners.html.

6

(7)  IPCC Special Report on Climate Change and Land.

7

IPCC Special Report on Climate Change and Land.

(8)  https://eiah.eib.org/about/initiative-urbis.htm.

8

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/36 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/36

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Platformsarbejde — lokale og regionale lovmæssige udfordringer

(2020/C 79/07)

| Ordfører | : | Dimitrios BIRMPAS (EL/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Egaleo |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Dimitrios BIRMPAS (EL/PES), medlem af kommunalbestyrelsen i Egaleo

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Indledende bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at den digitale platformsøkonomi er en integreret del af den europæiske økonomi, og dens økonomiske og sociale betydning vil fortsætte med at vokse betydeligt i fremtiden; |
| --- | --- |

1.

| 2. | påpeger, at platformsøkonomien beskrives af Kommissionen som »forretningsmodeller, ved hvilke aktiviteterne muliggøres ved hjælp af kollaborative platforme« (1). Ifølge samme kilde udgør kollaborative platforme et åbent marked for lejlighedsvis brug af varer eller tjenesteydelser, der ofte tilbydes af privatpersoner. Den kollaborative økonomi omfatter tre kategorier af aktører: i) tjenesteudbydere, der deler aktiver, ressourcer, tid og/eller færdigheder, og som kan være privatpersoner, der lejlighedsvis leverer tjenesteydelser, eller tjenesteudbydere, der tilbyder deres faglige kapacitet, ii) brugerne af disse tjenester og iii) formidlere, der via en onlineplatform forbinder tjenesteudbydere med slutbrugere og muliggør handelen mellem dem (»kollaborative platforme«); |
| --- | --- |

2.

| 3. | påpeger også, at OECD definerer platformen som en digital tjeneste, der muliggør interaktion mellem to eller flere forskellige, men indbyrdes afhængige grupper af brugere (virksomheder eller enkeltpersoner), som interagerer gennem tjenesten ved hjælp af internettet (2); |
| --- | --- |

3.

| 4. | påpeger, at anvendelsen af digitale platforme til at koordinere alle former for økonomisk aktivitet øges i takt med den eksponentielle udbredelse af internettet; |
| --- | --- |

4.

| 5. | erkender, at stigningen i antallet af personer, der arbejder i digitale platforme, kan forklares ved, at platformene i lyset af behovet for et fleksibelt arbejdsmarked tilbyder en lang række fordele for både arbejdsgivere og arbejdstagere. Ifølge Eurofound (3) skaber platformsarbejde også en række muligheder på arbejdsmarkedet. F.eks. giver det let adgang til arbejdsmarkedet, det kan være en kilde til ekstra indkomst og virke stimulerende for selvstændig virksomhed samt sikre fleksible arbejdstider og forhindre forskelsbehandling af arbejdstagere på grundlag af etnicitet, handicap, men også ud fra hvor de rent geografisk befinder sig. Eftersom mange platformsarbejdere, som det fremgår af en rapport fra Det Fælles Forskningscenter om platformsarbejdere i Europa (4), er fra sårbare grupper af jobsøgende (unge, kvinder, personer fra fjerntliggende regioner), kan platformsarbejde desuden have en positiv indflydelse på sådanne gruppers arbejdsmarkedsintegration. Såfremt der iværksættes passende foranstaltninger for at sikre anstændige arbejdsvilkår, kan platformsarbejde ganske givet »lette overgangen til mere stabile former for beskæftigelse«; |
| --- | --- |

5.

| 6. | erkender, at den hurtige udbredelse af digitale arbejdsplatforme i de senere år har rejst en række spørgsmål om, hvordan disse platforme fungerer, og hvilke fordele der er forbundet med den omorganisering af arbejdet, de afstedkommer, samt hvilke risici der er forbundet med dem; |
| --- | --- |

6.

| 7. | bemærker, at der ifølge Eurofound (5) er større usikkerhed omkring rettigheder og graden af social beskyttelse, arbejdsvilkår og ansættelsessikkerhed på grund af platformsansattes særlige arbejdsform med opgaver, der udføres på ad hoc-basis; |
| --- | --- |

7.

| 8. | fastholder, at der er behov for en overordnet ramme for at sikre social beskyttelse og sociale rettigheder for alle arbejdstagere (fra sundhed og sikkerhed til adgangen til livslang læring) med henblik på at skabe lige vilkår for platformsøkonomien og den »traditionelle« offline-økonomi, hvor alle aktører har de samme rettigheder og forpligtelser; |
| --- | --- |

8.

| 9. | understreger, at falsk status som selvstændig erhvervsdrivende (der også nogle gange betegnes som proformaselvstændig beskæftigelse) henviser til tilfælde, hvor enkeltpersoner klassificeres som selvstændige, men hvor de i bund og grund arbejder som ansatte. Der bør slås ned på arbejdsgivernes bevidste fejlklassificering af arbejdstagerne, som sker for at omgå arbejdsmarkedslovgivningen, skattemæssige forpligtelser og arbejdstagerrepræsentation samt for at skubbe risikoen over på arbejdstagerne og/eller opnå en konkurrencefordel; |
| --- | --- |

9.

| 10. | gentager, at alle arbejdstageres ret til en retfærdig og lige behandling for så vidt angår arbejdsvilkår, adgang til social beskyttelse og uddannelse — uanset ansættelsesforholdets art og varighed — sammen med retten til rimelige lønninger, som sikrer en anstændig levestandard, er fastlagt i den europæiske søjle for sociale rettigheder (6) og støttes af alle EU's medlemsstater uden undtagelse; |
| --- | --- |

10.

| 11. | konstaterer, at det er vanskeligt for selvstændige uden ansatte at sikre sig kollektivrepræsentation, og henleder opmærksomheden på, at arbejdsmarkedsparternes største udfordring er at nå de ansatte i den uformelle sektor og i nye ansættelsesformer, såsom ansatte ved platforme (7). Udvalget efterlyser derfor foranstaltninger til at fremme og lette den sociale dialog for dette segment af arbejdsmarkedet; |
| --- | --- |

11.

| 12. | anfører, at et fælles europæisk initiativ rettet mod at regulere arbejde på digitale platforme bør sikre, at medlemsstaterne vedtager samordnede foranstaltninger for at tage hånd om de juridiske udfordringer, der opstår som følge af løbende teknologiske forandringer på arbejdsmarkedet. Udvalget er opmærksom på de muligheder for faglig støtte, vidensopsamling og læring, som de nye teknologier såsom kunstig intelligens giver adgang til. Udvalget understreger endvidere behovet for en korrekt håndtering af nye teknologiers negative indvirkning på platformsansatte, eftersom det stigende antal af sådanne teknologier, herunder kunstig intelligens, underlægger de ansatte beslutninger, der i vid udstrækning træffes ved hjælp af algoritmer styret af kunstig intelligens; |
| --- | --- |

12.

| 13. | tilslutter sig ILO's opfordring til, at der etableres et internationalt forvaltningssystem, der pålægger indehaverne af platforme at overholde visse minimumsrettigheder og beskyttelsesforanstaltninger, og som regulerer anvendelsen af data og algoritmisk ansvarlighed på arbejdsmarkedet. Dette ville løse de platformsansattes problemer med kollektiv repræsentation og problemer i forbindelse med kunstig intelligens, idet det ville kræve en tilgang, hvor mennesket bevarer kontrollen, således at man sikrer, at endelige beslutninger, der påvirker arbejdet, træffes af mennesker (8). Udvalget glæder sig også over nationale og subnationale initiativer (9) samt platformsbaserede initiativer, der indfører adfærdskodekser for crowdsourcing og crowdworking; |
| --- | --- |

13.

| 14. | deler holdningen i EPSCO-Rådets konklusioner af 24. oktober 2019 om, at der er behov for at »styrke arbejdsmarkedsinstitutionerne, navnlig arbejdsmarkedsadministrationen og arbejdstilsynet, og fremme effektiv gennemførelse af internationale arbejdsstandarder til beskyttelse af alle arbejdstagere, herunder i de nye former for arbejde og overgangen fra uformel til formel økonomi« (10). Udvalget er også enig i, at det er nødvendigt at »sikre passende beskyttelse af privatlivets fred og personoplysninger og, hvis det er relevant, reagere på nye udfordringer og muligheder, særlig i forbindelse med digitaliseringen af arbejdet, herunder platformsarbejde« (11); |
| --- | --- |

14.

| 15. | glæder sig over, at den nye kommissionsformand Ursula von der Leyen ifølge sin tale ved Europa-Parlamentets åbningsmøde den 16. juli 2019 har til hensigt at forbedre arbejdsvilkårene for ansatte ved platforme, bl.a. ved at fokusere på færdigheder og uddannelse (12). Udvalget forventer imidlertid, at forbedringerne af disse vilkår vil gå ud over ovennævnte politikområder og omfatte et forslag fra den nye Kommission om »at tage hånd om de platformsansattes arbejdsvilkår og aktivt beskæftige sig med nye former for usikre ansættelsesforhold« (13); |
| --- | --- |

15.

| 16. | fremhæver det generelle behov for at opdatere de nuværende retlige rammer på EU-plan (dvs. direktivet om e-handel og servicedirektivet) for at kunne reagere på den kollaborative økonomis hurtige udbredelse og de udfordringer, de globale platforme medfører. Det er en afgørende forudsætning for en eventuelt opdatering af de nuværende retlige rammer på EU-plan at undersøge, hvor effektiv den eksisterende EU-lovgivning om platformsarbejde (eksempelvis direktivet om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår) er, og præcist kortlægge, hvilke former for platformsarbejde der findes i dag. |
| --- | --- |

16.

Klassificering af arbejdstagere og kontrakter

| 17. | Det Europæiske Regionsudvalg henviser til en tidligere udtalelse, hvori udvalget understregede, at »visse forretningskoncepter i den kollaborative økonomi har stærk negativ ekstern effekt på det sociale og beskæftigelsesmæssige område, især gennem misbrug af begrebet »selvstændig virksomhed«, og afhænger af sociale forskelle mellem arbejdstagerne« (14); |
| --- | --- |

17.

| 18. | henviser også til et tidligere udsagn fra RU, hvor det påpeges, at »mange beskæftigelsesformer i den kollaborative økonomi befinder sig et sted mellem afhængig og selvstændig beskæftigelse«, hvilket »rejser nogle spørgsmål med hensyn til arbejdsforhold, sundhed og sikkerhed, sygeforsikringsydelse, løn under sygdom, arbejdsløshedsydelser og alderspension« (15); |
| --- | --- |

18.

| 19. | gør opmærksom på, at Kommissionen i sit Oplæg om Europas sociale dimension (16) påpeger, at en uddybning af denne dimension kræver, at EU »vil vedtage fælles regler om ansættelsesforholdene for arbejdstagere på de digitale platforme. Det vil sætte virksomhederne i stand til at udnytte det fulde potentiale ved et fælles europæisk digitalt marked«; |
| --- | --- |

19.

| 20. | understreger, at i og med at de unge er mere fortrolige med den digitale omstilling og den teknologiske udvikling, ser de arbejdet på digitale platforme og den fleksibilitet, det ofte giver, som en attraktiv beskæftigelsesmulighed til trods for manglen på klart definerede arbejdstagerrettigheder. Det skal bemærkes, at platformsarbejdere på nuværende tidspunkt i gennemsnit er 10 år yngre end dem, der arbejder offline (17), og at manglen på en klar ramme, der definerer disse rettigheder, derfor skaber en stigning i usikre ansættelsesforhold blandt unge; |
| --- | --- |

20.

| 21. | erkender, at de kontraktmæssige forhold på digitale platforme er komplekse, men påpeger, at den traditionelle økonomis yderst forskellige beskæftigelsesmodeller er underlagt fælles grundlæggende regler, som gælder på samme måde for alle operatører. Regionsudvalget opfordrer derfor til, at grundlæggende arbejdsmarkeds- og socialbestemmelser udvides til platformsøkonomien og dens arbejdstagere, og fremhæver behovet for at tage hånd om de sociale virkninger af det digitale indre marked på europæisk plan. En vel afpasset lovramme på nationalt plan og — hvor det er nødvendigt som følge af de tværnationale aspekter af den digitale økonomi — på europæisk plan til håndtering af de lovgivningsmæssige udfordringer i forbindelse med arbejde på digitale platforme vil skabe lige vilkår mellem den traditionelle økonomi og den digitale platformsøkonomi og bekæmpe social dumping. En sådan lovramme bør også sigte mod at forbyde eksklusivitetsklausuler, der forhindrer arbejdstagerne i at samarbejde med andre platforme; |
| --- | --- |

21.

| 22. | understreger, at en sådan regulering bør tage hånd om vigtige reguleringsspørgsmål såsom den skriftlige bevisbyrde for ansættelsesforholdet (og dermed eventuel fejlklassificering), evalueringen af den afbeviselige retsformodning om, at der foreligger et ansættelsesforhold, tilrettelæggelsen af arbejdet gennem kontraktmæssige forhold, der indeholder urimelige klausuler, samt spørgsmålet om ejerskabet og overførslen af data vedrørende en platformsarbejders profil og præstationer. Endvidere kunne en sådan regulering tage hånd om problemet med arbejdsgivernes socialsikringsbidrag i forhold til den samlede arbejdsstyrke, der er involveret, og uanset ansættelsesstatus, under hensyntagen til kvaliteten af arbejdsforholdene. For at kunne tage højde for muligheden for grænseoverskridende digital aktivitet og for at direktivet om udstationering af arbejdstagere (18) kan finde anvendelse, bør der skelnes mellem »tjenestestedet« og »leveringsstedet« som en minimumsgaranti for arbejdstagerrettigheder; |
| --- | --- |

22.

| 23. | bemærker, at fastlæggelsen af, om der foreligger et ansættelsesforhold, skal være baseret på definitioner i gældende lovgivning, kollektive overenskomster eller gældende praksis i hver enkelt medlemsstat og tage hensyn til EU-Domstolens retspraksis (19). I henhold til denne retspraksis, kan platformsarbejdere også være omfattet, hvis de opfylder de relevante kriterier. Udvalget deler Europa-Parlamentets synspunkt om, at »Fastlæggelsen af, om der foreligger et ansættelsesforhold, bør være baseret på de faktiske omstændigheder i forbindelse med arbejdets reelle udførelse og ikke på parternes beskrivelse af forholdet« (20). Udvalget er også enig i, at »misbrug af betegnelsen selvstændig erhvervsdrivende som defineret i national ret, enten på nationalt plan eller i grænseoverskridende situationer, er en form for uretmæssigt angivet arbejde, som ofte forbindes med sort arbejde [...] for at undgå bestemte retlige eller skattemæssige forpligtelser« (21). RU er derfor enig i, at der er behov for retningslinjer på EU-niveau for at bekæmpe dette fænomen; |
| --- | --- |

23.

| 24. | glæder sig over, at de fleste af EU's medlemsstater har mindstelønsordninger, som enten er lovbestemte eller aftales under de kollektive overenskomstforhandlinger. Det er medlemsstaterne og/eller de nationale arbejdsmarkedsparter, der har kompetence vedrørende og ansvar for spørgsmål angående løndannelse. Arbejdsmarkedsparternes autonomi og ret til at indgå kollektive lønoverenskomster skal derfor respekteres fuldt ud (22); |
| --- | --- |

24.

| 25. | støtter oprettelsen af en særlig arbejdsgruppe, som skal kigge nærmere på og overvåge ansættelsesforhold og klassificeringen af arbejdstagere på digitale platforme, som en del af det arbejde, der udføres i EU's Observationscenter for onlineplatformsøkonomien, som blev oprettet i medfør af en afgørelse fra Kommissionen (23). Observatoriet, som består af en gruppe af uafhængige eksperter i onlineplatformsøkonomi og et særligt team af tjenestemænd fra Kommissionen, har allerede påbegyndt arbejdet og rådgiver Kommissionen om udviklingen i onlineplatformsøkonomien og stiller sin ekspertise herom til rådighed. Regionsudvalget kan bidrage til gruppens arbejde med bedste praksis på lokalt, regionalt og grænseoverskridende niveau, som bl.a. styrker udviklingen af kompetencer blandt ansatte i de lokale og regionale myndigheder, og opfordrer derfor til, at udvalget får observatørstatus i observatoriet. |
| --- | --- |

25.

Den regionale og lokale dimension

| 26. | Det Europæiske Regionsudvalg bemærker, at den fortsatte udvikling og udvidelse af økonomiske aktiviteter, hvor digitale platforme vinder indpas, har en indvirkning på lokalt og regionalt niveau og derfor også nødvendigvis må reguleres af de lokale og regionale myndigheder inden for rammerne af deres kompetencer, navnlig når det gælder beskatning og byplanlægning; |
| --- | --- |

26.

| 27. | opfordrer lokale og regionale myndigheder til at finde løsninger på de sociale og beskæftigelsesmæssige udfordringer, der opstår som følge af platformsarbejde, ved at indføre sociale støtteforanstaltninger for ikkestandardmæssig beskæftigelse og foranstaltninger til at forhindre irregulær og i visse tilfælde ulovlig beskæftigelse (såsom proforma-selvstændig beskæftigelse) på disse platforme med henblik på at sikre de platformsansattes individuelle og kollektive rettigheder; |
| --- | --- |

27.

| 28. | opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndigheder til i deres egenskab af udbydere og brugere af en lang række onlinetjenester, ofte via digitale platforme, at indarbejde positiv forskelsbehandling af socialt ansvarlige platforme og sociale kriterier vedrørende arbejdsvilkårene på platforme i deres kriterier for tildeling af offentlige kontrakter; |
| --- | --- |

28.

| 29. | opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndigheder i deres egenskab af tjenesteudbydere til at udfærdige ansættelseskontrakter, der kan tjene som model for andre lokale arbejdsgivere; |
| --- | --- |

29.

| 30. | opfordrer indtrængende de lokale og regionale myndighede til at udforme politikker for beskæftigelse, livslang læring og socialområdet, som vil være i stand til at holde trit med og afspejle digitaliseringen af arbejdsmarkederne; |
| --- | --- |

30.

| 31. | opfordrer de lokale og regionale myndigheder til inden for rammerne af deres kompetencer at komme den bevidste fejlklassificering af arbejdstagere til livs ved hjælp af et arbejdstilsyn eller et tilsvarende organ eller en tilsvarende institution. |
| --- | --- |

31.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand for

Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Kommissionens meddelelse En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi (COM(2016) 356 final).

1

En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi

(2)  OECD beskæftigelsesoversigt 2019.

2

OECD beskæftigelsesoversigt 2019.

(3)  Eurofound, 2019, Platform work: Maximising the potential while safeguarding standards? https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19045en.pdf.

3

(4)  Det Fælles Forskningscenter, 2018, Platform Workers in Europe https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_policy.pdf.

4

(5)  Eurofound, 2018, Employment and working conditions of selected types of platform work, https://www.eurofound.europa.eu/da/publications/report/2018/employment-and-working-conditions-of-selected-types-of-platform-work

5

(6)  Kapitel II: Retfærdige og rimelige arbejdsvilkår, punkt 5 og 6 (https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_da).

6

(7)  Undersøgelse foretaget af Europa-Parlamentet om »EU and ILO: Shaping the Future of Work«, 2019 (http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/plmrep/COMMITTEES/EMPL/DV/2019/09-03/IPOL_STU2019638407_EN.pdf).

7

(8)  »Work for a brighter future«, ILO Global Commission on the Future of Work, 2019, http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/—dgreports/—cabinet/documents/publication/wcms_662410.pdf.

8

(9)  Et interessant eksempel herpå er initiativet fra byen Milano, som i 2018 oprettede et kommunalt informationskontor for madudbringningsbude, som er det første kontor i Italien, der beskæftiger sig med at lytte, informere og rådgive ansatte ved platforme for madudbringning. http://www.ansa.it/lombardia/notizie/2018/07/18/a-milano-primo-sportello-per-i-rider_111a55ca-fc7b-4c16-91f7-60b1b22a3c96.html.

9

(10)  Fremtidens arbejde: Den Europæiske Union støtter ILO's 100-årserklæring — Rådets konklusioner (24. oktober 2019).

10

(11)  Idem.

11

(12)  Politiske retningslinjer for den næste Europa-Kommission 2019-2024 (https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_da.pdf).

12

(13)  Indledende tale ved Nicolas Schmit, indstillet kommissær for beskæftigelse, under hans høring i Europa-Parlamentet (https://multimedia.europarl.europa.eu/en/-hearing-of-nicolas-schmit-commissioner-designate-jobs-opening-statement-by-nicolas-schmit_I178011-V_v).

13

(14)  RU's udtalelse om: Den kollaborative økonomi og onlineplatforme: en fælles vision for byer og regioner (COR-2016-04163).

14

Den kollaborative økonomi og onlineplatforme: en fælles vision for byer og regioner

(15)  RU's udtalelse om Gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union (COR 1129/2018).

15

Gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union

(16)  COM(2017) 206 final af 26. april 2017.

16

(17)  http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_ policy.pdf, s. 23.

17

(18)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-18-2018-INIT/da/pdf.

18

(19)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-43-2019-INIT/da/pdf.

19

(20)  Europa-Parlamentets holdning af 16. april 2019 om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om gennemsigtige og forudsigelige arbejdsvilkår i Den Europæiske Union. http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0379_DA.html.

20

(21)  Ibidem.

21

(22)  RU's udtalelse om Standarder for løn for arbejde i EU (COR-2015-1689).

22

Standarder for løn for arbejde i EU

(23)  Kommissionens afgørelse af 26.4.2018 om oprettelse af en ekspertgruppe for observationscentret for onlineplatformsøkonomien (C(2018) 2393 final).

23

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/40 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/40

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — En europæisk ramme for lovgivningsmæssige tiltag vedrørende den kollaborative økonomi

(2020/C 79/08)

| Ordfører | : | Peter FLORIANSCHÜTZ (AT/PES), medlem af delstatsparlamentet i Wien og medlem af byrådet i Wien |
| --- | --- | --- |

Ordfører

:

Peter FLORIANSCHÜTZ (AT/PES), medlem af delstatsparlamentet i Wien og medlem af byrådet i Wien

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) opfordrer Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen til at gøre den kollaborative økonomi til en af deres vigtigste prioriteter for mandatperioden 2019-2024; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bemærker, at den kollaborative økonomi er baseret på et trepartsforhold mellem tre kategorier af deltagere, nemlig kunde, leverandør og platform/formidler, hvilket i høj grad afviger fra den traditionelle »kæde«-model og det bilaterale kunde-leverandør-forhold, som EU's eksisterende retlige ramme bygger på; |
| --- | --- |

2.

| 3. | mener derfor, at den konkrete anvendelse af EU-retten på disse nye forretningsmodeller langt fra er dækkende og ofte svær at fortolke, som det også fremgår af den intense polemik og de mange tilfælde, hvor folk er gået rettens vej; |
| --- | --- |

3.

| 4. | minder om, at udvalget i sin udtalelse fra 2016 (1) konkluderede, at Kommissionens meddelelse »En europæisk dagsorden for den kollaborative økonomi« (2) undlader at give dækkende svar på nogle af de centrale spørgsmål, som den kollaborative økonomi rejser. Udvalget mener, at denne mangel på handling har ført til, at yderst politisk følsomme beslutninger er blevet overladt til domstolene i stedet for til de europæiske og regionale lovgivere; |
| --- | --- |

4.

| 5. | fremhæver de fordele, som den kollaborative økonomi kan have, når den anvendes under retfærdige og regulerede lige konkurrencevilkår, herunder en styrket konkurrence i mange sektorer med disruptive følger for de etablerede aktører, hvilket resulterer i et større udvalg for forbrugerne og lavere omkostninger, bedre beskæftigelsesmuligheder og positive miljøkonsekvenser som følge af en mere effektiv anvendelse af aktiver og ressourcer; |
| --- | --- |

5.

| 6. | påpeger dog, at den kollaborative økonomi ud over fordele også har negative virkninger for traditionelle virksomheder og lokalsamfund. Udvalget understreger, at en underminering af arbejdstagerrettigheder og forbrugerrettigheder samt miljøbeskyttelsesstandarder ikke er acceptabel i det indre marked, og gør opmærksom på, at udvalget er ved at udarbejde en særskilt udtalelse om beskæftigelsesmæssige og sociale aspekter af platformsarbejde (3); |
| --- | --- |

6.

| 7. | mener, at økonomiske aktiviteter bør behandles ens og på lige vilkår i det indre marked, hvad enten de foregår online eller offline. Den kollaborative økonomi giver forbrugerne større valgfrihed og iværksættere nye muligheder, men borgere og virksomheder skal være opmærksomme på gældende lokale regler og pligter, uanset hvilken form for platformsvirksomhed (f.eks. husdeling, rejser med bil, forskelligt husarbejde, profitorienteret eller ikke osv.), de har valgt at drive; |
| --- | --- |

7.

| 8. | beklager også dybt den fortrængning af lokale beboere, som forekommer i en række større byer som følge af stigende ejendomspriser i forbindelse med det store antal boliger, som anvendes til korttidsudlejning til turister via onlineplatforme; |
| --- | --- |

8.

| 9. | deler ikke desto mindre Kommissionens ønske, jf. Kommissionens »Dagsorden for den kollaborative økonomi« fra 2016, som handler om at skabe balance mellem de to politiske mål om at løse de aktuelle problemer — og skabe retssikkerhed — gennem regulering på den ene side og fremme af innovation, nye virksomheder og yderligere udvikling af den kollaborative økonomi på den anden side; |
| --- | --- |

9.

| 10. | er af den opfattelse, at retsstatsprincippet indebærer udarbejdelse, men også effektiv håndhævelse af lovgivning. Der bør ikke være nogen hindringer for de lokale og regionale myndigheders anvendelse og håndhævelse af EU-lovgivningen og de nationale og regionale love; |
| --- | --- |

10.

| 11. | glæder sig over frivillige tiltag fra platforme rundt omkring i Europa, men understreger, at de ikke kan erstatte rammebestemmelser for et ægte fælles marked. |
| --- | --- |

11.

En europæisk ramme med en territorial dimension

| 12. | Det Europæiske Regionsudvalg mener i lyset af disse betænkeligheder, at EU's eksisterende lovramme — som blev indført inden platformene i den kollaborative økonomi blev til — i bund og grund er forældet, og at den ikke er i stand til at løfte udfordringerne i forbindelse med den kollaborative økonomi uden en grundig ajourføring; |
| --- | --- |

12.

| 13. | opfordrer derfor Kommissionen til i løbet af 2020 at fremsætte forslag i sammenhæng med den »retsakt om digitale tjenester«, som indgår i den kommende kommissionsformands dagsorden (4), navnlig fordi de vigtigste tekniske apparater (f.eks. smartphones) og platforme først kom til verden længe efter direktivet om e-handel fra 2000; |
| --- | --- |

13.

| 14. | konstaterer, at den kollaborative økonomi har en stærk lokal og regional dimension, som påvirker dagligdagen, da mange af de sektorer, hvor platformene er aktive, fra indkvartering, bytransport og budtjenester til anvendelse af det offentlige rum, reguleres og beskattes på lokalt og regionalt niveau; |
| --- | --- |

14.

| 15. | opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at etablere lovgivningsmæssige rammer, der skaber incitamenter, og som vil gøre det muligt for små europæiske platforme at få mere ud af det indre marked og vokse, så de bliver i stand til at udfordre dominerende globale aktører; |
| --- | --- |

15.

| 16. | opfordrer til, at den fremtidige EU-ramme anerkender den territoriale dimension og styrker de offentlige myndigheders evne til at træffe foranstaltninger til regulering af den kollaborative økonomi i overensstemmelse med deres nationale, regionale eller lokale forhold, under fuld hensyntagen til nærhedsprincippet. Det er en enorm indsats, der kræves af de lokale myndigheder, hvis de skal håndhæve gyldige retsafgørelser over for korttidsudlejningsplatforme i det land, hvor platformen er etableret, idet de mangler ressourcer og kapacitet til at føre retssag i en anden EU-medlemsstat; |
| --- | --- |

16.

| 17. | understreger, at oprindelseslandsprincippet i direktivet om e-handel skaber problemer for byer og regioner. Jo stærkere oprindelseslandsprincippet er, jo tydeligere og mere effektive skal reglerne for håndhævelse af lovgivningen være. Efter udvalgets opfattelse er der en risiko for, at virksomheder vælger og vrager blandt forskellige regler, når de går ind i det indre marked, hvilket i sidste ende fører til retsusikkerhed og til tab af administrativ kontrol for de offentlige myndigheder i bestemmelseslandet; |
| --- | --- |

17.

| 18. | mener ikke desto mindre, at en indsats, som alene foregår på det lokale eller nationale niveau, vil være ude af stand til at tackle nogle af de vigtigste bekymringer i relation til den kollaborative økonomi, og at der derfor er brug for en klar europæisk ramme i tilgift til nationale og regionale love; |
| --- | --- |

18.

| 19. | anbefaler, at der gennemføres territoriale konsekvensanalyser af de kritiske elementer af retsakten om digitale tjenester og den europæiske ramme for den kollaborative økonomi; |
| --- | --- |

19.

| 20. | foreslår endvidere i lyset af den kollaborative økonomis dynamik, at der indføres en mekanisme, som skal overvåge gennemførelsen af retsakten om digitale tjenester og den europæiske ramme for den kollaborative økonomi; |
| --- | --- |

20.

| 21. | opfordrer Kommissionen til regelmæssigt at overvåge udviklingen af kollaborative platforme når det gælder deres overholdelse af konkurrencereglerne, da der regionalt og lokalt ses stor markedsdominans fra blot nogle få platforme. |
| --- | --- |

21.

Fragmentering af det indre marked

| 22. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at der allerede er ved at ske en fragmentering af det indre marked, da der på trods af at fænomenet er relativt nyt, er opstået vildtvoksende regler for den kollaborative økonomi i mange medlemsstater, byer og regioner. Allerede i 2017 var der eksisterende eller planlagte juridiske og politiske initiativer i omkring to tredjedele af medlemsstaterne på eksempelvis skatteområdet, bolig- og byggeområdet, inden for transport og budtjenester og med hensyn til offentlige rum (5); |
| --- | --- |

22.

| 23. | understreger, at disse talrige initiativer viser, at der er behov for en klar EU-regulering i det indre marked. Den fragmentering, der sker uden en sådan regulering, kan afholde både brugere og udbydere fra at udnytte de muligheder, der ligger i den kollaborative økonomi; |
| --- | --- |

23.

| 24. | understreger, at det også er afgørende at stoppe markedsfragmenteringen ved hjælp af harmoniserede regler i hele EU for at fremme væksten af mindre virksomheder i den kollaborative økonomi, eftersom eksisterende, store multinationale platforme er bedre til at tilpasse sig de komplekse regler og ændringer i lovgivningen takket være deres størrelse; |
| --- | --- |

24.

| 25. | er overbevist om, at indførelse af en klar EU-ramme vil give europæiske nystartede virksomheder mulighed for at vokse og blive mere konkurrencedygtige på verdensplan. Ikkeeuropæiske kollaborative platforme fortjener særlig opmærksomhed, da håndhævelse af reglerne i tredjelande i de fleste tilfælde er næsten umulig. |
| --- | --- |

25.

Status for platformene i den kollaborative økonomi

| 26. | Det Europæiske Regionsudvalg beklager, at det centrale spørgsmål om platformene i den kollaborative økonomi og deres status — og derfor også spørgsmålet om hvilke regler der gælder for deres aktiviteter — indtil videre i vid udstrækning er blevet overladt til domstolene, selv om det er et yderst følsomt politisk spørgsmål med vidtrækkende konsekvenser, som eksisterende lovgivning ikke alene kan give et fyldestgørende svar på; |
| --- | --- |

26.

| 27. | understreger, at der er et særligt stort behov for at gennemgå og opdatere direktivet om e-handel (6) og den frihed til at levere informationssamfundets grænseoverskridende tjenester, som er indeholdt heri, set i lyset af den polemik og de retssager, som i øjeblikket kendetegner området (7); |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at definitionen af informationssamfundets tjenester (8) i sig selv måske bør præciseres yderligere, så vi bliver i stand til at skelne mellem forskellige typer aktiviteter, navnlig i forbindelse med fremkomsten af såkaldte »blandede tjenesteydelser« som defineret af EU-Domstolens generaladvokat Maciej Szpunar, herunder både en tjenesteydelse i informationssamfundet og uløseligt forbundet hermed den underliggende tjenesteydelse, som ikke leveres ad elektronisk vej (9); |
| --- | --- |

28.

| 29. | mener, at den europæiske ramme bør definere status for platformene i den kollaborative økonomi i henhold til den præcise grad af indflydelse, platformen udøver, og at kriterierne for at definere begrebet »afgørende indflydelse« — det begreb EU-Domstolen henviser til — derfor skal fremgå udtrykkeligt af EU-lovgivningen; |
| --- | --- |

29.

| 30. | mener på den anden side, at de »market maker-kriterier«, som generaladvokaten også henviser til, i en vis udstrækning kan anvendes på de fleste platforme i den kollaborative økonomi og derfor er langt mindre relevante med hensyn til at definere deres status og de regler, som skal gælde for deres aktiviteter; |
| --- | --- |

30.

| 31. | er af den opfattelse, at kollaborative platforme skal holdes ansvarlige for ulovlige handlinger og udbredelse af ulovligt indhold (f.eks. tilbud om sociale boliger på platforme for korttidsudlejning), og mener, at platformene kun kan træffe diskriminerende afgørelser i henhold til lokale love eller retsafgørelser. |
| --- | --- |

31.

Status for brugere af platforme i den kollaborative økonomi og forbrugerbeskyttelse

| 32. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at det er kendetegnende for den kollaborative økonomi, at den udvisker grænsen mellem almindelige mennesker og professionelle aktører, dvs. mellem erhvervsdrivende og »peers« (se pkt. 33); |
| --- | --- |

32.

| 33. | mener i den forbindelse, at servicedirektivets (10) definition af »tjenesteyder« bør revideres, da dens nuværende ordlyd kan fortolkes således, at den omfatter enhver form for økonomisk aktivitet. Udvalget mener, at dette potentielt kan virke stærkt afskrækkende ved at lægge uforholdsmæssige byrder på personer, der ønsker lejlighedsvis at handle som ikke-professionelle leverandører (»peers«) af tjenesteydelser på en platform i den kollaborative økonomi; |
| --- | --- |

33.

| 34. | anbefaler derfor, at situationen afklares ved hjælp af EU-dækkende tærskler, der er udviklet til at afgrænse det økonomiske aktivitetsniveau, ud over hvilket en bruger betragtes som en professionel aktør og underlægges markedsregulering. Udvalget mener, at disse tærskler bør tage udgangspunkt i tidsforbrug snarere end økonomi for at sikre lige konkurrencevilkår i hele EU. |
| --- | --- |

34.

Adgang til data

| 35. | Det Europæiske Regionsudvalg påpeger, at adgang til data er et afgørende spørgsmål for de offentlige myndigheder, navnlig på lokalt og regionalt plan. Det er umuligt at sikre en ordentlig håndhævelse af gældende lokale regler og beskytte tilsynsmekanismerne, uden at der gives adgang til relevante data fra platforme, der opererer i et givet område; |
| --- | --- |

35.

| 36. | mener derfor, at den europæiske ramme skal kræve, at platformene forsyner de offentlige myndigheder med de data, der er nødvendige for, at de kan håndhæve reglerne for platformen og/eller dens aktivitetssektor med hjemmel i lovgivningen (11). De offentlige myndigheder skal imidlertid tage behørigt hensyn til platformenes data og knowhow, f.eks. algoritmer til søgning og rangordning, når de har adgang til sådanne oplysninger. De offentlige myndigheder skal ikke være afhængige af platformenes villighed til at udveksle data med dem, da erfaringer fra adskillige europæiske byer viser, at når platforme erklærer sig villige til at samarbejde, »gør de det i virkeligheden ikke, eller gør det kun, når de selv har lyst« (»in practice they don’t, or only do so on a voluntary basis«) (12); |
| --- | --- |

36.

| 37. | anerkender, at nogle platforme selv har taget skridt til at håndhæve visse regler, men selv om denne indsats er prisværdig, kan frivillig selvregulering nemt omgås af brugerne af platformene (en bolig kan f.eks. slås op på flere forskellige platforme eller endda flere gange på den samme platform). Udvalget er derfor overbevist om, at den bedste løsning er at sikre de offentlige myndigheder adgang til data; |
| --- | --- |

37.

| 38. | påpeger, at større digitale platforme er gatekeepere i den digitale økonomi. De kan opnå en dominerende stilling på markedet og drage stor fordel af positive netværkseffekter. For markedsdominerende platforme vil en stramning af den allerede eksisterende forpligtelse i databeskyttelseslovgivningen til at sikre dataportabilitet (f.eks. via åbne grænseflader) være uundgåelig. |
| --- | --- |

38.

Skattemæssige problemer

| 39. | Det Europæiske Regionsudvalg bifalder ikke desto mindre den samarbejdspraksis, som nogle platforme har indført for at håndhæve regler om f.eks. opkrævning af turistskatter på vegne af kommunerne; |
| --- | --- |

39.

| 40. | mener imidlertid, at hvis man skal kræve, at alle platforme skal gøre dette i alle lokal- og regionalområder, vil det medføre en stor administrativ byrde. Deling af data vil være langt mindre byrdefuld; |
| --- | --- |

40.

| 41. | peger på, at nogle byer og regioner ikke har formået at indgå aftaler med platforme om skattespørgsmål, da nogle kollaborative platforme ikke har vist vilje til at acceptere nationale eller regionale skattelove eller tilsyn fra lokale tilsynsmyndigheder (f.eks. revisionsretter), og ej heller lokale kontrolmekanismer for korrekt beskatning; |
| --- | --- |

41.

| 42. | understreger, at indtægter, der opnås af leverandører i den kollaborative økonomi, som potentielt arbejder via flere platforme med base i forskellige lande, kan ende i en gråzone og er vanskelige for skattemyndighederne at spore. Nogle modtagere er rent faktisk usikre på, hvilke skatteregler der gælder, mens andre måske bevidst forsøger at undgå at betale skat ved at drage fordel af den manglende klarhed. Udvalget betoner, at datadeling mellem platforme og alle kompetente offentlige myndigheder vil sætte en stopper for dette og sikre, at de relevante skatter bliver betalt; |
| --- | --- |

42.

| 43. | gør opmærksom på, at beskatningen af selve platformene er et andet centralt spørgsmål. Onlineplatforme skal naturligvis betale deres rimelige andel af skatterne. Udvalget henviser til sin udtalelse om »Beskatning af den digitale økonomi« (13), hvor udvalget påpeger, at de eksisterende skattesystemer ikke længere passer til den nuværende økonomiske virkelighed med globalisering, stor mobilitet, digitale teknologier, nye forretningsmodeller og komplekse virksomhedsstrukturer, og glæder sig over Kommissionens forslag i den henseende (14). |
| --- | --- |

43.

Miljømæssige konsekvenser

| 44. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at den kollaborative økonomi kan yde et supplerende bidrag til de forskellige foranstaltninger, som EU har truffet for at nå klimamålene i Parisaftalen fra 2015; |
| --- | --- |

44.

| 45. | opfordrer Kommissionen til at gennemføre undersøgelser af de mulige miljømæssige konsekvenser af den kollaborative økonomi inden andet halvår af 2020, da der mangler dybtgående undersøgelser på området. |
| --- | --- |

45.

Boliger

| 46. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at den offentlige sektors råderum bør beskyttes for at sikre den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser i elektronisk form, men at man skal sørge for ikke at begrænse konkurrencen og hæmme de lokale markeders funktion. Kriterierne for almenhedens interesse bør derfor præciseres og udvides i direktivet om e-handel. Økonomisk overkommelige boliger spiller en afgørende rolle for de europæiske borgere i alle medlemslande. Korttidsudlejning via platforme kan styrke de negative tendenser på boligmarkedet. |
| --- | --- |

46.

Afsluttende bemærkninger

| 47. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at mange regioner og byer oplever, at der opstår platformsaktiviteter på deres område uden forudgående varsel. Adskillige europæiske byer har underskrevet »Sharing cities-erklæringen« (15) fra 2018; |
| --- | --- |

47.

| 48. | opfordrer derfor Kommissionen til at foreslå en europæisk ramme, som skal gøre forudgående underretning af de offentlige myndigheder obligatorisk og opmuntre til samarbejde mellem myndigheder og platforme med henblik på at sikre, at sidstnævnte agerer i overensstemmelse med gældende regler og på en måde, der passer til de lokale forhold; |
| --- | --- |

48.

| 49. | ser frem til at samarbejde med Kommissionen, Europa-Parlamentet og Rådet om udformningen af den europæiske ramme for lovgivningsmæssige tiltag vedrørende den kollaborative økonomi. |
| --- | --- |

49.

Bruxelles, den 5. december 2019

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  COR-2016-04163. Kan findes på: https://webapi2016.cor.europa.eu/v1/documents/cor-2016-04163-00-01-ac-tra-da.docx/content.

1

(2)  COM(2016)356 final. Kan findes på: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=COM%3A2016%3A356%3AFIN.

2

(3)  RU-udtalelse »Platformsarbejde — lokale og regionale lovmæssige udfordringer«, ordfører: Dimitrios Birmpas. Sag SEDEC-VI/051.

3

(4)  »En mere ambitiøs Union — Min dagsorden for Europa«. Kan findes på:https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_da.pdf.

4

(5)  Kommissionens juridiske analyserapport, GD JUST, 2017, s. 92-101. Findes online: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/annex5_task5_reportmay2017.pdf.

5

(6)  Direktiv 2000/31/EF (direktivet om elektronisk handel). Kan findes på: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/ALL/?uri=CELEX:32000L0031.

6

(7)  Jf. navnlig EU-Domstolens sager C-434/15, C-320/16 vedrørende Uber og den verserende sag C-390/18 vedrørende Airbnb.

7

(8)  Definitionen findes i direktiv (EU) 2015/1535, som er tilgængeligt på: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX%3A32015L1535.

8

(9)  EU-Domstolen, generaladvokatens forslag til afgørelse i sag C-434/15, som findes som pressemeddelelse på: https://curia.europa.eu/jcms/upload/docs/application/pdf/2017-05/cp170050da.pdf.

9

(10)  Direktiv 2006/123/EF. Findes på: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/?uri=CELEX%3A32006L0123.

10

(11)  Den generelle forordning om databeskyttelse, artikel 6, stk. 1, litra e.

11

(12)  The Guardian, juni 2019. Kan findes på: https://www.theguardian.com/cities/2019/jun/20/ten-cities-ask-eu-for-help-to-fight-airbnb-expansion.

12

The Guardian

(13)  Jf. COR-2018-02748. Kan findes på: https://webapi2016.COR.europa.eu/v1/documents/cor-2018-02748-00-00-ac-tra-da.docx/content.

13

(14)  Jf. COM(2018) 147 final og jf. COM(2018) 148 final.

14

(15)  Findes online: http://www.sharingcitiesaction.net/declaration/.

15

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/45 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/45

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Lokale og regionale myndigheder udformer fremtidens Østpartnerskab

(2020/C 79/09)

| Hovedordfører | : | Tadeuš ANDŽEJEVSKI (LT/ECR), medlem af byrådet i Vilnius distriktskommune |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Struktureret EU-høring om Østpartnerskabets fremtid, der blev indledt den 26. juli 2019 |

Hovedordfører

:

Tadeuš ANDŽEJEVSKI (LT/ECR), medlem af byrådet i Vilnius distriktskommune

Basisdokument

:

Struktureret EU-høring om Østpartnerskabets fremtid, der blev indledt den 26. juli 2019

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) værdsætter Østpartnerskabet, der blev oprettet for ti år siden på fælles initiativ af EU, dets medlemsstater og seks partnerlande fra Østeuropa og Sydkaukasus — Armenien, Aserbajdsjan, Hviderusland, Georgien, Moldova og Ukraine. Udvalget minder om, at Polen og Sverige har været de vigtigste drivkræfter for oprettelsen af Østpartnerskabet som en struktureret politik til fremme af et regionalt samarbejde og styrkelse af EU's forbindelser med de østeuropæiske partnere. Østpartnerskabet er efter udvalgets opfattelse i årenes løb blevet et vigtigt instrument for EU i forbindelserne med nabolandene ved Unionens østlige grænse. Udvalget påpeger, at der i tiåret siden oprettelsen af Østpartnerskabet er blevet realiseret en række projekter og initiativer, der har styrket gennemførelsen af vigtige reformer i østpartnerskabslandene og udviklingen af deres civilsamfund; |
| --- | --- |

1.

| 2. | går ind for, at Østpartnerskabet videreudvikles under de kommende ti års samarbejde med EU. Udvalget er fortaler for at udvide østpartnerskabslandenes involvering i EU's institutioner og agenturer samt de sektorspecifikke EU-programmer og samtidig styrke deres inddragelse i beslutningstagningen vedrørende disse programmer og deres anvendelse i østpartnerskabslandene. Udvalget anbefaler en trinvis udbygning af den rolle, som de regionale og lokale myndigheder i østpartnerskabslandene spiller i forvaltningen af de EU-programmer, der gennemføres der; |
| --- | --- |

2.

| 3. | støtter navnlig en udvidelse af den retlige ramme for udformningen af Østpartnerskabet, f.eks. gennem en styrkelse af associeringsaftalerne med Ukraine, Georgien og Moldova eller i form af tilføjelser, der skaber mulighed for deltagelse i flere EU-programmer. Udvalget bifalder derfor, at Europa-Parlamentet har taget initiativ til at udvide samarbejdet med disse tre stater, og mener, at formålet med det stadig tættere samarbejde bør være at give disse lande et perspektiv om EU-medlemskab. Udvalget gør dog samtidig opmærksom på, at samarbejdet med de øvrige østpartnerskabslande ligeledes skal udbygges. Blandt andet bør de fælles prioriteter i partnerskabet mellem EU og de enkelte lande fastlægges, så de kan danne grundlag for rammeaftaler om det videre samarbejde; |
| --- | --- |

3.

| 4. | har deltaget aktivt i Østpartnerskabets arbejde ved at styrke og støtte dette initiativ på det regionale og lokale myndighedsniveau. Udvalget har ved hjælp af en række initiativer som f.eks. etableringen af Konferencen af Regionale og Lokale Myndigheder i Østpartnerskabet (CORLEAP) og arbejdsgrupper, der støtter decentraliseringsreformer i de enkelte lande (Ukraine), bidraget til at styrke det kommunale selvstyre i østpartnerskabslandene og støttet det regionale samarbejde mellem de enkelte østpartnerskabslande indbyrdes og mellem disse lande og EU; |
| --- | --- |

4.

| 5. | anbefaler, at CORLEAP styrkes institutionelt, så konferencen får bedre forudsætninger for at kunne løse opgaven med at styrke decentraliseringsprocessen i østpartnerskabslandene. Udvalget støtter derfor et tættere samarbejde mellem repræsentanterne for de største sammenslutninger af lokale og regionale myndigheder i henholdsvis EU og østpartnerskabslandene inden for rammerne af CORLEAP; |
| --- | --- |

5.

| 6. | gør opmærksom på, at ligestilling mellem kvinder og mænd er nedfældet i forfatninger og retssystemer i alle lande i Østpartnerskabet, og at samtlige lande i Østpartnerskabet har ratificeret alle de vigtigste internationale konventioner på dette område uden forbehold. Udvalget minder om, at princippet om ligestilling mellem kønnene også er fast forankret i EU-traktaterne. I henhold til artikel 8 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde tilstræber Unionen i alle sine aktiviteter, og hermed også når det gælder Østpartnerskabet, at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder. Udvalget opfordrer derfor EU-institutionerne til at fremme udveksling af bedste praksis med hensyn til at øge kvinders deltagelse i det politiske liv i de lokale og regionale myndigheder i EU- og østpartnerskabslandene; |
| --- | --- |

6.

| 7. | mener, at de lokale og regionale myndigheder også vil spille en vigtig rolle i den vellykkede gennemførelse af partnerskabet i den næste programperiode for Østpartnerskabet. Udvalget forventer derfor, at Kommissionen og EU's stats- og regeringschefer på det topmøde i Østpartnerskabet, der planlægges afholdt under det kroatiske EU-formandskab, vil tage højde for de anbefalinger og udtalelser, som udvalget har udarbejdet i samarbejde med de myndighedsniveauer, der er tættest på borgerne; |
| --- | --- |

7.

| 8. | understreger, at civilsamfundet og de lokale og regionale myndigheder har en vigtig rolle at spille i forbindelse med styrkelsen af retsstaten: lokale og regionale myndigheder i EU og de østlige partnerskabslande udgør et grundlæggende niveau af demokratisk legitimitet og spiller en central rolle for promoveringen af en retsstatskultur og tilsynet med, at retsstatsprincipperne overholdes; |
| --- | --- |

8.

| 9. | støtter yderligere decentraliseringsreformer i disse lande under hensyntagen til østpartnerskabslandenes selvbestemmelsesret hvad angår de territoriale og institutionelle strukturer på deres territorium. Udvalget tilslutter sig dermed fuldt ud konklusionerne fra den 9. årlige konference i CORLEAP, der blev afholdt den 12. september 2019 i Turku, Finland, hvor der stilles krav om en strategisk tilgang til styrkelse af regionale og lokale initiativer, der sigter mod demokratisering og decentralisering, også på området offentlige finanser; |
| --- | --- |

9.

| 10. | støtter opfordringen fra visse europæiske sammenslutninger af lokale og regionale myndigheder om at gøre det muligt for de lokale og regionale myndigheder at deltage mere indgående i de EU-programmer, der gennemføres i de østpartnerskabslande, der er associeret med EU, herunder på områderne bæredygtig planlægning, økonomisk og social udvikling, styrkelse af investeringer samt lokal og regional infrastruktur. Målene for bæredygtig udvikling bør være en rettesnor for EU og landene i Østpartnerskabet, og de bør fremmes som en basis for samarbejde på alle områder, der er omfattet af disse mål. Eksempler herpå kan være disse landes deltagelse i Urbact-programmet og programmet »Europa for Borgerne« samt klimaprogrammer som LIFE. Udvalget anser det derudover for passende at åbne op for, at de lokale og regionale myndigheder i østpartnerskabslandene kan deltage i TAIEX-programmet og venskabsbyprogrammer; |
| --- | --- |

10.

| 11. | går desuden ind for, at de lokale og regionale myndigheder i østpartnerskabslandene inddrages i fastlæggelsen af Østpartnerskabets målsætninger og deres efterfølgende gennemførelse. Udvalget går i den forbindelse ind for en tilgang, hvor de enkelte østpartnerskabslande kan bidrage i forskellig grad, og ønsker, at det grundlæggende princip om, at de enkelte østpartnerskabslande ikke spilles ud mod hinanden, respekteres; |
| --- | --- |

11.

| 12. | anbefaler, at de 20 målsætninger for 2020 fornyes på baggrund af de 17 verdensmål i 2030-dagsordenen med henblik på at bidrage til deres gennemførelse i østpartnerskabslandene; |
| --- | --- |

12.

| 13. | påpeger, at Den Europæiske Union støtter alle sine partneres territoriale integritet, uafhængighed og suverænitet. Fuld tilslutning til, respekt for og overholdelse af formålene og principperne i FN-pagten, Helsingforsslutakten af 1975 og OSCE's Parischarter af 1990 er altafgørende for vores fælles vision om et fredeligt og udelt Europa; |
| --- | --- |

13.

| 14. | opfordrer til en fornyet indsats for at fremme en fredelig løsning af uløste konflikter i regionen på grundlag af folkerettens normer og principper. Løsning af konflikter, opbygning af tillid og gode naboskabsforbindelser er afgørende for økonomisk og social udvikling og samarbejde. RU ser med tilfredshed på bestræbelserne og EU's styrkede rolle inden for konfliktløsning og tillidsskabelse som led i eller til støtte for de eksisterende vedtagne forhandlingsformater og -processer, herunder gennem tilstedeværelse på stedet, når det er hensigtsmæssigt; |
| --- | --- |

14.

| 15. | bifalder et stærkere samarbejde med alle partnere om at modernisere uddannelses-, forsknings- og innovationssystemerne og forbedre disses kvalitet, præstationer og konkurrenceevne og samtidig sikre respekten for rettigheder, der allerede udøves af personer, der tilhører nationale mindretal, som nedfældet i FN's og Europarådets konventioner og tilhørende protokoller, ikkediskrimination af personer, der tilhører minoriteter, og respekt for mangfoldighed samt fuld hensyntagen til Europarådets organers ekspertise i forbindelse med reform af disse systemer; |
| --- | --- |

15.

| 16. | opfordrer navnlig til en fredelig løsning af konflikten i Ukraines østlige regioner og problemet med Den Russiske Føderations ulovlige annektering af Krim. |
| --- | --- |

16.

Fremme af ansvarlig regeringsførelse i østpartnerskabslandene

| 17. | Det Europæiske Regionsudvalg går ind for, at kapaciteter og kvalitet på alle niveauer af den offentlige forvaltning i østpartnerskabslandene styrkes, herunder navnlig på det lokale og regionale niveau. Udvalget slår endvidere til lyd for at forbedre alle offentligt ansattes kvalifikationer og sørge for større åbenhed i forbindelse med besættelsen af offentlige stillinger og i den offentlige beslutningstagning, bl.a. ved at der indføres standarder for korruptionsbekæmpelse og beslutningstagning på grundlag af demokratiske procedurer; |
| --- | --- |

17.

| 18. | glæder sig derfor over EU's initiativ til bekæmpelse af korruption i Ukraine (EUACI), som gennemføres af Danida og samfinansieres med midler fra EU og Danmark. Formålet med programmet er at støtte den lokale forvaltnings indsats for at begrænse risikoen for korruption, bl.a. ved at etablere stabile og gennemsigtige administrative procedurer og således give borgere, lokale civilsamfundsorganisationer og medier større indsigt i den offentlige forvaltnings aktiviteter; |
| --- | --- |

18.

| 19. | anerkender i den forbindelse den rolle, som den nationale offentlige forvaltningshøjskole i Warszawa (Krajowa Szkoła Administracji Publicznej) spiller, eftersom den som opfølgning på topmødet i Østpartnerskabet i 2011 ni gange har gennemført uddannelsesprogrammer for offentligt ansatte på forskellige forvaltningsniveauer i østpartnerskabslandene inden for rammerne af programmet »Højskolen for offentlig forvaltning i Østpartnerskabet«; |
| --- | --- |

19.

| 20. | gør opmærksom på, at offentligt ansatte fra det lokale og regionale niveau kun udgjorde en beskeden andel af de mere end 500 deltagere i disse kurser. Udvalget tilskynder til, at det fremover sikres, at der deltager flere offentligt ansatte fra det lokale og regionale niveau i medlemsstaters og EU-institutioners kurser til styrkelse af den administrative kapacitet i østpartnerskabslandene. Udvalget påpeger, at regeringerne i de enkelte østpartnerskabslande ofte benytter manglende administrativ kapacitet som en begrundelse for, at det vil være problematisk at lade deres lokale og regionale myndigheder stå for den direkte gennemførelse og forvaltning af EU-projekter; |
| --- | --- |

20.

| 21. | støtter derfor CORLEAP's initiativ til udvikling af en uddannelsesplatform for onlinekurser og etablering af en forvaltningshøjskole for Østeuropa i et af østpartnerskabslandene, hvis opgave vil være at sikre en omfattende og koordineret uddannelse af offentligt ansatte fra de forskellige forvaltningsniveauer i østpartnerskabslandene under hensyntagen til den bedste praksis og de procedurer, der allerede har bevist deres værd i Europa. Udvalget mener, at uddannelsen af offentligt ansatte på ledelsesniveau i østpartnerskabslandene på den måde kan harmoniseres, bl.a. gennem fremme af bedre engelskkundskaber og formidling af høje faglige og etiske standarder; |
| --- | --- |

21.

| 22. | påskønner det EU-pilotprojekt inden for rammerne af TAIEX-REGIO peer-to-peer-instrumentet, hvor offentligt ansatte fra Georgien, Moldova og Ukraine efteruddannes på grundlag af »Job Shadowing«-princippet og på den måde samler erfaring og viden i EU-medlemsstaterne, som de senere kan formidle videre i de offentlige forvaltninger i deres hjemlande. Udvalget foreslår at øge antallet af offentligt ansatte fra lokale og regionale forvaltninger, der deltager i dette program, og gøre programmet tilgængeligt for alle østpartnerskabslande. Udvalget bifalder ud over indførelsen af Kommissionens program for udstationering af nationale eksperter i erhvervsuddannelse (NEPT — National Experts in Professional Training), som blev oprettet for at støtte østpartnerskabslandene, også annonceringen af en ny version af programmet for unge faglærte (EU4Youth) for disse lande. Udvalget mener desuden, at deltagelse i Jaspersinitiativet, hvor der gives støtte til forberedelsen af EU-projekter, kunne styrke den administrative kapacitet i østpartnerskabslandene; |
| --- | --- |

22.

| 23. | tilskynder til partnerskaber mellem de lokale og regionale myndigheder i EU's medlemsstater og østpartnerskabslandene samt lignende partnerskaber mellem lokale og regionale myndigheder i de enkelte østpartnerskabslande. Et eksempel på denne form for samarbejde er samarbejdet mellem regioner, byer og kommuner. Udvalget har den holdning, at sådanne partnerskaber skaber muligheder for informations- og erfaringsudveksling, kulturel udveksling og ungdomsudveksling, tilrettelæggelse af kurser, ekspertbesøg, praktikophold for offentligt ansatte og andre aktiviteter; |
| --- | --- |

23.

| 24. | glæder sig derfor over det vellykkede pilotprojekt for partnerskaber mellem byer og regioner i EU's medlemsstater og Ukraine (inden for rammerne af programmet »U-LEAD with Europe«). Dette etårige samarbejdsprogram, der blev gennemført i Regionsudvalgets regi, havde til formål at fremme decentralisering i Ukraine og især at forbedre den økonomiske styring på områder som energi, turisme og udvikling af landdistrikter; |
| --- | --- |

24.

| 25. | foreslår i forbindelse med støtten til ansvarlig regeringsførelse på lokalt og regionalt plan i østpartnerskabslandene, at der gøres en indsats for at fremme det analytiske og tekniske arbejde inden for lokal og regional udvikling og dermed overvinde de vigtigste problemer og udviklingsbarrierer, der er identificeret på disse niveauer. Dette tekniske arbejde kan udføres af lokale civilsamfundsorganisationer (tænketanke) og andre analyse- og forskningscentre i samarbejde med lignende organisationer i EU's medlemsstater; |
| --- | --- |

25.

| 26. | mener, at den tekniske og organisatoriske støtte til civilsamfundsorganisationer, lokale medier og sammenslutninger af lokale og regionale myndigheder spiller en vigtig rolle med henblik på at fremme en ansvarlig regeringsførelse på lokalt og regionalt niveau i østpartnerskabslandene; |
| --- | --- |

26.

| 27. | betragter respekten for nationale mindretals rettigheder og deres inddragelse i beslutningstagningen og i de lokale og regionale myndigheders efterfølgende gennemførelse af disse beslutninger som endnu et vigtigt element i god regeringsførelse. |
| --- | --- |

27.

Støtte til økonomisk og social udvikling

| 28. | Det Europæiske Regionsudvalg støtter samtlige initiativer til fremme af den økonomiske og sociale udvikling i østpartnerskabslandene, navnlig på lokalt og regionalt niveau. Udvalget bifalder derfor EU-initiativet »Borgmestre for økonomisk vækst« (M4EG — Mayors for Economic Growth) fra 2017, som gennemføres inden for rammerne af Østpartnerskabet og sigter mod at støtte de lokale myndigheders indsats for at stimulere den økonomiske vækst, bl.a. ved hjælp af lovgivningsændringer, bedre adgang til finansiering, udbygning af infrastruktur, opkvalificering af de menneskelige ressourcer og styrkelse af forudsætningerne for at tiltrække udenlandske investorer; |
| --- | --- |

28.

| 29. | bekræfter i forlængelse af sin tidligere udtalelse CIVEX-VI/030 opfordringen til at sikre, at der findes tilgængelige officielle statistiske data af høj kvalitet for det lokale og regionale niveau i østpartnerskabslandene, således at den sociale og økonomiske udvikling kan forvaltes mere effektivt og strategisk. De statistikker, der fremlægges, skal så vidt muligt opdeles efter køn; |
| --- | --- |

29.

| 30. | påpeger, at det er umuligt at vurdere det økonomiske potentiale i de enkelte regioner og lokalområder og evaluere effektiviteten af de projekter, som de gennemfører på det økonomiske og sociale område, hvis sådanne statistiske oplysninger mangler. Manglende information gør det også vanskeligt at bekæmpe korruption og sikre åbenhed i samfundslivet; |
| --- | --- |

30.

| 31. | støtter også erfaringsudveksling med og teknisk støtte fra EU's medlemsstater i forbindelse med den strategiske forvaltning af de lokale budgetter, en mere effektiv levering af lokale tjenester, indførelse af et deltagerbaseret budget, der inddrager borgerne osv.; |
| --- | --- |

31.

| 32. | anbefaler en øget støtte til initiativer, der har til formål at styrke det lokale og regionale iværksætteri, navnlig SMV'er, i østpartnerskabslandene, samt en bedre formidling af principperne om socialt iværksætteri; |
| --- | --- |

32.

| 33. | anbefaler endvidere, at der iværksættes programmer til fremme af energieffektivitet og udvikling af vedvarende energi i østpartnerskabslandene under hensyntagen til behovet for at decentralisere disse programmer på lokalt og regionalt plan. Udvalget påskønner derfor initiativet »Borgmesterpagt øst« (CoM East — Covenant of Mayors East), der skal fremme kendskabet til og gennemførelsen af EU's energi- og klimapolitiske mål i østpartnerskabslandene. Initiativet bør navnlig støtte de lokale myndigheder i disse lande i forbindelse med indførelse af bæredygtig energi, etablering af en sikker energiforsyning og tilpasning til klimaændringer; |
| --- | --- |

33.

| 34. | går ind for en stærkere inddragelse af østpartnerskabslandene i programmerne Erasmus+, Et Kreativt Europa, COSME og Horisont 2020 samt i lignende initiativer, der vil blive iværksat i forbindelse med EU's næste flerårige finansielle ramme. Udvalget mener samtidig, at der bør fastlægges organisatoriske præferencer for disse landes deltagelse i ovennævnte programmer, f.eks. en præference for fælles konsortier mellem aktører fra østpartnerskabslande og EU-medlemsstater; |
| --- | --- |

34.

| 35. | anbefaler, at principperne om åbenhed og bekæmpelse af korruption altid håndhæves ved gennemførelsen af fælles programmer mellem lokale og regionale myndigheder og lokale markedsaktører, herunder SMV'er, samt med udenlandske investorer. |
| --- | --- |

35.

Udvikling af det grænseoverskridende samarbejde

| 36. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at grænseoverskridende samarbejdsinitiativer, navnlig for samarbejde mellem østpartnerskabslandene og EU's medlemsstater samt dem, der vedrører lokal og regional udvikling, er vigtige redskaber, der kan bidrage til opfyldelsen af målene for Østpartnerskabet; |
| --- | --- |

36.

| 37. | bifalder derfor udviklingen af de territoriale Østpartnerskabsprogrammer (programmer for territorialt samarbejde i Østpartnerskabet — EaPTC), der gennemføres af fire »landepar«, bestående af Armenien og Georgien, Aserbajdsjan og Georgien, Hviderusland og Ukraine samt Moldova og Ukraine med deltagelse af udvalgte regionale og lokale myndigheder. Udvalget mener, at programmerne for territorialt samarbejde som hidtil bør gennemføres mellem østpartnerskabslandene, men i tillæg hertil også mellem grænseregioner i østpartnerskabslande og EU-medlemsstater; |
| --- | --- |

37.

| 38. | mener, at det grænseoverskridende samarbejde bør have følgende målsætninger: intensivering af kontakter mellem befolkningerne, kulturel udveksling og ungdomsudveksling, erfaringsudveksling mellem civilsamfund, erfaringsudveksling om lokale mediers arbejdsmetoder, videnskabelig og faglig udveksling til fremme af decentralisering, lokal og regional udvikling og en mere effektiv arbejdsgang i den offentlige forvaltning samt partnerskaber mellem de lokale og regionale myndigheder; |
| --- | --- |

38.

| 39. | mener, at udformningen af det grænseoverskridende samarbejde kan baseres på sammenlignelige programmer, der gennemføres i EU. Med henblik herpå bør der gøres brug af procedurer, der har bevist deres værd i det Interreg-program, som er blevet gennemført med gode resultater i EU's grænseregioner i mere end 20 år; |
| --- | --- |

39.

| 40. | mener, at det i forbindelse med programmer for grænseoverskridende samarbejde er vigtigt at have et særligt fokus på det menneskelige aspekt, således at grænseregionerne mellem østpartnerskabslandene, og disses landes grænseregioner til EU, bliver områder, der er karakteriseret ved samarbejde og i mange tilfælde forsoning. Udvalget mener, at mindre mellemfolkelige projekter, som rent forvaltningsteknisk kan behandles anderledes end større programmer, kan nå ud til et bredt publikum. Derfor bør den administrative byrde mindskes og potentielle støttemodtageres (skoler, hospitaler, ungdomsorganisationer, religiøse institutioner m.m.) muligheder for at deltage i sådanne projekter så vidt muligt forbedres, ved at kravene til deres egenandel lempes. Med henblik på den fremtidige udvikling af permanente strukturer med status som juridisk person kunne man også se på, om der kunne udvikles en slags »Østpartnerskabsgruppe for territorialt samarbejde« (i lighed med EGTS); |
| --- | --- |

40.

| 41. | mener, at finansieringen af grænseoverskridende samarbejdsprogrammer bør fokusere på udvalgte lokale og regionale myndigheder i østpartnerskabslandene, hvor der i første omgang kan indhentes erfaringer fra pilotprojekter. |
| --- | --- |

41.

Kommunikation

| 42. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at udbygningen af bl.a. vej-, jernbane- og telekommunikationsforbindelser er et vigtigt element i uddybningen af samarbejdet mellem østpartnerskabslandene og EU's medlemsstater; |
| --- | --- |

42.

| 43. | bifalder derfor oprettelsen af en investeringsplatform for de lande, der deltager i naboskabspolitikken (NIP — Neighbourhood Investment Platform). Denne vil dels blive finansieret af Den Europæiske Fond for Bæredygtig Udvikling (EFSD), dels af andre kilder i form af både støtte og lån (blandet finansiering). Udvalget gør i den forbindelse opmærksom på, at EFSD desuden stiller finansielle garantier til rådighed for disse investeringer. Frem til 2019 er der inden for rammerne af NIP blevet gennemført eller godkendt 15 projekter med østpartnerskabslandene som målgruppe med en finansiering på 151 mio. EUR. Den samlede finansiering kan beløbe sig til 1 800 mio. EUR. Mange af disse investeringer er blevet anvendt til at udbygge netinfrastruktur, herunder transportinfrastruktur, mens andre er gået til lokal infrastruktur under det kommunale investeringsprogram for infrastruktur (Municipal Infrastructure Investment Programme); |
| --- | --- |

43.

| 44. | mener, at initiativer på transportområdet ikke kun bør gennemføres med de EU-midler, der er afsat til Østpartnerskabet, men også ved hjælp af programmer, der bygger på blandet finansiering. Udvalget er derfor tilfreds med de investeringer, der er foretaget i østpartnerskabslandene under den vejledende handlingsplan for investeringer i TEN-T, og glæder sig over muligheden for at gennemføre tiltag med midler fra Connecting Europe-faciliteten. Udvalget påpeger, at nogle af disse investeringer er af lokal karakter og bidrager til udbygningen af transportforbindelserne i østpartnerskabslandenes byer og regioner. Udvalget mener, at der bør skabes flere muligheder for at anvende andre programmer og EU-midler, så østpartnerskabslandenes adgang til disse midler lettes; |
| --- | --- |

44.

| 45. | mener, at den øvre grænse for EU's finansiering i det næste finansielle overslag for perioden efter 2020 skal forhøjes, hvis målsætningerne for Østpartnerskabet skal realiseres. Udvalget bifalder Kommissionens forslag om at øge bevillingerne til nye udenrigspolitiske instrumenter (instrumentet for naboskab, udviklingssamarbejde og internationalt samarbejde) med ca. 25 %. Udvalget gør imidlertid opmærksom på, at midlerne til Østpartnerskabet bør øges i samme omfang. Udvalget mener desuden, at det bør overvejes, om der under dette instrument kan stilles særlige midler til rådighed for de lokale og regionale myndigheders opfyldelse af målene i østpartnerskabslandene samt for det grænseoverskridende samarbejde. |
| --- | --- |

45.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/50 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/50

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse om handlingsplan for bekæmpelse af desinformation

(2020/C 79/10)

| Ordfører | : | Randel LÄNTS (EE/PES), medlem af byrådet i Viljandi |
| --- | --- | --- |
| Basisdokument | : | Fælles meddelelse til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for bekæmpelse af desinformation
  JOIN(2018) 36 final |

Ordfører

:

Randel LÄNTS (EE/PES), medlem af byrådet i Viljandi

Basisdokument

:

Fælles meddelelse til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for bekæmpelse af desinformation

JOIN(2018) 36 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over Kommissionens initiativ til bekæmpelse af desinformation (1), som skaber opmærksomhed om problemet, og som advarer mod faren ved desinformation, der kan påvirke valg i negativ retning og skade demokratiske institutioners integritet, Udvalget glæder sig over flerpartsstrategien til bekæmpelse af desinformation, som opmuntrer regeringer, civilsamfundet og den private sektor til at deltage, og som bygger på samarbejde, uddannelse og selvregulering; |
| --- | --- |

1.

| 2. | bekræfter synspunkterne i sin udtalelse »Bekæmpelse af desinformation på internettet: en europæisk tilgang« (2). Regionsudvalget ønsker navnlig at påpege, at borgerne skal informeres bedre om dette problem, og at vejen til denne information går via læring i skolen; |
| --- | --- |

2.

| 3. | bemærker med tilfredshed, at spørgsmålet om desinformation, både hvad angår processer internt i Den Europæiske Union og udviklingen uden for EU's grænser, som involverer aktører i og uden for Unionen, står højt på dagsordenen for den nye Kommission. Udvalget ser frem til at arbejde tæt sammen med det nye hold af EU kommissærer om at inddrage de subnationale forvaltningsniveauers erfaringer og bekymringer i behandlingen af disse spørgsmål; |
| --- | --- |

3.

| 4. | glæder sig over Europa-Parlamentets beslutning om udenlandsk indblanding i valg og desinformation i nationale og europæiske demokratiske processer og gentager, at der er behov for en koordineret tilgang på flere niveauer med inddragelse af flere interessenter for at tackle fænomenet, herunder de lokale og regionale myndigheders synspunkter; |
| --- | --- |

4.

| 5. | bemærker, at desinformation, som et problem der er forankret i komplekse og hurtige socioøkonomiske forandringer, skal tackles på holistisk vis. Udvalget mener, at de lokale og regionale myndigheder har gode forudsætninger for at deltage i drøftelserne om truslen fra desinformation og for at iværksætte og koordinere modforanstaltninger; |
| --- | --- |

5.

| 6. | understreger, at der findes deciderede centraler for spredning af falske oplysninger, og at der er behov for en fælles og vedvarende indsats fra institutionerne, de sociale medieplatforme og civilsamfundet med henblik på at komme dem til livs; |
| --- | --- |

6.

| 7. | bemærker, at de nye måder at få og formidle information på kræver, at borgerne får mulighed for at imødegå desinformation på internettet ved hjælp af viden, digitale kompetencer og tiltag. Udvikling af mediekendskab fremmer kritisk tænkning hos borgerne og giver dem mulighed for at tage grundigt stilling til information og informationskilder. Denne proces gør det muligt for borgerne at træffe informerede valg om forbruget af indhold, hvilket i betydelig grad styrker deres samfundsmæssige modstandsdygtighed. Sagens hastende karakter understreges af det forhold, at over halvdelen af befolkningen i EU's medlemsstater får deres daglige nyheder fra de sociale medier; |
| --- | --- |

7.

| 8. | mener imidlertid, at borgernes vaner og færdigheder ved brugen af medier stadig er præget af de »traditionelle«mediers troværdighed, som igen er baseret på det redaktionelle ansvar. Bevidstheden om, at en virksomhed, der leverer journalistisk indhold, har det juridiske, økonomiske og etiske ansvar for dette, og med sit omdømme står inde for, at de offentliggjorte oplysninger er korrekte, har sikret, at vi hidtil har befundet os i et pålideligt og konstruktivt offentligt informationsmiljø; |
| --- | --- |

8.

| 9. | bemærker, at redaktørerne og pålideligheden af de oplysninger, der formidles i de nye medier, slet ikke eller kun i utilstrækkelig grad kontrolleres. Samtidig er der i de senere år fundet nye metoder til at formidle desinformation på en måde, der forekommer pålidelig og realistisk; |
| --- | --- |

9.

| 10. | henleder opmærksomheden på de hidtidige erfaringer med forskellige problemstillinger og kampagner inden for medborgerkundskab, der viser, at det kun ved hjælp af en lang og kompleks proces er muligt at skærpe borgernes bevidsthed og tilskynde dem til at ændre adfærd, blandt andet ved at formidle mediekendskab (»media literacy«). Medier, politikere og beslutningstagere kan tale meget om emnet desinformation, uden at det i nævneværdig grad resulterer i, at borgerne ændrer adfærd; |
| --- | --- |

10.

| 11. | erkender, at det endnu ikke har været muligt at indarbejde alle disse aspekter i medborgerskabsundervisningen og lade denne problematik trænge igennem til borgernes bevidsthed og de nye mediers daglige arbejde. For at opnå langsigtede adfærdsændringer er det nødvendigt at satse på undervisning i medborgerkundskab og oplysningskampagner. Ud over indsatsen i uddannelsessystemet og udviklingen af viden og handling baseret på medborgerskab er det også afgørende, at kommunikationsindsatsen sigter bredt, og at informationerne formidles til de enkelte målgrupper på passende vis via deres foretrukne mediekanaler; |
| --- | --- |

11.

| 12. | understreger, at de sociale medieplatforme genererer et betydeligt overskud i Den Europæiske Union, men at de ikke tilbyder brugertjenester, der yder hurtig bistand hvad angår indholdet. Kommunikationen med de sociale medieplatforme sker fra sag til sag, på individuel basis og kun lejlighedsvist. Der mangler en standardiseret, hurtig og effektiv procedure til modvirkning af falske oplysninger og hadefuld tale; |
| --- | --- |

12.

| 13. | mener, at det for at sikre et afbalanceret og evidensbaseret offentligt informationsmiljø er vigtigt, at der til sociale medieplatforme, hvor der offentliggøres betalte politiske indlæg, stilles ensartede krav til oplysningernes rigtighed. Hvis et betalt politisk indlæg viser sig ikke at opfylde disse krav, skal den sociale medieplatform forpligtes til at fjerne det pågældende indhold; |
| --- | --- |

13.

| 14. | er bekymret over, at de sociale medieplatforme hidtil med held har unddraget sig lovgivning, som rent faktisk ville tvinge disse virksomheder til at støtte brugerne med hensyn til indhold og løse deres problemer i realtid og på den pågældende medlemsstats sprog; |
| --- | --- |

14.

| 15. | er bekymret over, at enkeltpersoner ofte mangler de nødvendige færdigheder og den nødvendige viden og ikke ved, hvordan de skal reagere på falske oplysninger, eller hvordan de skal forholde sig, når de selv eller nærtstående personer bliver ofre for falske oplysninger eller hadefuld tale. Navnlig mindre kommuner mangler stadig i mange tilfælde den nødvendige erfaring og ved ikke, hvordan de skal forholde sig til globale sociale medieplatforme i en krisesituation; |
| --- | --- |

15.

| 16. | beklager, at problemerne ofte forværres af, at de sociale medieplatformes repræsentanter ikke altid forstår den kulturelle baggrund og de særlige lokale forhold, og at kommunikationen hovedsageligt foregår på engelsk og er meget tidskrævende. I tilfælde af udbredelse af desinformation skal der hurtigt findes en løsning, men de sociale medieplatforme har hidtil optrådt passivt og uigennemsigtigt; |
| --- | --- |

16.

| 17. | beklager, at de lokale myndigheder, der er bedst informerede om, hvad der foregår i lokalområdet, kun spiller en birolle i bekæmpelsen af desinformation. De mangler i vid udstrækning viden, færdigheder og ressourcer. Desuden er bekæmpelse af desinformation i modsætning til socialforsorg, uddannelsesområdet og offentlige tjenesteydelser ikke et kompetenceområde, som de regionale og lokale myndigheder traditionelt har beskæftiget sig med; |
| --- | --- |

17.

| 18. | påpeger, at de lokale og regionale myndigheder kan gøre meget for at modvirke desinformation. De kan hjælpe borgerne med at skelne mellem reel information og desinformation ved at arbejde mere åbent og gennemsigtigt og ved at organisere borgerdialoger og offentlige debatter både live og online. I deres bestræbelser herpå bør de samarbejde med lokale og regionale journalister, den akademiske verden og tænketanke, civilsamfundet, de nationale myndigheder, EU's organer, institutioner, aktivister og politiske kommentatorer; |
| --- | --- |

18.

| 19. | gør opmærksom på, at bekæmpelse af desinformation og retsforfølgelse af denne kræver særlige færdigheder og værktøjer, som den gennemsnitlige embedsmand eller ekspert i en regional eller lokal myndighed endnu ikke råder over. Manglende færdigheder og viden samt manglende erfaring er alvorlige strategiske ulemper, som lægger hindringer i vejen for en effektiv kortlægning og forebyggelse af desinformation; |
| --- | --- |

19.

| 20. | minder om, at den offentlige information og hastigheden hvormed information udbredes har en betydelig indvirkning på de politiske processer og stemningen i et samfund. Der er derfor et presserende behov for at styrke muligheden for bekæmpelse af desinformation hos regionale og lokale myndigheder og andre lokale aktører; |
| --- | --- |

20.

| 21. | understreger, at bekæmpelse af desinformation ikke må resultere i sindelagskontrol eller censur eller give indtryk af, at der er tale om en sådan. Den mulige udbredelse af desinformation skal systematisk og løbende overvåges i tiden op til valg, under kriser og i perioder med store samfundsmæssige omvæltninger, men der skal ikke være tale om en kontinuerlig overvågning. Forebyggelse af desinformation er ikke det samme som at begrænse ytringsfriheden, udøve en politisk sindelagskontrol eller at tage skridt i retning af et overvågningssamfund. Den er derimod en forudsætning for ytringsfrihed og fri meningsdannelse; |
| --- | --- |

21.

| 22. | fremhæver, at bekæmpelsen af desinformation skal foregå på fuldt ud gennemsigtige vilkår, hvor borgerne har mulighed for at få omfattende og ajourførte oplysninger om f.eks. databeskyttelse, behandling af personoplysninger og finansieringsaspekter. Uden tilstrækkelig gennemsigtighed er der en stor risiko for, at foranstaltningerne til bekæmpelse af desinformation selv risikerer at blive ofre for fjendtlige informationsangreb; |
| --- | --- |

22.

| 23. | mener, at de regionale og lokale medier og civilsamfundet så vidt muligt skal inddrages i bekæmpelsen af desinformation. Journalister har på grund af deres daglige arbejde og erhvervserfaring bedre uddannelsesmæssige forudsætninger for at opdage desinformation og har større indsigt i og er mere bevidste om fænomenet end andre, der ikke dagligt arbejder med informationsformidling; |
| --- | --- |

23.

| 24. | gør opmærksom på, at forskellige initiativer til faktatjek foretaget af journalister og civilsamfundet, afkræftelse af myter og udbredelse af pålidelig information bør støttes gennem finansiering, et styrket samarbejde og øget knowhow; |
| --- | --- |

24.

| 25. | mener, at det er vigtigt at inddrage civilsamfundets aktører, herunder på lokalt og regionalt niveau, i opbygningen af netværk af faktatjekkere, hvilket øger gennemsigtigheden og tilvejebringer viden om lokale forhold. Det såkaldte troværdighedsprincip fra den kollaborative økonomi kunne overtages med det formål at øge antallet af involverede personer. Princippet går ud på, at faktatjekkere kan kompenseres alt efter intensiteten og nøjagtigheden af deres aktiviteter. I et sådant system ville fællesskabet af faktatjekkere regulere sit eget arbejde og sikre sine egne standarder gennem peer review. Derudover bør de institutionelle netværk og værktøjer videreudvikles på nationalt og europæisk plan; |
| --- | --- |

25.

| 26. | konstaterer, at uddannelse og bevidstgørelse hos civilsamfundets repræsentanter bidrager til at styrke netværket mod udbredelse af falske nyheder og desinformation. Dermed reduceres risikoen for censur fra myndighedernes side eller tab af ytringsfrihed ligeledes; |
| --- | --- |

26.

| 27. | fremhæver desuden, at offentligt tilgængelige teknologiske værktøjer, der gør det nemmere og lettere at opdage omfattende desinformationskampagner i rette tid ville lette bekæmpelsen af desinformation. De relevante algoritmer til overvågning af aktiviteter på de sociale medier kunne udvikles yderligere med henblik på at identificere omfattende desinformationskampagner, der i alvorlige tilfælde må udløse passende reaktioner; |
| --- | --- |

27.

| 28. | understreger, at hurtig og effektiv udveksling af oplysninger og erfaringer i forbindelse med bekæmpelsen af desinformation er vigtig. Ved at analysere regionernes og kommunernes erfaringer samt tilfælde, hvor falske oplysninger er blevet udbredt, kan man kortlægge ligheder, mønstre, fejl og resultater i tilknytning til disse kampagner. Derfor bør Den Europæiske Union fremme erfaringsudveksling og gensidig læring mellem lokale og regionale myndigheder og medlemsstaterne ved hjælp af finansiering og sit netværk. |
| --- | --- |

28.

Forslag

| 29. | Det Europæiske Regionsudvalg foreslår, at sociale medieplatforme, ved hjælp af politiske anbefalinger eller lovgivningsmæssige tiltag, tilskyndes til at intensivere kommunikationsindsatsen og informere brugerne om desinformation og kildekritik. Forud for valg eller folkeafstemninger samt i krisetider kan der formidles indhold, som forklarer den specifikke kontekst og advarer brugerne mod kilder til desinformation på de sociale medier. Udvalget bemærker i den sammenhæng, at en foreløbig analyse af valgkampen forud for det nylige valg til Europa-Parlamentet peger på, at mange platforme informerede brugerne om den særlige situation, hvilket bidrog til at begrænse virkningen af desinformationsaktiviteter; |
| --- | --- |

29.

| 30. | mener, at det, ved hjælp af politiske anbefalinger eller, om nødvendigt, lovgivningsmæssige tiltag, er nødvendigt at tilskynde de sociale medieplatforme, til at bidrage mere end hidtil til udviklingen af omfattende netværk af faktatjekkere, hvilket sandsynligvis vil kræve en form for kompensationsordning baseret på de indtægter, der genereres af de nye medier. Udvalget anser det også for meget vigtigt at fremme pålidelige medier på nationalt, regionalt og lokalt niveau, hvor især public service-udbydere spiller en fremtrædende rolle og også vil gøre det fremover; |
| --- | --- |

30.

| 31. | anbefaler, at der træffes lovgivningsmæssige foranstaltninger, som skal afsløre spredning af falske oplysninger og komme dette til livs, bl.a. gennem samarbejde med de sociale medieplatforme og rapportering; Indførelsen af fælles standarder for rapportering om bekæmpelse af falske oplysninger ville gøre det muligt at følge de sociale medieplatformes aktiviteter over en længere periode og om nødvendigt lade dem overvåge af uafhængige tredjeparter for at få et mere fyldestgørende overblik over omfanget af problemerne med udbredelsen af falske oplysninger; |
| --- | --- |

31.

| 32. | anbefaler en europæisk retlig ramme, der forpligter de globale sociale medieplatforme til at oprette en helpdesk og et kontaktpunkt i hver medlemsstat, der arbejder på det pågældende lands sprog. Alle borgere, repræsentanter for lokale myndigheder og repræsentanter for ikke-statslige organisationer bør uden problemer kunne henvende sig til kundehelpdesks, der skal være baseret på ensartede principper i hele Den Europæiske Union. En sådan kundepleje på modersmålet og den fysiske tilstedeværelse af en helpdesk ville i høj grad lette bekæmpelsen af falske oplysninger og styrke borgernes rettigheder; |
| --- | --- |

32.

| 33. | anbefaler, at de sociale medieplatforme giver borgerne mulighed for nemt at indberette falske oplysninger eller forsøg på at udbrede sådanne; |
| --- | --- |

33.

| 34. | opfordrer til, at det overvejes at yde økonomisk støtte til regionale og lokale myndigheder og borgersammenslutninger i hele Europa for at øge kapaciteten til at afsløre desinformation, bekæmpe dens udbredelse og styrke det gensidige og grænseoverskridende samarbejde mellem offentlige myndigheder og sammenslutninger af borgere; |
| --- | --- |

34.

| 35. | anbefaler, at der stilles en vejledning i håndteringen af desinformation til rådighed via netværket af faktatjekkere med henblik på at skabe læring via uddannelsesinstitutionerne og de lokale myndigheder og dermed fremme kritisk tænkning i kampen mod desinformation; |
| --- | --- |

35.

| 36. | konstaterer, at det er nødvendigt, at der hos de unge udvikles en evne til at analysere fakta, kritisk tænkning og sund fornuft, så de lærer at afkode og efterprøve den information, de modtager. Derfor bør der afholdes oplysende arrangementer (debatter, dialoger osv.) i uddannelsesinstitutionerne for at bekæmpe desinformation. |
| --- | --- |

36.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  Fælles meddelelse til Europa-Parlamentet, Det Europæiske Råd, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget — Handlingsplan for bekæmpelse af desinformation.

1

(2)  Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Bekæmpelse af desinformation på internettet: en europæisk tilgang.

2

---

| 10.3.2020 | DA | Den Europæiske Unions Tidende | C 79/54 |
| --- | --- | --- | --- |

10.3.2020

DA

Den Europæiske Unions Tidende

C 79/54

---

Det Europæiske Regionsudvalgs udtalelse — Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2018

(2020/C 79/11)

| Ordfører | : | Dominique LÉVÊQUE (FR/PES), borgmester i Aÿ-en-Champagne |
| --- | --- | --- |
| Basisdokumenter | : | Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2018
  COM(2019) 339 final |

Ordfører

:

Dominique LÉVÊQUE (FR/PES), borgmester i Aÿ-en-Champagne

Basisdokumenter

:

Kommissionens beretning om konkurrencepolitikken 2018

COM(2019) 339 final

POLITISKE ANBEFALINGER

DET EUROPÆISKE REGIONSUDVALG

Generelle bemærkninger

| 1. | Det Europæiske Regionsudvalg (RU) mener, at en effektiv konkurrencepolitik, som forhindrer konkurrenceforvridning, er et vigtigt fundament for EU. Den er dog ikke et mål i sig selv, men et instrument til gennemførelse af det indre marked, som er nødvendigt, hvis EU skal nå sine mål, der er fastlagt i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union (EUT). Konkurrencepolitikken hviler navnlig på den strategiske ramme for målene for bæredygtig udvikling, en social markedsøkonomi og sociale fremskridt. Gennemførelsen af konkurrencepolitikken skal i øvrigt ske i harmoni med Unionens øvrige politikker (artikel 7 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF)) og opfylde de tværgående krav med hensyn til beskæftigelse, miljø og forbrugerbeskyttelse, som defineres i artikel 9, 11 og 12 i TEUF; |
| --- | --- |

1.

| 2. | minder om, at EUF-traktatens artikel 3 giver Den Europæiske Union (EU) enekompetence med hensyn til fastlæggelse af konkurrenceregler, og at Kommissionen har direkte beføjelser på området. De retlige mekanismer, som skal sikre, at nærhedsprincippet overholdes, anvendes derfor ikke inden for konkurrencepolitikken (artikel 5 i TEU). Denne enekompetence fritager dog ikke Kommissionen for pligten til i forbindelse med udarbejdelsen og evalueringen af konkurrenceforanstaltninger at føre en løbende dialog med og tage højde for synspunkterne hos de offentlige myndigheder på alle niveauer i medlemsstaterne, de nationale konkurrencemyndigheder, Europa-Parlamentet, Det Europæiske Regionsudvalg (RU), Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og civilsamfundet, samt ikke mindst forbrugerorganisationerne; |
| --- | --- |

2.

| 3. | glæder sig over den årlige beretning om konkurrencepolitikken 2018, men konstaterer, at den i alt væsentligt indeholder Kommissionens vigtigste beslutninger i 2018 og den lovgivningsmæssige udvikling på konkurrenceområdet, men ikke omfatter nogen reformplaner. De politiske retningslinjer for Kommissionens kommende mandatperiode 2019-2024, som blev fremlagt af den kommende formand for Kommissionen den 16. juli 2019, omfatter imidlertid reformer af EU's konkurrencepolitik, bl.a. en »europæisk grøn pagt«, en ny lovgivning for digitale tjenester og indførelse af en offentlig-privat fond med speciale i børsintroduktioner af SMV'er; |
| --- | --- |

3.

| 4. | beklager dybt, at aftalen om Det Forenede Kongerige Storbritanniens udtræden af Den Europæiske Union af 17. oktober 2019 ikke længere indeholder bindende foranstaltninger for at sikre Det Forenede Kongeriges fremtidige tilpasning til EU's standarder på områderne statsstøtte, konkurrence og relevante skattespørgsmål. Det Forenede Kongeriges ikkebindende og ikkespecifikke tilsagn om at opretholde »lige vilkår for alle« gennem »høje fælles standarder« på disse områder, jf. den politiske erklæring, der ledsager aftalen, giver ikke tilstrækkelig beskyttelse til borgere, arbejdstagere og virksomheder i Det Forenede Kongerige. |
| --- | --- |

4.

Det Forenede Kongeriges udtræden af EU

| 5. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at Det Forenede Kongerige (UK) fortsat vil være underlagt EU's konkurrenceregler, som minimum indtil datoen for dets udtræden af Den Europæiske Union. Undersøgelser, som er påbegyndt inden denne dato, kan risikere først at blive afsluttet efter denne dato, men de vil stadigvæk skulle gennemføres. Udvalget glæder sig i den forbindelse over præciseringerne i Kommissionens notat af 25. marts 2019 om de konkurrenceretlige konsekvenser af UK's udtræden af EU (1), men beklager, at notatet kun omhandler konkurrencebegrænsende adfærd og fusionskontrol; |
| --- | --- |

5.

| 6. | mener, at der i tilfælde af britisk udtræden bør udvises agtpågivenhed, hvis den britiske regering ikke overholder sin forpligtelse til at fortsætte kontrollen med statsstøtte og bibeholder en fælles retlig ramme med EU. Udvalget gentager i øvrigt sin opfordring til at undersøge muligheden for at iværksætte midlertidige tilpasningsforanstaltninger for reglerne om statsstøtte (dvs. lempe eller suspendere) i visse geografiske områder og økonomiske sektorer, som vil blive særligt hårdt ramt af UK's udtræden, især hvis denne udtræden sker uden en aftale (»no deal«). Dette bør resultere i en udvidelse af de generelle gruppefritagelsesforordninger. |
| --- | --- |

6.

EU's konkurrencepolitik og strategi for industripolitikken

| 7. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om, at det Europæiske Råd har opfordret Kommissionen til »inden udgangen af 2019 at fremlægge en langsigtet vision for EU's industrielle fremtid med konkrete foranstaltninger til gennemførelse heraf«. I den forbindelse har RU allerede givet udtryk for, at udvalget »mener, at en strategi for EU's industri også bør omfatte en detaljeret og evidensbaseret revision af EU's regler for statsstøtte- og fusionskontrol for at sikre lige vilkår på internationalt plan i overensstemmelse med globale handelspolitikker og multilaterale aftaler. Samtidig bør denne strategi også omfatte investerings- og innovationspotentialet ved statsstøtte og fusioner« (2); RU mener, at man blandt parametrene for dette potentiale finder kapaciteten til at skabe eller bevare arbejdspladser i EU's industri, bl.a. ved at deltage i omlægningen af industrisektorer i vanskeligheder og i produktionen af strategiske komponenter til europæisk industri; |
| --- | --- |

7.

| 8. | foreslår en ny metode, når det gælder kontrollen af støtte til F&U og innovation (FUI), hvor man begrænser Kommissionens efterfølgende kontrol mest muligt, forkorter fristen for at undersøge denne støtte og forenkler ordningen for vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse (3). En sådan ændring af metoden burde gøre det nemmere at gennemføre vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse, hvoraf kun et enkelt (omhandlende mikroelektronik) har kunnet iværksættes for et beløb på 1,75 mia. EUR, mens projektet af fælleseuropæisk interesse vedrørende design og fremstilling af en ny generation af battericeller og -moduler for et beløb på seks mia. EUR i investeringer mod et beløb på 1,2 mia. EUR i offentlig støtte blev forelagt Kommissionen i maj i år. |
| --- | --- |

8.

Statsstøtte — generelle bemærkninger

| 9. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over, at den modernisering af kontrollen med statsstøtte, som blev indledt i 2014, har ført til en forøgelse af antallet af fritagelser, hvor over 96 % af de nye støtteforanstaltninger, som er blevet iværksat siden 2015, falder under den generelle gruppefritagelsesforordning. Samtidig har moderniseringen gjort det muligt at målrette statsstøttekontrollen mod de vigtigste sager; |
| --- | --- |

9.

| 10. | understreger, at udviklingen af IT-platformen »Transparency Award Module« (4) til indsendelse og offentliggørelse af oplysninger om tildeling af statsstøtte på over 500 000 EUR er en gevinst for gennemsigtigheden, og konstaterer, at 25 medlemsstater ved udgangen af 2018 havde offentliggjort oplysninger om over 43 000 støttetildelinger; |
| --- | --- |

10.

| 11. | gentager sin overbevisning om, at meddelelsen om begrebet statsstøtte, som Kommissionen vedtog i 2016, udgør et nyttigt grundlag for de offentlige myndigheders forståelse af dette komplekse spørgsmål. Udvalget opfordrer imidlertid Kommissionen til at ajourføre den i lyset af udviklingen i sin beslutningspraksis og den europæiske retspraksis, navnlig med hensyn til selektivitet; |
| --- | --- |

11.

| 12. | opfordrer Kommissionen til at forhøje de minimis-loftet for de minimis-støtte fra 200 000 EUR til 500 000 EUR over en periode på tre regnskabsår i betragtning af, at dette loft blev fastsat i 2006; |
| --- | --- |

12.

| 13. | bemærker, at Kommissionen i 2018 iværksatte en »kvalitetskontrol« af reglerne for statsstøtte, som i starten af 2020 skal følges op af en række forslag til revision af disse regler. I den forbindelse opfordrer udvalget på det kraftigste til, at RU inddrages fuldt ud og rettidigt i analysen af de forslag, som er tættest forbundet med de lokale og regionale myndigheders kompetencer og politiske, økonomiske og sociale indsatsområde, det vil sige: den generelle gruppefritagelsesforordning, de minimis-forordningen, retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte, rammebestemmelserne for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (FUI), meddelelsen om statsstøtte til vigtige projekter af fælleseuropæisk interesse (IPCEI), retningslinjerne for risikofinansiering, for statsstøtte til lufthavne og luftfartsselskaber, for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi, for statsstøtte til redning og omstrukturering og endelig retningslinjerne for statsstøtte til jernbaneselskaber; |
| --- | --- |

13.

| 14. | noterer sig den offentlige høring, der blev gennemført mellem den 6. juni og den 27. september 2019, om forslaget til revideret generel gruppefritagelsesforordning, der skal ledsage den næste flerårige finansielle ramme (FFR) og har som mål at kortlægge, hvordan den nationale finansiering og midlerne fra EU-budgettet kan kombineres på den nemmeste og mest effektive vis. Udvalget bifalder især, at forslaget indebærer en udvidelse af den gældende gruppefritagelse, der er begrænset til støtte til SMV'er, til også at omfatte store virksomheder uden forudgående anmeldelse (artikel 20). Det glæder sig ligeledes over, at forordningen indeholder en bestemmelse om en forenklet gruppefritagelse for meget små støttebeløb, der ydes til ETC-projekter (indtil 20 000 EUR pr. virksomhed eller projekt) (artikel 20a). Endelig støtter det, at den maksimale støtteintensitet øges til 80 % for SMV'er. Udvalget gør dog opmærksom på to yderligere udestående spørgsmål, nemlig






  i) | behovet for at præcisere, at de egne midler, som de offentlige institutioner, der deltager i projekter, anvender, ikke skal medtages som offentlige bidrag i beregningerne af den maksimale støtteintensitet, og |
| --- | --- | --- |

14.

i)

behovet for at præcisere, at de egne midler, som de offentlige institutioner, der deltager i projekter, anvender, ikke skal medtages som offentlige bidrag i beregningerne af den maksimale støtteintensitet, og

| ii) | bekræftelse på, at den støtte, der udbetales i medfør af artikel 20a, ikke berører anmeldelsespligten (artikel 11) og kontrolpligten (artikel 12) i den generelle gruppefritagelsesforordning og ikke indebærer nogen informationspligt for tredjepart; |
| --- | --- |

ii)

bekræftelse på, at den støtte, der udbetales i medfør af artikel 20a, ikke berører anmeldelsespligten (artikel 11) og kontrolpligten (artikel 12) i den generelle gruppefritagelsesforordning og ikke indebærer nogen informationspligt for tredjepart;

| 15. | noterer sig Kommissionens meddelelse om tilbagebetaling af ulovlig statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked, som blev offentliggjort den 22. juli 2019 (5) i forbindelse med gennemførelsen af Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (6) (TEUF). Inden for denne juridiske ramme indeholder den pågældende meddelelse ingen lempelser for modtagere af statsstøtte og navnlig de minimis-statsstøtte. Forældelsesfristen på 10 år for de minimis-støtte reduceres således ikke, selv om den som følge af proceduremæssige skridt med opsættende virkning, reelt er meget længere. Kommissionen har heller ikke accepteret at give afkald på tilbagebetaling i tilfælde, hvor den har skabt en berettiget forventning, hvor de nødvendige oplysninger for inddrivelsen ikke er til rådighed, eller hvor en afgørelse truffet af en national ret, som specifikt vedrører eksistensen af statsstøtte, bliver endelig. I øvrigt mener Kommissionen, at hvis støttebeløbet ikke kan inddrives hos modtageren, bør denne ikke blot erklæres insolvent. Der kan ikke engang tillades hverken omstrukturering eller midlertidig videreførelse af aktiviteterne, før det samlede støttebeløb er tilbagebetalt. Denne fremgangsmåde er vanskelig at forene med formålet med den nationale og europæiske insolvensbehandling. Selv om procedurerne for inddrivelse af statsstøtte sigter mod at fjerne den forvridning, som den ulovlige støtte har medført, med tilbagevirkende kraft, tager omstruktureringen af virksomheder i medfør af lovgivningen om insolvens ligeledes hensyn til andre mål som eksempelvis opretholdelse af arbejdspladser. RU opfordrer derfor Kommissionen til at overveje at fremlægge et forslag til ændring af forordning (EU) 2015/1589; |
| --- | --- |

15.

| 16. | bemærker, at rammebestemmelserne for statsstøtte i banksektoren ikke er blevet ændret siden august 2013 (7), selv om den økonomiske situation har ændret sig radikalt siden da, og spørgsmålet derfor er, om forudsætningen om, at eventuel støtte skal bidrage til at »afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi« (artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF) stadig er relevant; |
| --- | --- |

16.

| 17. | er tilfreds med Rettens dom af 24. september 2019 i forenede sager T-755/15 og T-759/15 om gyldigheden af Kommissionens beslutning fra 2015 om statsstøtte ydet af Luxembourg til Fiat Chrysler Finance Europa. I dommen slås det således fast, at en selektiv fordel i form af et forhåndstilsagn kan udgøre ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked, og at Kommissionens undersøgelse af et forhåndstilsagn i forhold til statsstøttereglerne ikke udgør »skatteharmonisering«. RU understreger samtidig, i henhold til Domstolens dom af 15. november 2011 i forenede sager C-106/09 P og C-107/09 P, at »fastsættelsen af skattegrundlag og fordelingen af skattebyrden på de forskellige produktionsfaktorer og økonomiske sektorer henhører under medlemsstaternes kompetence på skatteområdet«. |
| --- | --- |

17.

Statsstøtte i forbindelse med tjenesteydelser af almen økonomisk interesse

| 18. | Det Europæiske Regionsudvalg minder om, at i forbindelse med anvendelsen af EU's statsstøtteregler på statsstøtte til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse giver traktaterne medlemsstaterne vide skønsbeføjelser, når det gælder definitionen af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse. Også principperne om kommunalt og regionalt selvstyre, den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed og neutralitet over for ejendomsret i medlemsstaterne, som sikret ved artikel 3 i TEU og artikel 14, 106, 345 og protokol nr. 26 i TEUF, bør tages i betragtning i fuldt omfang; |
| --- | --- |

18.

| 19. | understreger betydningen af Rettens dom af 15. november 2018 vedrørende en klage fra hollandske sociale boligselskaber, når det gælder socialt boligbyggeri som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse (8). Det er nemlig således, at denne dom dels præciserer, at medlemsstaten, hvis den skal unddrage sig konkurrencereglerne, har pligt til at vise, at omfanget af socialt boligbyggeri, der er klassificeret som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, er nødvendigt og har en rimelig størrelse i forhold til det reelle behov for en offentlige tjeneste i form af boliger, og dels begrænser dommen Kommissionens rolle til blot at kontrollere, om der foreligger en åbenbar fejl. Definitionen af boligbyggeri som en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse indeholder en åbenbar fejl, hvis den er upræcis, fordi den blot foreskriver at prioritere udlejning til personer, som har vanskeligt ved at finde en passende bolig, uden at denne målgruppe i øvrigt defineres; |
| --- | --- |

19.

| 20. | gentager i den forbindelse (9) sin opfordring til, at anvendelsesområdet for Kommissionens afgørelse af 20. december 2011 om socialt boligbyggeri, præciseres. For at imødegå den alarmerende boligsituation, som berører en stor del af befolkningen fra lave eller mellemste indkomstlag, og de forskellige vilkår på de lokale ejendomsmarkeder, for at respektere medlemsstaternes skønsbeføjelser med hensyn til definitionen af, hvad de anser for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, og gennem anvendelse af nærhedsprincippet bør beslutningen finde anvendelse for tilvejebringelse af sociale boliger for særlige grupper, hvis boligbehov ikke kan opfyldes gennem markedsvilkårene, navnlig som følge af begrænsninger i forbindelse med deres solvens og andre sårbarheder. Den nøjagtige karakter af behovene skal fastlægges klart af medlemsstaternes kompetente myndigheder under anvendelse af passende og gennemsigtige kriterier; |
| --- | --- |

20.

| 21. | noterer sig, at Kommissionen den 7. december 2018 vedtog en forlængelse til den 31. december 2020 af anvendelsesperioden for sin forordning vedrørende de minimis-støtte til virksomheder, der udfører tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. I den forbindelse minder udvalget om, at det har anmodet om:






  — | en forhøjelse af tærsklerne for de minimis-reglerne for statsstøtte til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (ud over støtte på op til 500 000 EUR regnet over en periode på tre regnskabsår) |
| --- | --- | --- |

21.

—

en forhøjelse af tærsklerne for de minimis-reglerne for statsstøtte til tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (ud over støtte på op til 500 000 EUR regnet over en periode på tre regnskabsår)

| — | en revision af definitionen af en »rimelig fortjeneste« for en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, navnlig for at tage hensyn til, at disse fortjenester, bl.a. via incitamenter eller en forhøjelse af procentandelen af en rimelig fortjeneste, ofte geninvesteres i tjenesteydelser af almen økonomisk interesse. |
| --- | --- |

—

en revision af definitionen af en »rimelig fortjeneste« for en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, navnlig for at tage hensyn til, at disse fortjenester, bl.a. via incitamenter eller en forhøjelse af procentandelen af en rimelig fortjeneste, ofte geninvesteres i tjenesteydelser af almen økonomisk interesse.

Statsstøtte til omstillingen inden for miljø og energi

| 22. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at det er vigtigt, at Kommissionens politik for støtte til miljøbeskyttelse og energi er helt og aldeles i tråd med gennemførelsen af Parisaftalen om klimakonventionen, at den fremmer bæredygtig energi i form af vedvarende energi og indsatsen for en øget energieffektivitet, og at den gør det muligt at bekæmpe energifattigdom, sikre energiforsyningen og styrke den territoriale samhørighed. Udvalget opfordrer i den forbindelse til, at der sættes en stopper for statsstøtte til udvinding af fossile brændstoffer; |
| --- | --- |

22.

| 23. | gør medlemmerne af Det Europæiske Regionsudvalg og i det hele taget repræsentanter for lokale og regionale myndigheder opmærksomme på den igangværende høring (løber indtil den 6. november 2019) om evaluering af reglerne om offentlige tilskud til sociale og sundhedsmæssige tjenesteydelser af almen økonomisk interesse (10) og håber på væsentligt feedback baseret på konkrete erfaringer. Udvalget er enig i, at det har været vanskeligt for de lokale og regionale myndigheder at definere »ugunstigt stillede personer« i forhold til sociale boliger, og at metoden til beregning af overkompensation har voldt dem besvær; |
| --- | --- |

23.

| 24. | noterer sig, at man den 20. december 2018 påbegyndte arbejdet med at revidere retningslinjerne for visse former for statsstøtte inden for rammerne af ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner; |
| --- | --- |

24.

| 25. | ønsker at bidrage med følgende elementer til revisionen af retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi:






  — | finder det afgørende, at statsstøtte til biomasse og biogas underlægges oprindelsesgarantier |
| --- | --- | --- |

25.

—

finder det afgørende, at statsstøtte til biomasse og biogas underlægges oprindelsesgarantier

| — | anbefaler, at der indføres bestemmelser om lagring og egenforbrugere af vedvarende energi, idet man sikrer, at der er sammenhæng med det reviderede direktiv om vedvarende energi (særligt artikel 21 og 22) |
| --- | --- |

—

anbefaler, at der indføres bestemmelser om lagring og egenforbrugere af vedvarende energi, idet man sikrer, at der er sammenhæng med det reviderede direktiv om vedvarende energi (særligt artikel 21 og 22)

| — | opfordrer til, at tildelingen af støtte kædes sammen med en pligt til gennemsigtighed, hvor omkostninger, som væltes over på forbrugerne, fremgår klart af fakturaen (i overensstemmelse med direktiv (EU) 2019/944 (11)om energimarkedet) |
| --- | --- |

—

opfordrer til, at tildelingen af støtte kædes sammen med en pligt til gennemsigtighed, hvor omkostninger, som væltes over på forbrugerne, fremgår klart af fakturaen (i overensstemmelse med direktiv (EU) 2019/944 (11)om energimarkedet)

| — | foreslår at punkt 220 i retningslinjerne ændres, således at medlemsstaterne forpligtes til at påvise, at de »i første række har overvejet alternative metoder til at nå målsætningen om udfasning af miljøskadelige eller økonomisk skadelige subsidier, f.eks. at fremme styringen af efterspørgslen og energieffektivitetsforanstaltninger eller øge kapaciteten på samkøringslinjerne og åbne systemet for vedvarende energi« (12); |
| --- | --- |

—

foreslår at punkt 220 i retningslinjerne ændres, således at medlemsstaterne forpligtes til at påvise, at de »i første række har overvejet alternative metoder til at nå målsætningen om udfasning af miljøskadelige eller økonomisk skadelige subsidier, f.eks. at fremme styringen af efterspørgslen og energieffektivitetsforanstaltninger eller øge kapaciteten på samkøringslinjerne og åbne systemet for vedvarende energi« (12);

| 26. | opfordrer Kommissionen til at undersøge, om ikke fritagelsen for afgiften på flybrændstof forvrider konkurrencen til fordel for luftfartssektoren på grundlag af en fejlagtig fortolkning af Chicagokonventionen om international civil luftfart (1944). Denne fastsætter nemlig, at brændstof i et luftfartøjs tanke ved internationale flyvninger ikke kan pålægges afgift ved ankomsten til et land, men den siger intet om beskatning ved påfyldningen af brændstof på flyene. En stat kan derfor, som det gøres i visse medlemsstater, i hvert fald ved indenrigsflyvninger lægge en afgift på billetten, hvis flyet er i direkte konkurrence med en jernbanetjeneste, eller pålægge en afgift på flybrændstof med det formål at begrænse drivhusgasemissionerne. Som følge af sådanne afgifters konsekvenser for EU's indre marked ville det imidlertid være at foretrække, at en sådan afgift blev koordineret på EU-niveau. Udvalget mener derfor, at det europæiske borgerinitiativ »Fairosene«, hvis sigte er at bringe afgiftsfritagelsen på flybrændstof i Europa til ophør, bør tages under nøje overvejelse (13); |
| --- | --- |

26.

| 27. | gentager sin opfordring (14) til, at »der for kulregioner udpeges særlige støtteområder i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a) og c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), og til, at EU's statsstøtteregler tilpasses til disse særlige støtteområder, således at der kan træffes foranstaltninger til at håndtere strukturændringerne (...). Det bør desuden overvejes, om sådanne støtteforanstaltninger kan baseres på artikel 107, stk. 3, litra b), i TEUF på grund af den fremtrædende og eksemplariske betydning, som kulregionernes omstillingsindsats har for EU's energi- og klimapolitik«. |
| --- | --- |

27.

Konkurrencepolitik og økonomisk, social og territorial samhørighed

| 28. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over, at Kommissionen i 2018 for første gang tog retningslinjerne om bredbåndsnet i brug, idet den tillod de offentlige myndigheder at støtte udbygningen af bredbåndsnettet i forbindelse med et bayersk projekt (15) om etablering af net med meget høj kapacitet i seks landkommuner. Eftersom opfyldelsen af målsætningerne for konnektivitet i det digitale indre marked må forventes at kræve investeringer på omkring 500 milliarder EUR i løbet af de kommende ti år, er det afgørende, at konkurrencepolitikken har fokus på de specifikke forhold omkring implementering af bredbånd i landdistrikterne, således at man tager hensyn til almenhedens interesse og går imod den voksende asymmetriske tendens i adgangen til teknologiske muligheder imellem land- og byzoner; |
| --- | --- |

28.

| 29. | understreger, at RU i sin udtalelse om rammeforordningen om struktur- og investeringsfonde foreslog, at i forbindelse med statsstøtteordninger kan det organ, som tildeler støtten, anses for at være støttemodtageren (artikel 2), »når den tildelte støtte pr. organ er mindre end 200 000 EUR«, og påpeger, at Europa-Parlamentet og Rådet accepterede dette forslag; |
| --- | --- |

29.

| 30. | minder om, at når det gælder de europæiske fonde bestemmer den generelle gruppefritagelsesforordning (betragtning 26), at »EU-finansiering, som forvaltes centralt af EU-institutioner, EU-agenturer, EU-kontorer, EU-fællesforetagender eller andre EU-organer, og som ikke direkte eller indirekte er underlagt medlemsstatens kontrol, [ikke] udgør (...) statsstøtte. Hvis en sådan EU-finansiering kombineres med statsstøtte, bør kun sidstnævnte tages i betragtning ved vurderingen af, hvorvidt anmeldelsestærskler og maksimale støtteintensiteter er overholdt, forudsat at den samlede offentlige finansiering af de samme støtteberettigede omkostninger ikke overstiger de mest gunstige finansieringssatser, der er fastsat i de relevante bestemmelser i EU-lovgivningen«; |
| --- | --- |

30.

| 31. | gentager sin opfordring til Kommissionen om at hæve tærsklen for at anvende den generelle gruppefritagelsesforordning på støtte til regionale lufthavne, der ligger betydeligt over den nuværende tærskel på 200 000 passagerer om året, forudsat at de ikke har nogen væsentlig indvirkning på handelen mellem medlemsstaterne, at de strukturelt er ude af stand til at dække drifts- og investeringsomkostningerne (16), og at den relevante statsstøtte sigter mod at udvikle sikker og bæredygtig lufttransportinfrastruktur i underforsynede regioner (17); |
| --- | --- |

31.

| 32. | beklager, at de forslag, som Kommissionen fremsatte i juni 2018 om en reform af den fælles landbrugspolitik efter 2020, i modsætning til hvad Regionsudvalget havde anmodet om, ikke indeholdt forslag til revision af konkurrencereglerne for landbrugssektoren. Udvalget opfordrer derfor Kommissionen til uafhængigt af den interinstitutionelle opfølgning på de lovgivningsmæssige forslag til den fælles landbrugspolitik efter 2020 at genoverveje sin hidtil meget restriktive fortolkning af artikel 101 i TEUF i de tværgående retningslinjer og ikke at lægge hindringer i vejen for kollektive overenskomster, der indgås af producentorganisationer; |
| --- | --- |

32.

| 33. | konstaterer med tilfredshed, at Kommissionen i tråd med Regionsudvalgs anbefalinger i marts 2019 hævede det individuelle loft for de minimis-støtte i landbrugssektoren til 15 000-20 000 EUR og under visse omstændigheder til 25 000 EUR, samtidig med at det nationale loft for den samlede de minimis-støtte blev hævet fra 1 til 1,25 % af landets årlige landbrugsproduktion over en treårig periode. Disse to stigninger gør det muligt at tage højde for i det mindste en del af stigningen i klimaskabte, sundhedsmæssige og økonomiske kriser. |
| --- | --- |

33.

Konkurrencepolitikken i den digitale tidsalder

| 34. | Det Europæiske Regionsudvalg glæder sig over, at tilpasningen af EU's konkurrencepolitik til den digitale tidsalder er en prioritet i Kommissionens beretning, og at det nye konkurrenceprogram for perioden 2021-2027 vil fokusere på spørgsmål vedrørende anvendelse af metadata og algoritmer; |
| --- | --- |

34.

| 35. | beklager derfor, at forslagene i rapporten om »Competition policy for the digital era« (18) (konkurrencepolitik i den digitale tidsalder), som blev fremlagt i april i år, ikke er blevet drøftet mere indgående i den årlige beretning. Udvalget mener, at følgende forslag er særligt relevante:






  — | strategier, der anvendes af dominerende platforme til at mindske det konkurrencepres, de er udsat for, bør forbydes, hvis ikke det tydeligt kan dokumenteres, at de øger forbrugerbeskyttelsen |
| --- | --- | --- |

35.

—

strategier, der anvendes af dominerende platforme til at mindske det konkurrencepres, de er udsat for, bør forbydes, hvis ikke det tydeligt kan dokumenteres, at de øger forbrugerbeskyttelsen

| — | Kommissionens undersøgelser bør lægge mindre vægt på at analysere udformningen af markedet og mere vægt på skadeteorier og identifikation af konkurrencebegrænsende strategier |
| --- | --- |

—

Kommissionens undersøgelser bør lægge mindre vægt på at analysere udformningen af markedet og mere vægt på skadeteorier og identifikation af konkurrencebegrænsende strategier

| — | adgangen til data, som den virksomhed, der anses for dominerende, er i besiddelse af, men ikke konkurrenterne, og varigheden af en sådan differentieret adgang til data bør analyseres i hvert enkelt tilfælde |
| --- | --- |

—

adgangen til data, som den virksomhed, der anses for dominerende, er i besiddelse af, men ikke konkurrenterne, og varigheden af en sådan differentieret adgang til data bør analyseres i hvert enkelt tilfælde

| — | i) dataportabiliteten, dvs. brugernes kapacitet til at overføre de data, som en platform har indsamlet om dem, til et andet sted, og ii) dataenes interoperabilitet skal sikres |
| --- | --- |

—

i) dataportabiliteten, dvs. brugernes kapacitet til at overføre de data, som en platform har indsamlet om dem, til et andet sted, og ii) dataenes interoperabilitet skal sikres

| — | de platforme, som udgør infrastrukturer for systemisk formidling bør løfte bevisbyrden for, at automatisk prioritering ikke på langt sigt har nogen udelukkelseseffekt på produktmarkederne, sådan som det hævdes i en klage fra 23 europæiske elektroniske jobformidlinger mod programmet Google for Jobs; |
| --- | --- |

—

de platforme, som udgør infrastrukturer for systemisk formidling bør løfte bevisbyrden for, at automatisk prioritering ikke på langt sigt har nogen udelukkelseseffekt på produktmarkederne, sådan som det hævdes i en klage fra 23 europæiske elektroniske jobformidlinger mod programmet Google for Jobs;

| 36. | opfordrer til, at der udarbejdes EU-lovgivning, som sætter det ansvarlige myndighedsniveau (lokalt, regionalt, nationalt eller europæisk), der har bemyndiget platformene til at varetage opgaver af almen interesse, i stand til at få adgang til og kontrollere de algoritmer, som anvendes af platformene; |
| --- | --- |

36.

| 37. | støtter en øget grad af kontrol med dominerende eller systemiske platforme og/eller økosystemer i forbindelse med, at de erhverver nystartede virksomheder. Udvalget anbefaler også, at de tærskelværdier, som er fastsat i EU's fusionsforordning, ændres, således at erhvervelser ikke blot evalueres på grundlag af omsætningen, men også i forhold til værdien af handlen, så man bedre kan vurdere det konkurrencemæssige potentiale for de nystartede virksomheder, som normalt ikke følger en kortsigtet profitmodel. |
| --- | --- |

37.

Fusionskontrol

| 38. | Det Europæiske Regionsudvalg understreger, at Kommissionens analyse af konkurrencen i højere grad bør tage hensyn til spørgsmålet om statskontrol og støtte til virksomheder, som kan forvride konkurrencen, navnlig i tilfælde af konkurrenter fra tredjelande; |
| --- | --- |

38.

| 39. | opfordrer ligeledes Kommissionen til at overveje en tilpasning af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (19) og en opdatering af de nuværende retningslinjer for fusioner. Nærmere bestemt bør Kommissionen sikre, at de strukturelle tilsagn, den kræver for at godkende fusioner, ikke fører til salg af strategiske aktiver til ikkeeuropæiske konkurrenter (konstateret i halvdelen af alle sager siden 2010). I øvrigt er tidshorisonten for Kommissionens analyse i princippet fastsat til 2-3 år, hvilket ikke gør det muligt at foregribe større ændringer forbundet med innovative aktørers indtræden på markedet. Det gælder ikke mindst i den digitale sektor. Retningslinjerne for horisontale fusioner kunne således ændres ved at lade henvisningen til fristen på to år (punkt 74) udgå og fastsætte, at tidshorisonten for analysen »afhænger af markedets karakteristika og dynamik samt af de potentielle nye markedsdeltageres specifikke kapacitet«. |
| --- | --- |

39.

Global dimension af konkurrencepolitikken

| 40. | Det Europæiske Regionsudvalg mener, at Kommissionen ikke kun bør fokusere på at medtage kapitler om konkurrence, når der indgås nye frihandelsaftaler, men at den også bør føre tilsyn med anvendelsen af allerede indgåede aftaler og påtænke gengældelsesforanstaltninger, når europæiske virksomheders adgang til udenlandske markeder begrænses. I den forbindelse bør man undersøge muligheden for at oprette en stilling som »chief enforcer« i Kommissionen; |
| --- | --- |

40.

| 41. | opfordrer i forbindelse med åbningen af offentlige udbud for ikkeeuropæiske virksomheder til en relancering af lovgivningsproceduren for vedtagelse af det internationale gensidighedsinstrumentet for offentlige udbud med tredjelande, som foreslået af Kommissionen i 2016. Et sådant instrument synes faktisk at være uundværligt, nu hvor Unionen i forbindelse med forhandlingerne om en revision af aftalen om offentlige udbud i WTO og de bilaterale forhandlinger med tredjelande har bekræftet, at EU åbner for offentlige udbud til en værdi af omkring 352 mia. EUR, mens nogle af denne aftales parter kun åbner for en begrænset del af de offentlige udbud på deres dækningsfortegnelser (178 mia. EUR i USA og 27 mia. EUR i Japan); |
| --- | --- |

41.

| 42. | opfordrer alle medlemsstaterne til at supplere forordningen om screening af udenlandske investeringer i Europa (20) med kontrolmekanismer på nationalt niveau, ikke mindst for at give medlemsstaterne mulighed for at bistå hinanden, når en direkte udenlandsk investering i én medlemsstat kan tænkes at skade andre medlemsstaters sikkerhed eller offentlige orden; |
| --- | --- |

42.

| 43. | glæder sig over, at Kommissionen i februar 2019 indførte endelige beskyttelsesforanstaltninger som reaktion på USA's beslutning om at indføre told på stålprodukter. Importen af stålprodukter til EU var faktisk steget betragteligt, hvilket udgør en alvorlig trussel mod EU's stålselskaber, som stadig befinder sig i en sårbar situation på grund af fortsat overkapacitet på det globale stålmarked og et hidtil uset antal illoyale handelspraksisser blandt visse handelspartnere. I overensstemmelse med EU's WTO-forpligtelser opretholder disse foranstaltninger en stadig strøm af importerede varer, der sikrer effektiv konkurrence på det europæiske stålmarked, og tilstrækkelige valgmuligheder for de mange europæiske stålforbrugere. I betragtning af den yderligere forværring af stålindustriens økonomiske udsigter er det imidlertid hensigtsmæssigt hurtigt at revidere og styrke disse beskyttelsesforanstaltninger, hvor det er nødvendigt. |
| --- | --- |

43.

Bruxelles, den 5. december 2019.

Karl-Heinz LAMBERTZ

Formand

for Det Europæiske Regionsudvalg

---

(1)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/file_import/eu-competition-law_da.pdf

1

(2)  RU's udtalelse — En stedbaseret tilgang til EU's industripolitik, 26. juni 2019, punkt 16.

2

(3)  Se det fransk-tyske manifest om en industripolitik tilpasset det 21. århundrede https://ue.delegfrance.org/manifeste-franco-allemand-pour-une.

3

(4)  Se https://webgate.ec.europa.eu/competition/transparency/public.

4

(5)  https://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/recovery_notice_da.pdf

5

(6)  EUT L 248 af 24.9.2015, s. 9.

6

(7)  Meddelelse fra Kommissionen om statsstøttereglernes anvendelse fra den 1. august 2013 på støtteforanstaltninger til fordel for banker i forbindelse med finanskrisen,

7

https://eur-lex.europa.eu/legal-content/DA/TXT/HTML/?uri=CELEX:52013XC0730(01)&from=EN.

(8)  Sag T-202/10 RENV II: http://curia.europa.eu/juris/document/document.jsf?text=&docid=207808&pageIndex=0&doclang=da&mode=lst&dir=&occ=first&part=1&cid=14523814.

8

(9)  Se punkt 41 i RU's udtalelse om »Statsstøtte og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse« (ECON-VI/013), som blev vedtaget den 11. oktober 2016.

9

(10)  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2019-3777435_en.

10

(11)  Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2019/944 af 5. juni 2019 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ændring af direktiv 2012/27/EU (EUT L 158 af 14.6.2019, s. 125).

11

(12)  Retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse og energi 2014-2020 (EUT C 200 af 28.6.2014, s. 1).

12

(13)  https://eci.ec.europa.eu/008/public/#/initiative.

13

(14)  Punkt 29-31 i RU's forslag til udtalelse om »Socioøkonomisk strukturomstilling af kulregioner i Europa«, ordfører: Mark Speich (EPP/DE). Udtalelsen vedtages på plenarforsamlingen den 8.-9. oktober 2019.

14

(15)  Sag SA.48418 Bavarian gigabit pilot project — Germany, som findes på http://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/case_details.cfm?proc_code=3_SA_48418.

15

Bavarian gigabit pilot project — Germany

(16)  Regionsudvalgets udtalelse »EU-retningslinjer for statsstøtte til lufthavne og luftfartsselskaber« af 28. november 2013, COTER-V/043.

16

(17)  Se Kommissionens afgørelse om Angoulême lufthavn fra 23. juli 2014: http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-14-498_en.htm.

17

(18)  http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/kd0419345enn.pdf.

18

(19)  EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1.

19

(20)  Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2019/452 af 19. marts 2019 om et regelsæt for screening af udenlandske direkte investeringer i Unionen (EUT L 79 I af 21.3.2019, s. 1).

20

---